Carles Santos, Pau Riba, Enric Casasses i Josep Pedrals, al festival de poesia de Caldes d'Estrac\nEl festival Poesia i + comptarà, del 28 de juny al 12 de juliol, amb noms com El Petit de Cal Eril, Brossa Quartet de Corda i Accidents Polipoètics\nBarcelonaCoincidint amb el desè aniversari de la Fundació Palau, el festival Poesia i + augmenta les activitats i referma la seva aposta per les propostes actuals i arriscades. Es demostra amb els noms propis programats: clàssics de l'experimentació com Carles Santos i Pau Riba, propostes més noves com les d'Enric Casasses amb Pascal Comelade, El Petit de Cal Eril, Ajo & Judit Farrés i l'espectacle 'Reatule d'avars' del Brossa Quartet de Corda, que uneix música clàssica i hip hop. La Nit de Poetes, en què veus destacades de la poesia catalana prendran la paraula, comptarà amb el recent premi Lletra d'Or Josep Pedrals, en Manuel Forcano i la Núria Martínez Vernis.\nEl festival tindrà lloc del 28 de juny al 12 de juliol a dos espais singulars de Caldes: el pati de la fundació i el Parc de Can Muntanyà (al costat de la fundació) amb una vista privilegiada sobre el poble i el mar. En aquesta 8a edició la música pren molt protagonisme durant les 9 nits del festival.\nLa nit inaugural anirà a càrrec de Carles Santos que presentarà 'Sense títol, un concert especial i intens en què el seu piano i la seva veu, sense cap altre element, són protagonistes: un exercici de contenció, un retorn a la música en estat pur. La programació seguirà el dissabte 29 de juny amb 'Retaule d'avars' de Brossa Quartet de Corda, Falsalarma, Jordi Domènech i Gregori Ferrer; una proposta original, sorprenent i amb una forta personalitat pròpia que farà de la nit del dissabte una de les imprescindibles del festival.\nPau Riba i Els Gripaus presentarà la nit de divendres 5 de juliol el concert '40 gripaus', un concert sorprenent i emotiu apte per a tots els públics en què el joc, l'alegria i la instrumentació insospitada seran els protagonistes.\nPep Blay & Krishoo Monthieux estrenaran el 6 de juliol en el marc del festival, 'De la llum a la foscor', un discurs musicat que emergeix de l'ànima, a extrems costumista i a extrems surrealista, vestit de lirisme i sentit de l'humor. La nit continuarà amb la micropoesia d'Ajo davant del micro i Judit Farrés rere els plats amb els seus experiments sonors. Enric Casasses i Pascal Comelade seran els encarregats de finalitzar la vetllada. Un autèntic luxe veure'ls a l'escenari del Poesia i+.\nMarc Serrats, Carles Belda, Pau Gener i Xaver Grimau encarregats d'obrir l'últim tram del festival, presentaran 'Combat d'amor i guerra' un recital obert i enèrgic farcit de poemes i cançons sobre l'amor i la guerra. La clausura del festival, divendres 12 de juliol, estarà encapçalada per Accidents Polipoètics, conjunt format per Xavier Theros i Rafael Metlikovez, imprescindibles en el panorama poètic a Barcelona que presentaran un recital que recull vint anys de poemes i d'espectacles teatrals. Seguidament, la banda instrumental Bradien i el poeta Eduard Escoffet donaran el punt més electrònic del festival amb el seu últim treball Pols, on investiguen les possibilitats de l'electrònica i la veu i que resumeixen els tres anys de treball d'aquest projecte de col·laboració entre electrònica i poesia.\nL'encarregat de donar el punt final a la 8a edició del festival Poesia i + serà El Petit de Cal Eril amb la nova formació de Joan Pons. Per aquesta ocasió Joan Pons presentarà 'La figura del buit' en format de septet, amb secció de vents una petita perla que sorprendrà a més d'un.\nLes propostes del festival es completaran amb l'espectacle 'La idea d'Europa' una representació escènica a càrrec d'Òscar Intente que ha adaptat el text de Steiner i l'ha convertit en un monòleg teatral que interpel·la l'espectador sobre la seva identitat i sobre el fet de ser europeu. I la presentació del documental Desvío Nooteboom d'Erik Haasnoot que ofereix detalls de la vida literària de l'escriptor holandès Cees Nooteboom\nCarles Santos Pau Riba Enric Casasses Josep Pedrals


LA PANXA DEL BOU: Clara Campoamor, avui\nClara Campoamor, avui\nM’he endut de la Biblioteca de Santa Eulàlia, entre d’altres llibres, El voto femenino y yo. Mi pecado mortal, on, el 1936, Clara Campoamor explica i comenta l’espinós camí que portaria a l’assoliment del vot per part de les dones, gràcies, sobretot, a la seva tasca a les Corts espanyoles. Clara Campoamor va patir uns temps difícils i va ser capdavantera en moltes coses. D’origen modest, aconsegueix estudiar, ja una mica gran i esdevenir una advocada important, dedicada, sobretot, a aspectes relacionats amb la dona i els infants. La seva tasca dialèctica i efectiva per tal d’aconseguir aquest dret, que ara sembla tan just, va ser difícil, llegir la narració que fa dels fets i dels debats posa de força mal humor, avui, perquè es van dir un munt de bestieses per part de senyors suposadament intel·ligents. Fins i tot hi va haver aportacions d'estudis científics sobre el tarannà femení, que justificaven negar-li la majoria d’edat per sempre. Una altra possibilitat era donar-li el vot, però ja en la maduresa (?).\nLa cosa es va aprovar, aquesta tardor va fer setanta-cinc anys, amb un Parlament molt dividit i amb molts absents que no es van voler mullar. Interessos de partit, prejudicis ancestrals i moltes coses més es van barrejar, en aquell moment de grans lluites polítiques. Van votar a favor els socialistes i els grups gallec i català, amb alguna excepció. Si les votacions haguessin negat el vot a la dona, enguany no hauríem pogut celebrar res, doncs. Les votacions de 1933 van donar un triomf molt tebi a les dretes, com se sap, i Campoamor va patir l’animadversió de tots o gairebé tots els esquerrans més radicals, que culpaven el vot de la dona d’aquell fracàs, obviant la gran divisió dels partits, el crit a l’abstenció dels anarquistes en aquella convocatòria, o el desprestigi polític que havia aconseguit el govern amb fets com el de Casas Viejas. Això de cercar un cap de turc per part dels grans responsables dels desastres, és una constant històrica i fins i tot domèstica, gairebé.\nClara Campoamor va tenir una oponent femenina, Victoria Kent, i això va provocar una gran diversió entre els senyors polítics que comentaven sort que no n’hi ha cinquanta, de dones, he, he. La unitat que van mostrar en moments tan dramàtics com la Guerra Civil, els homes, faria riure, també, si no fes plorar, i força, sabent tot el que va venir. La dreta, evidentment, propiciava el vot femení perquè creia que aniria a favor seu, no cal fer volar coloms, ja Primo de Rivera havia permès alguna francesilla a les senyores. De vegades s’afirma de forma solemne que la República va donar el vot a les dones... Sí, però cal explicar com i a través de quin espinós camí, també. Clara Campoamor va ser titllada de trepa, d’ambiciosa. Evidentment, sense una mínima ambició política no hauria arribat on va arribar.\nEl 1936 va haver de fugir a l’estranger, perquè hi havia seriosos indicis que anirien per ella, els incontrolats. Va escriure un llibre criticant la violència dels primers temps de la Guerra a la zona republicana, gran pecat, també. Aquest llibre només es pot llegir en francès, per cert. Va patir un exili amb molt de rebuig per part d’altres exiliats de pes. Va intentar tornar a Espanya, en diferents ocasions, però la seva filiació maçònica era un perill i l’esperaven uns anys de presó, que no va voler assumir, és clar. També aquest fet se li ha criticat, que no tornés i entomés aquest perill... Va morir a Suïssa, el 1972, sense poder haver vist la recuperació de la democràcia ni haver pogut tornar a Espanya. Victòria Kent sí, que va tornar, en alguna ocasió, perquè era una mica més jove i va morir, crec, a finals dels vuitanta, i recordo haver-la vist per televisió, justificant, encara, la seva posició en contra del vot femení, i afirmant coses anacròniques, com ara que una dona que volgués dedicar-se a la política havia de renunciar –com si fos un capellà- a tenir fills.\nAvui Clara Campoamor ha guanyat la batalla de la posteritat, és reivindicada i recordada, se li han dedicat carrers, hi ha institucions amb el seu nom i diuen que posaran la seva efígie en una nova moneda. Molts dels qui es van ficar amb ella de mala manera ja no hi són, però. Van aconseguir amargar-li la vida força, encara que imagino que una dona de caràcter com aquesta té prou recursos per sobreviure amb una gran dignitat. L’entristia, sembla, no haver pogut tornar a Espanya, ja que, com deia, i li dono la raó, quan una persona es fa gran té molta més dificultat per crear noves arrels, a diferència del que passa durant la joventut.\nLes primeres edicions de la GEC no n’inclouen cap referència. En les entrades actualitzades hi ha una breu ressenya. Encara es diu, molt subtilment, en algunes enciclopèdies virtuals, que el vot de la dona va provocar el triomf –molt relatiu, per cert- de les dretes, el 1933. Una anàlisi seriosa matisaria molt i molt aquesta afirmació, com ja he dit, que em sembla que avui resulta totalment fora de lloc. En canvi, paradoxalment, les dones sembla que havien canviat molt el 1936... El fet és que hi havia molta divisió entra la gent, entre les mateixes esquerres, com se sap. Temps difícils, violents, de solucions radicals, justificades -o no?- per un context de grans diferències econòmiques, socials, amb molts problemes per resoldre. Països europeus suposadament molt avançats com França no acceptarien el vot a la dona fins després de la Segona Guerra Mundial. Si em fas festes i no me’n solies fer, o em necessites o m’has de menester. Des de la distància històrica d’avui, des d’uns temps en els quals aquest dret sembla incombustible –encara que mai no hi ha res de definitiu, en temes polítics tot és fràgil- la lectura del llibre que he mencionat s’ha de prendre amb una bona dosi d’ironia, altrament no es podria resistir tanta demagogia i barbaritat dialèctica reflectida a través de la visió una mica amarga de l’autora. Avui podem riure’ns d’aquells senyors i de les seves afirmacions tant o més del que ho van fer ells a l’època, sobre el tema i la condició femenina.\nImagino un debat, avui, demanant, per exemple, el reconeixement absolut dels drets dels immigrants que treballen al país, d’una forma ràpida i efectiva. Quants disbarats no hauríem d’escoltar, també? No es poden negar drets justos a ningú pensant que la seva concessió pot perjudicar-nos, en tot cas s’han d’establir mesures per tal que els grups no democràtics –aquests, sí- no tinguin l’opció d’arribar al poder i acabar amb la democràcia. Però aquest és un altre tema, em sembla.\nNo n¡'estic ben segur de les reials influencies que el vot femení produí en les eleccions del 33. Péró si tinc ben clar que era de justicia donar-hi el vot a la totalitat de la ciudadanía; lo contrari era fer trampa.\nAvui, després de molts anys de viure el mite de la República, fins i tot en el sí de la meva militancia política des de abans de 1975, creec que la República no fou una derrota a mans de les dreta sino un fraca´s de les esquerras per la seva incapacitat de estructurar un poder, adhuc de un eixemple terrible de violencia.\nBé, hi fet l'esforç...\nHola, Luis, moltes gràcies per l'esforç, i veig que no has oblidat gens el català.\nA la República se li demanaven massa coses en molt poc temps, el país, Espanya, tenia molts i grans problemes, les doctrines socials i polítiques vigents eren exaltades i radicals, les esquerres, malauradament, sempre pateixen d'aquest mal, a més dels inevitables personalismes interiors, el context mundial era problemàtic, l'anticlericalisme bullia... els pacifistes eren, de fet, molt pocs i mal vistos, a casa nostre i a gran part del món. Un munt de coses, una gran inestabilitat i una violència al carrer i a tot arreu a més, diuen, del fet que a les potències europees no els interessava massa una Espanya millor. Un cop tot ha passat, fa anys, és relativament fàcil fer anàlisis i valoracions més ponderades. Amb el temps s'ha vist en què ha derivat el comunisme estatalitzat, per exemple, o com va evolucionar l'anarquisme quan va tenir algun poder. En aquests contextos, el seny mai hi té res a fer. Sobre el tema del vot, evidentment, no es pot negar el vot a algú o a algun col·lectiu perquè 'se suposa' que no l'utilitzarà a favor del que nosaltres pensem o volem. Això lligat a molts prejudicis i tòpics absolutament vigents sobre la condició femenina, doncs...\nI adhuc, a les memories de les figures de l'epoca, i penso en Azaña y el seus Cuadernos, com a eixemple i elle era home equilibrat, hi ha una permanent apelació a la violencia, de paraule, al Congrés, a les converses íntimes. Es un llenguatxe terrible que no escolta a la gent de seny, Ortega per eixemple, i tants d'altres... I ja se sap, si el llenguatje es violent el caliu vital ho es tanmateix... Es cosa d'acostumarse.\nEl fet reial, penso, es que les esquerres i la Republica son mitificadas com al Paradís inocent que mai no foren; i aquesta mitificació, feta per ella mateixa en el temps de la dictadura s'acabat convertint en veritat histórica per la memoria col.lectiva.\nPenso en Saura i en el seu projecte de memòria histórica: com, ell mateix tot just, treurá a la llum la memória de l'Andreu Nin, per eixemple, o d'els fets de maig?\nA Catalunya, en el temps de la guerra, la gent deía en veu baixa, parlant de la Fai, "qui la fai la paga"\nEstic totalment d'acord amb tu i, efectivament, les lectures que es fan avui sota l'epígraf 'memòria històrica' em fan força angúnia.\nTot es glorifica i de la derrota se n'està fent una mena de victòria moral absolutament mitificada, que no comparteix la gran majoria de gent gran que encara viu, supervivents d'aquells anys, gent de tots els 'colors', llevat dels revanxistes, que sempre en queden.\nLa Fai va fer, deien els avis del barri, més franquistes que Franco...\nDe tota manera, les veus i escrits raonables no 'venen', la història sempre s'escriu segons convé als que manen en cada moment. Durant la transició tots 'callaven' i ara... personalment també em fa angúnia sentir Carrillo i altres parlant de la seva lluita antifranquista, que ningú els nega, però... era per aconseguir una democràcia? Que es glorifiquin o obviïn personatges com Líster és dramàtic. No oblidem que molts comunistes poderosos estiuejaven amb els Ceausescus. L'autocrítica de persones que van militar a grups tan 'pacifistes' i 'democràtics' com Bandera Roja, per exemple, és inexistent, gairebé.\nLa veritat és que costa parlar amb una mica de seny de tot plegat sense que et titllin de fatxa, segons en quins ambients. Però, què hi farem.\nHe intentat enviar-te un mail a jcostacod@gmail.com però me'l retorna, així que et deixo aquí el missatge.\nEm dic Laura Pons Negre, estudio 2n de periodisme a la Facultat Blanquerna - Ramón Llull, i estic molt interesada en la teva obra.\nEns van recomanar llegir poesia en català i vaig pensar que estaria be llegir sobre la nostra ciutat. Si et soc sincera te conegut gràcies a Internet, però em sap greu no haver-te descobert abans. Visc al Poble Sec i quan et vaig llegir i vaig veure que parlaves del meu estimat barri no vaig poder evitar emocionarme...\nM'estimo el Paral.lel, el Raval, el Mercat de Sant Antoni que tants diumenges ha protagonitzat a la meva infancia...\nM'encantaria poder quedar un dia d'aquesta setmana per poder poder parlar amb tu del teu llibre "La pols dels carrers". El dia que et vagi bé (si pot ser abans de divendres perquè s'acosten els treballs i els exàmens) a la hora que vulguis, on vulguis. Serà un plaer poder quedar.\nNo em vull fer pesada, però la mateixa Campoamor, analitzant les eleccions de 1933 intenta raonar i fer veure que els vots d'esquerra, sumats, sobrepassen els de dreta, però que el problema va ser no aconseguir fer una coalició seriosa, cosa que sí van fer les dretes. És un fet demostrable, però que sembla que no es vol veure, ni tan sols aleshores. Així ens va anar després...\nm'emociona llegir el teu comentari, ara t'escric, a veure si funciona, de fet l'email que em dones és el meu, m'estranya que no hagi funcionat. Fins aviat, doncs, ja quedarem.\nLaura, ara he mirat el correu i veig que m'ha arribat el teu missatge, fins aviat.\nUn bon "post" tanmateix, aquest dedicat a Clara Campoamor, que s'ha vist enriquit amb l'aportació de Luis Rivera.\nParticipo plenament dels comentaris en relació a l'època de la República i, especialment, pel que fa a la dita "memòria històrica".\nJulia: la CNT va recomenar l'abstenció el 34, i aixó posibilitá el govern de dretes amb Lerroux i Gil Robles.\nSovint penso que en la banda republicana hi habían mases revolucions per un indret tan petit i a la fí de tot, tota la revolta partidaria, las col.lectivitat, la persecució religiosa, els assasinats i la influencia comunista, van fer franquista a la clase mitja, que estaba espantada del que hi había al seu voltant i a la cual li resultaba groller vestir-se amb mono de feina i saludar puny en alt. I era una clase mitja centrada i ilustrada. Quin regal pel franquisme.\nEn quant al que dius sobre el comunisme en la lluita antifranquiste, jo hi era amb el Psuc, abans encara amb el MSC de Raventós i Obiols. Al Psuc, i al PCE del que vaig noneixer bons amics, sempre parlaban del model italiá, democratic. No hi cabía la dictadura del proletariat. Hi ha un Carrilo fin als seixanta i un altre de després, a partir de Checoeslovaquia.\nEl comunisme espanyol va esser el primer en apartar-se de la obediencia estalinista, lo que no esborra les seves culpas i asasinats durante la guerra civil.\nLo estrany es que avui hi hagi molta gent jove i migt jove que s'enlluerna an las aventuras libertarias tipus pelíscula de Loach.\nHola, Xiruquero, benvingut,\nD'acord, doncs, em sembla que ja hem 'tocat' el tema en altres ocasions, però sempre va bé tornar-hi a reflexionar.\nEls anarquistes també van predicar l'abstenció a les del 33, Campoamor també troba que és un més dels factors que donen la victòria a les dretes. Caldria analitzar en profunditat algun transfuguisme estrany anarquisme-falange, que s'ha estudiat poc... quin món de mones.\nA Catalunya, a més, embolica que fa fort, hi havia -i hi ha- la qüestió nacional, que aplegava sectors diferents i que va propiciar, després un 'antifranquisme' molt conservador en certs aspectes.\nEl PSUC va tenir una època brillant, molta gent n'havia estat militant o/i simpatitzant com jo mateixa, malauradament molts factors van contribuir també a la seva desaparició. Recordo un article de Montserrat Roig que es titolava, precisament 'quan presumíem de PSUC'...\nRecordo també un eslògan que deia 'dictadura, ni la del proletariat', hi ha èpoques d'entusiasme polític, com van ser també els seixanta i part dels setanta, es van cometre molts errors, potser és inevitable, però també van reeixir moltes iniciatives socials, culturals, que ara es troben a faltar, i un cert sentiment d'unitat que va durar poc. Deu ser que l'espècie humana és així?\nEl fet és que moltes bones teories, a la pràctica, es fan malbé i només queden les persones, bones o dolentes segons circumstàncies i tarannà.\nLa gent jove necessita proclames i ideals i tot això i està disposada a creure en el que sigui si li resulta atractiu, per això es perillós jugar amb foc en aquests temes. Ara bé, no és estrany que tot plegat desvetlli entusiasmes juvenils, per això es tornen a cometre tants errors... suposo.\nFa un any més o menys vaig escriure aquest post, on s'explica d'una manera vaga, l'evolcuió des de la militancia fins avui. Potser t'interesi llegir-ho, peró no estás obligada, es clar.\nuna lliçó magistral Júlia!\nL'he llegit, sóc tafanera, i t'hi he deixat un comentari, de fet és un retrat molt gràfic d'aquella època i d'una part important de la nostra generació.\nMoltes gràcies pel teu comentari afalagador... De magistral, res, tot és als llibres, he, he.\nEterna Clara Campoamor, le debemos tanto, y aunque como bien dices, hayan puesto su nombre a alguna calle y hagan monedas con su figura, nunca será suficiente.\nExplicas tn bien la circunstancia política y social de la época, que añadir algo más sería redundar.\nHola, Angelusa, muchas gracias por el comentario, un abrazo.\nHola, Julia felicitats pel blog des d'alacant!! M'ha agradat este article però voldria preguntar-vos què en penseu del "desgovern" de l'esquerra quan té responsabilitat polítiques (baralles internes). ací al P Valencià albirem la possibilitat d'un (per fi!!!!!) canvi de govern, però passa per una coalició ( no m'agrada això de tripartit) PSOE-EU-BLOC. La pregunta és, si tot va bé i derrotem la dreta, es dedicarà l'esquerra a fer polítiques socials i progressistes (aturar la privatització de la sanitat que ha començat el PP, destinar recursos a educació (actualment hi ha milers de nens i nenes en barracons), crear vivendes de VPO etc), o es barallaran per vore qui te més conselleries????\nEmpar, quina pregunta em fas... des de la meva posició agnòstica, cínica i escèptica penso que més aviat es barallaran per les conselleries. De tota manera, amb el panorama actual que teniu, doncs, potser fa falta un canvi, encara que sigui així. De vegades, els esquerrans amb poder, una mica nostàlgics, es despengen encara fent alguna b.o. (bona obra xiruquera). Ja m'agradaria pensar que no, però, he vist tantes coses, he, he.\nGràcies pel comentari i per visitar el meu blog!!!\nFins i tot és possible que en sanitat i medicina facin alguna francesilla inesperada...


NEU DE QUALITAT - Blog oficial de Masella\nNEU DE QUALITAT\n9 abril, 2016 9 abril, 2016 masella\t0 Comments\nAvui tenim neu de qualitat gràcies a tres ingredients imprescindibles per garantir el bon estat de les pistes que són el fred, el cel força serè i la neu fresca. En aquesta meteorologia tan favorable per garantir una bona neu s’hi ha d’afegir el treball de l’equip de maquinistes, que amb les seves màquines trepitjaneus fan una gran labor perquè dia rere dia us trobeu la neu amb les millors condicions possibles.\nLes dues qualitats de la neu que avui us trobareu a pistes són les millors per gaudir de l’esquí i el surf de neu que són:\nNeu pols: És la neu recent, seca i lleugera i que es precipita a temperatures baixes. Aquesta setmana portem més d’un pam de neu nova. L’episodi de nevada més important va ser el dimarts, però també va nevar lleugerament ahir i aquesta matinada també ha nevat un parell de cm. A l’enfarinada d’aquesta nit cal afegir-hi les temperatures mínimes d’avui que han sigut de -10,1 ºC a la Tosa-2535 m i -2,3ºC al Pla de Masella-1600 m. La millor neu pols de Masella avui la trobareu en els sectors més alts, freds i arrecerats de l’estació com, per exemple, a Coma Pregona i a Isards.\nNeu dura/primavera: És la neu típica de la primavera que té dos comportaments: endurida de nit i pastosa de dia. Mentre és dura é una neu de gran consistència, que no s’enfonsa, o molt poc, quan es trepitja. Permet fer viratges a gran velocitat tot conduint bé els esquís amb els cantells. Avui us la trobareu a les pistes de cotes baixes i mitges a primeres hores i en determinades pistes de la Tosa. I aquesta mateixa neu, amb el pas de les hores es transforma en primavera; és a dir una neu compacta, humida i poc lliscosa que de nit s’ha endurit i amb el sol o l’ascens de les temperatures té una textura més pastosa, però que fa les delícies dels esquiadors experts, especialment a les pistes més inclinades. Aquesta neu avui també us la trobareu a les mateixes pistes de cotes mitges i baixes amb el pas de les hores, en especial durant les darreres baixades del dia d’esquí.\n← PREDICCIÓ CAP DE SETMANA EXCEL•LENT\nMÀQUINES TREPITJANEUS →\n23 novembre, 2017 24 novembre, 2017 masella\t0\nNEVADA DE FINS A 10 cm\n17 desembre, 2016 masella\t0


Performance de soroll i fúria per Càssius.: d’octubre 2009\nGirafes, de Pau Miró, última part de la trilogia que es completa amb Búfals i Lleons, acaba aquest diumenge a la Sala Beckett. Els que no van poder veure-la pel Grec d’aquest any haurien de córrer a agafar entrades abans de que l’espectacle voli cap a Manacor. Es tracta d’una peça escrita i dirigida per Miró, interpretada per la seva incondicional companyia Menudos (repeteixen els actors Anna Alarcón i Òscar Muñoz) i coproduïda per la productora La Fantàstica, liderada pel dramaturg i l’actor Isaac Alcayde. No cal dir que es tracta, d’entrada, d’un projecte sorgit de l’entusiasme, la investigació escènica, el talent i l’esforç (en tots els sentits de la paraula) d’un grup de creadors escènics que són, possiblement, el present més rabiós i el futur més prometedor del nostre teatre (per sort, no en són els únics!). No negaré que aquest és ja un motiu més que sòlid per córrer a la Sala Beckett.\nLa presència de Miró dramaturg-director als escenaris ha estat, des de l’Assaig Obert del Teatre Lliure 2004, Happy Hour, lenta però constant i de ben segur que tant ell com els actors que hi treballen seran, tard o d’hora, el relleu de directors, dramaturgs i actors actualment residents en els teatres de casa nostra.\nGirafes, d’altra banda, arriba avalada per la crítica i el públic, com les altres dues parts de la trilogia. Miró completa el seu retrat de família situant ara l’acció als anys 50. La mirada, que no es històrica ni política, mostra emocionalment la duresa de la postguerra sobre la seva gent. Els actors i el director han intentat entendre als assajos la moral dels seus personatges, tan allunyada de l’actual, per estar basada en la repressió, en l’ocultació i l’engany.Si Búfals retratava als fills, a l’any 2000, i Lleons als pares, als anys 80, Girafes parla dels avis. La història d’una mateixa família explicada des de l’actualitat al passat. Us adjunto un vídeo, molt interessant, en què Pau Miró parla de l'obra.\nL’animalitat del títol fa referència als impulsos i als instints bàsics que sovint caracteritzen la forma d’expressar afecte en les sempre complexes relacions familiars. En les girafes veu Miró diferents característiques dels cinc personatges de l’obra i en destaca el seu exotisme, en contrast amb la seva discreció de caràcter, cosa que li dóna cert aire de clandestinitat. Seguint les peces anteriors, la història passa en un entorn hostil i pobre, com és el barri del Raval de Barcelona. I el fil conductor segueix essent una rentadora. A Búfals i a Lleons els personatges regentaven una tintoreria. Girafes explica “la història dels avis, a partir del canvi que suposà l’arribada de la rentadora a un pis del Raval, a partir de la qual desprès muntaran una tintoreria”. Pels qui vulgueu conèixer millor Búfals i Lleons, us adjunto dos vídeos sobre les obres que valen molt la pena, sobretot pels comentaris que en fa el seu autor.\nLa companyia de Miró, junt amb la productora La Fantàstica, planeja fondre les tres obres en una de sola, cosa que suposarà una revisió textual i escènica, a fi de reduir dues hores de les quatre i mitja que dura la triologia. La idea de la companyia la resumeix el seu director al afirmar que “tots els espectacles duen el seu temps i tenen una vida prolongada, com succeeix a Europa. No som genis per encertar a la primera”. Una concepció del teatre, la de la reescriptura i la creació contínua, que ja vèiem a Cheek by Jowl, i que demostra perquè Miró i els seus han d’estar en el futur teatral del nostre país. Europa mima, reelabora, reescriu espectacles que porten anys en cartellera i que segueixen igual de vius i vivents. Aquí fem espectacles, que suposen esforços i diners durant mesos, i que tan sols s’estan un mes en cartellera perquè desprès van directament a la brossa. Potser si ens apliquem el sistema europeu de la creació i la investigació perpètua, el nostre teatre creix en qualitat i internacionalitat.\nPublicat per Mia Iorick a 11:19 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Assaigs Oberts, Búfals, Companyia Menudos, Girafes, Happy Hour, Lleons, Pau Miró, Productora La Fantàstica, Sala Beckett\nAPUNTS PER MACBETH, DE CHEEK BY JOWL (Salt, 1-4 d’octubre)\nAmb una mica de retard, puc per fi parlar de l’espectacle de Cheek by Jowl. I aquest només és el començament, aviso!\nEl dia 4 d’octubre s’acomiadava del Teatre de Salt l’espectacle de la temporada (de tardor), perquè dir de l’any seria, potser, ser massa pessimistes. Estem a principis del curs teatral i confio que al juliol no haguem d’afirmar que, definitivament, Cheek by Jowl i el seu Macbeth han estat el millor que ha passat pels escenaris catalans i espanyols. En tot cas, hem tingut cinc oportunitats de veure aquesta gran obra ben a prop de casa, desprès de que la companyia de Declan Donnellan l’estrenés, amb gran èxit de públic i crítica, a Namur, Bèlgica.\nEl director considera Macbeth com “l’obra més gran de Shakespeare”, en què hi ha elements intrínsecament humans, com “la culpa, l’amor, la imaginació, l’ambició i la responsabilitat que, portades a l’extrem, poden esdevenir canceroses”. Donnellan veu modernitat en aquesta obra i posa èmfasi en la parella protagonista, Macbeth i Lady Macbeth, deixant en un segon pla la resta de personatges, que queden desdibuixats a través del plantejament coral de l’obra, solucionant així l’embolic habitual de qui és qui en una obra shakesperiana. Destaquen els intèrprets protagonistes, Will Keen, amb un Macbeth que tendeix a la duresa emocional, i Anastasia Hille, que crea una Lady Macbeth plena de matisos. Al director li interessa experimentar la contundència, la realitat dels actes comesos i les seves terribles conseqüències sobre l’home, que l’obra planteja per als personatges protagonistes. Entén que l’obra “va d’una parella que és molt conscient de que ha matat el rei i que se’n adona de tot el que això implica”, potser massa.D\nDonnellan aprofundeix en aquest plantejament, afirmant que la seva lectura és per “aquella gent que veu que la nostra relació amb el món és estranya, i que s’adonen que la realitat pot ser molt desagradable, insuportable i incòmoda”. Explica que quan ho és, sovint intentem fugir-ne, oblidar-nos-en i passar pàgina, l’única forma de sobreviure’n. Qui s’endinsa en aquesta terrible realitat i creu viure en ella, és un boig. D’alguna manera això és el que els hi passa als Macbeth: la imaginació els enfronta amb la insuportable realitat de l’acte que han comès i els endinsa fins al fons d’aquesta. Això els torna bojos. És cert que el que desencadena tota l’acció de l’obra i del seu protagonista és la seva imaginació, que el du a entendre la magnitud de la tragèdia que ha comès.La seva urgència, en tota l’obra, està en l’acció, en actuar, en matar. Donnellan interpreta la frase del desquici de Lady Macbeth, “qui podria creure que aquell vell tingués tanta sang a dins?”, com una referència a la criminalitat del seu marit. Tot i que em sembla una interpretació feta a mida pel que vol explicar el director (Macbeth és un vell?), crec encertat l’accent en la tragèdia de ser massa conscients del que han comés. Una dimensió a la que s’hi arriba amb la imaginació.\nCheek by Jowl ha optat per mantenir el text de Shakespeare intacte, tot i que n’ha reduït una part per ajustar l’espectacle a dues hores. No es nota i s’agraeix. Per Nick Ormerod, escenògraf i cofundador de la companyia, “no es necessària una revisió de l’obra perquè tots els textos tracten sobre l’ésser humà”, de manera que s’ha optat per una posada en escena i una escenografia atemporal i poliespacial (recrea el bosc i el castell) tan sols diferenciada per la interpretació actoral. Aquesta atemporalitat s’aconsegueix amb un espai escènic sobri i minimalista, a base de panells de fusta a banda i banda, amb una porta de castell al fons de l’escenari, sostingut per una il·luminació subtil i efectiva, que dóna vida al món subconscient i fantasmagòric de l’obra, així com tètric i sanguinolent. El vestuari, negre, minimalista, a base d’uniformes militars per tots els actors i vestits llargs i senzills per les actrius, facilita la coralitat de l’espectacle. La nuesa escènica busca de la participació activa de l’espectador, amb qui es compta per completar el sentit tant de l’obra, en general, com de les situacions escèniques de cada escena, en concret. Això es tradueix amb una escenificació basada únicament amb el joc actoral, on els actors actuen les sensacions i les emocions dels dos protagonistes, així com aquells fenòmens que compliquen l’obra (assassinats, espectres que reapareixen, batalles amb espases, un bosc que avança) i, fins i tot, els objectes que no estan a escena. Tot a través d’entendre molt bé les situacions de cada escena, de “jugar-les” conjuntament, amb el gest, el cos i, sobretot, el cor. Un treball minuciós, precís, tècnic, que obliga als actors a responsabilitzar-se plenament de l’obra i que els deixa esgotats. A ulls de l’espectador és impressionant, segurament per no estar acostumats a un aprofitament tan bestial de la interpretació dels actors, ni a aquest domini físic. Amb aquesta nuesa fan fàcil una obra complicadíssima, al mateix temps que defugen fingiments tràgics en els actors: tot el que interpreten (inquietud, por) passa pel seu cos i esdevé sincer, honest, creïble. El tecnicisme actoral no automatitza les escenes: de forma increïble mantenen una frescor i una immediatesa pròpia d’un primer assaig. Cheek by Jowl no dóna mai per acabada una obra: sempre està en procés de creació. Un petit inconvenient: la inexistència d’armes i sang, en una obra on la sang està en cada vers, crea estranyesa en més d’una ocasió i, definitivament, no funciona. En això hauria de donar la raó a l’acidesa de Càssius.\nJo he tingut la sort de meravellar-me davant la nuesa del joc teatral amb que la companyia llegeix una de les obres més complexes de Shakespeare. No puc deixar de pensar-hi i en seguirem parlant en properes entrades. Pel que us hagueu perdut aquest fenomen teatral, la gira europea segueix al llarg del 2010 i la podeu consultar a la web de la companyia www.cheekbyjowl.com.\nPublicat per Mia Iorick a 20:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Anastasia Hille, Cheek by Jowl, Declan Donnellan, Festivals, Macbeth, Nick Ormerod, Shakespeare, Temporada Alta, Will Keen\nS’INAUGURA EL TEMPORADA ALTA 2009.\nNo vull desaprofitar la ocasió d’inaugurar aquest blog, dedicat a les arts escèniques, fent-lo coincidir amb l’estrena de la 18ª edició del Festival Temporada Alta - Festival de Tardor de Catalunya, que com cada any se celebra a escenaris de Girona i Salt entre l’1 d’octubre i l’11 de desembre.\nConsiderat des d’aquest blog com el millor festival dedicat a les arts escèniques del nostre país, el Temporada Alta busca competir a nivell europeu amb d’altres festivals d’aquestes característiques, prenent com a model el gran Festival d’Avignon. Veient la programació d’aquest any, val a dir que cada vegada s’acosta més a ser un referent important dins d’Europa. Malgrat que encara rep només públic majoritàriament de Catalunya, és ja una referència pels creadors escènics més internacionals, com el polonès Krystian Lupa i l’anglès Peter Brook, uns habituals de l’escena gironina.\nCal destacar, a més, el caràcter pluridisciplinar del festival, en què trobem espectacles de dansa, teatre i circ. La voluntat del seu director artístic, Salvador Sunyer, és, d’una banda, fer arribar l’actualitat escènica internacional al nostre país i, d’altra banda, ajudar a difondre els autors i els artistes d’aquí, tant els ja consolidats com els joves, que en són el futur. Creadors i espectadors hem d’agrair-li enormement la seva tasca que, any rere any, fa créixer la competència artística del nostre país. Com que sense gestió i producció no hi haurien ni artistes, ni autors, ni espectacles, Sunyer aposta per coproduccions amb teatres, companyies i festivals d’aquí i de fora, que donen una dimensió transfronterera a la indústria de les arts escèniques de Catalunya.\nEstic d’acord amb el seu director artístic, Salvador Sunyer, quan afirma que el festival d’enguany presenta la programació internacional més potent de la seva història. Una aposta lloable, que contrasta amb la dels principals teatres públics i privats catalans, que aquesta temporada recorren als noms de sempre i omplen els buits reposant obres estrenades en temporades passades. Podeu repassar la programació i els horaris a la web del festival:www.temporada-alta.net. Com veureu, interessantíssimes totes les propostes internacionals, entre les que destaco la que ahir va estrenar el festival, un Macbeth a càrrec de la companyia Cheek by Jowl, dirigida pel gran Declan Donnellan, a la que hi dedicarem una entrada a part. No us perdeu els altres tres Shakespeares que el festival presenta: Tito Andrónico, Cia. Animalario, Hamlet, d’Oriol Broggi, amb uns magnífics Julio Manrique i Aida de la Cruz, Hamlet i Ofèlia, i l’última aposta del director Peter Brook, Love is my sin, al voltant dels sonets del dramaturg anglès. Daniel Veronese torna a visitar el festival amb dos espectacles d’Ibsen: El desarrollo de la civilización venidera (Casa de nines), que al febrer podrem veure al Teatre Lliure, i Todos los grandes gobiernos han evitado el teatro íntimo (Hedda Gabler). Resistirà Ibsen l’hiperrealisme veronesià com ho feia Txéjov? És una bona ocasió per comprovar-ho.\nD’Argentina ens arriba l’obra de Claudio Tolcachir (Cia. Timbre 4), Tercer cuerpo, dos anys desprès de que presentés al Temporada Alta l’obra La omisión de la familia Coleman, que podrem recordar al Teatre Lliure aquest mes de desembre. No deixem passar la nostra cita anual amb Krystian Lupa, que ens sorprèn amb una dels seus muntatges “curts”, Les presidentes, de Werner Schwab, de només dues hores de durada!! No vull acabar el meu repàs sense remarcar la presència de Christoph Marthaler, autor absolut de Platz mangel (Manca d’espai), que repeteix desprès de l’èxit de Maeterlinck, fa dos anys; del Piccolo Teatro di Milano, amb un altre Goldoni, del que en són especialistes, la triple comèdia Triologia della villeggiatura (L’estiueig), dirigida per Toni Servillo; i de Samuel Beckett, amb el muntatge que dirigí el 1977 d’una de les seves clau, Krapp’s last tape.\nDe l’escena catalana no us perdeu el que han estat o seran èxits assegurats: Product, de Mark Ravenhill, dirigida per Julio Manrique, d’un gran talent interpretatiu i escènic, Non Solum, de Jorge Picó i Sergi López, El ball, d’Irène Némirovsky, dirigida per Sergi Belbel, que el TNC acull al novembre, i Dies Irae; en el réquiem de Mozart, Cia. Marta Carrasco, que el Teatro de la Abadía de Madrid programa pel Festival de Otoño.\nCom a propostes sorprenents destaco Ratera, de Roger Bernat, La festa, de Jordi Prat i Coll, Contra.Natura, de l’Agrupación Señor Serrano, The Bukowski Project, de Ute Lemper i Mario Gas i Prometeu no res, de la Cia. Indi Gest, als que convé seguir de ben a prop per ser una de les màximes representacions del teatre que ve.\nBona Temporada Alta 2009!\nPublicat per Mia Iorick a 0:20 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cheek by Jowl, Cia.Animalario, Daniel Veronese, Declan Donnellan, Festivals, Julio Manrique, Krystian Lupa, Oriol Broggi, Peter Brook, Shakespeare, Temporada Alta\n"Però, senyor!" ¿I si tinguès pare i mare, la mosca? ¿I que no els veus com volarien amb les seves petites ales d'or, bo i botzinant i zumzejant llur pena? Pobra mosca innocent, que, amb el seu brumerot, per alegrar-nos, ha vingut cap aquí, i tu l'assassines!"\nTitus Andrònic, W.Shakespeare.\nLa forma de les coses, dir. Julio Manrique, Club Capitol 2, Barcelona- 14 d'octubre\nEl casament d'en Tarregada, dir. Joan Castells, TNC, 15 d'octubre\nTercer cuerpo, dir.C.Tolcachir, Sala la Planeta- 16 d'octubre\nEl desarollo de la generación venidera, dir.Veronese, Teatre de Salt- 16 d'octubre\nTodos los grandes gobiernos han evitado el teatro íntimo, dir.Veronese, Teatre de Salt- 17 d'octubre\nRoda, roda... Rodoreda, Engruna Teatre, SaT, Barcelona, 17 d'octubre.\nContra.Natura, Agrupación Señor Serrano, Auditori de la Mercè, Girona- 17 d'octubre\nCàssius en groc àcid\nMACBETH, Cheek by Jowl.\n"On estaven les espases, Macbeth?\nTanta puresa escènica obliga a matar el general escocès amb una lluita propia de Star Wars. Que la força t'acompanyi, Macbeth...!"\nSer o... no ser\nAPUNTS PER MACBETH, DE CHEEK BY JOWL (Salt, 1-4 d’...\nBlogs a escena\nEls seguidors de Càssius


Platja d'Aro reclama a Salut que el nou CAP estigui obert les 24 hores del dia tot l'any - Diari de Girona\nPlatja d'Aro reclama a Salut que el nou CAP estigui obert les 24 hores del dia tot l'any\nL'alcalde, Joan Giraut, reivindica el retorn de l'atenció continuada en presència del conseller, que ahir va inaugurar el nou centre d'atenció primària platjarenc i el consultori de l'Estartit ?Comín també va visitar l'hospital de Figueres\nddg/acn 11.05.2017 | 14:20\nL'alcalde de Castell-Platja d'Aro va aprofitar ahir la visita del conseller, Toni Comín, al nou centre d'atenció primària del municipi per reclamar-li que el CAP torni a prestar servei les 24 hores del dia els 365 dies de l'any. Des del 2011, el centre només presta atenció ininterrompuda durant els mesos d'estiu -quan els 11.000 habitants censats es multipliquen fins als 90.000-, mentre que a l'hivern ho fa de 8 del matí a 8 del vespre.\nPer la seva banda, Comín va respondre que s'està treballant en un pla de primària per determinar les necessitats de cada territori en aquest especte i veure si realment fa falta la reobertura dels centres durant les nits o si hi ha altres opcions més còmodes i menys costoses com potenciar les atencions domiciliàries.\nDurant la seva visita al nou equipament platjarenc, que ha suposat una inversió de més de 2,3 milions d'euros finançats pel Servei Català de la Salut (CatSalut), Comín va ressaltar que el nou pla de primària demostrarà «als professionals que el desgel ha començat».\nEn aquest sentit, Comín va indicar que tindran més autonomia de gestió, més estabilitat laboral i més substitucions. «La primària és una de les columnes vertebrals del nostre sistema de salut», va incidir el titular de Salut.\nRespecte al nou CAP de Platja d'Aro, que pot atendre unes 8.000 persones, va ressaltar que «els edificis han de transparentar la gran feina que hi fan dins els professionals que hi treballen, i això és el que passarà en aquest cap».\n«Quan aquest estiu els turistes hi passin per davant, s'adonaran de la importància del sistema de salut de Catalunya, que en si mateix és una estructura d'Estat», va emfatitzar el conseller.\nEl nou centre disposa d'una superfície construïda de 1.418,30 m2 distribuïts en dues plantes, un increment d'espai assistencial notable respecte l'anterior.\nEl CAP disposa d'espais destinats a acollir un equip integrat per cinc metges de medicina familiar i comunitària, un pediatre, sis infermers, a més de personal administratiu i de suport. Al costat, hi ha uns terrenys que l'Ajuntament posa a disposició del departament per a un futur heliport.\nVisita a l'Estartit i Figueres\nPosteriorment, el conseller va inaugurar el nou consultori local de l'Estartit, que ha suposat una inversió de la Generalitat d'1,1 milions d'euros. Comín va destacar-hi «l'equitat territorial del sistema de salut de Catalunya» i va lloar la tasca dels professionals.\nEl centre assistencial, situat al centre de la vila, disposa d'una superfície construïda de 552 m2 distribuïts en una sola planta, més del doble que l'anterior equipament. Dona suport estructural a l'equip d'atenció primària, format per dos metges de família, dues infermeres i un pediatre, a més del personal administratiu i de suport.\nComín també va aprofitar la jornada a les comarques gironines per visitar a la tarda els professionals de l'hospital de Figueres i del centre sociosanitari Bernat Jaume, també a la capital de l'Alt Empordà.


Álvarez de Toledo carrega contra Casado per cessar-la i no aclareix el seu futur\nBarcelona. Dilluns, 17 d'agost de 2020. 20:33\nActualitzat Dimarts, 25 d'agost de 2020. 10:21\nCayetana Álvarez de Toledo ha carregat durament contra el líder del Partit Popular, Pablo Casado, per haver-la cessat com a portaveu parlamentària assegurant que el president del PP ha sentit atacada la seva autoritat. A més, la que va ser cap de llista dels populars per Barcelona a les generals no ha volgut aclarir si seguirà o no com a diputada al Congrés ni si deixarà el PP.\nEn unes declaracions davant del congrés, Álvarez de Toledo ha assegurat que "lamenta profundament" la decisió de Casado, que ha titllat de desgraciada, i ha considerat que és perjudicial per al partit i per al grup parlamentari. A més, ha assegurat que el president del PP "necessita gent al seu costat amb criteri propi", com ella mateixa.\nSobre l'atac a l'autoritat defensat per Casado per destituir Cayetana, la fins ara portaveu popular ha assegurat que dins la formació s'ha infravalorat la "força creativa del pensament crític" i ha afegit que ser crític no vol dir ni ser deslleial ni atacar l'autoritat. Alhora ha sentenciat que cap portaveu del PP ha tingut tan poca autonomia com ella a l'hora de dirigir un grup parlamentari.\nUna entrevista, el detonant\nSegons ha declarat Álvarez de Toledo, el detonant del seu cessament ha estat la concessió d'una entrevista a El País on va defensar un govern de concentració entre PSOE i PP, va qualificar d'error la fugida de Joan Carles I i va carregar contra la direcció del partit per destituir el cap dels assessors parlamentaris, cosa que va qualificar d'invasió de competències.\nL'exportaveu també ha explicat que ha mantingut una reunió amb Pablo Casado aquest mateix dilluns on li ha comunicat la seva decisió de cessar-la i li ha exposat els seus motius. El principal ha estat aquest atac a l'autoritat al qual Cayetana ha respost que el líder de la formació "considera que la meva concepció de la llibertat és incompatible amb la seva autoritat i jo no ho comparteixo".\nPugna per la "baralla cultural"\nÁlvarez de Toledo també ha criticat Casado per no lluitar pel que ella anomena "batalla cultural" i que ella creu que és molt important per al futur d'Espanya. Segons Cayetana, amb aquesta batalla contra el feminisme o l'ús partidista de la memòria històrica entre d'altres estan en joc "els valors de la societat plural i civilitzada". Alhora ha defensat que això convé al PP per tal d'engrandir les seves bases i atreure veus progressistes al partit.\nCongrés dels Diputats El pare de Pablo Iglesias demanda Álvarez de Toledo per dir-li terrorista El Nacional


Quina serà la seva reacció si mentre utilitza cert iPhone app que pantalla del telèfon es torna completament blau, i llavors el telèfon torna a arrencar? Això definitivament que espantar vostè! Especialment, si sou fora de diners i no pot pagar reparar el seu telèfon immediatament. L'error preocupat es coneix com la pantalla blava de mort (BSOD). En general, el telèfon torna a arrencar després de mostrar la pantalla blava de mort durant pocs segons.\nIPhone 5S usuaris informaven aquest error per primera vegada durant el setembre de 2013, immediatament després del llançament del 5S. Hi ha diverses raons que provoquen BSOD.\n• Problemes amb certs apps\nExperts suggereixen que la majoria dels usuaris que comunicava BSOD 5S estaven utilitzant els apps d'iWork Keynote i números, pàgines i Poma. Alguns usuaris també afirmava que estaven utilitzant document programa d'edició quan van arribar a través de BSOD. Potser, la qüestió provoca a causa de problemes en certs apps. Apple introduir la solució per a aquest error en la seva actualització iOS 7.0.2.\n• Multitasca també sembla ser la raó\nAbans del llançament de iOS 7.0.2 actualització, diversos usuaris també havia informat que BSOD fou provocada en el seu telèfon quan eren multitasca entre uns quants apps.\nActualització de • Poma distribuïa l'error?\nMolts experts així com usuaris assenyalat en octubre 2013 que BSOD era mai vist abans del llançament de iOS7, i potser, aquesta actualització hi havia alguna cosa malament en ella.\n• Aplicacions incompatibles per córrer amb xip A7\nAlguns informes van suggerir que Apple va llançar el seu xip A7 amb iPhone 5S i alguns apps, funcions en el telèfon no eren compatibles amb aquest tros de 64 mica. Més tard, Poma actualitza tots els seus apps des d'iTunes i resolt aquest problema.\nAlguns usuaris suggereixen que BSOD està de tornada amb iOS 8 actualització, i que han vist iPhone 6(Plus) mostrant la pantalla blava de mort abans de rebottling.\nNo hi ha necessitat de preocupar BSOD ja que hi ha diverses maneres fàcils per solucionar aquest problema. El primer pas és assegurar-se que el dispositiu ha instal·lat totes les últimes actualitzacions d'Apple. Com l'assumpte s'ha associat amb apps diverses vegades, és aconsellable desactivar iCloud sincronització ' apps com Keynote i números app, app de pàgines. Si la primera opció no funciona, la segona opció és provar durament restaurar i premsa botó de poder i casa es corden junts durant deu segons. Aquesta tècnica de reinici simple pot ajudar a desfer-se del BSOD.\nL'opció forta i tercer és crear còpia de seguretat per al contingut del seu telèfon i reiniciar el telèfon com nou dispositiu. Això esborrarà totes les dades i restaurar el seu telèfon, com nou!\nDr. Fone del Wondershare per iOS pot arribar a ser la millor solució\nWondershare Dr.Fone per iOS (iPhone de recuperació de dades) ha estat en el mercat durant diversos anys ara. És una de les solucions més confiança per recobrar les dades suprimides de telèfons.\n• Dades suprimits\nPot ajudar a recuperació suprimides contactes, vídeos, fotos; registres de trucades i fins i tot missatges de text, etc. Aquest programari des de Wondershare funciona amb tots els models d'iPhone, iPhone 4 i anteriorment, tots els models d'iPad i Tacte d'iPod. Dr. Fone pot recuperar les dades del vostre dispositiu, d'iCloud o de reserva d'iTunes així.\n• Fixar els teu dispositius iOS\nEl fabricant de programari de ha reforçat recentment Dr Fone afegint nova característica anomenada "Destret iOS a la normalitat". Aquesta característica ofereix alleugeriment a iPod touch, iPad i iPhone, els usuaris ja que pot fixar problemes que enfronten els dispositius iOS, incloent els relacionats amb el sistema operatiu, sense causar la pèrdua de dades. Dr. Fone corregeix problemes com pantalla blanca, pantalla negra, pantalla blava, dispositiu enganxat en el logo de pomes, mode de recuperació, etc. i ajudar a convertir el seu iPod, iPad i iPhone tan bo com nou.\niPhone programari de recuperació de dades\nWondershare Dr.Fone per iOS és un programari de recuperació de dades intel·ligent. Dóna als usuaris tres opcions per recobrar les seves dades. Tampoc es pot recobrar les seves dades d'iCloud, iTunes o el propi dispositiu iOS. Tots els tipus de dades és a dir, música, fotos i text missatges etc. es poden fàcilment recobrar utilitzant Wondershare Dr.Fone. Wondershare Dr.Fone està disponible a $69.95 per a una llicència personal d'ús individual.\nCom arreglar la pantalla blava de mort amb el Dr. Fone en passos\n1. Descarregui Dr Fone per iOS al teu ordinador i llavors connectar el dispositiu iOS al seu PC amb USB. El programari reconeixerà el seu mecanisme.\n2. Seleccioneu la iOS destret de tret Normal i faci clic a botó de començament. A continuació, el programari impulsarà vostè per descarregar la última versió de iOS per al vostre dispositiu.\n3. un cop finalitzada la descàrrega, el Dr. Fone començarà automàticament si repareu el dispositiu. A deu minuts, el programari es reiniciï el dispositiu en normal mode.\nCom es va esmentar anteriorment, Dr. Fone repara el seu mecanisme sense perdre les dades del telèfon. L'únic punt que vostè necessita tenir en compte és que el Dr Fone restaurarà telèfon altra vegada al mode tancat si que ha obert el seu mecanisme abans. Convindrà a no-presó trencada telèfon si era Jailbroken. El dispositiu s'actualitzarà també a última versió de iOS.\n10 consells i trucs d'iPhone 6 que pot voler saber sobre\nCom iPhone reparació esquerdat pantalla\nCom transferir biblioteca de foto d'iPhone a ordinador\n> Recursos > iPhone > com destret iPhone pantalla blava de mort


Mor 'Nasi' Porta: adeu a un catllarenc de soca-rel - TDB Actualitat\nMor ‘Nasi’ Porta: adeu a un catllarenc de soca-rel\nEl Catllar ha donat aquest divendres el darrer adeu a un d’aquells veïns que, amb la seva trajectòria cívica, forgen la identitat d’un municipi. Joan Ignasi Porta, que ha mort als 61 anys, era un catllarenc implicat amb el teixit social de la seva vila i, més enllà del seu poble, un casteller —havia estat membre dels Xiquets de Reus, on havia format part dels equips directius de l’entitat— que, en els darrers anys de la seva vida, va esdevenir l’organitzador de la diada de la Festa Major del Catllar, la més potent del país en un municipi sense colla pròpia.\nPorta va recollir el relleu, l’any 2017, de qui havia organitzat la cita durant 40 anys: el gran Joan Olivé. En les darreres tres temporades amb Porta al capdavant, la diada ha consolidat el seu prestigi al món casteller i ha seguit sent, de llarg, l’esdeveniment de més projecció del Catllar a la resta de Catalunya: en són clara prova les mostres de condol a les xarxes fetes per colles d’arreu de la geografia catalana. Una forma més de fer poble amb què va culminar tota una vida dedicada al Catllar.\nPorta també va ser uns anys regidor al consistori, al costat de l’històric alcalde Josep Maria Gavaldà; però on va destacar de valent va ser pel vessant cultural. Al marge de la seva esmentada petja castellera, era el president de la Colla de Gegants i Grallers del Catllar, i al llarg de la seva vida, va participar activament a diverses entitats del municipi i a la vida cultural catllarenca.\nAmb la pèrdua de Joan Ignasi Porta, el Catllar es queda sense un dels homes més lligats a la cohesió social i associativa del municipi i el món casteller plora la mort de qui, els darrers anys, ha mantingut amb ple vigor una cita castellera entranyable i molt estimada. Marxa, doncs, un catllarenc de soca-rel.


L’alineació del carrer Camí de Corbins millora l’entrada a Pardinyes per la passarel·la de Renfe\nEtiquetes: L’alineació del carrer Camí de Corbins millora l’entrada a Pardinyes per la passarel·la de Renfe\nL’Ajuntament de Lleida ha finalitzat les obres d’alineació del carrer Camí de Corbins a Pardinyes, en el tram comprès entre els carrers Roger de Llúria i Sant Jeroni, actuació que afavoreix la connexió entre la passarel·la de vianants de Renfe i l’entrada al barri. El paer en cap, Àngel Ros, ha remarca que els treballs que s’han fet d’alineació milloren l’entrada al barri, sobretot per a les persones que hi accedeixen per la passarel·la o la inversa, que van al centre de la ciutat fent aquest recorregut. Ros, que ha visitat les obres acompanyat dels tinents d’alcalde Fèlix Larrosa i Rafael Peris i de la vicepresident de l’Associació de Veïns, Ramona Salla, i el president de la comissió d’Urbanisme de l’entitat, Ramon M. Giné, ha destacat l’obra perquè ha dignificat aquest espai, donant resposta també a les reivindicacions dels veïns per adequar aquest entorn.\nL’alcalde ha explicat que aquests treballs se sumen als que recentment s’han fet en aquesta zona, a la mateixa passarel·la i a Roger de Llúria. Segons ha apuntat, l’alineament de carrers és important, ja que venen marcats per els plans d’ordenació vigents i busquen vies de connexió d’unes zones a altres de la ciutat i ha citat els exemples de les avingudes de Balmes i de Catalunya.\nL’actuació ha permet una major accessibilitat en ambdues voreres i establir les alineacions del Pla General vigent. S’ha donat continuïtat al carrer aplicant els mateixos criteris de disseny i constructius del tram, redissenyant la secció i creant un vial amb una amplada de 18,50 metres amb dues voreres. El projecte ha suposat la supressió i la cessió d’una part de la superfície de l’aparcament de la carnisseria Narcís, que s’ha destinat a l’ampliació del carrer.\nLes obres facilitaran la recollida de les aigües pluvials a les noves alineacions i la implantació de la xarxa de reg i drenatge, així com la col·locació de nou enllumenat públic, amb cinc punts de llum de leds, i arbrat –que es plantarà a l’hivern-. A més, es pintarà la senyalització horitzontal corresponent –passos de vianants, senyals d’aparcaments, zones de càrrega i descàrrega i línies de guals, entre altres- i es col·locarà nou mobiliari urbà, com bancs i papereres. El pressupost de les obres ha estat de 125.448,30 euros.\nvisita usuaris telecentres lan party Arborètum Lleida jardí botànic Missatge Fèlix Larrosa ajuntament , lleida paeria presentació aeroport Alguaire Curs fotografia Telecentres Democracia Tere Güerre parts càmera Poesia,DiaMundial,Lleida Sant Jordi Consell Escolar Municipal IME Llorenç Claramunt homenatge Maristes goyescas Dijous Llarder i la Festa de Carnestoltes a l’Escola Bressol Secà 2017 pressupost persones activitat economica Escoles EBM Bordeta El Joc Ple ordinari novembre 2015 Televisió 1a part La Seu Vella Lleida, escollida per votació popular monument favorit Catalunya Empresa Alemany - Projecte innovador XERSP Albarés conte guàrdia urbana caserna urbanisme A peu carrer Àngel Ros Ajuntament lleida, Conferencia Josep Cuní periodisme reflexió onze setembre diada\nRoda de premsa per...\nEBM BALÀFIA – CURS...\nServeis personals més a...


Dia 8: Barreda no decau i Loeb ressorgeix\nDos països i 892 quilòmetres per seguir posant a prova el pilots al Dakar 2017. De Bolívia a l'Argentina perquè en motos hi hagi encara molt per dir i perquè en cotxes Sébastien Loeb agafi les regnes. Joan Barreda segueix confiant en les seves possibilitats tot i tenir la victòria final pràcticament impossible.\nLa remuntada de Barreda continua\nMalgrat l'hora de sanció de l'etapa 4 per repostar quan no tocava, Joan Barreda no perd l'esperança i és conscient que el Dakar pot donar moltes voltes. El castellonenc s'ha imposat en la vuitena etapa i segueix amb una perduda a la general. La seva bona jornada d'avui ha estat un punt més de confiança, però encara queda molta prova.\nEl primer català del dia ha estat Joan Pedrero, cinquè, i ocupant ja la vintena posició de la general. Pel que fa al millor classificat de casa nostra, Gerard Farrés, ha estat desè a l'etapa i està encara en el TOP5 de la prova. Una espectacular Laia Sanz ha acabat vintena i puja al 24è lloc de la general, encara sent la millor dona.\nLoeb desbanca Peterhansel\nHa estat el dia del canvi de liderat i Sébastien Loeb ha pres el primer lloc al seu compatriota Stéphane Peterhansel. Primer de l'etapa Loeb i a 3'35" Peterhansel. Per darrere d'ells, Cyril Despres, que també recupera la tercera plaça de la general.\nEntre els perjudicats de la jornada hi ha Nani Roma. El pilot català ha acabat setè a Salta a més de catorze minuts del primer. La mala jornada l'ha fet baixar una posició a la general, però encara gaudeix de moltes opcions per a seguir lluitant per guanyar.\nDia 8: Classificació de l'etapa\nDakar 2017 Dia 7: Nani Roma ja és tercer a la general del Dakar Bernat Aguilar\nDakar 2017 Dia 6: El mal temps suspèn l'etapa El Nacional


A Bellver de Cerdanya, àtic amb molt bones vistes - GranVall\nA Bellver de Cerdanya, àtic amb molt bones vistes\nBellver de Cerdanya, Cerdanya, Lleida, Catalunya, Espanya\nVenda\t170.000€ - Apartament, Àtic, Pis\nBellver Ra 85 2 Habitaciones 2 Cuartos de baño 1985 Año de Construcción\nÀtic amb molt bones vistes a Bellver. Es distribueix en àmplia sala menjador amb xemeneia i sortida a balcó en L, cuina oberta, una habitació doble amb armari encastat i un bany amb banyera. I planta sota coberta amb petita saleta, habitació de matrimoni oberta, bany amb banyera i dutxa, i espai per a dos llits.\nTé calefacció elèctrica però l’edifici ja disposa de gas.\nDúplex a Puigcerdà amb piscina comunitària\nAcollidor dúplex molt proper al centre…\tMás detalles\nA Puigcerdà, pis recent reformat al centre A Santa Leocadia estudi en bonica comunitat amb piscina


Uns dels primers “turistes” guixolencs que coneixem eren un matrimoni del segle XII que va viatjar a Jerusalem? - Descobreix SFG\nUns dels primers “turistes” guixolencs que coneixem eren un matrimoni del segle XII que va viatjar a Jerusalem?\nDivendres, 19 June 2020\nEs tractava d’un pelegrinatge per motius religiosos i ho recull el document més antic que es conserva a l’Arxiu Municipal de Sant Feliu de Guíxols\nSom a l’any 1187 i els cònjuges Maria Perpinyà i Gerald de Begur han decidit viatjar fins a la ciutat de Jerusalem per visitar el Sant Sepulcre, el lloc on, segons la tradició, hi ha la sepultura de Jesucrist. Aquesta zona es coneix popularment com a Terra Santa i durant l’edat mitjana és una destinació habitual per a l’Europa cristiana en el context d’una societat devota on la religió té un pes principal en la vida de les persones. Altres guixolencs ja havien fet aquest pelegrinatge abans: l’abat Esteve pels volts de 1121, o Riambau I de Basella, senyor feudal de Castell d’Aro, el 1132. Un itinerari també molt freqüentat a l’època portava per l’anomenat camí de Sant Jaume fins a la catedral de Santiago de Compostel·la, on es veneraven les relíquies d’aquest sant apòstol. Per això no és estrany que Sant Jaume figuri fins i tot esculpit en una de les claus de volta de l’església gòtica del monestir de Sant Feliu de Guíxols, amb el seu característic barret de pelegrí i acompanyat de Sant Cugat (ho podeu comprovar a la imatge que il·lustra aquest text).\nEn qualsevol cas, no tothom es pot permetre d’anar a Terra Santa, una destinació reservada a aquells que gaudien d’una bona posició econòmica i social, com devia ser el cas del matrimoni protagonista d’aquesta història. Però viatjar és car. I el trajecte és llarg i ple d’incerteses: les rutes no sempre són segures i hi ha perill de robatoris o el risc de caure malalt... Conscients d’aquesta realitat, Maria Perpinyà i Gerald de Begur decideixen empenyorar davant de notari un hort a favor dels seus nebots. Això els ajudarà a costejar despeses del viatge; i, si "per disposició divina”, la parella no tornés del pelegrinatge, l’hort passaria definitivament a ser propietat dels nebots.\nNo sabem si Maria Perpinyà i Gerald de Begur van arribar finalment a Jerusalem, i en cas que realment fos així, si després van retornar sans i estalvis a Sant Feliu. D’aquesta aventura només en coneixem amb certesa el principi gràcies a l’estudi del document original en pergamí que va fer-ne l’historiador Àngel Jiménez. Acabés com acabés aquell viatge, de ben segur que amb les seves intencions pietoses el matrimoni guixolenc es va guanyar un trosset de cel. Però també va aconseguir, sense proposar-s’ho, que el seu record encara perduri entre nosaltres, tants segles després del pelegrinatge. Potser no és ben bé el concepte de vida eterna que anhelaven, però s’hi deu acostar una mica.\nText: Marc Auladell Agulló / Imatge: Lluís Esteva Cruañas


Traspassa Mazinho el seu restaurant Trempat perquè els seus fills es van de Barcelona?\nExpliquen i a més ho publiquen en la vila i cort on sempre estan a la qual salten quan al Barça li entra la febre, que Mazinho camina aquests dies "traspassant" el restaurant que té a Barcelona i que li funciona d'allò més bé.\nArgumenten els "metomentodo" madrilenys que la maniobra empresarial del pare dels Thiago i Rafinha obeeix al fet que, una vegada aconseguida la renovació del mes petit dels seus plançons aquest es va a anar a Vigo a jugar en el Celta i a viure amb la seva mare, i el major camí de Manchester a consagrar-se amb l'United, amb el que la seva presència en Barcelona com a "llop solitari" no té ja sentit.\nDe moment de la família no ha sortit cap comentari desmentint la informació, com tampoc del Barça confirmant la continuïtat d'una de les perles de la pedrera. Tan sol els mitjos addictes al règim roselliano han engegat una campanya per buscar-li el substitut al jove migcampista que contínua de vacances a Eivissa, "passant de tot i detots ".\nSón les coses del voler, que diria la cobla.


En compliment de la Llei 34/2002, d'11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç electrònic, s’informa a l’Usuari que el titular de la pàgina web https://jnc.cat/ és de JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA i les seves dades d’identificació són les següents:\nDomicili social: C/ Puig-reig, 10, baixos\nL'usuari ha de llegir atentament l’Avís Legal i les Polítiques de Privacitat i de Cookies quan es proposi utilitzar la Pàgina Web, ja que JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA es reserva la facultat de realitzar, en qualsevol moment i sense necessitat de cap preavís, qualsevol modificació o actualització dels continguts i serveis, de les presents disposicions d'accés i ús i, en general, de quants elements integrin el disseny i configuració del seu Web. Si no accepta les condicions d’accés i ús, li preguem s'abstingui d'utilitzar el Web i el seu contingut.\nEn cas d’incompliment de les condicions de l’Avís Legal, o les Polítiques de Privacitat i Cookies, JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA es reserva el dret a limitar, suspendre i/o excloure l’accés a la seva Pàgina Web, adoptant qualsevol mesura tècnica necessària al seu respecte. JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA farà el possible per mantenir la pàgina Web en bon funcionament, evitant errors, o bé reparant-los i mantenint els continguts actualitzats Ara bé, JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA no garanteix la disponibilitat i continuïtat en l’accés a la Pàgina Web ni la inexistència d’errors en el contingut.\nJOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA no es farà responsable de cap dany en el hardware i/o software de l’Usuari que es derivi de l’accés i ús de la Pàgina Web. Així mateix, tampoc es responsabilitzarà d’aquests danys i/o perjudicis que es puguin ocasionar per l’accés i/o ús de la informació de la Pàgina Web, i en concret dels que es puguin produir en sistemes informàtics o els provocats per virus /o atacs informàtics, caigudes, interrupcions absència o defecte en les comunicacions i/o Internet.\nL’Usuari serà responsable dels danys i/o perjudicis que JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA pugui patir com a conseqüència de l’incompliment de qualsevol de els obligacions a les que queda sotmès a través del present Avís Legal, la normativa aplicable i Política de Privacitat i de Cookies.\nEn cap cas JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA es fa responsable del contingut de la Pàgina Web, ni promou, garanteix, supervisa ni recomana els continguts d’aquesta.\nEn aquesta Pàgina Web es poden incloure enllaços de pàgines web de tercers que permetin a l’Usuari accedir-hi. No obstant, JOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA no es fa responsable del contingut d’aquestes pàgines web enllaçades, sinó que serà l’Usuari l’encarregat d’acceptar i comprovar els accessos cada vegada que hi accedeixi. Tals enllaços o esments tenen una finalitat que no impliquen el suport, l'aprovació, comercialització o relació alguna entre la pàgina i les persones o entitats titulars dels llocs on es trobin.\nJOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA o els seus llicenciants, són titulars de tots els drets de propietat intel·lectual sobre els Continguts de la Pàgina Web, entenent com a tal tots els dissenys, bases de dades, programes d’ordinadors subjacents (codi font, inclòs), així com els diferents elements que integren la Pàgina Web (textos, gràfics, fotografies, vídeos, colors, etc.), estructura, ordre, etc. En relació a les marques i noms comercials (“signes distintius”) són titularitat d’ORGANISME AUTÒNOM DE FIRES I MERCATS o els llicenciants.\nJOVENTUT NACIONALISTA DE CATALUNYA no serà responsable de cap error, inexactitud o irregularitat que puguin contenir els continguts publicitaris o dels patrocinadors.\nPer qualsevol pregunta o comentari sobre el present Avís Legal us podeu posar en contacte amb nosaltres a través del correu electrònic: jnc@jnc.cat


rebaixes: ARRAN LA TERRA... foto google imatge // entrat a roda poètica febrer 11\nARRAN LA TERRA... foto google imatge // entrat a roda poètica febrer 11\n3 – 2 – 11\navui he collit un vers de la Carme\nArran la terra,\nDes del nostre terme\nImmersos en cordura\nEns situem en la visió clara\nDe la bogeria.\nSabem on som\nI veiem el punt contrari\nQue pot inundar-nos\nSols un cop de pèndul\nI el temps i paraules corren.\nMirar enrere, què veiem ?\nOn ens situem ?\nEns arrastra l’instant ?\nLluny i tan a prop\nUna i l’altra...\nI que no bufi el vent\nque arrassa temps i paraula.\nPublicat per rebaixes a 18:39\nEtiquetes de comentaris: .rebaixes, roda poètica febrer 11


Escolta activa: què és i com es pot millorar? 2019\nEscolta activa: què és i com es pot millorar?\nLa vidaLliçons de vidaDesenvolupament personalMillora personalDesenvolupament d'habilitats\n“L’escolta activa és una tècnica de comunicació que s’utilitza en assessorament, formació i resolució de conflictes. L’oient ha de concentrar-se plenament, entendre, respondre i recordar el que es diu. "\nGràcies, Viquipèdia. Però això no és tot. En primer lloc, diguem què no és l’escolta activa. Escoltar activament no només significa posar-se la cara de peix i repetir el que diu l’altra persona. Això es coneix com a escolta reflexiva i, per cert, no significa necessàriament que la vostra atenció estigui viva durant la trobada. L’escolta activa no espera que l’altra persona acabi només per escopir la resposta que heu preparat tot el temps quan se suposava que escoltava. I l’escolta activa no intenta prescriure solucions als desafiaments i obstacles de l’altra persona, almenys no sense entendre completament tot el context i almenys passar una estona empàtica amb ell.\nAh, i per cert, només fer-lo servir a "Assessorament, formació i resolució de conflictes" sembla una sigla.\nVull dir que no vull semblar un predicador aquí, però l’escolta acurada hauria de ser una forma de vida més que una tècnica que només s’utilitza quan hi ha en joc alguna cosa de valor. D'acord, he acabat\nL’escolta activa és la capacitat de participar en la conversa i d’arribar a un estat totalment empàtic que té algú davant teu. Vol dir sintonitzar les orelles, la ment i el cor amb allò que se us comunica. Sense telèfon intel·ligent, sense distraccions, sense vidres de la simpàtica dama que creua el carrer mentre fingeix que hi sou. Cap d'ells. Potser massa utòpic? No puc dir-vos quantes vegades m’he trobat amb persones absurdes. L’escenari era sempre el mateix. Durant una conversa, tant les converses individuals com les de grup, algú obre el seu iPhone. A partir de llavors, la conferència dura uns 30 segons. Després d'això, es desvien completament del tema principal tractat al principi. . És un tancament total.\nI és normalment quan és el que desitjo poder quedar-me a casa i jugar a les dames amb la meva àvia.\nLa capacitat d’escoltar correctament és una habilitat que molt pocs aprenen a dominar en aquest món extremadament ràpid.\nPerò això no vol dir que sigui difícil.\nPer contra, és bastant assolible i els següents passos segur que acceleraran tot el procés:\nFeu contacte visual. El contacte visual és probablement el més important que cal tenir en compte mentre es parla amb algú. Mirar als ulls de l'altra persona no significa necessàriament que estigueu present i actiu a la conversa, però segueix sent el primer pas per aconseguir una empatia plena. Assegura que l’altra persona és respectada i escoltada.\nFer preguntes. No només heu de fer preguntes quan no enteneu alguna cosa, sinó que també és important comprovar de tant en tant si dos (o més) de vosaltres sou a la mateixa pàgina. Això s’aconsegueix amb parafrasejant preguntes: us permeten assegurar-vos que enteneu el concepte i millorar la vostra confiança en la conversa. A més, aquestes preguntes animen l’altra persona a veure les coses des d’un punt de vista diferent, promovent així la comunicació.\nPresteu atenció a les indicacions no verbals. Sabíeu que la comunicació no verbal representa aproximadament dos terços de totes les comunicacions? Basant-nos en això, és bastant segur dir que el llenguatge corporal és important i, per tant, mereix atenció. Quan estem relaxats, els nostres gestos físics i els nostres missatges vocals coincideixen, de manera que el nostre interlocutor no té lloc per al dubte i la reflexió. Per contra, quan estem tensos o estressats, els nostres senyals físics poden enviar un missatge diferent que és el contrari del que intentem parlar en veu alta. Recordeu mentre escolteu i, si la situació ho permet, aclariu l’estat emocional de l’altre.\nSigues empàtic. Toca els sentiments que hi ha darrere de les paraules. No us atureu en el que diu la gent, sinó que us pregunteu per què ho diuen. Deixeu de banda el vostre ego i submergiu-vos en el que va provocar una resposta particular. Posant-se en la seva pell i veient tota la situació a través dels seus ulls, els permetrà expressar els seus veritables sentiments. A part del fet que prestar atenció i compassió indivises és una de les coses més generoses que es poden fer com a persona, també podeu ampliar la vostra pròpia perspectiva sobre diversos temes. Ja ho sé, més fàcil de dir que de fer. Deixar la zona de confort "Estic preparant la meva resposta" per reaccionar davant la incertesa a mesura que avança no és fàcil i sembla intimidatori al principi. Però amb molta pràctica i paciència, acabarà esdevenint una qüestió natural i permetrà que la conversa funcioni amb la mateixa fluïdesa que la seda.\nAjornar el judici i tenir una mentalitat oberta. Deixeu que l’altra persona acabi abans de dir res. Al cap i a la fi, s’anomena escolta activa per un motiu. Literalment no té cap sentit interrompre l’altaveu. Trenca l'impuls, limita la comprensió del missatge i, en última instància, és una pèrdua de temps. Tota la pràctica de l’escolta activa, com hem assenyalat anteriorment, gira al voltant del respecte. Escoltes perquè valors les opinions dels altres i vols saber-ne més. Per tant, és impossible respectar el vostre company i obrir la boca alhora. Sigues llest. També voleu ser (i mirar) el més obert possible, cosa que vol dir que esteu disposat a reconèixer visions del món que poden diferir de les vostres. No tothom té el mateix sistema de creences a causa de diferents experiències vitals; Tothom va créixer de manera diferent, entrellaçats amb cultures diferents, i va conèixer persones diferents: com més ràpidament capteu aquesta realitat, millors seran les vostres converses.\nT'ha agradat aquest article? Per què? Prometo que estaré plenament compromès amb qualsevol tipus de retroalimentació constructiva a la secció de comentaris següent. També em podeu escriure sobre DM a Instagram (https://www.instagram.com/anthonymartin279/). Moltes gràcies!\ncom dir sí en urducom escriure un xec en castellàcom es pronuncia el nom seancom emmagatzemar a casiocom fumar els llums posteriorscom es pronuncia ewancom refredar un refresccom fer un cap de llança de pedra\nCom puc utilitzar el dolor com a combustible?GUIA: Així és com es converteix en comprador de factures a HiveterminalIntroverts: a continuació us expliquem com escoltar millorCom pensar en una empresa de tecnologia de codi obertCom ser el vostre propi gurú d’autoajudaImporteu un objecte 3D Blender a un projecte Three.js com a fitxer glTFProva de components a React: què i com es prova amb Jest i Enzyme?Com desenvolupar la vostra estratègia de marca: per a creatius i emprenedors


Comprar Bowmore Legend | Preu i opinions a Uvinum\nCreat d'una selecció de les bótes de bourbon americà més fines, envellit durant vuit anys on la fusta li ajuda a aportar les característiques de la marca, Bowmore Legend és un adequat tribut al primer whisky de malta d'Islay. Tant és així que s'ha convertit en una llegenda per dret propi, entre els amants del whisky de malta a tot arreu.\nDescripció de Bowmore Legend\nColor: Bowmore Legend presenta un color daurat clar.\nOlor: En nas notem el fum de torba i un toc d'aire fresc del mar.\nSabor: En boca a llimona, picant en negreta i de fum amb un toc de mel. El final és complet i càlid.\nBowmore és una destil·leria que produeix whisky escocès a l'illa d'Islay, una illa de les Hébrides interiors. La destil·leria, situada a la riba sud-oriental de Loch Indaal, és una de les més antigues d'Escòcia i es diu que s'ha establert a 1779. La destil·leria és propietat de Morrison Bowmore Distillers Ltd, un holding propietat de l'empresa de begudes japoneses Suntory. Morrison Bowmore també posseeix les destil·leries Auchentoshan i Glen Garioch i produeix la gamma d'embotellaments de malt únic de McClelland\nOpinions sobre Bowmore Legend\nLa teva puntuació de Bowmore Legend:Puntua Bowmore Legend:\nBowmore Llegenda Contingut: 0,7 litres de 40% vol. Amb tints de Tast: jove i ple de fum. Un malta fresca Islay amb la típica xerès dolç Bowmore. Informació La Destil · leria Bowmore diu que va ser fundada el 1779 per John Simpson. Traditionel segueix maltejat si mateix. L'aigua molt torba extreta del riu Laggan. Després de l'adquisició per part de Stanley Morrison el 1963 la destil · leria va ser la perla de l'empresa. El 1994, la companyia de menjar japonès Suntory va comprar la destil · leria. Els farcits més comuns són: Mariner (15 anys), el surf, Legend, Enigma (12 anys) i diversos whiskies amb l'edat (10, 12, 15, 17, 18, 20, 25, 30 anys).\nSi et va agradar Bowmore Legend, també pots gaudir de ...\nSi vols comprar Bowmore Legend, a Uvinum trobaràs els millors preus de Whisky Bowmore Distillery.


El moviment veïnal del Poblenou planta cara a Vox - La Rambla\nEl moviment veïnal del Poblenou planta cara a Vox\nUna setantena de persones han expulsat el partit d’ultradreta del barri\nDavant la convocatòria de Vox d’una roda de premsa, diverses entitats del Poblenou s’han mobilitzat i han defensat un dels espais més simbòlics de la lluita obrera del barri: l’Ateneu Popular La Flor de Maig.\nUnes cinc persones, amb Ignacio Garriga al capdavant i acompanyats per una desena d’agents de seguretat privada, s’han personat davant la seu cooperativista per assenyalar el moviment per l’habitatge i el teixit associatiu vinculat a l’ateneu i al barri. Amb l’inici dels parlaments, el veïnat ha despenjat pancartes, ha fet sonar música, cassoles i xiulets per impedir l’acte i expulsar el grup ultradretà. Diversos veïns i veïnes de la vora s’han sumat a la protesta. En total, una setantena de persones han acabat unint-se a crits de “fora feixistes dels nostres barris”.\nEn un moment de tensió, un membre de la seguretat ha etzibat una empenta a una veïna iniciant-se, així, una confrontació entre els antifeixistes i els membres de la formació feixista. Això ha forçat l’actuació dels Mossos d’Esquadra que, des de bon matí, ja voltaven per tota la zona. Els agents han carregat contra els manifestants i hi ha hagut un intent de retenció que ha estat impedit pel veïnat. El dispositiu policial ha comptat amb la presència de quatre furgons i agents de paisà que en cap moment han carregat contra les provocacions dels ultradretans. El boicot ha acabat amb la comitiva de Vox marxant amb cotxe – i en contra direcció – pel carrer de Doctor Trueta. Finalment, hi ha hagut una persona identificada.\nMoments de tensió entre policia i manifestants mentre Vox marxa del barri. Font: Sindicat d’Habitatge del Poblenou\nEl veïnat ha evitat, així, la criminalització de la lluita per l’habitatge i la difusió del discurs d’odi de la formació política. L’elecció d’aquest espai, per part de Vox, es deu a l’assenyalament que un article d’El Confidencial ha fet a La Flor. El mitjà exposa un relat esbiaixat de la realitat del centre i les entitats que hi participen, amb un discurs criminalitzador que responsabilitza els moviments socials de la difícil situació que viu Barcelona pel que fa al dret a l’habitatge. A més, qüestiona el posicionament d’algunes entitats vers el 22@ i el model de barri que aquestes proposen: més habitatge, més serveis públics, urbanisme feminista i una indústria més vinculada a les necessitats del veïnat.\nLa Flor de Maig considera que “han travessat una línia vermella intolerable” i reforça el seu compromís com un espai que “no tolera les actituds feixistes, masclistes, xenòfobes, racistes i LGTBI-fòbiques”. Davant la criminalització de l’okupació, l’ateneu recorda que la seva activitat més contemporània és fruit de l’ocupació, el 2012, d’aquest edifici històric i de la recuperació de l’espai per al barri.\nAvui Vox ha assenyalat la Flor de Maig.\nHo ha fet a l'estil feixista: posant el punt de mira sobre un espai popular, divers i reivindicatiu, per a fer el seu relat criminalitzador de l'okupació i la lluita del @SHabitatgeP9.\nHan creuat una línia vermella intolerable. pic.twitter.com/ZWyurdUdMw\n— La Flor de Maig (@FlordeMaig) May 28, 2021\nEl Sindicat d’Habitatge del Poblenou es mostra satisfet i orgullós de la resposta del barri cap a la presència de Vox i remarca la importància de l’organització veïnal per fer fora el feixisme i el seu discurs. Segons el sindicat, els ultradretans assenyalen el moviment per l’habitatge i l’okupació perquè els semblen eines polítiques que defensen els drets humans fonamentals davant l’abandonament per part de les institucions. També alerten de la proliferació del missatge del partit xenòfob que criminalitza la misèria. Finalment, remarquen la importància que han adquirit els sindicats d’habitatge en la lluita per una llar digna i recorden que dimarts que ve, 1 de juny, hi ha un desnonament al número 88 de la Rambla del Poblenou.\nAl Sindicat d’Habitatge del Poblenou i a La Flor de Maig, se’ls han sumat altres col·lectius del barri com El Nus – Sindicat de barri del Poblenou, recentment aparegut.\nEl moviment veïnal concentrat davant La Flor de Maig. Font: Aram Ramon\nLa Teresa es queda a casa


PER UN URBANISME AL SERVEI DE LA CIUTAT | No a la requalificació del Miniestadi\nEl FCB ha sol·licitat a la Generalitat de Catalunya que aturi el projecte de requalificació del miniestadi.\nUna vegada més els veïns i veïnes hem posat el nostre gra de sorra per aturar l’especulació urbanística a la nostra ciutat. Si no haguéssim fet oposició des del naixement del projecte, quan encara no patíem la crisi immobiliària, els pisos ja serien fets.\nLes nostres manifestacions, pancartes als balcons, explicació de la reqüalificació i les seves conseqüències, a les assemblees, etc. han creat complicitat i bona relació veïnal que ens ha fet dia a dia més forts i més conscients del model de ciutat que volem. Ara hem de seguir atents a noves iniciatives perquè els terrenys del miniestadi continuen sent molt atractius.\nLa Coordinadora vol expressar un profund agraïment a tots els col·laboradors, veïns i veïnes que fent pinya han fet possible el que semblava un somni i la confiança de seguir plegats amb el nostre lema des de fa 12 anys :\n¡¡ ELS TERRENYS DEL MINIESTADI SÓN EQUIPAMENTS PER A LA CIUTAT !!\nMoltes gràcies a tots pel vostre suport!!!\nNota de premsa que la Coordinadora\nVeïns i Entitats de Les Corts\nha fet arribar als mitjans de comunicació\nLa Coordinadora d’Associacions de Veïns i Entitats de Les Corts valora positivament la sol.licitud de suspensió del tràmit d’aprovació de requalificació del Miniestadi del FCB dirigit a la Generalitat de Catalunya.\nAmb la suspensió d’aquesta modificació del PGM, queda aturada la construcció de 1.625 pisos així com l’augment del dèficit d’equipaments a Les Corts aprovat per PSC, CiU i ERC a l’Ajuntament de Barcelona, projecte que els veïns havien denunciat i recorregut amb l’assessorament de professionals del dret i de l’urbanisme.\nÉs per això que des de la Coordinadora demanem al FCB que expliqui al més aviat possible als veïns el seu futur projecte que ells anomenen “Espai Barça “per tal de poder valorar-lo i poder-hi participar activament.\nBarcelona, 19 d’octubre 2010


Prevenció de cistitis - Farmàcia Cinta Forés\nEts aquí: Inici / Consell / Prevenció de cistitis\nPrevenció de cistitis\nVaccinium macrocarpon – Cranberry – Arándano Rojo\nNABIU VERMELL (Vaccinium macrocarpon – Cranberry – Arándano Rojo)\nIndicat per a: aparell urinari – cistitis\nEl cranberry ( Vaccinium macrocarpon ) és un arbust de la mateixa família que els nabius. Originari de NordAmèrica, ja era molt utilitzat per les tribus nordamericanes per a millorar la cicatrització de ferides i tractar les intoxicacions, afeccions urinàries i les diarrees.\nTambé es sap que els mariners en consumien per prevenir l’escorbut donat el seu alt contingut en vitamina C.\nAlguns estudis atribueixen al cranberry propietats antisèptiques urinàries, pel que es recomana especialment en cas d’infeccións urinàries recorrents.\nA l’estiu ve de gust passar llargues jornades a la platja o la piscina, i així passem millor la calor. Malauradament, amb aquestes activitats també s’incrementa la incidència de cistitis. Es preveu que un 40% de dones tindrà cistitis al menys una vegada a la vida.\nEls símptomes freqüents de la cistitis són:\nPicor o cremor en l’uretra en orinar\nEnrogiment de la vulva i picor vaginal\nColor tèrbol a l’orina\nLes dones solen sentir una lleugera pressió per sobre de l’os púbic i els homes dilatació en el recte\nPot presentar-se febre, calfreds, mal d’esquena.\nDavant aquests símptomes és important visitar el metge per a obtenir el diagnòstic i tractament antibiòtic adequat si és procedent.\nPer a mantenir un bon estat de la salud del tracte urinari, el nabiu vermell és una bona alternativa. El nabiu vermell conté proantocianidines (PAC), que són tanins condenstas que eviten que els bacteris – sobretot el E. coli – es fixin en l’epiteli de les vies urinàries i així s’evita el procés infecciós.\nLa dosi òptima aqconsellada és de 36 mg PAC al dia. La duració del tractament, d’acord amb el que avala la Sociedad Iberoamericana de Neurourología y Uroginecología i la Sociedad Española de Farmacia Comunitaria es recomana prendre preparats estandaritzats durant 30 dies per evitar així la reinfecció.\nCom mesures higièniques es recomana:\nNo passar llarg temps amb el banyador o biquini mullat\nOrinar cada 2 o 3 hores\nUtilitzar roba interior de cotó\nOrinar immediatament després de mantenir relacions sexuals.\n3 Agost, 2017 /by moon\nhttps://www.farmaciaforescardedeu.com/wp-content/uploads/2017/08/nabiu-vermell-cistitis.png 600 433 moon https://www.farmaciaforescardedeu.com/wp-content/uploads/2015/11/farmacia-fores-cardedeu-logo.png moon2017-08-03 14:05:562017-08-03 14:06:21Prevenció de cistitis\nMillora la teva circulació amb fitoteràpia Llevat de cervesa: què és i les seves propietats


El Consell de la Infància de Picassent celebra la seua reunió respectant el confinament – RiberaTV\nEl Consell de la Infància de Picassent celebra la seua reunió respectant el confinament\nTot i l’estat d’alarma, el Consell de la Infància continua la seua activitat procurant pel benestar dels xiquets i les xiquetes de Picassent. Així, el Consell s’ha reunit per via telemàtica per continuar reflexionant i fent propostes per aconseguir un municipi més adaptat a les seues necessitats.\nEl Consell de la Infància es va reunir el passat dijous 30 d’abril per seguir vetllant pels interessos de la població infantil de Picassent. A pesar del confinament, els 18 xiquets i xiquetes del Consell no han volgut faltar a la seua cita mensual i continuen molt motivats, treballant i participant amb les seues propostes de millora i també amb aquelles que arriben des d’Unicef.\nEntre les iniciatives que sorgiren de la reunió cal destacar que els membres del Consell, conscients de la dificultat que tenen ara d’interactuar amb la població infantil, degut al confinament, proposaren la creació d’una bústia virtual, una adreça de correu electrònic vinculada al de Infància, en la qual, els escolars poden deixar els seus suggeriments i peticions, d’esta manera arribaran al Consell on es valoraran i es faran arribar a l’Ajuntament aquelles més oportunes.\n“Els membres del Consell estan molt contents de seguir representant als menuts i les menudes de Picassent i els conviden a participar de tot allò que es proposa per a ells i elles des de la Regidoria d’Infància. Estigueu tots i totes ben atents perquè ens tenen preparades moltes més sorpreses”, afirma la regidora d’Infància, Raquel Hervás.\nPicassent és Ciutat Amiga de la Infància des de l’any 2018, guardó que reben aquelles localitats compromeses amb la promoció dels drets de la infància a les seues polítiques municipals. “Amb el Consell de la Infància es pretén que els xiquets i les xiquetes experimenten la presa de contacte amb el procés participatiu de la democràcia, i a més també volem que aporten la seua visió i creen consciència sobre les problemàtiques actuals.”, conclou l’alcaldessa, Conxa García.\nEl Consell de la Infància de Picassent celebra la seua reunió respectant el confinament added by Ribera Televisió on 6 maig, 2020


El Jàbac se salva del descens i buscarà la pròxima temporada fer un salt de qualitat a la Divisió d'Honor - Canal Terrassa\nEl Jàbac se salva del descens i buscarà la pròxima temporada fer un salt de qualitat a la Divisió d’Honor\nJoan Gutiérrez LópezData: 13/05/20\nL’estat d’emergència sanitària mundial per la pandèmia del coronavirus ha evitat que el primer equip de la UFB Jàbac i Terrassa baixi a la Lliga Nacional. La Comissió Delegada de la Federació Espanyola va ratificar el passat divendres que no hi haurà descensos en les categories juvenils estatals.\nAixí doncs el Jàbac, que en aturar-se la competició per l’Estat d’Alarma era últim, a 13 punts de la salvació, continuarà competint amb els millors planters d’Espanya, com Barça i Espanyol. La resolució de la Federació Espanyola també podria portar una altra bona notícia per al club egarenc, l’ascens del juvenil “B” de Preferent a Lliga Nacional, tenint així els dos primers equips en les màximes categories.\nPer aquesta raó la junta directiva ja està confeccionant un nou organigrama per a la pròxima temporada, amb dues àrees, una d’organització i una altra de rendiment. En breu es farà oficial els seus responsables, així com els tècnics dels primers equips, però tot apunta a que Edu Mota no continuarà amb el Divisió d’Honor.\nTot i la temporada atípica i la situació d’excepcionalitat que es viu en el món de l’esport, el president del Jàbac confia en que poc a poc tel futbol formatiu torni a la normalitat.\nTags: Carles MotaDHJEdu MotaFCFfutbolRFEFUFB Jàbac i Terrassa\nTerrassa no passarà encara a la següent fase si el Govern central accepta la proposta de Salut\nLa recollida específica de residus a les residències es perllongarà fins al juliol


Concert solidari dels Amics de les Arts contra el càncer infantil - Hotel Estació Olot\nConcert solidari dels Amics de les Arts contra el càncer infantil\nEls Amics de les Arts tornen a Olot el proper 11 de juliol després de dos anys d’haver presentat a la plaça de Braus el seu disc ‘Espècies per catalogar’. En aquesta ocasió l’escenari serà el mateix i la formació presentarà el disc ‘Només d’entrar hi ha sempre el dinosaure’.\nEs tracta d’un concert solidari per recollir fons per la lluita contra el càncer infantil. Tota la recaptació obtinguda per la venda d’entrades d’aquest concert i d’un altre concert que el grup farà a Sant Cugat es destinaran a diversos projectes de recerca que la Fundació Albert Bosch promou en col·laboració amb l’Hospital de la Vall d’Hebron de Barcelona.\nEl concert començarà a les 10 de la nit, les entrades anticipades costaran 20 euros (22 a taquilla) i es poden adquirir a través del web teatreprincipal.olot.cat. Però la gran festa solidària arrencarà abans. A partir de les vuit del vespre i a l’exterior de la plaça de Braus actuarà el grup CyBee, de Sant Feliu de Llobregat. Els beneficis de la barra B-Crek, que incorporarà les hamburgueses Natrus, Iogurts de la fageda o Aigua de Sant Aniol, també es destinaran a la mateixa causa.\nEls Amics de les Arts està format per quatre membres Dani Alegret, Joan Enric Barceló, Eduard Costa i Ferran Piqué. El seu primer disc, ‘Castafiore Cabaret’, es va editar l’any 2008 i des de llavors n’han publicat tres més, ‘Bed & Breakfast’ (2009), ‘Espècies per catalogar’ (2012) i enguany ‘Només d’entrar hi ha sempre el dinosaure’. Les seves cançons són petites històries quotidianes fetes amb melodies senzilles, pinzellades d’electrònica, jocs de paraules i molta ironia.\nLa Fundació privada Albert Bosch té com a objectiu promoure la investigació i recerca de solucions mèdiques, biomèdiques o quirúrgiques derivades de malalties infantils i, en general, contribuir a la millora del benestar social de les persones al llarg de la vida. La metodologia de treball consisteix en la concessió de beques i ajudes per a projectes de desenvolupament i formació de postgraduats, convenis de col·laboració amb universitats, institucions públiques o privades i empreses i en la col·laboració amb d’altres fundacions.\nCategories: Cultura, Música, i Solidari.\n« Recorregut gastronòmic per Olot\nEl festival ‘La Cua del Drac’ acull més de 200 activitats durant tot l’estiu a Olot »


L’estiu dels micròfons vacunats - Diari de Sabadell\nL’estiu dels micròfons vacunats\nBarceló a la bateria, amb La Casa Azul, a Girona / ACN\nNo s’ha tornat a la normalitat, però s’hi ha acostat. Així ho destaquen veus sabadellenques del sector de la música, l’escriptura i la pintura. Parlem amb Guillem Barceló, Pol Cruells, Lu Rois, Jordi Campoy, Roc Casagran, David Vila i Ros i Martí Saiz sobre les actuacions estivals.\n“Imagina’t, en tot l’any 2020 no vam fer cap concert” arrenca el sabadellenc Guillem Barceló, bateria de La Casa Azul. “Perquè no es veia clar allò de fer coses a mitges, com on-line i acústics”. Però finalment La Casa Azul tornava enguany, amb el festival Strenes de Girona com a escenari. “Estàvem molt novatos i el públic ho notava”, rememora.\nDesprés va arribar l’eclosió post-Sant Joan dels festivals juvenils. Ells van actuar al Cruïlla, que juntament amb el Vida i el Canet Rock (maliciosament rebatejat com a Canet Brot) és el triangle de grans esdeveniments que van protagonitzar la polèmica sanitària. “Van sortir moltes notícies dient que havien estat supercontagiosos. I no és cert. Després de mirar les dades, veus que de 20.000 assistents just es van detectar 100 positius”, diu Barceló.\nTambé han actuat a Roses, Sitges… “Han estat llocs de la costa, als quals habitualment potser no aniríem”, explica. Aquest estiu faran uns 10 concerts, pels 50 que tindrien un any normal. I també s’han suspès alguns per Covid, com el de Marbella. Però no passa res: “Ens fa tanta il·lusió…! Almenys hem arrencat. I comencem a veure la llum”.\nCruells al baix, darrere de Dani Alegret, d’Els Amics de les Arts / ACN\nUna diagnosi que comparteix Pol Cruells, qui toca el baix amb Els Amics de les Arts. “En comparació amb l’estiu del 2020, que va ser d’aturada total, el 2021 està sent radicalment diferent. Potser a mig gas, però no hi ha color amb el que veníem de fer”. Els Amics de les Arts també han passat pels grans escenaris del Cruïlla i de Canet Rock, a més de festivals gironins (com els jardins de Cap Roig), a la gira de presentació del darrer disc, El senyal que esperaves.\nCruells, qui combina el vessant musical amb la feina a una biblioteca de Sabadell, també toca juntament amb Caïm Riba (fill del Pau Riba).\nAl setembre actuarà, a més a més, al Mercat de Música Viva de Vic i a les festes de la Mercè de Barcelona –dins del cicle BAM–.\nUna altra sabadellenca que es mou pel territori és la pianista i compositora Lu Rois. Ja a principis de juny va actuar a l’Embassa’t i va trencar allò de no ser profeta a casa teva. Encara vivíem dies d’optimisme i no havia arrencat la cinquena onada. Després ha seguit amb altres bolos: “El meu format és més petit, així que és més fàcil de gestionar l’aforament i que el bolo no caigui”.\nDe fet, no només no n’hi ha caigut cap, sinó que n’ha guanyat, sobre la marxa. “És clar, perquè al juliol hi va haver aquell pic de contagis i com que alguns músics i tècnics es van contagiar, doncs s’havia de buscar una alternativa ràpida”, explica Rois.\nTambé ha actuat amb l’exdiputat de la CUP David Fernàndez, fent un duet de lectures de textos de l’italià Erri de Luca. De fet, van ser al Fresc dels Jardinets de l’Espai Cultura. “És clar que als concerts es fa estrany veure tanta tanca, quan l’estiu és tan lliure, tan obert…”.\nJordi Campoy (esquerra), a Palafrugell / ACN\nQui també està girant és l’escriptor creualtenc Jordi Campoy, qui toca amb Salva Rafero, exvocalista de Lax’n’Busto. “Està clar que ara s’està fent una gira més de teatres, d’interiors… Però també té el seu encant. Perds quantitat de gent, però guanyes en proximitat amb el públic”, exposa Campoy.\nL’altre dia, per exemple, van fer un concert a l’escenari del Circ Ralluy, instal·lat aquest estiu a Palafrugell. “Potser quan acabi la pandèmia, ens adonem que ens agrada el petit format”, sosté, i afegeix: “Vaig anar a veure Sopa de Cabra asseguts i està bé no estar-hi enmig d’empentes”.\nIgualment, l’escriptor Roc Casagran ha fet dos recitals poètics amb el seu company Cesc Freixas (a Artesa de Segre i a Alpicat). I ara al setembre actuarà a la Festa Major de Sant Quirze amb Lu Rois.\n“La sensació és que als municipis més petits on es fan concerts no multitudinaris s’ha anat recuperant. Però en algunes ciutats costa de programar, perquè falta certa valentia. I la Covid està servint com a excusa”, lamenta.\nRoc Casagran (esquerra), amb Cesc Freixas a Alpicat / CEDIDA\nL’il·lustrador Martí Saiz, dissenyador de Cèl·lula i membre de Pura Ceba, tampoc ha aturat la creativitat aquest estiu. Com ja va fer l’any passat, ha anat fent dibuixos amb la tècnica de l’urban sketching, que després comparteix a xarxes socials.\nTambé actiu ha estat David Vila i Ros, qui ha pogut fer el recital de contes Perspectives (escrit en català i traduïts al francès), amb Jessica Neuquelman, a Igualada i el barri barceloní de Gràcia.\nAltres han caigut, com el recital amb el músic terrassenc Un tal Pere i la presentació del seu llibre de contes La revolta de Cramòvia (en ambdós casos, per un positiu uns dies abans).\nDibuix d’estil ‘urban sketching’ de Martí Saiz / CEDIDA\nTemes:ds tendències, oci


Estem apanyats! - Periodic08640\nD’una banda tenim una colla d’incívics que es dediquen a cremar contenidors i de l’altre un Ajuntament incapaç i ineficaç per posar solucions. La qüestió és que qui paga els plats trencats som els veïns i les veïnes.\nSi volem reciclar hem d’anar cada dia carregats amb la brossa a Les Planes, al carrer Lluis Companys o bé a la deixalleria. Però, com us podreu imaginar, ja estem farts, fa més d’un any d’aquesta situació. Nosaltres no tenim la culpa de que una colla de brètols els cremin, tampoc del passotisme de l’Ajuntament. Són ells qui han de donar solucions i no pot ser no posar-los.\nEls olesans i olesanes que vivim al carrer Berguedà i Almeria estem acostumats, ja que no és el primer cop que ens passa. L’última vegada l’Ajuntament va trigar mes d’un any en reposar els contenidors, això si, després de moltes queixes del veïnat.\nJa fa més de 12 mesos que estem sense contenidors de reciclatge i no és la primera vegada. La resposta de l’Ajuntament és que els cremen i per això no els reposen. A sobre, fan campanyes per fomentar el reciclatge. De debò? Són els primers en no fomentar-ho, no posant contenidors per que puguem reciclar.\nFa unes setmanes també han cremat el contenidor de la brossa i ens temem el pitjor, que al igual que els contenidors de reciclatge, aquest tampoc el reposin. Nosaltres sí volem reciclar, però l’Ajuntament no fa la seva feina!\nVeïns dels carrers Berguedà i Almeria\nArticle següentEstimat Rafel