Lamela no accepta l'informe de la fiscalia (Ernesto Ekaizer)\nLa magistrada no considera que s'hagi d'incorporar a l'informe que demana el jutge Llarena\n2 min. Madrid 21/11/2017 13:11\n651x366 Els consellers i el vicepresident arribant ahir a la seu de l’Audiència Nacional. / SUSANA VERA / REUTERS Els consellers i el vicepresident arribant ahir a la seu de l’Audiència Nacional. / SUSANA VERA / REUTERS\nLa magistrada de l'Audiència Nacional Carmen Lamela no ha admès el dictamen sobre l'acumulació de les causes de rebel·lió i sedició que pretenia incorporar la Fiscalia General de l'Estat, a través de la Fiscalia de l'Audiència Nacional, a l'informe que ha sol·licitat el magistrat del Tribunal Suprem Pablo Llarena.\nEl Tribunal Suprem va donar cinc dies a l'Audiència Nacional dimarts passat -el termini, doncs, s'acabava avui-, perquè informés sobre les actuacions del jutjat central d'instrucció número 3 a la causa de sedició i rebel·lió independentista catalana.\nAquesta sol·licitud no feia referència a la qüestió de competència. Però la Fiscalia General de l'Estat, a través de la Fiscalia de l'Audiència Nacional, vol retenir la causa fins que els consellers a presó obtinguin l'aforament de diputats al Parlament a les eleccions del 21-D. Tanmateix, Lamela ha resolt no admetre aquest informe perquè no entra dins de la sol·licitud que la setmana passada va presentar el magistrat Llarena.\nLlarena sol·licitava també a l'Audiència Nacional que instés les parts personades a que en cinc dies "informin directament a aquesta Sala -la segona del Suprem- sobre l'eventual acumulació dels processos".\nPer tant, la Fiscalia, personada a les causes de l'Audiència Nacional, com la resta, havia de dirigir-se al Suprem.\nAmb tot, un cop que el magistrat Llarena rebi l'informe de la magistrada Lamela haurà de demanar informe de competència a la Fiscalia del Tribunal Suprem. Problema: el tinent fiscal del Suprem, actual Fiscal General de l'Estat en funcions, Luis Navajas, i els fiscals de sala del Suprem Consuelo Madrigal, Fidel Cadena, Jaime Moreno i Javier Zaragoza van acordar en una reunió ahir, sobre la qual va informar l'ARA, precisament que la Fiscalia de l'Audiència Nacional hauria d'oposar-se a l'acumulació immediata de les causes per part del Suprem.


Podòlegs italians ampliaran competències a UManresa-FUB | Mitjans de Comunicació FUB\n← La segona edició del MBA de la UVic-UCC incorpora continguts de construcció d’imatge digital i sessions de treball de cohesió d’equips\nEl CISARC incorpora l’ús de drones per millorar la coordinació i la gestió de les emergències sanitàries en el simulacre d’Incident de múltiples víctimes i catàstrofes →\n22 de maig de 1015 La Fundació Universitària del Bages i la Societat Italiana de Podologia (SIPO) han signat un conveni amb la finalitat d’oferir un itinerari específic del Grau en Podologia adreçat a podòlegs italians. Aquest itinerari té com a finalitat que titulats en podologia a Itàlia ampliïn les seves competències, ja que el programa universitari de la ‘Laurea en Podologia’ a Itàlia és menys ampli. Per oferir aquest programa específic, la institució universitària ha programat 10 estades, entre els mesos de setembre i juny, de quatre dies de durada al Campus UManresa. Està previst que hi participin entre 15 i 30 alumnes.\nLa formació específica que rebran els titulats italians té com a finalitat que adquireixin competències professionals en terapèutica farmacològica, cirurgia podològica, Patologia podològica del genoll i el maluc, cirurgia de mínima incisió en el peu, introducció a la recerca i aplicació de noves tecnologies en biomecànica.\nEs tracta que els podòlegs italians puguin ampliar competències professionals per exercir la Podologia d’acord amb la normativa espanyola, que facin formació pràctica de cirurgia en un entorn real com el quiròfan de la CU+, que millorin el seu prestigi com a professionals i que rebin una formació complementària de qualitat en els equipaments d’UManresa i la CU+, que estan dotats de tecnologia puntera en l’àmbit de la podologia.\nL’acord de col·laboració l’han signat recentment el director general de la Fundació Universitària del Bages, Valentí Martínez, i el president de la Società Italiana di Podologia, Luca Avagnina.\nLa signatura del conveni arriba quan la primera edició d’aquest programa finalitza la seva primera edició, a través de la qual està previst que es re-graduïn un total de 17 podòlegs italians. A més, formalitza la col·laboració existent fins ara entre la societat italiana i la institució universitària manresana, que s’ha concretat en activitats de formació continuada de podòlegs italians a Manresa i en l’organització d’activitats formatives conjuntes, com un curs de cirurgia unguial del qual ja se n’han celebrat dues edicions i un curs d’especialització en biomecànica.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de General, Podologia i etiquetada amb competències podologia, formació de podòlegs, grau en Podologia, internacionalització, podologia, Podologia Manresa, Podologia UManresa, SIPO, Società Italiana di Podologia, Societat Italiana de Podologia. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Nova 'Sala Teresa Mimó' a la Residència Pare Vilaseca — Ajuntament d'Igualada\n23º max. / 13º min. 25/05/2022 14:33\nSou a: Inici / Noticies / Nova 'Sala Teresa Mimó' a la Residència Pare Vilaseca\nAvui divendres 23 de febrer s’ha dut a terme la inauguració oficial de la Sala Teresa Mimó a la Residència Pare Vilaseca, centre gestionat pel Consorci Sociosanitari d’Igualada (CSSI). El nou espai és una sala d’activitats polivalent de 243 m2 que es posà en funcionament a finals de desembre i que suposa una gran millora per a les persones ateses al centre. L’obra ha significat una inversió de 500,000€ i ha comptat amb ajuts de la Fundació Bancària “la Caixa” i de la Diputació de Barcelona. La sala porta del nom de Teresa Mimó, en reconeixement a la feina que ella, Viuda Riera, va fer com a pionera en la defensa dels drets de les dones, i com a promotora de la Residència Pare Vilaseca.\nDurant l’acte, l’alcalde d’Igualada i President del CSSI, Marc Castells, ha descobert una placa amb la biografia de la Teresa Mimó i una placa commemorativa de l’acte. Hi ha hagut parlaments a càrrec de Jordi Ferrer, gerent del CSSI, Montserrat Riera, néta de la Teresa Mimó, Cristina González Viu, directora comercial de Barcelona província de CaixaBank, i Marc Castells, alcalde d’Igualada, que s’han adreçat als nombrosos assistents que incloïen les persones ateses a la residència i el centre de dia, els seus familiars, varis regidors del consistori i polítics de la comarca, els familiars de la Teresa Mimó, els representants de CaixaBank i els professionals que han treballat en l’obra, entre d’altres.\nL’alcalde ha agraït a la Fundació Bancària “la Caixa” i a la Diputació de Barcelona el seu suport, ha fet un reconeixement a la tasca que va fer la Teresa Mimó, i ha destacat que aquesta obra tan necessària és la primera fase d’un projecte més ampli que consistirà en l’ampliació i reforma de la Residència Pare Vilaseca.\nLa celebració ha comptat amb una actuació dels músics Quico Tretze i Red Pèrill i els assistents han brindat amb cava i han gaudit d’un aperitiu preparat per l’equip de cuina de la residència.\nLa nova Sala Teresa Mimó està situada a la part posterior del jardí central que hi ha entre els dos edificis de la residència, el primer construït l’any 1987 i el nou edifici d’ampliació, construït l’any 2005. Ambdós edificis ara queden connectats mitjançant una passarel·la coberta situada davant la façana de la nova sala. La nova sala permet disposar de molt més espai que la sala d’actes anterior, de 100 m2, que era massa petita per acollir moltes de les activitats del centre, que inclouen concerts, tallers, teràpies amb gossos, sessions de cinema o poesia, recepcions, xerrades, celebracions litúrgiques o sessions formatives. La nova sala millora l’accessibilitat ja que l’accés a la sala anterior es feia per un passadís estret que no permetia el creuament de dues cadires de rodes. La nova sala disposa d’una paret mòbil que permet dividir-la en dos espais que poden acollir activitats de forma simultània. Disposa d’un vestíbul d’entrada, dos lavabos, un d’ells adaptat, una sala tècnica de control i emmagatzematge, i un escenari amb tarima, faristol, tres taules, cortina teló automatitzada, i sistema de climatització. Està dotada de dos videoprojectors i les corresponents pantalles de projecció, una pantalla de televisió, equip de so i micròfons, wifi i telefonia. El projecte també ha inclòs la urbanització i arranjament de la rampa de vehicles i vianants que dóna al carrer de l’Espelt i l’obertura d’una nova porta amb videoporter en la part posterior de la finca.\nTeresa Mimó, una vida al servei de les persones amb necessitats · Teresa Mimó i Catalan (Olesa de Montserrat, 1915 - Igualada, 2007) va néixer el 20 d’octubre de 1915 a Olesa de Montserrat, filla de Salvador i Joaquima. Esposa de Salvador Riera Llibre, matalasser i músic, amb qui va tenir dos fills, Marc, pediatre, i Salvador, escolapi. Es traslladen a viure a Igualada el 1942, al número 7 del carrer del Roser, on tenen una matalasseria, el negoci familiar. El 1966 enviudà i inicià la participació a l’Associació de Vídues d’Igualada i Comarca, entitat que va presidir. L’any 1982 fou impulsora i primera presidenta de la Federació de les Associacions de Vídues de Catalunya. Pionera en la defensa dels drets de les dones, va crear una xarxa de suport i formació laboral per a vídues joves sense recursos.\nEn la dècada dels setanta, conjuntament amb Marcel Castells i posteriorment amb mossèn Còdol i Aleix Castelltort, entre d’altres, va promoure la creació de la Residència Pare Vilaseca, centre que s’inaugurà l’any 1987. La visionària idea inicial era convertir unes dependències del “Casal” en habitacions per pernoctar-hi les persones grans i poder combinar-ho amb els serveis de menjador que es projectaven per a la “Llar dels Jubilats”.\nFou una gran lectora i molt activa en els diversos grups en que va participar fruit del seu compromís cristià. El 21 de maig de 1998 ingressà a la Residència Pare Vilaseca, on residí fins a la mort el 18 d’octubre de 2007.\nSegona fase: Reforma i ampliació · La Sala Teresa Mimó és la primera fase d’un ambiciós projecte de millora i ampliació de la residència. La segona fase, amb un pressupost d’aproximadament 3 milions d’euros, inclourà la reforma i ampliació de les plantes lila i groga de la residència i la creació d’un nou edifici d’oficines. L’objectiu és modernitzar la part més antiga de l’edifici de 1987 reformant les habitacions de la planta lila per convertir-les en adaptades, millorant les instal·lacions i els espais pels professionals, i ampliant les zones comunes, menjador, sales d’estar, sales d’activitats i passadissos, per adequar-les a les necessitats de les persones ateses amb demències més avançades i a les persones que poden residir en unitats de convivència. Si bé la inversió està enfocada en una modernització i adequació de l’edifici per tal de millorar la prestació de serveis, l’actuació permetrà augmentar el nombre de places de la residència en 7 llits addicionals, que faran que la residència passi dels 152 llits actuals als 159 llits. Ja s’han completat els estudis previs d’aquesta segona fase i l’arquitecte Salvador Balcells està finalitzant el projecte bàsic i executiu. Es preveu assegurar tot el finançament i licitar les obres en el segon trimestre d’aquest any, i iniciar l’obra després de l’estiu de 2018, per finalitzar-la l’any 2019.\nL’obra de la segona fase inclourà la construcció de 3 noves habitacions dobles i adaptades en l’espai de l’antiga sala d’actes, que permetran reubicar llits actualment situats a la planta lila i la reforma i ampliació de la planta lila. En paral·lel es construirà un nou mòdul d’oficines que acollirà una dotzena de professionals dels serveis centrals del CSSI, i que estarà situat en el talús que actualment separa el jardí de pins i l’esplanada d’entrada de mercaderies. Això permetrà alliberar els espais que aquests treballadors ocupen actualment a la planta groga, els quals es destinaran a millorar el servei en aquesta unitat i a la creació d’unitats de convivència. També està previst crear una nova sala d’estar pels usuaris i familiars de la planta verda, traslladant un espai de magatzem. Addicionalment, s’assegurarà el subministrament elèctric del centre amb un generador que es podrà utilitzar quan hi hagin incidències.


Parlem amb Shinnosuke Yokoyama – Sant Cugat FC\nSant Cugat FC > Notícies > Actualitat > Parlem amb Shinnosuke Yokoyama\nParlem amb Shinnosuke Yokoyama\nPosted by SantCugatFC on March 5, 2018\nDurant el mes de febrer en els entrenaments del SantCu, i en alguns partits, hem pogut veure la figura d’un noi japonès amb un traductor, una llibreta i una càmera observant diferents equips del club en el seu dia a dia. És en Shinnosuke Yokoyama, un entrenador japonès que ha vingut a Catalunya a ampliar els seus coneixements futbolístics i ha escollit al Sant Cugat FC com una parada en el seu procés d’aprenentatge.\nDes del Sant Cugat FC hem volgut parlar una estona amb ell per conèixer el seu rol com entrenador al Japó i intercanviar algunes impressions sobre el que ha viscut aquest Febrer al SantCu.\nP: Bona tarda Shinnosuke, abans de res, parla’ns una mica de tu.\nR: Bé, el meu nom és Shinnosuke Yokoyama, tinc 26 anys i actualment estic treballant com entrenador al Japó. He vingut aquí perquè vull experimentar la cultura futbolística d’un altre país. Veure com s’entrena, els conceptes que s’hi treballen… Adquirir coneixements per poder aplicar-los al meu país.\nP: Per què has escollit venir a Catalunya?\nR: Sempre m’ha interessat el futbol europeu, la cultura futbolística d’Espanya i Catalunya em sembla molt interessant i per això m’he decidit finalment a venir. És apassionant.\nP: Quina és la teva experiència com a entrenador?\nR: Al Japó porto un equip d’alevins i un d’infantils. Tot i que també he treballat com a entrenador de cadets i m’agradaria poder portar un equip de juvenils. També he sigut entrenador de porters.\nA nivell competitiu aquest any el meu equip infantil ha guanyat un torneig de la nostra ciutat i amb l’equip cadet l’any passat vam treure grans resultats, però no vam poder aconseguit cap títol.\nP: Què t’ha semblat la teva experiència al SantCu?\nR: El Sant Cugat em sembla un gran club. Tothom és molt obert i molt amable, diversos entrenadors han estat sempre disposats a ajudar-me i a contestar les meves preguntes. Les instal·lacions són molt bones, dos camps de futbol, els vestidor… Es pot treballar molt bé aquí. A més, el nivell d’entrenadors és molt alt, en saben molt. Els cossos tècnics dels diferents equips que he vist són molt bons, al club on sóc al Japó no tenim a tants entrenadors per equip, normalment hi som dos o tres i prou. El Sant Cugat m’ha semblat un molt bon club formador, m’agradaria poder seguir aprenent aquí més temps.


Qüestió de sentiments; la manipulació de ‘El Periódico’ | THINK TANK\nSergi Castañé López / 13 de junio de 2013\nFa uns dies que ‘El Periódico’ publicava dades sobre una enquesta del GESOP i feia la següent afirmació:\n“Com ja passava en el baròmetre del gener, el ‘sí’ a la independència guanyaria, però sense arrasar. El 57,8% votaria a favor d’un Estat català dins de la UE. El 36% votaria contra la independència.”\nDe fet aquestes dades surten de la pregunta P19 de l’enquesta que deia:\n‘En qualsevol cas, estaria més aviat d’acord o més aviat en desacord que Catalunya s’independitzés d’Espanya i fos un nou estat dins la Unió Europea?’\nEl resultat que ens mostrava ‘El Periódico’ era el següent:\nEn realitat la pregunta no pregunta directament que votaria en una consulta sobre la independència i deixa moltes incògnites per resoldre: I els que no els hi agradaria que sigui dins de la Unió Europea? Podien haver votat més aviat en desacord o que li és igual o no ho sap? Implica estar més aviat d’acord votar sí? I estar més aviat d’acord votar no directament?\nMalgrat que ‘El Periódico’ no ha preguntat directament que votarien, a través de la pregunta D2 i D3 on es pregunta si se sent espanyol o català i si se sent independentista o no, podem juntament amb aquesta, la P19, calcular quin és el percentatge real dels que podrien votar sí en un referèndum per la independència.\nVeiem com es senten el que responen que estarien més aviat d’acord amb la pregunta P19:\nResulta curiós perquè del total que responen a aquesta pregunta més aviat d’acord en que Catalunya fos un Estat independent dins de la Unió Europea hi ha que no se senten independentistes, això podria suposar que les probabilitats de votar SÍ a la independència fossin menors per aquest grup que per la resta, al igual que els que responen que no saben.\nVeiem que responen els que estan més aviat en contra de la pregunta P19:\nEs veu clarament com hi ha una part que ha dit que se sent independentista. Podrien ser aquests el que això de la Unió Europa els hi trontolla?\nVeiem ara com se senten els que van respondre que no ho saben a la pregunta P19:\nVeiem com els que responen a aquesta pregunta que no saben, la gran majoria es considera independentista i que ‘El Periódico’ aquest no els ha comptat dins el SÍ.\nEn qualsevol cas si tenim en consideració aquestes 3 variables, podem estimar els següents resultats:\nAproximadament un 50% del cens de tots els catalans tenen altes probabilitats de votar SÍ a la independència, mentre que el vot NO es manté en un 35% del cens de tots els catalans. Amb l’abstenció de la resta, el SÍ guanyaria amb un 58,8% i el NO perdria amb un 41,17%. Tot depèn de la mobilització per part dels que tenen poca probabilitat de votar SÍ per què la distància entre el SÍ i el NO s’eixampli.\nMirant les dades, electorals i la mateixa enquesta, també és possible calcular el percentatge a través dels vots electorals. Veiem el resultat:\nTornen a sortir uns resultats similars. Actualment l’independentisme guanyaria molt clarament si l’electorat unionista no es mobilitza i guanyaria igualment en un escenari de màxima mobilització però amb un petit marge.\nEn conclusió, l’independentisme ha de seguir treballant per eixamplar la base segura de votants independentistes per què com a mínim sigui del 50% del cens i no del 42% com sembla tenir ara per assegurar l’èxit de la consulta i del procés independentista. Això equival a 2,7 milions de catalans a favor de la independència, que assegurarien l’èxit en cas de màxima mobilització, quelcom improbable.\n13 de junio de 2013 en Política.\n← Contra el dogma neoliberal i a favor del dogma espanyolista, hipocresia a ICV?


El Cau de les Nereides: L'any que tu vas néixer\nJa feia molts i molts anys que veia els dels meus pares rondar per casa quan un bon dia vaig veure'ls en una botiga de Cerdanyola. I rebuscant vaig trobar el meu: el 1990. N'hi havia pocs, mira que vaig tenir sort. I em feia gràcia i me'l vaig comprar. Hi ha esdeveniments i curiositats sobre l'any que has escollit. I avui estava regirant els calaixos buscant una cosa que no trobava i l'he vist.\nLlegint-lo per darrera vegada m'han sobtat dues dates: 26 d'agost i 24 de juliol. El primer, perquè és el dia que vaig néixer, i el segon perquè és avui. Bé, quan ho estava llegint he pensat: ui si demà estarem a 24. Ho posaré al bloc!. Però ara que ja estem a dia 24 és inútil parlar en passat.\nDoncs resulta que avui fa 17 anys que es van descobrir centenars de fòssils humans a la Sima de los huesos, a la serra d'Atapuerca, gràcies als quals es va poder aprofundir la investigació sobre la morfologia de l'esquelet humà de fa uns 200.000 anys, que es diu aviat.. Va ser un descobriment important. Però en canvi si busquem a la wikipedia què va passar el 24 de Juliol de 1990 ens diu que les tropes de l'Iraq es van començar a congregar a la frontera entre aquest país i Kuwait. Ara no em sorprèn però fa un parell d'anys sí. I és que quan va haver-hi tot el cacau de la guerra de l'Iraq al s. XXI vaig saber que els noms que jo sentia per primera vegada els meus pares ja els coneixien i des de feia temps. Iraq, Sadam Hussein i companyia no eren noms anònims sense cara i ulls.\nLlavors vaig agafar el fulletó de L'any que tu vas néixer. I al primer full surt que el 26 d'agost de 1990 la fragata Santa Maria i les corbetes Descoberta i Caçadora, (tres vaixells espanyols) salpaven rumb al Golf Pèrsic per participar en el bloqueig internacional contra l'Iraq. Ma mare em va dir que mentre era a la clínica, després de que jo vingués a tocar-li la pera i a voler néixer un dia en que plovia a bots i barrals, va veure a les notícies com salpaven els vaixells. Vivim en un món que no para de donar voltes al voltant del Sol i sobretot sobre sí mateix, circularment, revivint altre cop totes les vivències i cometent els mateixos errors.\nTot torna. Tot es torna a repetir un dia o un altre: per exemple, el 24 de juliol de 1990 també era dimarts, i el líder dels EUA es deia George Bush.\nI per acabar, un dels èxits internacionals que sonaven:\nCarquinyol 24 de juliol de 2007 a les 8:45\nufff aquesta cançó era una de les que ballava a la discoteca !! Quins records !!\nEn fi... jo crec que l'any que vaig néixer Cèsar creuava el Rubicó o alguna cosa semblant :P\nLaia 24 de juliol de 2007 a les 13:16\nApa, que exagerat! ;) Doncs mira, al llibret hi havia cançons que van arribar a ser nº1 i vaig escollir aquesta perquè la coneixia.. les altres, ben poc!\nPd40 24 de juliol de 2007 a les 13:47\nUf Laia, m'acabes de matar. Com en Carquinyol, amb aquest post m'has fet sentir iaio de cop. Recordo què feia el 1990 i tot el tema de la 1a Guerra d'Irak, clar... i de Depeche, recordo el primer single que van treure, el 1981!\nCarquinyol, anem a plorar les penes... al barri gòtic? ;)\nLaia 24 de juliol de 2007 a les 20:12\nEi jo al barri gòtic m'hi apunto eh! I no s'hi val plorar les penes ;)\nLluna 24 de juliol de 2007 a les 20:13\nJo era petita i no anava a la discoteca, però... no em pensava que aquesta cançó fos tan vella!\nI jo també recordo la invasió de Kuwait, de veure-ho per la tele. Ai, que hauré de començar a jubilar-me :-)


Un grup de noies coreanes de K-pop, el vídeo més vist en un sol dia a YouTube – MÚSICA & EVENTOS en Badalona\nPublicado el abril 10, 2019 abril 10, 2019 por OBIONEDJ\nUn grup de noies coreanes de K-pop, el vídeo més vist en un sol dia a YouTube\nEl nou vídeo de les Blackpink té 100 milions de visualitzacions en dos dies i guanya l’autor de «Gangnam Style»Xevi Miró09/04/2019 – 14.36 Actualitzat 09/04/2019 – 15.08TEMA: MÚSICA\nLes Blackpink (Wikimedia/RAS 99)\nCent milions de visualitzacions en poc més de dos dies i mig -62 hores-: aquest és el rècord que ha polvoritzat el grup femení de K-pop Blackpink amb el seu tema «Kill This Love«. És el vídeo que ha aconseguit el centenar de milions de visualitzacions en menys temps. El rècord anterior el tenia el seu compatriota PSY, gràcies al «Gangman Style«.\nEl 9 d’abril, cinc dies després de la seva estrena, «Kill This Love» tenia més de 135 milions de vistes.\nA més, les Blackpink també han passat al davant d’Ariadna Grande. El single que Grande va publicar al desembre del 2018, «Thank U, Next«, s’havia vist 50 milions de vegades el dia de la seva estrena, mentre que el tema més nou de les Blackpink s’ha vist 56,7 milions de vegades, segons dades publicades per YouTube.\n«Kill This Love» també es va posar en el número 1 de les descàrregues d’iTunes el mateix dia de la seva estrena. No hi havia cap grup format per noies liderant la llista d’iTunes des del «Lose My Breath» de les Destiny’s Child.\nBlackpink, un altre grup de K-pop\nLes Blackpink és un grup format per quatre noies coreanes el 2016. El grup ha estat creat per YG Entertainment, una empresa d’entreteniment sud-coreana que fa alhora de discogràfica, agència per a artistes, marca de roba, cosmètics i producció de concerts. Aquesta mateixa companyia és la que està al darrere del llançament del «Gangman Style», de PSY.\nSiguiente entradaSiguiente VINCCI-MAE MAYO-2019


noubarrisnou | Per la participació ciutadana i la millora de l'espai públic | Pàgina 2\nInici del Taller noubarrisnou a l’Escola DEIÀ de Nou Barris\nLa nova edició del taller noubarrisnou que en aquesta ocasió es celebra a l’Escola DEIÀ dirigit pe Belinda Tato (www.ecosistemaurbano.org) i Lluís Sabadell Artiga (www.sabadellartiga.com) ja està en marxa!\nEl taller és un espai de reflexió, proposta i acció sobre els espais comuns, abandonats i oblidats de la nostra ciutat, prestant atenció a aspectes com la mobilitat, gestió de residus, aigua, energia, educació mediambiental o les xarxes socials.\nLes ciutats tenen una funció determinant en el procés de canvi dels modes de vida, de producció, de consum i de les pautes de distribució de l’espai; podent a aquesta escala poden ser abordats i resolts molts dels més difícils desafiaments mediambientals del planeta.\nUn espai públic hauria de ser un suport obert a la ciutadania, un lloc de trobada, de tots i per a tots, en el qual la participació de cada un dels individus que l’ocupen, el defineixi i caracteritzi.\nEs planteja aquest taller com una reflexió sobre allò col.lectiu. Tots som ciutadans i probablement una part fonamental de la nostra formació la podem obtenir en la interacció amb el nostre entorn.\nEl taller es planteja com una continuació del projecte noubarrisnou, projecte de participació ciutadana per a la millora de l’espai públic de Nou Barris, desenvolupat al llarg de l’últim any per l’artista Lluís Sabadell Artiga amb els alumnes de l’IES Collserola i en col.laboració amb Belinda Tato.\nL’objectiu del taller serà realitzar, per part dels estudiants, una intervenció concreta de millora d’un o més espais del barri. Les intervencions donaran resposta a necessitats reals i seran capaços de generar grans canvis augmentant la complexitat urbana.\nSer concebudes des de l’economia de mitjans\nUtilitzar materials reciclats, reutilitzats, trobats o de baix cost.\nDesencadenar una resposta ciutadana.\nGenerar les bases per crear una ciutat on els ciutadans juguin un paper més actiu en la creació de l’espai públic i els processos de presa de decisions\nImplicar els ciutadans perquè siguin més conscients sobre la seva responsabilitat mediambiental.\nsobre els tallers DEIÀ\nEl Taller noubarrisnou forma part del programa de Tallers de disseny de l’Escola d’Art i Superior de Diusseny Deià.\nEls Tallers de Disseny Deià són un programa de propostes d’aproximació del projecte de disseny al context social i a la ciutat: propostes per treballar la participació i l’acció de l’escola en l’entorn humà. A partir d’estratègies de treball en equip, es realitzen intervencions en espais interiors i exteriors d’ús públic enteses com a accions promogudes des de l’àmbit del disseny.\nL’aprenentatge plantejat en aquests tallers enfronta l’alumnat amb situacions reals\nper mitjà d’una proposta que prové de fora de l’aula. Els alumnes disposen dels recursos necessaris (el temps, els materials, els ordinadors, la informació, etc.) i, a mesura que van desenvolupant els coneixements adquirits i les habilitats intel·lectuals, s’incideix més sobre les habilitats socials.\nL’aprenentatge es produeix, doncs, associat a un context real i en relació directa amb un problema que aquest context planteja. Cal saber-lo identificar, delimitar i actuar de manera que, en la seva resolució, s’apliquin coneixements adquirits i se n’aprenguin de nous.\nAmb aquesta metodologia s’incideix de manera directa sobre les habilitats d’investigació, com la planificació d’estratègies per resoldre problemes i la capacitat per localitzar, seleccionar, adquirir i interpretar informació; sobre la capacitat per executar les decisions preses amb autonomia i, finalment, també sobre la capacitat de comunicar processos, resultats i conclusions.\nEls tallers es desenvolupen durant el curs escolar, com a crèdits de lliure elecció dels Estudis Superiors de Disseny. Cada taller té una durada de quaranta-dues hores agrupades en un intensiu de set dies amb una dedicació de sis hores diàries. Es fan dos tallers, un al primer trimestre i l’altre al segon. Es convida\nA professionals externs que, dins dels paràmetres metodològics exposats, desenvolupen un contingut concret, com el cas de Belinda Tato i Lluís Sabadell Artiga en el Taller noubarrisnou.\nLeave a Comment »\t| NOUBARRISNOU - ESCOLA DEIÀ\t| Enllaç permanent


Veremar no és una feina fàcil. Començo amb aquesta afirmació rotunda perquè no m'agradaria que es malinterpretés el sentit d'aquest post. Treballar la terra és dur i encara més viure d'ella, especialment en els temps que corren i quan el benefici va directe a la butxaca de les grans distribuidores, mentre qui sua la camisa i es desviu per la terra no veu ni un ral. Prova d'això és que pocs pagesos s'hi dediquen a temps complert i la incorporació de joves al món rural és minsa. I això que ara apreciem - i cada vegada més - els productes del territori i amb les DO i les IGP hem fet un salt important en la promoció, però fa falta que la comercialització sigui més potent i que traspassi fronteres.\nBé, el meu post anava per un altre camí... Dissabte vam visitar la finca dels Cots. El merlot era a punt de maduració i frissàvem per recollir-lo. Ens van preparar dues tires i poca broma vam portar més de 1.000 quilos a la cooperativa de Falset. Els ceps ens van fer suar però va ser una satisfacció: el plaer de les petites coses.\nPer mi va ser un matí de 'treball' deliciós. Els sentits estaven més desperts que mai i no sabria dir si primer va ser l'olfacte, o la vista, o el gust... perquè tots m'assaltaven a cada instant. Però el cas és que ho vam disfrutar, com poques coses en els últims temps, amb el permís de Santa Tecla i la festa de la revetlla.\nI va ser un gran matí que va acabar amb un gran dinar durant el qual vam recuperar una altra tradició: La de fer l'all-i-oli a mà. I mentre remenava amb el morter, recordàvem el valor que donem - i cada vegada més - als orígens, a les coses fetes a mà, als productes naturals. L'havíem volgut disfressar aquest món nostre, durant els últims anys, perquè així semblava més perfecte, però hi hem tornat perquè el que interessa és el fons i no allò que hi anem posant a sobre.\nPublicado por Ruth Troyano Puig en 14:22 No hay comentarios:\nVan Dongen i Robert Capa, un descobriment i una reconfirmació\nDescobreixo Kees Van Dongen a l'exposició temporal del Museu Picasso. La pintura de l'holandès nascut a Rotterdam retrata fidelment i sense escrúpols la vida social de l'alta burgesia de principis de segle XX. Llums i ombres d'homes i dones es fonen en el pinzell fauvista de Van Dongen de qui sorprèn la doble línia de tinta negra amb què voreja les figures. El resultat són quadres molt suggerents i així que passen els anys, més coloristes i vius. Il·lustren escenes amables però també dramàtiques, a "La dona que beu absenta" queda clarament reflectit. En aquest bocí de quadre que il·lustra el post - un dels 6 que el formen-, el tachisme és la tècnica predominant. Tachisme no és altra cosa que el nom que rep la pintura gruixuda sobre el llenç, com un estocat a la paret de casa. Res a veure amb la política de la Tatcher... A l'exposició, m'assabento que Van Dongen i Picasso són cohetanis i a París es forja la seva amistat. Les seves obres es retroalimenten i Fernanda, dona de Picasso, serà musa d'alguns dels quadres de Van Dongen.\nAl MNAC em retrobo amb Robert Capa i reconfirmo l'excel·lent treball fotogràfic en diferents escenaris de guerra. Em sorprenen tant les fotografies com la frase de Capa que recull un dels textos de la mostra: "El desig més fervent del fotògraf de guerra és l,atur". M'impressiona el realisme de les fotografies fins i tot la del milicià abatut per un tret a la serra cordovesa, que està en dubte perquè podria ser figurada. Les imatges són totes colpidores: la guerra civil al Segre, el conflicte sinojaponès, Normandia, i Leipzig a la segona guerra mundial. En aquest darrer episodi de guerra és on hi ha la més ennuegadora de les fotografies, la d'un soldat nordamericà mort per una bala al cap: tres flashos , tres imatges , una taca de sang que s'estèn al terra i s'allarga sense aturar-se... M'admira la capacitat de treball de Capa, per datar cada fotografia, per escriure notes periodístiques de cada escena fotografiada, per les pèssimes condicions de treball i sobretot perquè aquestes no van ser impediment per obtenir un excel·lent producte. Per reflexionar-hi hores i hores... Sobre la necessitat de pau i sobre els valors com l'esforç, la dedicació i la perseverança.\nPublicado por Ruth Troyano Puig en 9:35 No hay comentarios:\nVan Dongen i Robert Capa, un descobriment i una re...


Veïns de dalt (2 funcions) - Teatre Auditori de Granollers\nPortada > Programació > Temporades > Temporada 2015-2016 > Veïns de dalt (2 funcions)\nVeïns de dalt (2 funcions)\nA partir del dissabte 20 de febrer, a les 18:00\nEl cineasta Cesc Gay fa un salt a la direcció teatral amb aquesta comèdia àcida que retrata la gran aventura de viure en parella. Amb ironia, Pere Arquillué, Carme Pla, Àgata Roca i Jordi Rico expliquen la seva història, plena d’entrebancs i moments tensos, a partir d’un sopar obligat. Una comèdia àcida sobre la vida en parella!\nLes giragonses dins les relacions amoroses s’aborden en Els veïns de dalt a partir d’un sopar obligat entre una parella (Àgata Roca i Pere Arquillué) que no passa pel seu millor moment i els veïns de dalt (Nora Navas i Jordi Rico), una parella encantadora i agradable. Durant el sopar, la parella amfitriona no por evitar declarar-se la guerra en públic amb els veïns, aquells que no tenen cura ni pudor amb els seus esbufecs i gemecs fora d’hora.\nAquesta comèdia és la primera incursió de Cesc Gay en el teatre, tot i que l’autor i realitzador porta més 20 anys explorant la quotidianitat més íntima en el cinema, amb pel·lícules com A la ciutat i Una pistola en cada mano. Els veïns de dalt és una comèdia fresca, tallant i d’una precisió en les rèpliques que treu l’alè i et provoca perplexitat i riures incontrolables. Una obra de gent normal enxampada enmig d’un dia menys normal que de costum.\nL’arrencada de l’obra, confessa l’autor i director, la va viure ell mateix amb uns antics veïns molt fogosos que pertorbaven la pau familiar amb els seus gemecs i esbufecs. Els veïns ja no viuen amb ell però van servir de font d’inspiració a l’autor per cuinar aquesta comèdia mordaç que, ell mateix, va intuir més apropiada per al teatre que per al cinema.\nTràiler Els veïns de dalt from Els Veïns de Dalt on Vimeo.\nInterpretació: Pere Arquillué, Àgata Roca, Carme Pla i Jordi Rico


Tres signes que es troben en una relació emocionalment descuidada | CAT.Superenlightme.com\nTres signes que es troben en una relació emocionalment descuidada\nHi ha problemes en la seva relació, però, poques vegades es barallen?\n¿Se sent sol?\nQuan vostè té un problema, és la primera persona amb la qual desitja parlar amb algú que no sigui la seva parella?\nPer què és la manca de lluitar contra una possible senyal d'abandonament emocional? Per estrany que sembli, sovint són les parelles que lluiten contra el menor, que es troben en la majoria dels problemes. Això es deu a la lluita requereix la voluntat de desafiar un a l'altre, la capacitat de tolerar la ira (la seva pròpia i la de la seva parella), i algun element de connexió emocional.\nConnexió emocional, el contrari d'abandonament emocional, no es compon exclusivament dels sentiments positius com la calidesa, afecte i amor. També es fa de la capacitat de tolerar el conflicte entre si, una confiança que vostès com a parella pot obtenir enutjat i molest, paraules difícils acció, i vénen a través de l'altre costat intacte.\nLa voluntat de lluitar és la voluntat de compartir l'emoció dolorosa. I això és un senyal de connexió emocional.\nNo hi ha sensació de soledat és pitjor que l'experimentada en l'interior d'una relació. Se sent terrible sentir-se sol quan estàs amb algú. I la soledat és una de les majors senyals d'advertència d'una parella emocionalment negligents.\nPot tenir una relació que sembla gran, amb una parella que té un bon sentit de l'humor, interessos comuns, un bon treball i la natura amable, però encara se sent sol.\nAixò succeeix quan la relació amb la seva parella és bona en la superfície, però no té substància emocional. Connexió emocional és la base d'una relació. Quan és feble, les relacions té un buit a la mateixa. Pot prendre dos anys per a les persones veure més enllà de la seva bona connexió de superfície i donar-se compte del que falta per sota.\n¿Vostè es troba l'ús d'amics o familiars per "omplir" per al seu cònjuge quan es necessita ajuda? Si és així, ¿és perquè el seu cònjuge no hi és? A causa de que sovint es diu alguna cosa equivocat? Com que vostè no està segur que cuidarà?\nEn una estreta connexió matrimoni, i no negligent, el seu cònjuge serà la primera persona a qui vol dir quan les coses van malament o quan passa alguna cosa gran.\nUna qüestió clau que preguntar-se és: ¿Ella vol ser la primera persona? Si no ho creu, això és un signe d'altres problemes en el seu matrimoni. Us animo a trobar el terapeuta d'un parell especialitzada i convèncer la seva parella per anar amb vostè.\nSi creu que el seu company vol que sigui el seu go-to, llavors el problema pot ser simplement que ell no sap com ser aquesta persona per a tu. Aquesta és una qüestió d'habilitats, i la bona notícia és que aquestes habilitats poden ser apreses.\nQuatre passos per curar una relació emocionalment negligent\nFeu tot el possible per identificar, el més específicament possible, el tipus d'abandonament emocional en la seva relació. Si cal, parlar amb un amic o un terapeuta ajuda classificar-los. Posar el problema en paraules de manera que vostè serà capaç d'explicar a la seva parella quan estigui llest.\nPenseu en la seva pròpia contribució al problema. Com emocionalment conscient i hàbil és vostè? Podries ser parcialment responsable? Què estàs disposat a fer per arreglar això?\nTrobar una manera de dir-li a la seva parella que no és un problema. Per a això, amb plena consciència de la importància del seu missatge. Això vol dir que tenint molta cura amb ell. Utilitzar paraules com:\n"Estic content en la nostra relació en alguns aspectes molt importants, però encara se sent com que falta alguna cosa."\n"He llegit un article sobre les relacions que van colpejar una corda amb mi. Va a llegir-lo per a mi, i vull saber si té una reacció a ella també? "\n"Sabia vostè que no lluitant en una relació no és necessàriament una cosa bona?"\n"T'estimo tant, i jo vull que siguem encara més a prop. Va a treballar en això amb mi? "\nNo importa com respon la seva parella, començar a treballar en exercitar les seves pròpies habilitats emoció. Com més a entendre els seus propis sentiments i són capaços d'identificar, nom, compartir, tolerar i treballar a través d'ells, millor equipat estarà per proporcionar una connexió emocional per la seva parella.\nPer aprendre a construir les seves habilitats d'emoció, i com compartir en una relació, veure EmotionalNeglect.com i el llibre, Un lloc en cap.


Safina Hotel Bangalore Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n84/85, Infantry Road, Bangalore, Bangalore Centre, Bangalore, Índia, 560001 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Safina Hotel?\nSituat en el cor de Bangalore Centre, Safina Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Bangalore. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 2.0 km. També són a fàcil accés Carrer Comercial, Estadi M. Chinnaswamy, Centre Comercial Bangalore Central.\nSafina Hotel té 34 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, mirall, tovalloles, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia). Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km). Safina Hotel és una elecció inteligents per a viatgers a Bangalore, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (36) Viatger de Negocis (8) Parelles (13) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (2) Grups (3)


Avià redueix un 10% la seva factura d’energia renovable amb l'optimització de potència | Sostenible\nAjutnament d'Avià i Som Energia\nL'Ajuntament d'Avià va adjudicar la contractació de l'energia elèctrica a la cooperativa Som Energia. Dins les accions i serveis que Som Energia va proposar en la licitació pública de contractació elèctrica de l’Ajuntament d’Avià, hi havia la realització d’estudis d’optimització de la potència contractada de diferents punts de subministrament del municipi.\nEn conseqüència, s'han dut a terme els estudis dels contractes amb una potència superior a 15 kW, que suposaran un estalvi de vora el 10% de la despesa elèctrica anual (en determinats contractes pot arribar al 35%). En valors absoluts, l’estalvi rondaria els 1.500 € anuals, tan sols pel fet d’ajustar la potència a les necessitats de cada subministrament.\nVal a dir que aquest estalvi és modest perquè les instal·lacions del municipi disposaven d’una potència força ajustada a les seves necessitats, cosa poc habitual en subministraments d’aquest tipus.\nAvià demostra la seva aposta per l’energia renovable amb la realització d’una Licitació Pública en què es demanava que la comercialitzadora subministrés energia 100 % renovable i que dugués a terme accions per difondre un canvi de model energètic entre la ciutadania del municipi.\nAquesta licitació la va guanyar Som Energia perquè es va valorar sobretot la proposta de realitzar accions encaminades a la divulgació i a l’eficiència energètica.\nEficiència energètica al municipi\nEl municipi d’Avià, però, no s’ha acontentat només a canviar la contractació, també ha realitzat d’altres accions orientades a millorar l’eficiència en l’ús de l’energia del propi municipi i a difondre un model energètic respectuós ambientalment.\nI, de cara a la tardor, es preparen diferents xerrades i exposicions sobre les bones pràctiques aplicades al municipi d’Avià, que els han valgut un reconeixement als Premis 2016 d’Excel·lència Energètica de la Generalitat de Catalunya. Entre elles, la instal·lació de cobertes solars tèrmiques en edificis municipals i un punt de recàrrega de cotxes elèctrics gratuït.\nEl servei d’optimització de la potència per a contractes de més de 15 kW està disponible per a tothom (ja siguin ajuntaments, empreses, associacions, etc.) i permet conèixer la potència òptima d’un punt de subministrament.


Localització de l'Aparthotel Senator Barcelona al centre de Barcelona\nLOCALITZACIÓ DE L'APARTHOTEL SENATOR\nAparthotel Senator, al centre de Barcelona\nL'Aparthotel Senator és un hotel de 3 estrelles situat a la Via Augusta entre els carrers Muntaner i Santaló, en una de les zones comercials i de negocis més exclusives de Barcelona, un emplaçament estratègic amb fàcil accés als principals llocs d'interès de la ciutat gràcies a la seva excel · lent xarxa de transport públic (FGC, Metro i Bus) i viaris (Avda Diagonal / Rondes).\nL'Aparthotel Senator Barcelona es troba al districte de Sarrià-SantGervasi, a pocs minuts de les més destacades obres del Modernisme català (La Pedrera, La Casa Batlló, Parc Güell), en un dels millors barris residencials de Barcelona, al costat de les més prestigioses clíniques i centres mèdics de la ciutat.\nCom arribar a Aparthotel Senator Barcelona?\nAmb tren i metro\nPrengui el tren a l'aeroport del Prat Barcelona i baixeu a Sants-Estació. Allà accedeixi al metro L3 direcció Trinitat Nova i baixeu a Plaça Catalunya. Agafi el ferrocarril L6 direcció Reina Elisenda o S5 Rubí i baixi a Muntaner. En sortir de l'estació, al carrer Via Augusta, trobarà l'hotel a pocs metres al número 167 d'aquest mateix carrer.\nPrengui un taxi de la parada de taxis de l'aeroport. El preu serà d'aproximadament 30 €, depenent del trànsit així com de la quantitat de maletes que vostè porti. Demani al taxi que el deixi al carrer Via Augusta, 167 de Barcelona\nPrengui l'Aerobús (de color blau) a l'aeroport i baixeu a la parada de Plaça Catalunya. Tome un taxi, o bé, encreuament caminant la Plaça Catalunya i prengui el ferrocarril L6 Reina Elisenda o S5 Rubí i baixi a Muntaner. En sortir de l'estació, al carrer Via Augusta caminant trobarà l'hotel al número 167 d'aquest mateix carrer.\nAccessos (al centre ciutat)\n-FGC: des de la parada de Muntaner, a 20 m de l'hotel, trobareu el centre de Barcelona en només 8 minuts (Catalunya).\n-Bus: línia V13 parades Plaça Catalunya, Plaza Universitat , monument a Colon i Platjes Barceloneta\nDistàncies a ciutats d'interès\nBarcelona Aeroport 15 km\nMontserrat 45 km\nFrança 150 km\nGirona Aeroport 100 km\nAndorra 180 km


Obre portes l'estació de Zona Franca de la línia 10 Sud del metro\nLa nova estació es preveu que tindrà uns 3.600 viatgers els dies feiners\nAquesta dissabte a la tarda entra en servei la nova estació de metro de Zona Franca, la primera situada en un viaducte, que donarà servei al polígon industrial\nRedacció 01/02/2020 - 08.39 Actualitzat 01/02/2020 - 09.35\nAquest dissabte a la tarda entra en funcionament la nova estació de metro de Zona Franca, en un dels extrems de la línia 10 Sud. És la primera estació elevada de la xarxa de metro de Barcelona i la primera que discorre pel carrer A de la Zona Franca.\nAquesta nova estació donarà servei al polígon industrial i està previst que la utilitzaran 3.600 viatgers els dies feiners, molts d'ells treballadors de les grans empreses metropolitanes de la zona. Facilitarà la mobilitat a una part del polígon perquè al voltant hi ha moltes naus d'empreses i una de les entrades al port de Barcelona.\nPortar el metro a la Zona Franca ha sigut una de les reivindicacions històriques dels sindicats. Des de Comissions Obreres, el seu secretari de Mobilitat, Carlos del Barrio, celebra la inauguració, però reclama que les empreses també facin els deures.\n"El polígon de la Zona Franca és un dels espais on tenim problemes especials de mobilitat. Hem de tenir en compte que aquí es triplica la taxa d'utilització del vehicle privat respecte a la ciutat. Des d'aquesta perspectiva, ens sembla una bona notícia, però no ha de ser l'única. Nosaltres defensem que aquesta mesura sigui complementària amb altres que s'han de prendre en l'àmbit de les empreses."\nÉs la primera estació de quatre on el traçat de la línia va per la superfície\nÉs la primera estació del traçat que va per la superficie, elevada en un viaducte ja construït, al llarg del carrer A de la Zona Franca, en una recta de 3 quilòmetres.\nLa parada té tres nivells. La planta baixa és el vestíbul, a la primera hi ha les andanes, i més amunt, les sales tècniques.\nLa línia 10 Sud s'haurà de completar amb quatre parades més\nLa Generalitat hi ha invertit 40 milions d'euros. Precisament, una de les prioritats dels nous pressupostos és prolongar la línia 10 sud al polígon amb la construcció de les quatre parades fins s arribar al Polígon Pratenc: Port Comercial, Ecoparc, Riu Vell i Pratenc.


Panells OSB de guix: instruccions per dins i fora - generalLlegir Més\nPrincipal generalPanells OSB de guix: instruccions per dins i fora\nLes plaques OSB o plaques de fixació gruixudes s'utilitzen tant a l'interior com a l'exterior. Amb els panells de fusta, però, hi ha algunes particularitats a l’hora d’aplicar el guix. Les dificultats inclouen un possible esquerdat i l'absorció de la humitat. Per evitar-ho, heu de preparar molt bé la superfície. Llegiu com fer el millor en interiors i exteriors.\nSuperfície de taulers OSB: una instrucció per a ús interior i exterior - Les juntes OSB també es coneixen com a plaques de fixació gruixudes i s'utilitzen principalment per a treballs d'interior. Però també un ús a l’aire lliure té molts avantatges. Per protegir el material relativament barat, es recomana aplicar un guix. Tanmateix, això no és tan fàcil a la pràctica, ja que s’ha d’assegurar l’adhesió suficient, la reducció de l’absorció d’humitat i la falta de fissura. Amb els consells adequats, però, es pot guixar a l’aire lliure i a l’interior.\nLa dificultat per arrebossar plaques OSB\nEls taulers OSB s’utilitzen sovint en interiors per a la decoració d’interiors. Tanmateix, com que són de fusta, pot absorbir la humitat. Apliqueu el guix directament als panells, després traieu aquesta aigua i s’infla. Al mateix temps, el guix es torna sec i es desmorona amb el pas del temps. Els canvis en la humitat interior també comporten esquerdacions, ja que les plaques "funcionen". Una forma d’eliminar aquests perills és a l’interior d’adjuntar plaques de guix. Aquests protegeixen la superfície i creen una separació del guix. En aquest cas, utilitzeu cinta de teixit de vidre per a les juntes. Poseu-ho entre les juntes del guix. A continuació, apliqueu una imprimació i un fons profund. Després d’aquest pretractament, podeu arrebossar les plaques.\nEl procediment a la zona exterior\nSi heu enganxat els panells a l’exterior, podeu utilitzar panells HWL o poliestirè per revestir. Posteriorment, es pot aplicar la fixació del teixit de reforç i del guix. A l’exterior, el risc d’humitat és especialment elevat perquè els panells estan exposats als elements. Però fins i tot en llocs protegits l’aigua arriba ràpidament a la superfície de les planxes gruixudes. La pluja forta, les nevades i les temperatures fluctuants són un risc per als panells. Estan protegits de manera òptima per plaques HWL o de poliestirè.\nL’arrebossat directe dels plafons a l’aire lliure\nSi bé és millor protegir els panells i no arrebossar-los externament, però, en determinades condicions i procediments, és possible. Per a això, tracteu la superfície amb un imprimador acrílic especial. Assegureu-vos que la pintura sigui completa i opaca. Aquesta és l’única manera de garantir que els panells estiguin protegits contra la humitat.\nDeixeu assecar l’imprimació i apliqueu el teixit de reforç. Això s’ha de superposar a les articulacions per reduir el risc d’esquerdes.\nA l’adhesiu de rajoles, la xarxa encara hauria de ser visible, de manera que és possible un treball òptim. Pèl adhesiu de rajola excessiu. L’adhesiu de teula compleix dues tasques. D’una banda serveix d’adhesió, de l’altra representa una capa addicional, que manté la humitat exterior. Després d'aquesta preparació, heu d'assegurar una fase d'assecatge suficient.\nConsell: si esteu treballant a l'aire lliure, assegureu-vos que les tauletes queden prou temps per assecar-se. Per tant, presteu atenció a la previsió meteorològica i decidiu durant l’execució per un dia sec.\nPrepareu les juntes OSB per guixar (dins i fora)\nEl morter de guix no pot adherir-se a les juntes OSB. Atès que el material està exposat a la humitat sense protecció, s’infla ràpidament i es fa malbé. Per solucionar aquesta situació, són necessaris promotors d’adherència mecànica. Alternativament, es pot utilitzar una pintura adhesiva. Per exemple, és adequat una estora de reixeta feta de ferro galvanitzat. Ha de tenir força suficient i estar ben fixat. Si utilitzeu material massa prim, la graella es deformarà ràpidament.\nPrepareu el terreny\nSi voleu aplicar una fina capa de guix (guix lleuger fins a 1 cm de gruix), utilitzeu un primer acrílic per preparar el substrat. Això és eficaç contra la humitat. A continuació, apliqueu una estora de reforç a la base, que enganxeu amb adhesiu de rajoles.\nConsell: premeu bé l'estora perquè no rellisqui. Deixeu que el substrat preparat s’assequi bé abans de continuar el treball.\nAra segueix l’imprimació. Per a aquest propòsit, és adequat una imprimació per a morter de formigó. Si voleu guixar amb un material de construcció d’argila, aleshores s’ofereixen imprimidors especials de recobriment al comerç, que també són adequats per a taulers OSB.\nEl guixat pot començar (dins i fora)\nTan aviat com el suport sigui estable, podeu començar a aplicar el guix. Hi ha diversos punts a considerar. Si heu utilitzat un agent d’enllaç mecànic, primer heu de llençar la malla amb una pasta de ciment. En el cas dels adhesius, apliqueu dos abrics. El gruix de guix es divideix en dues operacions. Assegureu-vos que la primera pela s'ha assecat abans d'aplicar la segona capa. Apliqueu la capa de morter el més fina possible. Un focus especial està en les juntes del panell. S'han de protegir contra esquerdes. Si es tracta d’un guix de fang, podeu utilitzar aquest velló de pintura.\nFer el morter\nVostè té l’elecció de comprar una mescla preparada o bé barrejar el morter tu mateix. Aquest contingut conté els components següents:\nLes propietats i el comportament del morter depenen de la barreja escollida. Si canvieu les relacions entre els components individuals, podeu determinar les propietats. Un alt contingut en calç, per exemple, augmenta la resistència i l’adherència del morter. Assegureu-vos de barrejar aigua, ciment i sorra a parts iguals per obtenir un bon resultat. Per a treballs interiors és una sorra fina, ja que la capa de guix és més suau. També podeu utilitzar una mescla preparada. Fixeu-vos en la informació sobre l’envàs, aquí trobareu informació sobre les àrees d’aplicació del producte seleccionat.\nConsell: com que el contingut de calç es manté bastant baix per a moltes barreges, podeu afegir una mica de calç si cal. Això és necessari si voleu un guix més ferm.\nPer regla general, una safata de plàstic és suficient per barrejar el morter. Ara es barregen barreges a punt amb aigua perquè es formi el guix. Afegiu la barreja al cub i afegiu la quantitat indicada al paquet. Per agitar, podeu fer servir un trepant amb la batedora. Després de barrejar, heu de deixar el morter uns 10 minuts.\nNecessiteu aquestes eines i materials per guixar:\nVareta fabricada en metall o fusta\nrecipients de plàstic\nMescla llesta o ciment, calç tallada i\nUna guia detallada de guix\n1. Primer utilitzeu la paleta per repartir el morter uniformement a la paret. La coherència del material és important per a la velocitat de treball i els processos de treball posteriors. La barreja no ha d’estar massa humida ni massa seca. La relació òptima de mescla proporciona temps suficient per assegurar una capa uniforme de guix.\n2. A més de la necessitat de paleta per al treball de guix treballa una vareta. Aquest ha de ser prou llarg i pot ser de fusta o metall, per exemple. Serveix per distribuir el guix de manera uniforme. Guia la barra d’un costat a l’altre, suavitzant la superfície.\n3. Després cal parar atenció als llocs buits. Ompliu-lo amb morter i aplaneu la superfície de nou amb la vareta.\n4. Repetiu aquestes operacions fins que s’hagi creat una superfície llisa i el guix tingui un gruix suficient.\n5. Per comprovar la uniformitat, el millor és utilitzar un nivell d’esperit. Si detecteu algun cop petit, haureu de tornar a elaborar fins que hagueu acabat per haver-vos rebutjat.\n6. A continuació, introduïu la paleta per allisar la paret. Executeu la paleta per sobre del guix, suavitzant la superfície. Agafeu la paleta amb un lateral doblegat. En aquest cas, sol arribar a una pila de morter en excés a la paleta. Podeu tornar-ho a la tina.\n7. Deixeu que el morter s’assequi abans de continuar.\n8. Un cop el morter s’hagi assecat, introduïu la paleta per fregar per tornar a pintar els panells d’OSB. Si trobeu cops petits, podreu reparar-los fàcilment en aquesta fase.\n9. Després d’acabar el guix, el guix s’ha d’assecar durant diversos dies.\n10. Si voleu pintar el guix, primer heu d’aplicar una barreja de guix. Tot i això, no cal utilitzar la paleta de fregament per mantenir la superfície el més llisa possible. És important crear una estructura el més recta possible a l’hora de guixar, de manera que la pintura sigui fàcil i s’obtinguin bons resultats.\nCaracterístiques especials per arrebossar plaques OSB\nLes vores i les costures són un problema important a l’hora de guixar taulers d’OSB. Hi ha una escala de regs especial al mercat que podeu utilitzar per a les vores. Les versions autoadhesives són especialment fàcils de manejar. Per evitar que es formin esquerdes a les costures, també podeu utilitzar una versió amb fibres sintètiques com a guix. Els additius asseguren una forma flexible i el material es pot estirar fàcilment. D’aquesta manera es redueix la pressió sobre les instal·lacions nocturnes i disminueix el risc d’esquerdes.\nPrepareu bé la superfície\nProtegiu el mandril amb una reixeta\nevitar la formació d’esquerdes\nassegurar una fase d’assecat suficient\nLa barreja de morter amb fibres sintètiques és flexible\nEl morter ha de tenir la consistència adequada\nDeixeu reposar el morter durant 10 minuts després de la barreja\nComproveu el resultat amb nivell d’esperit\nCopyright general: Panells OSB de guix: instruccions per dins i fora - generalLlegir Més


Els Mossos d'Esquadra detenen un dels socis i fundadors de l'Aula Magna de Tarragona\nEs tracta d'Andreu Antolín, qui hauria manipulat i falsejat tests psicotècnics a l'acadèmia\ndimecres, 15 de juliol 2020 - 10:40h\nL'entrada de l'Aula Magna de Tarragona, en una imatge d'arxiu | aulamagna.es\nDetenció a l’Aula Magna de Tarragona, conegut centre de repàs i formació integral situat l’avinguda de la República Argentina, a tocar del Centre Penitenciari Obert de la ciutat. Segons ha confirmat TarragonaDigital, els Mossos d’Esquadra han arrestat Andreu Antolín, soci i treballador de l’acadèmia i la detenció s’ha produït, concretament, per motius relacionats amb la seva tasca com a psicòleg.\nFrau, tràfic d'influències i falsificació, els presumptes delictes\nTal com avançava el diari 'La República Checa', Antolín ha estat detingut arran d’una denúncia presentada per un agent de la Policia Local de l’Arboç (Baix Penedès) que, precisament, es preparava per a les proves psicotècniques. L'arrestat, mosso d’esquadra en excedència i psicòleg, hauria manipulat i falsejat tests psicotècnics relacionats amb la preparació d’oposicions policials —un dels serveis que ofereix el centre— amb la voluntat de beneficiar alguns aspirants.\nAra, detalla el mateix mitjà, a Andreu Antolín se l’acusa de delictes contra la propietat intel·lectual, falsificació documental, frau i tràfic d’influències. Està previst que passi a disposició judicial avui dimecres, 15 de juliol, als Jutjats del Vendrell.\n"Atenció: Alerten del perill de banyar-se en una platja tarragonina" "Urgent: Disparen un Mosso de paisà a TGN durant una baralla"\nL'Arboç detenció Policia local Mossos d'Esquadra


Troben a casa seva una dona que portava 15 anys morta - Diari de Girona\nTroben a casa seva una dona que portava 15 anys morta\nEl cadàver estava momificat per la humitat del bany\nep 25.10.2019 | 12:53\nUn vehicle de la Policia Nacional.\nPolicia Nacional i Bombers de l'Ajuntament de Madrid van trobar el cadàver d'una dona gran en avançat estat de descomposició a l'interior del seu habitatge. Segons les primers investigacions la senyora portaria morta aproximadament 15 anys.\nLa troballa es va produir a les 17.32 hores de dimarts passat al número 51 del carrer José Hierro quan es va localitzar el cadàver d'aquesta dona al bany. Es va determinar que l'edat registrada era de 93 anys en el moment de la mort.\nSegons ha avançat 'El Mundo', la dona hauria mort amb 78 anys i, en conseqüència, portaria entre 14 i 16 anys morta. La senyora vivia sola després de la mort del seu marit i no tenia descendència. També apunta que el cadàver estava momificat per la humitat del bany.\nVa ser la família i alguns veïns els que van avisar la Policia davant la falta de notícies de l'anciana, tot i que alguns residents de l'immoble també van reportar anteriorment queixes per la forta olor que desprenia l'habitatge.\nEn aquest sentit, fonts d'Emergències Madrid han confirmat a Europa Press que bombers del Consistori i efectius del Samur Protecció Civil van acudir a l'habitatge i van confirmar la mort de la dona, atès que estava en avançat estat de descomposició.\nDe la seva banda, fonts policials han confirmat a Europa Press que la dona va morir per causes naturals i, per tant, no s'ha obert cap investigació al respecte.\nEls agents van acudir a l'habitatge després de rebre la trucada d'una neboda que va requerir la presència policial davant les sospites que pogués haver mort a casa seva.


22 abr. 2021 27 març 2019 per Pere Antoni Pons\nEls argonautes, 1949-1950, una de les obres que es poden veure a la mostra Max Beckmann. Leipzig, 1884 – Nova York, 1950 del CaixaForum Barcelona.\nL’exposició, dividida per temes (la ciutat, l’exili, la mort, el mar…), posa èmfasi en la correspondència entre biografia i obra. És una opció ordenadora que permet constatar sense esforç algunes obsessions i alguns trets d’estil que recorren de cap a cap tota l’obra de l’artista. Una obsessió o un interès recurrent és la insistència de Beckmann a autoretratar-se. El resultat d’aquesta insistència van ser diverses obres excel·lents, que delaten una naturalesa que no tan sols era inquisitiva cap a fora sinó també cap endins. L’exposició deixa clar que, per a Beckmann, indagar les maniobres de la societat i el món era indissociable d’explorar les pròpies ondulacions íntimes: les fractures, les ànsies, els temors, els desigs, els fantasmes.\nUn altre exemple és el retrat de grup titulat Societat, del 1931. Pintat a París, és el retrat d’un grup d’homes i dones benestants que estan de festa. Són onze personatges, més uns quants més en segon pla, i, tal com sembla donar a entendre el títol (tan general que fa pensar en l’anunci d’una al·legoria), s’han de mirar i interpretar no tant com individus sinó com encarnacions de tot un ventall d’actituds, sentiments i comportaments socials. La impressió és que aquí hi és tot: les bromes, l’avorriment, les tensions, el cinisme, les desconfiances, els recels, la curiositat, les zitzànies, la cordialitat més o menys postissa, els disgustos poc o gens dissimulats…\nBeckmann no té el traç crispat, nerviós, violent, resultat d’una concepció perpètuament en crisi de l’individu i de la societat, que sol associar-se a un cert expressionisme. Però sí que va abordar insistentment el tema de la crisi personal, de l’escissió identitària, en el seu cas exacerbada per la condició d’exiliat. A la secció titulada “Màscares”, l’exposició presenta el motiu (a moments omnipresent) de la màscara o dels personatges emmascarats com l’expressió d’aquest sentiment de crisi: un alemany obligat a fugir del seu país, un pintor a qui el poder intenta impedir que treballi i que pinti, un home que se’n va de casa seva perquè li obliguen i que no sap on anirà a parar ni fins quan ni si mai podrà tornar…\nEtiquetes Max Beckmann Navegació per les entrades\nRinus Roelofs. L’escultura de les matemàtiques


Unió Europea | Diari per a Tècnics Lingüístics\nEn el setmanari El Temps (01.02.2020; consulta: 14.02.2020) podem llegir un article de Vicent Climent-Ferrando, «Radiografia d’una llengua des d’Europa» que alerta sobre les rutines i inèrcies ideològiques que podem provocar una efectes contraris dels que pretenien. Entre altres coses:\nEl toc d’alerta més preocupant dels informes, però, anava adreçat no a l’Estat espanyol sinó al Govern del Botànic, concretament al nou Decret de Plurilingüisme. Mentre que el Comitè de Ministres – l’òrgan polític del Consell d’Europa– emprava un llenguatge més diplomàtic i recomanava al Govern valencià “eliminar les limitacions a l’ensenyament en valencià/català”, el Comitè d’Experts –òrgan avaluador de solvència acadèmica independent– era més contundent en la seva radiografia lingüística al País Valencià: “[el Decret de Plurilingüisme] no compleix amb l’instrument de ratificació [de la CELRoM]” i donava un suspens categòric al Govern valencià, una mena de default tècnic a una de les mesures estrella en matèria educativa del Botànic.\nPer sort, a més de l’anàlisi crítica, l’article fa propostes:\nSón quatre els principis que una política lingüística efectiva ha d’adoptar:\nLes polítiques de multilingüisme són imprescindibles en les societats actuals i els beneficis que reporten superen els costos. S’ha de concebre la política lingüística d’una manera completament transversal, amb implicació directa en la cohesió social, la cultura, l’economia i els drets. En aquest sentit, el Decret de Plurilingüisme adopta aquesta visió holística, tot i que possiblement de manera teòrica.\nQualsevol govern que vulgui donar resposta a les necessitats lingüístiques actuals de la ciutadania ha de considerar conjuntament la mobilitat i la inclusió en les seves polítiques lingüístiques. La promoció de la mobilitat ha d’anar acompanyada de mesures que afavoreixin la promoció de la llengua pròpia. Atesa la situació d’alta vulnerabilitat del valencià, el responsables polítics hauran d’estar-hi molt atents a que una mesura com el Decret de Plurilingüisme no tingui com a efecte col·lateral el retrocés del coneixement del valencià en l’àmbit educatiu.\nEl disseny de polítiques que combinin la mobilitat i la inclusió és complex, però necessari i possible. La qüestió és seleccionar les mesures que representen en cada cas el millor equilibri en la tensió entre inclusió i mobilitat. El Decret de Plurilingüisme té el perill —potencial de moment— de no aconseguir ni un major coneixement d’anglès ni una millora en les dades de coneixement de la llengua pròpia. Caldrà reforçar els mecanismes d’avaluació constants i reaccionar-hi a temps.\nLa garantia de la cohesió social prové precisament de la combinació equilibrada de la mobilitat i la inclusió. Qualsevol política lingüística és una política social. La implantació d’un projecte educatiu ambiciós i avançat depèn en bona part del disseny d’unes polítiques multilingües valentes i de llums llargues.\nAl final, l’autor es preocupa per «si tornem a perdre un llençol a cada bugada lingüística». Crec que els polítics i els sociolingüístics haurien de canviar la metàfora, perquè a les bugaderies no han perdut mai tants llançols. (Vegeu la secció de greuges.)\nPublicat en Dret, Formació, Planificació, Recerca, Requisit lingüístic, Sociolingüística, Unió EuropeaEtiquetat articlesFeu ací els vostres comentaris\nPublicat en Dret, Planificació, Sociolingüística, Unió EuropeaEtiquetat Carta europea, Unió EuropeaFeu ací els vostres comentaris\nLa Federació Llull (formada per Acció Cultural del País Valencià, Obra Cultural Balear i Òmnium Cultural) col·labora en la recollida de firmes de la iniciativa promoguda per la Federal Union of European Nationalities (FUEN) per tal de garantir els drets jurídics de les persones amb una llengua i cultura minoritzades a Europa. La iniciativa es denomina Minority Safepack.\nPublicat en Dret, Política, Requisit lingüístic, Unió EuropeaEtiquetat discriminació, política lingüísticaFeu ací els vostres comentaris\nLa poca aplicació de la Carta europea de les llengües en Espanya\nLa Direcció General de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya ha fet públic el cinqué informe (veg. PDF) sobre el compliment a l’estat espanyol de la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries. Segons la nota feta pública en el butlletí Tocs de Llengua (número 107):\nL’informe elaborat per la Direcció General de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya ha estat tramès al Ministeri de la Presidència i per a les Administracions Territorials del Govern d’Espanya, organisme responsable d’elaborar un informe únic per al conjunt de l’Estat d’acord amb el que preveu l’article 15 de la Carta. Així mateix serà tramès al Consell d’Europa de manera simultània a la tramesa que els governs valencià i balear faran dels informes que han elaborat les direccions generals de Política Lingüística respectives.\nPublicat en Dret, Política, Reglaments lingüístics, Sociolingüística, Unió EuropeaEtiquetat Carta europea, Generalitat de CatalunyaFeu ací els vostres comentaris\nPublicat en Documentació, Edició, General, Sociolingüística, Unió EuropeaEtiquetat França, Llengua i Ús, ressenyesFeu ací els vostres comentaris\nLa patent europea discrimina llengües\nEl concepte sobre què és i què no és discriminació lingüística és molt maleable políticament. Tal com ja es comentar fa uns mesos (Ara.cat, 08.12.2010):\nEspanya es desmarca de la patent europea per una qüestió lingüística\nEl govern espanyol considera discriminatori que el règim lingüístic proposat es basi només en l’anglès, el francès i l’alemany\nPel que sembla, la Comissió Europea va concretar ahir la seua proposta per a la patent unitària europea (El País, 14.04.2011):\nLa Comissió dóna suport a la patent en tres llengües\nLa Comissió Europea va concretar ahir la seua proposta per a la creació d’una patent unitària europea, que assumix l’oficialitat exclusiva de les tres llengües (alemany, francés i anglés) amb què treballa l’Oficina Europea de Patents, de la qual formen part 38 països. Espanya i Itàlia, que consideren discriminatori este tripartit lingüístic, han anunciat que recorreran al Tribunal de Justícia de la UE.\nEspanya i Itàlia, és a dir, els governs de Zapatero i de Berlusconi, tenen una interpretació peculiar sobre moltes qüestions, i curiosament mai no deixen de ser interessades. En este cas, els catalanoparlants podem estar segurs que ni l’un ni l’altre estan pendents de no discrminar-mos.\nPublicat en Dret, General, Política, Unió EuropeaEtiquetat Comissió EuropeaFeu ací els vostres comentaris\nL’Ajuntament de Perpinyà proclama el català llengua cooficial juntament amb el francès\nEl català ja és llengua cooficial amb el francès a l’Ajuntament de Perpinyà. Ho ha decidit el ple municipal de la ciutat per unanimitat. La decisió té l’objectiu de garantir la pervivència i la transmissió de la llengua catalana, i assegurar la seva presència en els diversos camps de la vida pública i social de Perpinyà. Ara els grups que defensen la llengua a la Catalunya del Nord volen que l’acord no es quedi en paper mullat.\nPer unanimitat, el consistori de Perpinyà ha aprovat la Carta municipal per a la llengua catalana, que reconeix el català com a llengua cooficial de la ciutat. La carta, que s’empara en diversos textos internacionals i en la Constitució francesa, vol garantir el futur de la llengua.\nJean-Marc Pujol, l’alcalde de Perpinyà, assegura que la decisió «pretén explicar al conjunt de la població que tenim una identitat catalana, que n’estem orgullosos i que la volem promoure».\nEl pròxim objectiu de l’Ajuntament és que la Carta municipal per a la llengua catalana sigui també adoptada i aplicada pels 25 municipis que integren la mancomunitat de municipis de Perpinyà.\nComençada fa 17 anys amb la retolació dels carrers, la política lingüística de l’Ajuntament de Perpinyà s’ha anat desenvolupant, sobretot en l’àmbit cultural i educatiu. Una política que, segons l’alcalde, ja ha donat bons resultats i que continuarà.\nFont: 3cat24.cat (11-6-2010)\nPublicat en Dret, General, Sociolingüística, Unió EuropeaEtiquetat administració local, llengües oficials, oficialitatFeu ací els vostres comentaris


Home Cursos La teva veu – un viatge al cor\nLa teva veu – un viatge al cor\nM’encanta veure i sentir, com les persones descobreixen el gaudi en el seu cant. Cantar és innat a l’ésser humà, ens expressem a través de la veu des del principi dels temps. No es tracta de cantar bé, ni tan sols es tracta de fer un munt d’exercicis tècnics, és més un recordar. Sentir com la teva respiració es col·loca per si mateixa, sense fer res especial, perquè així vam néixer. El propi cant porta aquest record de manera molt senzilla i per a això necessitem confiança i ganes d’obrir-nos a tot el que ens regala cantar. Obrir el cor.\nUtilitzo molt els mantres, no perquè sigui religiosa, que no ho soc. Els utilitzo perquè ha estat a través d’ells que he tornat a descobrir el meu propi cant. Els mantres per a mi són com a cançons d’amor o converses íntimes amb mi mateixa, una manera d’endollar-me a la vida. Estimo els mantres i a través d’ells arribar a aquest gran somriure del cos, enamorant-me una vegada i una altra del silenci que el segueix, aquest temps-no-temps tan màgic. Aquí entrem en una cosa meravellosa, sentint-lo, experimentant-lo, gaudint-lo. Cada persona amb la seva veu única. Dit això, també sóc una amant apassionada dels boleros, les balades i les ranxeres, així com de les cançons de bressol i de medicina. Totes elles les canto a la meva manera, em fascina la improvisació lliure. I crec profundament que a través del cant, de manera ben senzilla i quotidiana, podem recordar que la nostra essència és gaudir i que som aquí per a gaudir(-nos) i contagiar-nos d’alegria!\nGaudir de la teva pròpia veu\nFer les paus amb la teva pròpia veu\nEntrar en confiança amb la teva respiració\nAprofundir l'escolta interior i exterior\nExperimentar i aprendre del silenci\nCant de mantres, cançons de bressol, cançons medicina, i altres cançons d’amor\nTreball de veu a través de jocs i exercicis\nEntrenar la respiració amb el diafragma\nAprenentatge sobre la veu com a guaridora\nRelaxació profunda amb so al final de cada classe\nCarola Zafarana és cantant i actriu. Va néixer als Països Baixos de pare italià i mare holandesa. Va començar amb la música i el teatre des de molt petita, va fer la carrera de pianista i es va dedicar a acompanyar a cantants lírics durant més de deu anys. Quan es va traslladar a Barcelona als seus gairebé 30 anys, va començar a dedicar-se al cant en conèixer els mantres de les classes de Kundalini Ioga. Va estudiar teatre experimental a Barcelona amb Jessica Walker i és membre de la Companyia Laboratori Teatre […]\nA totes les persones que vulguin fer les paus amb la seva pròpia veu i gaudir cantant des del cor.\nDel 12 de maig al 30 de juny de 2021\nDimecres de 1730 a 19h\nCos, Desenvolupament personal i Veu/Cant.\nLa Respiració Integral és una metodologia amb efectes terapèutics enfocada a retornar la capacitat de reequilibrar-nos i millorar les nostres funcions vitals a través de la consciència i la qualitat respiratòria.\nDel 15 d'abril al 17 de juny de 2021\nDijous de 12:30 a 14:00 h


Gestió del temps en el teletreball - Tècnica del Pomodoro\nLa gestió del temps en el teletreball és molt important. La tècnica del Pomodoro et podrà ajudar.\nLa gestió del temps en el teletreball és molt important, ja que moltes vegades tenim complicacions per concentrar-nos durant molt temps i per tant, la nostra jornada laboral es converteix en interminable. Saber aprofitar bé el temps és una virtut i aprendre-ho una fortalesa.\nGestionar el temps mentre teletreballem és una premissa a l’hora de seure al teu nou home office. Saber gestionar el temps per millorar la teva productivitat és un punt estratègic.\nNo tindràs excuses per aprendre a gestionar el temps seguint els pilars de les 4 D. El teletreball es convertirà en una immillorable opció i en la teva gran oportunitat. El mètode es basa en Dedicació, Disponibilitat, Desenganxament i Descans. Saber aprofitar al màxim les hores de treball per saber desconnectar. Aprendre a començar i acabar la jornada.\nTÈCNICA DEL POMODORO\nVols ser més productiu i més eficaç? Coneixes la Tècnica del Pomodoro? Consisteix en dividir la jornada laboral en intervals de 25 de minuts (pomodoro), separats per una pausa de 5 minuts de descans. Durant cada pomodoro has de realitzar una tasca determinada sense restriccions, amb concentració i dedicació absoluta. En aquesta tècnica no hi ha lloc a la multitasca. Fem quatre vegades aquest cicle i després del quart fem un descans de 20 minuts en lloc de cinc. Aquest mètode es basa principalment en la idea de què les pautes establertes poden millorar l’agilitat mental i la productivitat a l’hora de realitzar les tasques assignades al dia a dia. Prova-ho i veuràs com optimitzes el teu temps i millores la concentració!\nAquests mètodes ens permeten tenir una capacitat de control del nostre temps i ajustar la nostra jornada per mantenir la nostra productivitat quan teletreballem.\nSaps on ubicaràs el teu nou home office? Heu escollit el teu nou escriptori? Inspira’t en el nostre catàleg #workingmood o ves a la teva botiga distribuïdora perquè t’ajudin a dissenyar el teu nou espai de teletreball. Amb pocs metres tindràs un home office de disseny.


Vi-FRANC. Ramon Francàs: Telmo Rodríguez, demà al Rendez-Vous del Bar à Vins de Moritz\nTelmo Rodríguez, demà al Rendez-Vous del Bar à Vins de Moritz\nAl Rendez-Vous del Bar à Vins – Fàbrica Moritz Barcelona (Ronda Sant Antoni, 41) serà el torn demà dilluns “d’un pes pesat del món vinícola espanyol”: Telmo Rodríguez. Des del Bar à Vins s’afirma de Telm o Rodríguez : “fill de viticultors de la Rioja i format a Bordeus i a la Vall del Roïna, la seva feina s’ha caracteritzat per la utilització únicament de varietats autòctones i la recuperació de vinyes oblidades arreu de la geografia espanyola.” Es podran degustar els seus vins entre les 17.00 i les 21.00 hores. No cal reserva i l’accés és gratuït. Al final de cada sessió dels Rendez-Vous, unes “trobades informals que compaginen converses en un entorn distès i el tast dels productes dels convidats”, es sorteja una ampolla màgnum entre tots els assistents signada pels seus autors.


Asteques: imperi, cultura i fets - HISTORYRIA - Temes\nEls asteques, que probablement es van originar com una tribu nòmada al nord de Mèxic, van arribar a Mesoamèrica cap a principis del segle XIII. De la seva\nPrimera història asteca\nInvasió europea i caiguda de la civilització asteca\nEls asteques, que probablement es van originar com una tribu nòmada al nord de Mèxic, van arribar a Mesoamèrica cap a principis del segle XIII. De la seva magnífica capital, Tenochtitlan, els asteques van sorgir com la força dominant al centre de Mèxic, desenvolupant una intricada organització social, política, religiosa i comercial que va portar a moltes de les ciutats-estat de la regió al seu control al segle XV. Els invasors dirigits pel conquistador espanyol Hernán Cortés van enderrocar l’Imperi Asteca per la força i van capturar Tenochtitlan el 1521, posant fi a la darrera gran civilització autòctona de Mesoamèrica.\nEls orígens exactes del poble asteca són incerts, però es creu que van començar com una tribu nord de caçadors-recol·lectors el nom del qual provenia de la seva terra natal, Aztlan, o 'Terra Blanca', en llengua asteca del nàhuatl. Els asteques també eren coneguts com el Tenochca (d’on va derivar el nom de la seva capital, Tenochtitlan) o el Mexica (l’origen del nom de la ciutat que substituiria Tenochtitlan, així com el nom de tot el país). . Els asteques van aparèixer a Mesoamèrica –com es coneix la regió sud-central del Mèxic precolombí– a principis del segle XIII. La seva arribada es va produir just després, o potser va ajudar a provocar, la caiguda de la civilització mesoamericana anteriorment dominant, la Toltecs .\nHo savies? La llengua asteca, el nàhuatl, era la llengua dominant al centre de Mèxic a mitjan dècada de 1350. Nombroses paraules en nàhuatl manllevades pels espanyols també es van absorbir a l'anglès, incloent chile o chili, alvocat, xocolata, coiot, peiot, guacamole, ocelot i mescal.\nQuan els asteques van veure una àguila posada sobre un cactus a la terra pantanosa propera a la frontera sud-oest del llac Texcoco, la van prendre com a senyal per construir-hi el seu assentament. Van drenar el terreny pantanós, van construir illes artificials on podien plantar jardins i van establir les bases de la seva capital, Tenochtitlán, el 1325 dC Els cultius típics asteques inclouen blat de moro (blat de moro), juntament amb mongetes, carabasses, patates, tomàquets i alvocats. també es van mantenir a través de la pesca i la caça d'animals locals com conills, armadillos, serps, coiots i gall dindi salvatge. El seu sistema d’agricultura relativament sofisticat (inclòs el cultiu intensiu de terres i mètodes de reg) i una poderosa tradició militar permetrien als asteques construir un estat d’èxit i més tard un imperi.\nLLEGIR MÉS: 8 llocs antics sorprenents a les Amèriques\nEl 1428, sota el seu líder Itzcoatl, els asteques van formar una aliança a tres bandes amb els texcocans i els tacubans per derrotar els seus rivals més poderosos per influència a la regió, els Tepanec, i conquerir la seva capital Azcapotzalco. El successor d’Itzcoatl, Montezuma (Moctezuma) I, que va prendre el poder el 1440, era un gran guerrer que va ser recordat com el pare de l’imperi asteca. A principis del segle XVI, els asteques havien arribat a governar fins a 500 petits estats i uns 5 a 6 milions de persones, ja sigui per conquesta o comerç. Tenochtitlán, al seu apogeu, tenia més de 140.000 habitants i era la ciutat més densament poblada que existia a Mesoamèrica.\nMercats bulliciosos com el Tlatelolco de Tenochtitlan, visitat per unes 50.000 persones en els principals dies de mercat, van impulsar l’economia asteca. La civilització asteca també va ser molt desenvolupada socialment, intel·lectualment i artísticament. Era una societat altament estructurada amb un estricte sistema de castes a la part superior eren nobles, mentre que a la part inferior hi havia serfs, criats contractats i treballadors esclaus.\nper què va sortir el nord-americà de Vietnam?\nLa fe asteca compartia molts aspectes amb altres religions mesoamericanes, com la dels maies, incloent sobretot el ritu del sacrifici humà. A les grans ciutats de l'imperi asteca, magnífics temples, palaus, places i estàtues van encarnar la devoció infal·lible de la civilització als molts déus asteques, inclosos Huitzilopochtli (déu de la guerra i del sol) i Quetzalcoatl ('Serp emplomallada'), un tolteca déu que va exercir molts rols importants en la fe asteca al llarg dels anys. El Gran Temple, o Templo Mayor, a la capital asteca de Tenochtitlan, estava dedicat a Huitzilopochtli i Tlaloc, el déu de la pluja.\nEl calendari asteca, comú a gran part de Mesoamèrica, es basava en un cicle solar de 365 dies i un cicle ritual de 260 dies, el calendari tenia un paper central en la religió i els rituals de la societat asteca.\nquin és el significat d’una libèl·lula\nLLEGIR MÉS: El sacrifici humà: per què els asteques van practicar aquest ritual sangrient\nEl primer europeu que va visitar el territori mexicà va ser Francisco Hernández de Córdoba, que va arribar a Yucatán des de Cuba amb tres vaixells i uns 100 homes a principis de 1517. Els informes de Cordobars sobre el seu retorn a Cuba van provocar que el governador espanyol allà, Diego Velásquez, enviés un grup més gran. tornar a Mèxic sota el comandament de Hernán Cortés . Al març de 1519, Cortés va aterrar a la ciutat de Tabasco, on va aprendre dels indígenes de la gran civilització asteca, aleshores governada per Moctezuma (o Montezuma) II.\nDesafiant l'autoritat de Velásquez, Cortés va fundar la ciutat de Veracruz a la costa sud-est de Mèxic, on va entrenar el seu exèrcit en una força de combat disciplinada. Cortes i uns 400 soldats van marxar després a Mèxic, ajudats per una dona nativa coneguda com Malinche, que feia de traductora. Gràcies a la inestabilitat dins de l'imperi asteca, Cortés va ser capaç de formar aliances amb altres pobles nadius, sobretot els tlascalans, que llavors estaven en guerra amb Montezuma.\nAl novembre de 1519, Cortes i els seus homes van arribar a Tenochtitlan, on Montezuma i la seva gent els van rebre com a convidats honorats segons el costum asteca (en part per la semblança física de Cortes amb el Quetzalcoatl de pell clara, el retorn del qual es va profetitzar a la llegenda asteca). Tot i que els asteques tenien un nombre superior, les seves armes eren inferiors, i Cortés va ser capaç de prendre immediatament com ostatge Montezuma i el seu seguici de senyors, aconseguint el control de Tenochtitlan. Els espanyols van assassinar a milers de nobles asteques durant una cerimònia de ball ritual, i Montezuma va morir en circumstàncies incertes durant la seva detenció.\nLes malalties europees com la verola, les galteres i el xarampió també eren poderoses armes contra la població local, que no tenia immunitat. Un monjo franciscà que viatjava amb Cortés va observar l’impacte de la verola sobre els asteques: «Van morir a munts ... En molts llocs va passar que tothom en una casa va morir i, com que era impossible enterrar el gran nombre de morts, van enderrocar la cases sobre ells, de manera que les seves cases es van convertir en les seves tombes ». El 1520, la verola havia reduït la població de Tenochtitlan en un 40% en només un any.\nCuauhtemoc, el jove nebot de Montezuma, va assumir el càrrec d’emperador i els asteques van expulsar els espanyols de la ciutat. Amb l’ajut dels rivals nadius dels asteques, Cortés va llançar una ofensiva contra Tenochtitlan, derrotant finalment la resistència de Cuauhtemoc a 13 d'agost de 1521 . En total, es creia que van morir unes 240.000 persones en la conquesta de la ciutat, que va acabar amb la civilització asteca. Després de la seva victòria, Cortès va arrasar Tenochtitla i va construir Ciutat de Mèxic a les seves ruïnes es va convertir ràpidament en el primer centre europeu del Nou Món.\nhistòria de tucídides de la guerra del peloponès\nquin any Hawaii es va convertir en un estat\nquantes coses va inventar Thomas Edison\nquan es va produir el bombardeig de la marató de Boston\narticle marró vs consell d’educació


American High School Diploma – Are you ready for the challenge? – Escola Meritxell\nData 22 de febrer de 2022\nDes de l’any 2017, l’Escola Meritxell ofereix una doble titulació als alumnes que volen aconseguir un títol homologat als Estats Units d’Amèrica que els permet, entre d’altres coses, accedir més fàcilment a seguir estudis en aquest país.\nAquesta possibilitat és fruit de la col·laboració de l’escola amb Acadèmica, la principal i més gran institució nord-americana de gestió educativa amb seu a Miami (Florida) i que compta amb més de 100.000 alumnes, 5.000 professors i 200 col·legis en més de 10 païssos.\nEls alumnes obtenen l’American High School Diploma que és l’equivalent al títol de Batxillerat. Es tracta de la titulació americana pre-universitària més important. I per aconseguir-lo només han de completar 6 assignatures durant els 3 o 4 anys que duren els estudis.\nEls avantatges, però, de fer el Diploma Dual no són únicament obtenir el títol, sino que també s’assoleixen els següents objectius:\nMillorar el nivell d’anglès gràcies a la immersió en l’idioma.\nAjudar a millorar les habilitats digitals de l’alumne.\nConèixer una nova cultura.\nL’alumne aprèn a autogestionar-se, a veure les seves prioritats i, en definitiva, a madurar.\nPer això ens trobem davant d’una oportunitat única perquè els vostres fills que avui estudien 3r ESO complementin i millorin la seva titulació escolar i obrin un ventall de possibilitats futures que els permetran estar més ben preparats davant dels seus reptes professionals.\nUn dels dubtes que més ens plantegen els alumnes, i les seves famílies, abans de matricular-se és la complexitat d’aquests estudis i quant costa compaginar-los amb l’ESO o el Batxillerat. Per respondre aquesta pregunta us deixem aquest vídeo d’alguns alumnes que han seguit, o encara estan seguint, el Diploma Dual a la nostra escola. Ells us expliquen de primera mà perquè van decidir matricular-se i quina ha estat la seva experiència.\nSi voleu més informació sobre el Diploma Dual podeu contactar amb Emy Patton a l’email epatton@escolameritxell.org o trucant al 937556550.\nTag:anglès, Diploma Dual, High School


Triomfa a l'Europeu d'handbol embarassada de tres mesos | Fosbury\nFosbury » Handbol » Triomfa a l’Europeu d’handbol embarassada de tres mesos\nPujar al podi en una cita del màxim nivell sabent que has de tenir un fill al cap de sis mesos és possible. Això és el que ha demostrat recentment l’holandesa Estavana Polman, una de les estrelles de la selecció “oranje” que ha brillat de manera especial a l’Europeu d’handbol femení disputat aquest desembre a Suècia.\nPolman va brillar a l’Europeu. Foto: EHF Euro 2016\nAmb només 24 anys, Polman va ser la quarta màxima golejadora d’aquest europeu amb 39 gols incloent-hi una exhibició en el partit contra Espanya, amb 10 gols. Vaja, que no va passar gens desapercebuda, més aviat al contrari. I no ha ha deixat de ser notícia ni en acabar-se la cita, ja que és quan s’ha sabut que serà mare a mitjan 2017. És a dir que va disputar aquest Europeu estant embarassada de prop de tres mesos.\nEmbaràs i alt rendiment\nDe l’embaràs i l’esport ja en vam parlar extensament a la Revista Fosbury #24 – “Esport i Maternitat“ però agafa especial rellevància davant aquest fet gens habitual. El nostre company Jordi Feu explicava que “és un mal exemple emmirallar-se en els casos d’esportistes professionals que han seguit competint al màxim nivell mentre estaven embarassades. Són casos extrems de persones que tenen el cos habituat a un esforç físic molt elevat. El cas de l’atleta nord-americana Amber Miller, que el 2011 va disputar la Marató de Chicago embarassada de 39 setmanes i que va parir just acabar la cursa, indica el que no s’ha de fer.”\nPolman en la semifinal contra Dinamarca. Foto: EHF Euro 2016 / Sportissimo\nLa jugadora holandesa no va anar tan lluny com aquesta maratoniana, tot i que tenint en compte que l’handbol és un esport amb molt de contacte també va fregar molts límits. Segons el que publica Javier Romano a Marca, la jugadora ja ho havia anunciat feia algunes setmanes al seu club, el Team Esbjerg danès, però ho mantenien tant en secret que no ho sabien ni les seves companyes.\nNomés acabar la cita europea, amb la plata penjada del coll, ho han fet públic les dues parts, tot anunciant des del club que li intentarien buscar una substituta. Una cosa gens senzilla, tenint en compte el gran nivell de la lateral holandesa en un equip que juga la Champions League. Això sí, cal destacar que després de saber que no podrien comptar amb ella fins la temporada vinent, ja l’han renovat fins l’estiu del 2018. Un bon exemple.\nL’alegria no va ser completa en perdre la final per la mínima contra Noruega. Foto: EHF Euro 2016 / Sportissimo\nVÍDEO amb el millor de Polman a l’Euro 2016\n“No es la mujer de Van der Vaart”\nDit això, cal felicitar també al futur pare, que segurament va gaudir i patir a parts iguals durant l’Europeu jugat a Suècia. Un personatge que durant l’Europeu també era objecte dels focus de les càmeres de televisió, i és que es tracta del conegut futbolista Rafael Van der Vaart. Ara que com molt bé va dir Eli Pinedo durant una de les transmissions amb Ángel Cárceles a Teledeporte, “nada de decir que Polman es la mujer de Van der Vaart, en todo caso Van der Vaart es la pareja de Polman”.\nA photo posted by Estavana Polman Official (@estavana) on Dec 27, 2016 at 8:43am PST\nLLEGIR: “A Holanda juguen a Handbol?“\nDona i EsportEmbaràsEstavana PolmanEuropeuHandbolHolanda


Actualitat Poders La majoria independentista s'esberla\nEl ple se celebra després que ERC i el PSC hagin tombat la fórmula amb què JxCat plantejava delegar el vot dels seus quatre diputats processats\nLa reunió de la Mesa del Parlament\nLa majoria independentista al Parlament de Catalunya perilla després d'haver-se esberlat aquest dimarts en la votació de la Mesa, on per primer cop aquesta legislatura les formacions independentistes han emès vots discrepants. Esquerra Republicana (ERC) ha aprovat, juntament amb el Partit dels Socialistes (PSC), tombar la fórmula amb què Junts per Catalunya (JxCat) pretenia que els seus diputats suspesos deleguessin el vot.\nEl president del Parlament, Roger Torrent (ERC), ha assumit les conclusions dels lletrats de la cambra, els quals havien indicat que els vots de Carles Puigdemont, Jordi Sànchez, Jordi Turull i Josep Rull podrien ser invalidats si s'emetien segons la fórmula plantejada per JxCat. Aquesta formació es nega a emprar la mateixa fórmula de delegació que Oriol Junqueras i Raül Romeva.\nEls quatre diputats processats de JxCat han signat una carta conjunta on expressen que mantenen la seva fórmula de delegació de vot, la qual cosa els exclou de la votació i, si no hi ha novetat de darrera hora, deixa l'independentisme sense una majoria al ple d'aquest dimarts a la tarda, on s'han de votar les conclusions del debat de política general.\nEn la seva compareixença d'aquest dimarts al migdia, la consellera de la Presidència i portaveu del govern de la Generalitat, Elsa Artadi, ha dit que la discrepància parlamentària de les dues grans forces independentistes no afecta l'estabilitat de l'executiu que presideix Quim Torra.\nLa fórmula de JxCat per delegar els vots, pendent dels lletrats\nParlament de Catalunya Esquerra Republicana de Catalunya Junts per Catalunya


30è aniversari de la signatura de l'acord duaner entre Andorra i\n30è aniversari de la signatura de l'acord duaner entre Andorra i la Unió Europea\nL'acord d'unió duanera entre Andorra i la Unió Europea es va signar el 28 de juny del 1990 i no va entrar en vigor fins un any després. El van signar el cap de Govern, Òscar Ribas, amb representants de l'aleshores Comunitat Econòmica Europea\nEs va gestar durant la legislatura 1986-1989 i les negociacions amb Europa les va portar directament el cap de Govern del moment, Josep Pintat Solans.\nLa seva premissa era la de mantenir l'atractiu turístic i comercial del país i no aturar en sec l'expansió econòmica d'aquells anys. Van donar el seu fruit, i el juliol de 1988 Pintat lliurava al president de la Comissió Europea, Jacques Delors, el document que recollia les peticions andorranes.\nL'acord, del qual avui dia encara es gaudeix, permet que els productes industrials estiguin en lliure circulació de mercaderies, és a dir, que quan Andorra els importa o exporta no es paguin aranzels duaners.\nAquest règim exclou els productes agrícoles com per exemple el tabac. Això vol dir que quan Andorra importa tabac d'un país tercer com ara els Estats Units, no ha d'aplicar els mateixos aranzels que aplica la Unió Europea. De fet són menors, i permet reduir els costos d'importació.\nÉs un dels motius que ajuda a mantenir el diferencial de preu respecte del tabac que es ven en qualsevol estat de la Unió.\nLa transitòria a trenta anys del tabac amb la Unió Europea, assolida el juny del 2018 en el marc de les negociacions per a l'acord d'associació, manté part de l'essència de l'acord duaner.\nEstableix que el tabac mantindrà l'estatus actual els primers set anys d'acord d'associació i que a partir d'aleshores i en els 23 anys següents es redueixin progressivament els drets de duana.\nAndorra, a canvi, s'adhereix al conveni internacional de lluita contra el tabac, a reforçar la lluita contra el contraban i a mantenir un diferencial de preus amb els Estats veïns.\nInform: Anna Pifarré


Airbnb retirará 2.577 pisos turísticos sin licencia en Barcelona | infotur Barcelona\n30 mayo, 2018 BLOG TURISMO\nAvenç cap a l’eliminació de l’oferta il·legal de pisos turístics a Barcelona. La tinenta d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat, Janet Sanz, i el regidor de Turisme, Comerç i Mercats, Agustí Colom, s’han reunit de nou aquest 29 de maig amb la plataforma Airbnb per continuar treballant en les mesures que l’Ajuntament li reclama perquè compleixi d’una vegada per totes amb la llei i deixi d’anunciar pisos sense llicència.\nSi la setmana passada el consistori va requerir la retirada d’un total de 2.577 d’habitatges d’ús turístic publicitats al seu web que operen fora de la llei, avui Airbnb s’ha compromès a haver-los eliminats tots l’1 de juny. Sanz ha recordat als propietaris dels pisos que l’Ajuntament ja té en marxa els procediments disciplinaris corresponents, i ha dit que els equips d’inspecció estaran “molt atents perquè aquest estiu no estiguin operatius”.\nD’altra banda, Airbnb ha donat resposta a un altre requisit plantejat per l’equip de Govern des del minut u. L’empresa posarà en marxa un procediment per cedir a l’Ajuntament totes les dades i la informació dels pisos que s’anunciïn a la seva pàgina, cosa que permetrà a l’administració ser més àgil i efectiva en la detecció de l’oferta submergida.\n“Amb aquests passos endavant, estem més a prop que Airbnb se situï en els zero pisos il·legals. Però volem que compleixi de forma definitiva amb la llei i no permeti pujar pisos a Internet que no tinguin llicència reglada”, ha subratllat Sanz.\nEn aquest sentit, ha recordat a Airbnb que és indispensable que el número de llicència sigui un camp obligatori en el formulari d’alta dels pisos, i que, a més, n’ha de verificar l’autenticitat. D’aquesta manera, s’aconseguirà que només hi hagi cabuda per a habitatges que compten amb el número de Registre de Turisme de Catalunya (RTC), tal com marca la llei catalana.\nSanz i Colom han explicat que aquesta exigència també la fan a la resta de plataformes que treballen a Barcelona. Així es posarà de manifest en el marc de la taula de treball estable formada amb les empreses Homeaway, Booking, Tripadvisor i Rentalia i l’associació Apartur, i que a partir d’ara passarà a comptar també amb Airbnb com a membre, amb l’horitzó d’aconseguir que totes elles es comprometin a garantir que no hi haurà cabuda a cap més pis il·legal als seus webs.\n“A Barcelona tenim tolerància zero a l’activitat il·legal. Seguim ferms en aquesta qüestió”, ha dit Sanz, i ha posat en valor que l’augment de recursos en la tasca inspectora està donant resultats positius.\nPer la seva banda, Agustí Colom ha apostat per aconseguir que s’imposi el fet que a Barcelona no pugui haver-hi cap habitatge d’ús turístic que s’allunyi de la llei, i això s’ha de fer possible tant a través del compromís de les pròpies plataformes com per la feina d’inspecció municipal i la complicitat de la ciutadania.\n← El turista que viaja a Barcelona gasta 998 euros en total\nAnuario estadístico del turismo en Barcelona →