De tot una mica: d’agost 2009\nBond James Bond agitado y revuelto\nBond James Bond agitado y revuelto és un llibre de 1997 escrit per Carles Prats i publicat per Glénat dins la col·lecció Biblioteca Dr. Vértigo.\nÉs un llibre que explica anècdotes diverses sobre Bond, des del seu creador Ian Fleming fins els actors que l'han portat al cinema.\nUn llibre agradable de llegir, per a fans de Bond.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:52 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Bond, Cinema, Llibres\nLa muerte lenta de Luciana B. és una novel·la de Guillermo Martínez (Los crímenes de Oxford), publicada per Destino, amb un preu de 19,50 €.\nLuciana és una noia envoltada de desgràcies familiars que es creu víctima d'un complot per culpa d'una mort del seu passat. Dos escriptors, la germana de Luciana i l'atzar completen aquesta apassionant trama de Martínez.\nNovel·la que es devora ràpidament.\nPublicat per Eloi G.G. a 16:51 Cap comentari:\nCine y literatura és un llibre de Pere Gimferrer publicat per Seix Barral dins la Col·lecció Los tres mundos. He llegit l'edició de 1999, revisió de l'original de 1985. El seu preu és d'uns 10 €.\nÉs un assaig interessant, encara que una mica difícil de llegir, amb relacions entre cinema i novel·la, teatre i guions originals.\nPer molt cinèfils.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:14 Cap comentari:\nStar Wars, la primera trilogia\nLa primera trilogia d'Star Wars es correspon cronològicament als episodis I, II i III de la saga d'Star Wars. És una preqüela de l'original Star Wars (episodis IV, V i VI).\nEls tres episodis, La amenaza fantasma, El ataque de los clones i La venganza de los Sith estan dirigits per George Lucas i protagonitzats, entre d'altres, per Liam Neeson, Ewan McGregor, Natalie Portman, Hayden Christensen, Samuel L. Jackson i Christopher Lee.\nAl llarg dels tres episodis se'ns explica tota la història no explicada a la trilogia original, de qui són fills Luke i Leia, i com Anakin Skywalker es va convertir en Darth Vader.\nLes tres pel·lícules van resoldre força enigmes, però no tenen tanta qualitat com les originals. A més a més entre els episodis II i III es va fer una pel·lícula i una sèrie d'animació, The Clone Wars.\nPublicat per Eloi G.G. a 12:27 Cap comentari:\nEl último partido (The Bleachers) és un altre llibre menor de John Grisham, publicat per Ediciones B dins la Col·lecció La Trama. Com que estava rebaixat, només em va costar 5,95 €.\nSón els darrers dies de l'entrenador de futbol americà de l'Institut de Messina (USA). Al poble tornen a trobar-se, molts anys després, molts dels jugadors que havien passat per l'equip per tal de fer el darrer homenatge al seu antic entrenador.\nLlibre correcte, sobre futbol americà, però també sobre alguns valors, com l'amistat, lleialtat, compromís,... Per als fans del Grisham.\nPublicat per Eloi G.G. a 8:07 Cap comentari:\nEl dinero de Hollywood\nEl dinero de Hollywood és un llibre escrit per Joël Augros i publicat per Paidós dins la Col·lecció Comunicación Cine. El seu preu és de 24 €.\nAl llarg del llibre, l'autor ens porta pel món dels diners a Hollywood, des del mercat cinematogràfic tradicional (les majors, les productores, actors, directors i guionistes, la financiació, producció, distribució i exhibició) fins els mercats considerats secundaris o nous (televisió, vídeo, cable, merchandising,...).\nTot i que el llibre s'ha quedat una mica antic (està escrit el 1996) en relació amb Internet, és força interessant per tal de conèixer d'una altra manera com es fa una pel·lícula, i qui guanya (o perd) els diners i en quina proporció ho fan.\nPublicat per Eloi G.G. a 10:11 Cap comentari:\nEnemigos públicos és un film dirigit per Michael Mann i protagonitzat per Johnny Depp, Christian Bale i Marion Cotillard. Està basat en el llibre de Brian Burrough "Public Enemies: America's Greatest Crime Wave and the Birth of the FBI, 1933-43".\nA Chicago anys 30 els gàngsters viuen fent tot el que volen. Un grup especial d'agents de l'FBI lluitarà contra aquests criminals, la banda de Dillinger, amb armes com les seves i amb noves tàctiques.\nPel·lícula força correcta, no avorreix. El treball dels actors és molt bo.\nPublicat per Eloi G.G. a 20:24 Cap comentari:\nLa tentación vive arriba (The seven year itch) és un film de Billy Wilder protagonitzat per Marilyn Monroe i Tom Ewell.\nUn home casat es queda de Rodríguez durant l'estiu. A dalt seu, hi ha una nova veina, la qual li farà veure les coses diferents.\nFantàstics diàlegs, sobretot els monòlegs d'ell, divertides escenes entre els protagonistes i els secundaris, i memorable l'escena de la faldilla de la Monroe. Imprescindible.\nPublicat per Eloi G.G. a 12:30 Cap comentari:\nLa pilota no entra per atzar és un assaig a cavall entre futbol i economia, escrit per Ferran Soriano, ex vicepresident del Barça, i publicat per Ara Llibres, amb un preu de 19,95 €.\nÉs un llibre interessant, amb un grapat d'idees innovadores i informacions de com un grup amb ganes va agafar les regnes del Barça el 2003 i com va anar evolucionant tot fins l'actualitat. De lectura recomanada per barcelonistes.\nPublicat per Eloi G.G. a 7:46 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Barça, Llibres\nBatman begins cronològicament és la cinquena pel·lícula de la sèrie Batman, encara que es correspondria amb l'inici de la sèrie, on es veu al nen Wayne i com va passar la seva transformació en Batman, el personatge creat per Bob Kane i Bill Finger per DC Comics .\nEstà dirigida per Christopher Nolan i protagonitzada per Christian Bale, Michael Caine, Liam Neeson, Katie Holmes, Gary Oldman i Morgan Freeman.\nÉs una bona pel·lícula, amb efectes especials, però sense els enemics superpoderosos dels altres films de la sèrie. Es torna a reinventar el personatge, fent-lo més creïble.\nPublicat per Eloi G.G. a 17:32 18 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Cinema, Còmic\nMartin Scorsese por Martin Scorsese\nMartin Scorsese por Martin Scorsese és un recull de conferències i entrevistes de Martin Scorsese, editades per David Thompson i Ian Christie per Alba Editorial dins la col·lecció Trayectos. Té un preu de 22 € aproximadament.\nAl llarg del llibre, Scorsese va parlant sobre els seus films, la seva vida, les seves idees i projectes,...\nMolt i molt interessant. Per conèixer molt més d'un dels cineastes més importants dels darrers anys.\nPublicat per Eloi G.G. a 11:28 Cap comentari:\nHistoria del cine, de Román Gubern, és un passeig pel cinema des dels seus orígens fins el moment en que la va escriure. Està publicada per Lumen i la darrera edició val uns 28 €.\nAl llarg del llibre veiem com ha evolucionat el món del cinema des dels primers films muts a França fins veure el cinema que es fa a diferents parts del món.\nL'edició que he llegit acaba a meitat dels 80, amb la qual cosa encara em queda el més actual, però aquest cinema ja el conec més. ;)\nTotalment imprescindible per fans del cinema.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:56 Cap comentari:\nResacón en Las Vegas (The hangover) és un film dirigit per Todd Phillips i protagonitzat per Bradley Cooper, Ed Helms, Zach Galifianakis, Heather Graham i Justin Bartha.\nQuatre joves van a Las Vegas per un comiat de solter. Res no sortirà com el tenien planejat i hi haurà alguns canvis en les seves vides tot intentant reconstruir la nit passada.\nMalgrat el títol, no és la típica comèdia gamberra per adolescents, sinó que té alguns bons moments de comèdia negra, alhora que fa un ús intel·ligent del flashblack. No et moguis de la cadira durant els crèdits.\nPublicat per Eloi G.G. a 11:24 Cap comentari:\nLe llaman Bodhi (Point Break) és un film dirigit per Kathryn Bigelow i protagonitzat per Patrick Swayze i Keanu Reeves.\nUn agent del FBI està investigant uns robatoris. Seguint una pista entra en una banda de nois que fan surf i viuen al límit. A poc a poc, s'anirà sentint un d'ells i es farà amic del líder d'ells, Bodhi. Però al darrer atracament, alguna cosa surt malament i Johnny haurà de posar-se en contra del seu nou amic.\nGran pel·lícula d'acció, amb impactants imatges.\nPublicat per Eloi G.G. a 20:34 Cap comentari:\nMi vida en ruinas és una comèdia romàntica dirigida per Donald Petrie i protagonitzada per Nia Vardalos i Richard Dreyfuss, entre d'altres.\nUna professora d'història a Grècia és acomiadada i sobreviu fent de guia turística. Però no li va gaire bé i està a punt de que la facin fora de la feina. Però el seu darrer viatge coneixerà un grup que la farà canviar la seva manera de veure la vida i amb els que descobrirà l'amor.\nComèdia agradable, per passar l'estona, amb moments divertits.\nPublicat per Eloi G.G. a 12:22 Cap comentari:\nDistrito apache és un film de 1981 dirigit per Daniel Petrie i protagonitzat per Paul Newman, Ed Asner, Danny Aiello, Rachel Ticotin i Pam Grier.\nAquesta pel·lícula és un drama policial on un conjunt de policies treballen en una comissaria situada en un barri molt perillós. Els policies tenen moltes dificultats, no tenen mitjans, estan mal vistos, però l'arribada d'un nou cap potser podrà canviar alguna cosa...\nThriller policial interessant.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:29 Cap comentari:\nLos estudios de Hollywood\nLos estudios de Hollywood és un llibre escrit per Ethan Mordden i publicat per Ultramar. Crec que està descatalogat, encara que sempre es poden trobar llibres així amb molta sort. A les biblioteques de la Diputació hi és.\nAquest assaig parla dels estudis de Hollywood durant l'època daurada dels estudis, quan cada estudi tenia un segell propi, directors, productors, actors i actrius, maneres de treballar, estils,... que els feien únics.\nMolt útil per conèixer l'edat daurada dels estudis Warner, Paramount, Metro, Fox, RKO, Universal i altres més petits. És un llistat immens de films i noms, amb algunes anècdotes interessants, sobretot dels productors. Per cinèfils.\nPublicat per Eloi G.G. a 12:58 Cap comentari:\nBatman & Robin és la quarta pel·lícula de la saga Batman. Està dirigida per Joel Schumacher i interpretada per Arnold Schwarzenegger, George Clooney, Chris O'Donnell, Uma Thurman i Alicia Silverstone.\nEn aquest film, Batman se les ha de veure amb dos enemics, Mr Freeze (Arnie és l'únic que se sent còmode amb el seu personatge) i Poison Ivy. Ell mostra un seguit d'armes fredes (el millor de la pel·lícula), mentre que ella intenta seduir, encara que no s'ho acaba de creure. Al costat de Batman (gens creïble Clooney), estan Robin i Batgirl, concessions al públic més jove.\nEn definitiva, és la pel·lícula més fluixa de la sèrie, només apta per fans.\nPublicat per Eloi G.G. a 10:31 Cap comentari:\nMujeres al borde de un ataque de nervios és el setè film de Pedro Almodóvar. Està protagonitzat per Carmen Maura, Antonio Banderas i Julieta Serrano.\nUna dona, que acaba de quedar-se embarassada, és abandonada per l'home que estima i no pot parlar amb ell. A partir d'aquest moment, la seva vida es va ensorrant, el seu pis s'omple de gent, comença a descobrir coses sobre el seu ex. Totes les històries dels personatges es van creuant fins arribar al moment que ella i ell es troben, però ella veu que ja res no importa.\nPel·lícula amb moments còmics, però que explora la soledat humana amb un ampli ventall de personatges diversos però semblants.\nPublicat per Eloi G.G. a 12:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Almodóvar, Cinema\nEn bandeja de plata (The fortune cookie) és una àcida comèdia de Billy Wilder del 1966. Està protagonitzada per Jack Lemmon i Walter Matthau. Va ser nominada a 4 Premis Oscar (actor secundari, guió original, fotografia i direcció artística en blanc i negre), dels quals Walter Matthau es va emportar el de millor actor de repartiment.\nUn reporter té un accident i el seu cunyat, advocat, trama un pla per tal de posar una demanda que els faci rics. Comèdia en la que per una banda creixen les misèries humanes i l'avarícia, alhora que sorgeixen sentiments d'amistat i culpabilitat.\nAmb uns bons diàlegs i la química entre la parella protagonista, una divertida comèdia.\nEl profesional (Playing for pizza) és una novel·la de John Grisham publicada per Random House Mondadori i que s'ha anat oferint amb diversos diaris a un preu de 9,95 €.\nDe tant en tant, Grisham ens sorprén amb alguna novel·la que surt dels seus temes habituals. Aquest llibre és un que tracta sobre un d'aquests temes gens habituals, el futbol americà.\nUn jugador de futbol americà amb poca sort es veu obligat a marxar a Itàlia a jugar. A poc a poc, serà seduït per la gent i l'ambient.\nNovel·la agradable de llegir.\nPublicat per Eloi G.G. a 16:44 Cap comentari:\nSex drive és una comèdia? dirigida per Sean Anders i protagonitzada per Josh Zuckerman, Amanda Crew, Clark Duke, Seth Green i James Mardsen.\nHumor? Horrible. Punt.\nPublicat per Eloi G.G. a 13:28 2 comentaris:\nEX és una divertida comèdia coral italiana dirigida per Fausto Brizzi i protagonitzada per Alessandro Gassman, Silvio Orlando i Cécile Cassel entre d'altres.\nÉs un film que parla sobre les relacions, les passades, les presents i potser les futures. Amb força tocs de comicitat, hi ha moltes separacions i retrobaments.\nMolt divertida, una agradable sorpresa.\nPublicat per Eloi G.G. a 10:52 2 comentaris:\nTootsie és un film de 1982 dirigit per Sidney Pollack i interpretat per Dustin Hoffman, Jessica Lange, Teri Garr, Charles Durning i Bill Murray.\nVa ser nominada a 10 premis Oscar, dels quals va guanyar només un, el de millor actriu de repartiment per Jessica Lange.\nMichael Dorsey és un actor difícil amb poc èxit. Llavors decideix reinventar-se en dona, Dorothy Michaels, i troba un paper a la televisió. Les coses comencen a anar-li bé, però tot un seguit de relacions amoroses i equívocs faran que Michael/Dorothy decideixi treure's la màscara.\nUna pel·lícula molt i molt divertida, amb grans interpretacions. Imprescindible.\nPublicat per Eloi G.G. a 17:47 7 comentaris:\nUn trabajo embarazoso és un film dirigit per Lara Shapiro i interpretat per Lindsay Lohan, Chris Parnell, Cheryl Hines i Luke Kirby.\nUna secretària d'una editorial està a punt de ser acomiadada i decideix fer-se passar per embarassada. A partir d'aquest moment, la seva vida canvia molt, fins al punt que creu que està embarassada.\nUna xorradeta d'estiu amb algun moment divertit. Per passar l'estona fresquet.\nEl verdugo és un film de 1963 de Luis García Berlanga, interpretat per Nino Manfredi, Emma Penella i José Isbert.\nQuè pot passar quan un botxí es jubila després de 40 anys? La seva filla està cansada de no tenir parella per ser filla de qui és. Un enterramorts la coneix i la deixa prenyada. Una lluita tremenda per un pis. Un nou botxí.\nAmb un guió meravellós, uns diàlegs boníssims i una posada en escena genial, al llarg de la pel·lícula van passant tot un seguit de personatges que van configurar la dictadura franquista. Potser es pot veure el film com un al·legat contra la pena de mort, com una crítica contra la societat que oprimeix les persones, com una comèdia negra o potser com una gran ironia. Sigui com sigui, una gran pel·lícula, totalment imprescindible.\nPublicat per Eloi G.G. a 7:33 4 comentaris:\nLa película que no se ve és un assaig cinematogràfic d'un gran guionista francès, Jean-Claude Carrière, publicat per Paidós, dins la col·lecció Comunicación Cine, amb un preu d'uns 14 €.\nÉs un llibre molt interessant, ple de reflexions i anècdotes d'algú que en sap molt de cinema, que ha treballat amb Buñuel, entre d'altres. Està escrit de foma molt agradable, a estones divertit.\nÚtil per estudiosos del cinema, imprescindible per fanàtics. Per aprendre molt més sobre cinema.\nPublicat per Eloi G.G. a 7:16 Cap comentari:\nThe wall és un film de 1982 d'Alan Parker interpretat per Bob Geldof basada en l'àlbum de Pink Floyd The wall, publicat el 1979.\nEl doble disc és una òpera rock força autobiogràfica de Roger Waters, que projecta la seva vida i traumes en el rocker Pink. El film és un gran experiment audiovisual, ple d'imatges bestials, colpidores, dures, traumàtiques. Una gran crítica a la societat anglesa, a l'educació, al feixisme, a les guerres, al racisme.\nÉs una pel·lícula que no deixa indiferent, per les coses bones o les dolentes. La música, genial.\nPublicat per Eloi G.G. a 18:20 Cap comentari:\nTodos mis hermanos és l'autobiografia de Manel Estiarte, publicada per Plataforma Editorial, dins la col·lecció Testimonio. Val uns 19 €.\nManel Estiarte ha sigut un dels grans esportistes de casa i al llarg del seu llibre explica moltes coses sobre la seva vida esportiva així com també la seva vida personal. A estones és divertit, a estones és dur, molt dur.\nPle d'històries. Útil per esportistes. Molt interessant. Una lectura recomanable.\nPublicat per Eloi G.G. a 17:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Esport, Llibres\nConcert de Bruce Springsteen a Benidorm, 30-7-09\nEl passat 30 de juliol, vam assistir al concert de Bruce Springsteen and The E Street Band a l'Estadi Municipal de Foietes, Benidorm. Aquest concert s'inscriu dins la gira Working on a dream Tour 2009, que està tocant a la seva fi (almenys la part europea, ja que al setembre seguirà als USA).\nCom ha estat habitual durant la gira, Nils Lofgren fa una introducció a l'acordió amb música típica del lloc on toquen. I què va sonar? Los pajaritos.\nI Bruce es va marcar uns quants moviments de la popular cançó de María Jesús!!!\nA partir d'aquest moment, tres hores de rock, que van començar a tota metxa amb Badlands i van acabar amb Rosalita (era la cançó que vaig estar esperant tota la nit), Dancing in the dark i el Twist and shout típic de la gira. Concert amb moltes cançons populars, molt diferent al que vaig veure al juliol de 2008 al Camp Nou, el qual no el recordo tan rocker.\nRosalita - Bruce Springsteen - Barcelona 20-07-08 from Alfi on Vimeo.\nL'ambient a Foietes va ser fantàstic, amb un públic entregat per complet i amb una banda que sonava força bé (malgrat alguna petita deficiència de so, alguns xiscles,...). A la gespa del camp tot era molt millor, més viu.\nAquest concert m'ha permès, a més a més, conèixer l'irrepetible Benidorm, ciutat turística per excel·lència, on no hi havia gaire cosa interessant per veure. Potser si els parcs temàtics m'agradessin, hi ha cinc molt a prop, entre ells Terra Mítica. També he pogut comprovar com la RENFE, tot i funcionar força bé l'Euromed, triga cinc hores de Barcelona Sants a Alacant. Alguna cosa ha de millorar encara en el sistema radial de ferrocarril que hi ha a Espanya. M'ha cridat molt l'atenció que hi ha els FGV (Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana), uns ferrocarrils petits (és com un tramvia), que fan els recorreguts més populars (potser per potenciar els parcs o per alguns obscurs interessos immobiliaris) i que triguen el mateix temps que fa molts anys. Allà no estan gaire contents amb el seu funcionament i envegen les rodalies d'altres llocs, com per exemple Barcelona, o sigui, que no ens queixem tant, jejeje,...\nResumint, ja trobo a faltar al Boss. Fins la propera. I moltes gràcies a tots i totes ;)\nPublicat per Eloi G.G. a 11:53 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Bruce Springsteen, Música, Turisme\nCine y literatura és un llibre de Pere Gimferrer p...


VNG començarà a sancionar els pisos buits a principis de 2015\nNeus Lloveras, a la jornada de municipis celebrada ahir\nL'alcaldessa Neus Lloveras explica les accions de l'Ajuntament per fomentar la cessió d'habitatge per a lloguer social, en una jornada de treball de municipis celebrada a Terrassa\nAhir es van reunir a Terrassa la quinzena de municipis catalans que ja han començat a treballar en la via sancionadora envers els propietaris d'habitatges buits injustificadament. En la jornada es van tractar els passos fets i les dificultats detectades en els tràmits per emprendre aquesta via. La sessió, que era impulsada per l'Ajuntament de Terrassa, la PAH i l'Observatori DESC, tindrà continuïtat i ja s'ha previst una nova trobada al febrer.\nVilanova i la Geltrú és un dels municipis que es troba en la fase més avançada de la tramitació per començar a sancionar. Tal com va explicar l'alcaldessa ahir, l'Ajuntament vilanoví va iniciar fa un any els tràmits per obrir expedients informatius als titulars que concentren diversos habitatges en desús, que són bàsicament entitats financeres o les filials immobiliàries dels propis bancs. Durant el 2014 s'han instruït 302 expedients, dels quals a una cinquantena es preveu que se'ls acabi aplicant un expedient sancionador a principis de 2015.\nD'altra banda, la mesura ja ha mostrat els primers resultats positius, tal com va apuntar en la jornada la directora de l'Oficina Local d'Habitatge de Vilanova i la Geltrú, Griselda Fernández. S'ha detectat una certa activació entre els bancs, ja que un centenar dels expedients oberts han derivat en ocupació dels pisos, sovint promoguda des de les pròpies entitats financeres.\n500 pisos de propietat particular\nNeus Lloveras va informar que l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú té localitzats 804 habitatges buits, dels quals 304 són d'entitats bancàries. "Ara, però, toca també intervenir en positiu en els pisos de particulars", va afirmar. En aquest sentit, les ordenances municipals per a l'any que ve han previst una línia de bonificació del 50% de l'IBI per als propietaris particulars que cedeixin els habitatges a l'Ajuntament per a lloguer social. D'altra banda, va afegir, la proposta de pressupost municipal 2015 contindrà una partida destinada a la rehabilitació d'habitatges buits i degradats a canvi que els propietaris es cedeixin en lloguer social.\nL'alcaldessa va manifestar que "l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú està molt sensibilitzat amb la problemàtica que suposa en aquests moments per a moltes persones gaudir d'un dret fonamental com és l'accés a un habitatge digne". Per això, va recordar que en els darrers tres anys l'Ajuntament ha condonat la plusvàlua en les dacions en pagament d'habitatges, s'ha incrementat el parc immobiliari social municipal mitjançant la negociació amb entitats financeres, i ha estat un dels primers municipis a oferir el Servei d'Intermediació en Deutes d'Habitatge, en col·laboració amb la Diputació de Barcelona.\nD'altra banda, es treballa en la prevenció davant el risc de desnonament de manera coordinada amb tots els agents implicats. Des de juny de 2012 existeix la Comissió Municipal de Prevenció i d'Actuació davant els Desnonaments, que compta amb presència dels Serveis Socials municipals, l'Oficina Local d'Habitatge, la Mesa d'Entitats Socials, la PAH, entitats bancàries, el Col·legi d'Advocats i agents de la propietat immobiliària.\nDificultats per sancionar\nEls municipis presents a la jornada han posat de manifest les dificultats que té l'administració local per promoure els expedients sancionadors a bancs i particulars que tenen pisos permanentment buits. Tot i que la llei catalana de Dret a l'Habitatge és pionera a l'Estat, no preveu els mecanismes perquè es desplegui des dels ajuntaments, que són les administracions que es troben de prop amb les situacions de vulnerabilitat i de demanda creixent d'habitatge social. D'altra banda, inventariar la quantitat d'habitatges buits i a qui pertanyen és un altre repte per als ajuntaments.\nMalgrat la complexitat dels processos, ajuntaments com el de Vilanova i la Geltrú o d'altres que ja han començat a sancionar, com el de Terrassa, demostren que els municipis estan aprofitant el poc marge d'actuació legal i competencial que tenen, com s'ha destacat des de l'Observatori DESC. Per part de la PAH, s'ha fet notar també que a Catalunya 120 municipis han aprovat mocions a favor de sancionar els bancs que no cedeixen els seus habitatges buits, tot i que encara són pocs els que han començat a treballar-hi.


Com abraçar un tall de cabell químic | CAT.Hair-Action.COM\nPregunta: Hola, m'agradaria una mica d'ajuda! Tenia molt lleuger cabell ros marró / brut com un nen. Al llarg dels anys, he tingut reflexos rossos afegeixen a la sala, fins al punt que el meu cabell estava totalment rossa. No obstant això, les meves arrels havien estat arribant bastant fosc, i el color de retoc (caixa de tint) va ser sens dubte portaven a la salut del meu pèl.\nAixí, fa poc vaig decidir tenyir-me els cabells marró millorar el meu cabell, i pel que no hauria d'anar prop de tint per al cabell més.\nQuan vaig anar per primera vegada per anar bruna, era irregular. Vaig provar més fosc, i estava massa fosc. Després he intentat eliminar el color, i que va acabar amb la taronja. Actualment. Ja estic de tornada a la foscor, ja que cobreix tot.\nDes del tenyit de cabell meus temps múltiples per tractar d'aconseguir el to adequat de color marró, el meu cabell està molt malmès.\nQuin estil / color (o qualsevol altra cosa que podria ajudar!) Em recomanen per ocultar el cabell danyat i ajudar a millorar el meu aspecte? El meu tipus de cabell sempre ha estat bé, però tinc una gran quantitat d'ella, i és naturalment llis a ondulat. Tinc una cara més ampla, i és àmplia quan somric. Gràcies!! - Julie\nR: Julie, el que actualment és un "tall de pèl química."\nQuan es posa el pèl a través de tants processos, es veu obligada a trencar. Afortunadament, el seu ha trencat en una pols de balancí fresc.\nResulta que m'encanta les pelusses... Així que oscil·lar aquesta mirada, ja que ja està fent servir.\nAquí és un mètode perquè vostè provi amb una llarga franja:\nAquesta borrissol amb una explosió s'adaptin a la seva cara i la textura del seu cabell natural:\nLlençar tota precaució al vent... Aquesta mirada químicament danyats roques, així:\nNo sóc un per fomentar el cabell danyat, excepte quan es desitja un aspecte més afilat. Calculo la foscor és molt atractiu en vostè, per tal de mantenir-lo fosc.\nAixò farà que sigui més saludable, i si decideix portar-lo a aquest extrem, deixar de coloració durant algun temps per deixar que s'esvaeixi i que sigui més fàcil de blanquejar.\nEn aquesta longitud, s'ho pot permetre un cert mal i la textura.\nEspero que això li serveix bé.\nChanel les beiges ara arriba en una base fantàstica


L'orgull del Govern\nGuillem Frontera | 23 octubre 2007\nDeu ser per fer país, per injectar imatges d'entusiasme i optimisme en el cos social, després de tantes cares llargues i de retrets. Servidor puc entendre la passió per les motos, per la velocitat, el renou, el risc, la contaminació i el malbaratament de l'energia, perquè de passions n'hi ha de tota casta. També puc entendre que un personatge com Jorge Lorenzo desperti l'admiració de milions de persones, sobretot en moments com aquest, quan, tan jove, un al·lot encara, acaba de proclamar-se bicampió del món en moto de 250 cc. Això no s'aconsegueix sense coratge, esforç i disciplina, i, en aquest sentit, se'l pot proposar com a model a seguir per tants i tants de joves que no troben el camí perquè els manca coratge, capacitat d'esforç, concentració i disciplina.\nÉs el context, l'objecte dels triomfs d'aquest jove allò que convindria començar a qüestionar. No gosa fer-ho quasi ningú, perquè hi ha interessos incalculables en joc, a part, insistim-hi, les passions que desperta aquest esport. No podem oblidar, no obstant, que aquests interessos minimitzen qüestions que, per altra banda, els estats i molts de moviments socials s'esforcen a posar en totes les taules de debat. Podríem dir-ne educació per al medi ambient, per a la racionalització del consum energètic, contra la contaminació, per a l'ús responsable de les energies. Les competicions automobilístiques, els ral·lis, les carreres de motos... són aquelarres, la barbàrie de la modernitat, la pervivència en la modernitat dels instints més salvatges. Quan un esport és tan agressiu amb el territori on es practica, contradiu la primera justificació de qualsevol esport, que té a veure amb la salut. D'altra banda, aquests esports del motor, igual que el futbol o el bàsquet, intervenen en la modulació dels somnis, en l'elaboració de models i en els hàbits dels més joves. Que un al·lot vulgui imitar en Messi no presenta cap perill. Tots heu vist, però, com atempten contra la seguretat vial tants imitadors de Fernando Alonso o del mateix Jorge Lorenzo. És clar que els dos campions no en tenen la culpa, però són part imprescindible d'unes pràctiques que, ampliades per les càmeres, magnificades pels mitjans, han assolit una repercussió que les fa immunes a la raó i a la crítica. En fi, que el govern d'Antich cregui que «amb persones com Jorge Lorenzo, ser de les Illes Balears és un orgull», desmenteix qualsevol cabòria que us haguéssiu fet sobre una nova sensibilitat política reveladora d'una manera més humana d'entendre el món.


La quinzena edició del MAC aposta per la formació i per la reducció de costos | NacióGranollers\nper Esteve Plantada , Roca Umbert de Granollers, 20 de maig de 2014 a les 19:05 |\nL'aposta d'aquest MAC 2014 passa per la formació Foto: Toni Torrillas\nEl Centre de Formació i Serveis de Roca Umbert ha acollit aquest migdia la presentació de la 15a edició del Mercat Audiovisual de Granollers (MAC 2014). L'acte ha comptat amb la presència de Francesc Pena, conseller delegat de la Xarxa Audiovisual Local; Josep Mayoral, alcalde de Granollers; Alba Barnusell, regidora de Cultura i Comunicació de l'Ajuntament de Granollers; i Josep Maria Codina, gerent de Granollers Audiovisual, SL.\nEn la seva intervenció, Codina ha volgut posar en valor el fet d'haver fet 15 edicions "ininterrompudes". També ha subratllat que, enguany, el MAC només estarà actiu un sol dia, el proper 4 de juny de 2014, però que això farà que sigui "més intens" i que compti amb una interessant "concentració d'activitats".\nNovetats i nous costos del MAC 2014\nEntre les novetats a destacar, Codina ha assenyalat el canvi d'ubicació, que ara passa de la Nau Dents de Serra a la Sala NauB1 i al mateix Centre de Formació i Serveis, cosa que provoca que els costos siguin "molt menors". En aquest sentit, Codina ha volgut deixar ben cla que l'actual edició "serà un 60% més econòmica que l'any passat" i també ha volgut refermar l'aposta que el MAC fa per la formació, "gràcies a les càpsules OMAC, que estan sent tot un èxit a nivell d'inscripcions".\nSense moure's gaire de l'expressa voluntat de sobrietat, Josep Mayoral ha afirmat que "la primera bona notícia és que el MAC es fa", allunyant-se així de la crisi del sector i de la "bombolla vinculada al món digital". L'alcalde de Granollers ha volgut destacar, també, tot el bagatge d'¡informació i continguts que ha ofert el MAC al llarg d'aquests 15 anys. "Hi trobarem creativitat pel que fa als continguts, un canvi radical de suports tecnològics i un baix cost de producció", ha afirmat, per concloure.\nTot plegat fa que la gran novetat d'enguany sigui la incorporació al programa dels microtallers de formació, divulgació i reciclatge de diferents aspectes del sector: des de l'ús de programaris específics a estratègies per a millorar els processos d'autogestió, difusió i comunicació dels professionals del sector.\nObjectius del MAC 2014\nEl MAC 2014 té com a objectiu seguir oferint "les claus que estan definint el procés de transformació del sector audiovisual". Per aquest motiu es programaran continguts relacionats amb les novetats tecnològiques, els formats, els sistemes de distribució i les estratègies d'explotació de l'àmbit audiovisual.\nEl MAC, conscient del procés de canvi i transformació del sector, vol obrir un diàleg amb tots els seus agents: des dels professionals del mitjans de comunicació fins als representants de les noves formes de comunicació audiovisuals procedents dels àmbits més recents del sector com són la tecnologia mòbil, el món de les aplicacions i les múltiples formes d'explotació online.\nEl MAC 2014 serà molt més barat que el de l'edició 2013 Foto: Toni Torrillas\nComunicació, Josep Mayoral, Alba Barnusell, Josep Maria Codina, MAC, tecnologia\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 10:23\nLa Sra. Alba Barnusell què és?, la superwoman? ... Cultura i Comunicació, i d'Imatge i Relacions Ciutadanes. O realment només és d'Imatge; Perquè, Comunicació i Relacions Ciutadanes tal com ho tenen enfocat a l'Ajuntament de Granollers... Tot és imatge. Fotos amb la 3a edat, fotos amb els nens, fotos i roda de premsa quan "diuen" que han fet una cosa bé, fotos i bany de masses quan guanyen els "espargarins"... Sra. Alba Barnusell, cultura i més cultura!, i menys càmeres i fotos.\nGENT JOVE AMB IDEES NOVES\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 18:43\nNo es dóna compte el PSC que a Mayoral no se'l creu ningú a Granollers? Perquè han permès que renovi com alcaldable?, si només sap ampliar voreres i fer-se fotos. Què hi ha algú més jove?, CiU ja l'ha trobat. Perdran molts vots si no el treuen del càrrec. Potser el 25M no votin més persones al PSC per ell. (I això que són europees)\nMenys fotos, alcalde...\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 17:58\nA veure si algun dia surten a les coses que es fan a la ciutat els veritables responsables que les organitzen des de baix i aquest senyor deixa de "xupar" tanta càmera\nAPA! A TREBALLAR DE VERITAT\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 14:10\nDeixar de despilfarrar és un bon inici per tenir més diners per a fer...la reactivació econòmica de veritat que necessiten les petites empreses i els comerços que tanquen. Apa!, alcalde, menys fotos i més treballar de veritat des de Granollers no des d'un despatx a Barcelona.\nQue havia comisió......\nPer Anònim el 20 de maig de 2014 a les 21:27\nCarai dons si que havian comisions l'any passat? Quants eran a repartir? Tambe som esperts amb adjudicar depent la comisio.\nUN 60% MENYS QUE L'ANY PASSAT\nPer Anònim el 20 de maig de 2014 a les 20:56\nO sigui que l'any passat es van despilfarrar els diners.\nEL QUE MÉS ENS COSTA ÉS...\nPer Anònim el 20 de maig de 2014 a les 20:49\n... La imatge de Majoral en els medis i el seu màrqueting. Necessitem una regidora que treballi més per a la cultura, i menys per a la imatge. Alba Barnusell i Ortuño: 3a tinenta d'alcalde i regidora de Cultura i Comunicació, i d'Imatge i Relacions Ciutadanes. Moltes fotos infructuoses: Pedralbes (premi a la transparència), ajuntaments C17 (reunions de març i pròxima en octubre?), fotos donant premis a les empreses que van bé (Miralles, etc.)...i les que necessiten ajuda?, amb aquestes no es vol fer una foto?, i amb els comerços que tanquen?, i amb els 6.000 aturats?, i amb els desnonats? No és suficient amb una regidora, a més a més es paga a una directora de premsa. Això és Hollywood o una petita ciutat? Es gasta la Sra. Núria Parlon, alcaldessa de Sta. Coloma de Gramenet, tant en imatge?, No. Els vots s'han de guanyar treballant per al poble, no sortint bé en una foto. Necessitem un alcalde que treballi 100% per Granollers i no 100% per la Diputació com fa ara. Reactivació econòmica ja!, hi ha diners en les arques públiques, això si no es gasten en obres que ARA NO TOQUEN.


abril « 2014 « BLOG Uniempren\nConcurs Emprendimiento Verde en el Sector de la Moda Espanyola.\nEn el marc del programa d’emprenedoria de la Fundación Biodiversidad, amb el suport del FSE i com una de les accions del projecte ” Calzado y Moda Sostenible 2020″, la Federación de Industrias del Calzado Español (FICE), amb la col·laboració de Panama Jack, l’Instituto Tecnológico del Calzado y Conexas (INESCOP), el Centro Tecnológico de La […]\nGEM és un observatori internacional que cada any analitza el fenomen emprenedor. L’informe GEM global 2013 ha pres com a tòpic en aquesta edició l’emprenedoria i el benestar, per als quals aporta, entre altres conclusions a nivell mundial, que la dona emprenedora està més satisfeta que l’home emprenedor i que els emprenedors tendeixen a tenir […]\nConcurs d’Emprenedories científiques i tecnològiques.\nEl Campus Iberoamericano Etopia presenta aquesta convocatòria amb l’objectiu específic de fomentar, d’una banda, la creació i l’acceleració de noves empreses per mitjà de projectes d’emprenedoria de base tecnològica com a model d’innovació oberta entre diversos sectors i actors per crear riquesa, ocupació i coneixement, i així afrontar els desafiaments de la societat actual; i, […]\nPremi Aster de Investigación\nESIC Business & Markekting School convoca cada any el premi ASTER de INVESTIGACIÓN per tal de fomentar la capacitat d’esforç i la vocació investigadora dels estudiants universitaris, i s’atorga al millor estudi d’investigació relacionat amb el màrqueting. Hi poden concórrer, individualment o en equip, sense limitació de nacionalitat, els estudiants universitaris de diplomatura o grau […]\nSegon concurs nacional de micropresentacions per a emprenedors\nUna micropresentació és un discurs d’un minut de durada en el qual un emprenedor tracta de captar l’atenció d’un inversor per a aconseguir una entrevista on poder exposar una idea o un projecte. Per a elaborar una micropresentació guanyadora teniu dues opcions: – Podeu fer el curs en línia per mitjà del material audiovisual que […]\nVuitè premi BSH-UZ a la innovació en l’empresa\nPer vuitè any consecutiu la Càtedra BSH Electrodomèstics d’Innovació i la Universitat de Saragossa convoquen el Premi a BSH-UZ d’innovació en l’empresa. Hi poden participar: A. Equips d’investigació de qualsevol universitat nacional o internacional B. Estudiants o postgraus de qualsevol universitat nacional o internacional. Els projectes que s’hi presenten han de ser alguna innovació en […]


la seguretat en el nostre entorn: Les imatges\nPublicat per Josep Lluís les 15:54\nOn dimoni era la policia?\nPer què no hi ha tots aquests desgraciats a la presó?\nCom poden consentir que facin totes aquestes desgràcies "i no passi res"?\nfrancament, no ho entenc ni ho entendré mai.\nMolt trist, la veritat. De brètols n'hi ha a tot arreu.\nI una altra pregunta és: aquestes imatges, ¿no es poden utilitzar per imputar càrrecs per vandalisme, com a mínim contra els imbècils (perdó, perdó!) que es poden identificar? Ho pregunto de debò; se suposa que això és possible, no?\nBenvinguts a Blanes ,un poble de quatre cabres,es normal això,son nens de bona familia,no passa res,si fosin del Madrid......ufffff,estarien detinguts amb carrecs,es diferent,...policia????un tema molt calent,les imatges si que son per imputar un delicte per vandalisme,però collons això es Blanes com he dit abans un poble de quatre cabres,al final fare un bloc titulat aixi...queda bé.......


Pensament Computacional | NarraTICs a infantil\n4 Mai, 2016 27 Mai, 2016 / Ainhoa Cherino\t/ Deixa un comentari\nAquesta entrada està relacionada amb l’anterior del pensament computacional i el llenguatge de programació, perquè gràcies això sorgeix el concepte de robòtica educativa que és un sistema d’ensenyament interdisciplinari que potència el desenvolupament d’habilitats i competències en els alumnes, fent que els més petits aprenguin d’una forma significativa, creativa i divertida.\nEl CEIP Antonio Machado treballa això a través d’un projecte anomenat “Robótica y mucho más…”, on els alumnes han de resoldre petits reptes d’aprenentatge diaris mitjançant l’ús de la robòtica i la programació, amb la finalitat de “no aprendre robòtica sinó aprendre amb robòtica”. Continua llegint →\nEl Pensament Computacional a l’educació\n25 Abril, 2016 27 Mai, 2016 / Ainhoa Cherino\t/ Deixa un comentari\nLes últimes reformes educatives han incorporat continguts relacionats amb la programació de diversos dispositius (ordinadors, mòbils, robòtica, impressores…) al currículum. Això, ha provocat que alguns llenguatges de programació s’introdueixin a les aules escolars, com per exemple:\nEl LOGO, creat per Seymour Papert, és un llenguatge de programació que serveix bàsicament per dibuixar seguint uns eixos cartesians. El primer LOGO funcionava amb una “tortugueta” i després va evolucionar convertint-se en un triangle.\nL’Scratch, creat per Mitch Resnick, és un altre llenguatge de programació que serveix per aprendre a programar a través del joc i l’experimentació.


Tractors, tardors - directa.cat\nÀgueda Vitòria aguedamush\nA la gent de Pagesos GPS\nConta ma mare que eixien de nit per vendre cap a la desapareguda llonja d’Alcoi, les cadiretes amarrades al remolc de la mula del tio Pep, les caixes –ara en estos dies de l’any serien perellons– preparades per a col·locar-se al quadrat que els pertocava, marcat al terra de la nau el trosset per a cada xicotet llaurador que des dels pobles del voltant abastia la ciutat. Cada pam de terra guanyat per a la industrialització fou en altres dies una victòria, i el pas lent de les mules mecàniques i carros que devien quedar encara entre bullents polígons als anys seixanta començaria a tindre el mateix caràcter d’imminent desaparició que l’estampa té hui en dia. Passats els temps de bonança i amb la desfeta d’una part important del teixit industrial de la comarca, els qui resistiren a la terra continuen arrossegant el pessimisme de qui se sap el futur en mans desconegudes i variables de les quals no té control, però eixa resistència ha estat d’alguna manera transformada. S’afegeix, també, cert retorn esperançador als pobles, l’opció de vida que molts dels que ara ronden la quarantena descartaren en els temps en què al monstre li anava millor. Hui hi ha margallons rebentant les voreres dels polígons i figueres creixent a les teulades i les parets de les fàbriques on ja no es fabrica res. Entre bancal erm i persiana abaixada, cadascú tira com pot.\nLa mula del tio Pep continua llaurant, ara en Romania. Màquines immortals que vingueren per fer millors les vides de suor i terra però que acabaren, en massa ocasions, al cementeri. El cost humà de la mecanització del camp pot semblar anecdòtic als còmputs globals, però cada casa marcada per la pèrdua compta per a la comunitat, especialment a pobles on mai hem passat d’uns pocs centenars d’habitants. Queda una por permanent per dins que es remunta als dies, a fa quatre dies, en què si algú no aplegava a hora a dinar, només podia ser perquè havia passat allò que tant es temia. El minifundi imperant a la zona ha deixat els grans tractors en poques mans mentre la màquina menuda ompli bancals i camins. Siga en camisetes amb el nom de la comarca, siga en adhesius per al cotxe, la silueta de la muleta amb el gos rater traguent el cap s’ha incorporat al nostre imaginari reivindicant allò que vam ser i que no sabem si podrem ser encara. Sovint escolte al forn o a la carnisseria frases desesperades tractant d’apuntalar un món que desapareix, aleshores pense en John Berger parlant del conservadorisme per naturalesa dels llauradors, quan ací només hi ha espectadors desconcertats assistint en primera fila a la destrucció de les estructures que tradicionalment han sostingut les seues vides, les nostres vides. Forma de resistència possible, ja no sé ni contra qui ni contra què, és també la d’alentir els camins. M’envaeix quelcom semblant a l’alegria davant la desesperació dels cotxassos esportius que venen cap a les carreteres d’interior a gaudir de corbes i paisatge i es troben circulant a vint per hora sense possibilitat d’avançament. En temps d’ametla i oliva, la màquina abaixant fums prepotents.\nNo hi ha llibertats que valguen sense la possibilitat d’accedir a l’aliment. Individu, família, poble, territori o país necessiten de l’extracció i de la producció primària per a assolir la resta de sobiranies, la governança plena del seu futur\nHi ha la palpadíssima sentència aquella de què el que és personal és polític, i a la inversa, evidentment, i entre la ràbia i la impotència davant les imatges brutals dels últims dies, la nàusea constant i compartida entre les amigues tornava a constatar el que sabem des de sempre però no acabem de saber expressar. Reconéixer-se afectades per lluites que no ens toquen directament ara, i quan dic tocar, dic tocar, dic el cos, és difícil quan encara estem aprenent a reconéixer com ens afecten aquelles a les que ens enfrontem cada dia, com van fent solc en l’esfera de vida privada que no ix als camins. Tragar i callar ha estat sempre un bon cordó sanitari davant la inacció i la comprensió de l’entorn. Per això el que passa és que m’entra alguna cosa en l’ull, i prou, en passar per aquells trossos on ara els porcs senglars s’amaguen però que en un temps que encara puc recordar amb claredat ens van donar a menjar. No hi ha llibertats que valguen sense la possibilitat d’accedir a l’aliment. Individu, família, poble, territori o país necessiten de l’extracció i de la producció primària per a assolir la resta de sobiranies, la governança plena del seu futur. Obligades a mirar a un futur gens optimista, la certesa que mai faltarà menjar perquè estem capacitades per omplir-nos el rebost sense intermediaris, dóna almenys la tranquil·litat de què mai passarem fam.\nA la bombolla de les xarxes socials que ens permet prendre-li el pols al món i l’actualitat a les que vivim lluny dels centres on ocorren les coses, els pagesos damunt els tractors eren rebuts com herois abans i després d’una guerra –ja ho és prou, la seua diària–, mentre les lloances a la seua feina els vestien d’últims i guardians d’essències, de vertaders sostenidors del país. Fum de canyot en gran part, una perillosa deïficació del símbol –el tractor i la pagesa, la ramadera amb el puny en alt– que no té conseqüències reals en la millora de les vides que –recordem per enèsima volta– s’encarreguen de portar-nos a taula l’aliment. I l’aliment, ho és tot. També pararen els pescadors, per cert, durant la vaga del 18 d’octubre. Els camins per on circulen les barques són altres, i sovint la invisibilitat del sector en determinades convocatòries fa que se’ns oblide que existeixen, que treballen i que ens posen al plat una de les proteïnes amb millor impacte de que podem disposar en la més absoluta proximitat. El futur vindrà en gran part pel blau, sense cap mena de dubte.\nHi ha tardors millors que altres. Mentre l’any passat els arbres semblaven vestir-se d’ella abans d’hora quan no era més que sequera i fluixedat, en aquesta les fulles cauen quan suposadament pertoca. Hi ha, també, vespres de nit més punyents, remolcs de llenya al mig del carrer i desitjos que hauran d’esperar una altra estació. Sabem del peix que ara es mou prop de terra i que no acabarà el camí a l’hivern, i anirem fent, com sempre. Vaig collir el cap de setmana les últimes tomaques del tros de serra, antítesi d’un hort, on miraculosament este estiu han tirat avant sense haver-los prestat massa atenció. La terra és agraïda, diuen, i ho puc subscriure perquè ella no em paga el jornal: per a altres, quan el fruit deixa l’arbre ja no hi ha agraïment que valga; només plorar i implorar. Examen de consciència necessari per als qui aplaudeixen al pas de rodes gegants i olor de gasoil és el de revisar-se ara el rebost, els orígens de tot el que conté. I comprar en conseqüència o deixar les camisetes i les consignes buides de significat tangible per a quan toque disfressar-se.\nÀgueda Vitòria columna columnes\n« Què hi trobem, a la ‘Directa’ 487?\nFes-te la festa, fes-te-la tu »


Sant Jordi reforça les desinfeccions en tot el municipi - el Diari online\nInici Express Sant Jordi reforça les desinfeccions en tot el municipi\nL’Ajuntament de Sant Jordi reforça aquesta setmana les intenses labors de neteja i desinfecció del municipi d’acord amb els treballs de prevenció de la Covid-19 que està duent a terme des de l’inici de la pandèmia. Així, el consistori ha augmentat encara més les rutines de neteja i desinfecció. Hui mateix, la brigada municipal ha desinfectat el municipi, posant l’accent principalment a les escoles, ambulatori, parcs infantils, edificis municipals, comerços, bars i zones més transitades. Durant la setmana, i en previsió de major afluència de visitants pel pont del 9 d’octubre, es continuarà reforçant aquest treball.\nL’alcalde, Iván Sánchez, ha comprovat el funcionament del dispositiu de desinfecció. “Des de l’Ajuntament no baixarem la guàrdia. Estem intensificant els treballs que ja portem fent durant mesos per a protegir als nostres veïns i visitants. Ara, amb la proximitat del pont del 9 d’octubre, continuem intensificant la desinfecció i la neteja, posem tots els nostres recursos a la disposició de la màxima prevenció per a guanyar temps i camí a la malaltia”.\nEn aquest sentit, Sánchez ha recordat la importància de continuar complint totes les recomanacions bàsiques com són l’ús de les màscares, el manteniment de la distància de seguretat i la higiene amb la rentada freqüent de mans o ús de gel hidroalcohólico.\n“Estem fent un gran esforç en mitjans, però sense la col·laboració individual de cada persona, ja siga veí o visitant, no serveix de res. És per això que torne a fer una crida a la màxima prudència i prevenció per a, entre tots, seguir avant”.\nPeñíscola: 11 años sin depurar adecuadamente las aguas...\nEscal UGS hace efectivo el pago de los...\nLa Generalitat Valenciana concede la acreditación para el...\nCursos en Mirambel\nTodo listo en Santa Magdalena para la celebración...\nProposta d’ERPV a les Corts Valencianes sobre la...


Només una de cada deu víctimes d'un crim d'odi presenta denuncia, segons l'Agència Europea pels Drets Fonamentals La República\nNomés una de cada deu víctimes d’un crim d’odi presenta denuncia, segons l’Agència Europea pels Drets Fonamentals\nACN Brussel·les.-Un nou estudi publicat per l’Agència Europea dels Drets Fonamentals (FRA, per les seves sigles en anglès) mostra que gairebé 9 de cada 10 persones que pateixen un assetjament […]\nACN Brussel·les.-Un nou estudi publicat per l’Agència Europea dels Drets Fonamentals (FRA, per les seves sigles en anglès) mostra que gairebé 9 de cada 10 persones que pateixen un assetjament per motius d’odi a la UE no ho denuncien. En els casos de crims amb violència, el nombre de denúncies puja a un 30%. Majoritàriament els arguments són la falta de confiança de les víctimes en la policia i la creença generalitzada que les denúncies d’aquest tipus no canvien res. L’estudi afegeix que els complicats sistemes burocràtics a l’hora de posar les denúncies provoca que les víctimes es tirin enrere en molts casos. Insta a d’adreçar el problema estructural de les institucions a l’hora de millorar aquest problema.\nTambé exposa les diferències entre grups socials a l’hora de patir crims d’odi. El col·lectiu LGTBI i les persones de minories ètniques són els dos grups socials que més crims d’odi han patit els darrers anys. El col·lectiu LGTBI, però, assegura haver patit més assetjament, mentres que les persones de minories ètniques informen haver patit més crims amb violència. Paral·lelament, l’informe assegura que les persones més joves són les més propenses a patir assetjament o crims d’odi, però que també són qui menys denuncien. Per exemple, un 35% de persones de més de 55 anys del col·lectiu LGTBI denuncien, mentres que només un 15% de menys de 25 anys ho fa.


Son Servera treballa pel consum responsable amb la col·laboració de la Fundació Deixalles - Son Servera\nSon Servera treballa pel consum responsable amb la col·laboració de la Fundació Deixalles\nLa Fundació Deixalles, amb el suport de la Direcció General de Cooperació de la Conselleria de Serveis Socials, realitza un projecte de sensibilització entre els ajuntaments i les institucions publiques.\nAquest divendres, els Serveis Socials de Son Servera varen poder treballar propostes i idees per a unes polítiques de compra pública responsable en pro a aconseguir els objectius de desenvolupament sostenible amb vista al 2030.\nAixí, amb aquest objectiu, membres de l'equip de Servei Socials, encapçalats per la regidora, Marga Bonet, es varen reunir amb la Fundació Deixalles, que a través del seu projecte «Compra pública responsable; avançant cap als Objectius de Desenvolupament Sostenible» els va assessorar, avaluar i oferir pautes per fer aquesta tasca visible i correcta.\nEl canvi de proveïdors, per tal d'afavorir alternatives amb criteris de consum responsable i tenir cura de les empreses d'inserció, centres socials o entitats d'iniciativa social, són un primer pas per assolir aquests objectius de desenvolupament sostenible que pretenen avançar abans del 2030 en la protecció del planeta, l'erradicació de la pobresa, la reeducació de la desigualtat i la garantia de prosperitat per a tothom.\nEl conveni que té l'Ajuntament amb la Fundació Deixalles ha fet possible aquesta trobada que la regidora ha valorat de forma molt positiva. «La idea és fomentar la compra pública de productes i serveis amb criteris ètics, socials i ambientals; uns valors que l'Ajuntament de Son Servera comparteix i que, per tant, rebem amb moltes ganes», ha expressat la regidora Marga Bonet.


Surgelée a l’aeroport de París – pedrafoguera.cat\nPublicat el 22 Desembre, 2009 6 gener, 2013 per Esther del CampoIn Uncategorized2 Minutes Read\n“Mèrde!“. Junt amb altres renecs francofons, va ser l’expressió més repetida ahir al vespre a Roissy, a l’Aeroport Internacional Charles de Gaulle de París. I no és que els cartells i frases com “vols annules” que es repetien, almenys, per tota la terminal 2 no ens agafaven desprevinguts a ningú. Però per molt que la TF1 hagués emès imatges de més de 900 persones dormint al terra de CDG, la premsa es fes ressò de l’aturada forçosa de l’Eurostar i de l'”air chaos”, i l’alerta taronja per neu en 52 departaments de França, amb els nens amb trineu lliscant pel Camp de Mart, tothom volíem tornar ahir a casa per Nadal. Sense excepció, en un ambient tens i tallant com el fred d’ahir al vespre a les afores de París i a mig continent europeu.\n“Nosaltres havíem de viatjar a Madrid a quarts de set de la tarda”, ens explicaven dues noies que havien tingut la sort de ser allotjades en un hotel i de sortir a primera hora del matí d’avui. No tothom va ser tan afortunat: de seguida van comunicar als afectats que ja no quedaven habitacions lliures als hotels de la zona. Gestos de desaprovació d’una parella que esperava amb passaports mexicans i que havia de fer escala a Barajas. De fet, un 30% dels vols s’havien suspès a l’aeroport de la capital francesa, però no només els que tenien destinació a la Península Ibèrica, sinó també els que anaven a les Illes Britàniques i a Itàlia. I el taulell de la terminal 2F també s’havia quedat congelat, en el temps, i no mostrava vols més enllà de les set de la tarda quan eren ja les sis tocades. Congelats també estaven els ànims dels centenars de viatgers que començaven a fer cua al hall de l’aeroport i no sabien ben bé per a què.\nAl mostrador d’Air France, un senyor japonès, baixet, capficat i panxarrut, que no obria boca. Esperant al seu costat, l’hostessa marcava frenèticament números al telèfon del taulell. “Attendez… és que no trobo ningú que em pugui servir d’intertèrpret, només parla japonès i no ens podem entendre”. Els treballadors de la línea aèria estaven ahir desbordats en el caos meteorològic -no exactament igual que avui els d’Air Comet-. Amb un “Barcelone, 20:55, c’est bon” en vaig tenir prou, tot i que no les tenia totes. I vam unir-nos al més de tres centenars de passatgers desconcertats que teníem fent cua a la meitat d’aquesta crònica parisina.\nTres hores de cua, més dues més a bord de l’avió -dels únics que va sortir-, en què van haver de procedir a “desgelar” l’Airbus -amb el motor que rugia d’una manera gens esperançadora-, i fins i tot un atac de cor d’un dels passatgers, que se’l van endur els Pompiers de París. Mais non! C’est n’est pas possible…!\nSi ja ho sabíem tots, cel a borreguets, neu a cabassets…\n← El que cap en una capsa\nError tipogràfic post-tiberi →\n22 Desembre, 2009 a les 22:47\nOstres quina odisea de viatge. Paris en aquesta època de l'any està molt bonica i amb neu, devia ser encara més espectacular. La mare natura ens demostra que no estem preparats, cauen unes nevadetes i baixen les temperatures més del normal, i puff, tot espatllat. Bon Nadal Ester.\n23 Desembre, 2009 a les 10:51\nAl final faran pagar en les companyies de "baix cost" un extra per a que puguis estalviar-te els enrenous de l'aeroport.\n23 Desembre, 2009 a les 11:22\nVaja enrenou i quin mal de cap, Esther.Però a una vallenca exemplar com tu no liu queda altra que prendre-ho amb una miqueta de sentit del humor tot esperant que les festes et posin, ara sí, el somriure permanent a la boca.Un petonassoooooooooo i molt bones festes!!!\n23 Desembre, 2009 a les 11:39\nBah, cosas menores. Eso es un día bueno en Barajas\n23 Desembre, 2009 a les 12:00\nQuina odissea!! Jo al tornar de Berlín vaig tenir un endarreriment de dos hores perquè el pilot es va trobar indisposat però al costat del que ens expliques això nostre no va ser res. Ja ho deia un professor que vaig tenir d'història de França: a París s'ha d'anar en tren (tot i que em sembla que de poc us hagués servit perquè també es van anul·lar les rutes ferroviàries).S'ha d'entendre que la situació meteorològica d'aquests dies ha estat extrema. Jo pensava que els únics que no estàvem preparats per aquests episodis de fred érem els espanyols i ara resulta que neva una mica més del normal a França i també es forma el caos!!I què tal per París? Ja havies estat? Vaig ser-hi fa un any i també va coincidir amb una onada de fred polar important. Com a anècdota: pensava que ens moríem dalt la torre Eiffel del fred que feia.Molt bones festes!!\n23 Desembre, 2009 a les 16:18\nAl final, tard o d'hora vau arribar a casa i el que ara expliques queda com una anècdota, divertida o no. Espero que hagis gaudit d'aquesta gran capital, per a mi, la més bonica d'Europa només comparada amb Barcelona.Bones festes, Esther!\n24 Desembre, 2009 a les 12:36\nAhhh però ja ets aquí i has viscut una autèntica aventura. I ja saps que si després la pots escriure, pots fer de la jornada una metàfora, al final tot plegat serveix sempre per alguna cosa. Em pensva que aquestes coses només passaven a Espanya però veig que Françá també deixa la penya tirada al terra com si fossin animals. Per cert, tristíssim lo de Air comet….Bon nadal campeona!!!\n24 Desembre, 2009 a les 19:16\nAnònim, i tant! ja ho pots ben dir que va ser tota una odissea. Molt bonica París nevada, però almenys jo no vaig gosar travessar el Camp de Mart tal com estava. No, no estem preparats per la neu ni a Catalunya ni a enlloc d'europa. Tinc una bona amiga búlgara que ja ho diu: "sou uns exagerats, si us trobéssiu amb els 2 metres de neu de Sofia al novembre, ja veurieu". Bon Nadal per tu també! :DAniol, Air France (que en el vol aquest va necessitar de l'ajuda d'Air Europa) no és una companyia de baix cost (tot i que els bitllets no em van costar gaire cars, que els becaris això ho hem de fer així!). No obstant, és preocupant que cada vegada menys les companyies aèries es preocupin més d'abaratir costos que no pas de la seguretat dels seus clients. No sé jo si la cosa hagués sigut diferent amb Ryanair, tot i que amb Air France m'ha sorprès la bona atenció del seu personal.Òscar, hehehe, un enrenou sí! I tant!!! Com a vallenca, sempre amb bon humor i el somriure, que no pot faltar, i entre sopar de Nadal i canalons de la tieta ja païrem l'anècdota, i ja riurem 🙂 Un petonàs Òscar!!!!!!! Molt bones festes! :DLeandro, recuerdo un 1 de agosto de hace años en Barajas, que salía yo para Inglaterra. Qué miedo, cuánta gente junta, cuánto caos y cuánto retraso. Ahí la tienen liada ahora con los de Air Comet… que no les pase ná…Elliot, hehehe, i sort que no us he explicat tots els detallets, perquè tela. Sí, també es va anul·lar el servei de tren, així que de poc hagués servit. Si s'ha d'agafar l'avió s'agafa, però a vegades l'AVE també va molt bé (tot i que després sempre acabo molt cansada per tot el dia, no sé per què). La veritat és que no, no estem preparats per quatre flocs de neu, ni a França ni, pel que he vist a les notícies, a Anglaterra. I a París… doncs no hi havia anat mai! Era la primera vegada que hi anava i és clar, gran cosa no vam veure ni pel fred i per ser jo nefasta com a guia turística de la ciutat! Amb el mapa vaig patir uns moments crítics d'orientació, però tot solucionat! I a la torre eiffel només es podia pujar fins al primer pis, no parava de nevar! Un fred, mai no havia passat tant fred! Com a assignatura pendent, he de tornar a París quan faci bon temps!Jordi, és clar que sí, això ara passa a ser una anecdota més per a explicar. I bonica ho és la capital, tot i que l'aeroport de Barcelona, la nova T1 també és preciosa!!!! Bones festes!!!! :)Noctas, sí. Jo sempre sóc dels que pensen "no hay mal que por bien no venga", que en diuen els padrins. Tristíssim, tristíssim això d'Air Comet, sobretot per la gent que no pot tornar a casa amb els seus per Nadal! Una abraçada crack!!!Que passeu molt bona Nit de Nadal!!! Abraçades i petons per a tothom! 😀\n25 Desembre, 2009 a les 20:23\nQuin caós mare meva!! :OBones festes, guapa!\n27 Desembre, 2009 a les 11:25\nJa ho veus DoomMaster!! 🙂 Un caos!Molt bon Nadal per a tu també! 😉


AQUEST MUSGO ESBORRA NATURALMENT L'ARSèNIC DE L'AIGUA - CIÈNCIA - 2019\nAquest musgo esborra naturalment l'arsènic de l'aigua\nEls investigadors volen introduir una musgo que pugui netejar l'arsènic de l'aigua a les zones humides sueques, que han estat contaminades amb arsènic de les mines de ferro properes. Sense control, l'arsènic podria viatjar a través de la xarxa alimentària, fent que el seu pas de la presa al depredador dels productes agrícoles. Podria aquest repelent de verí natural ajudar a netejar les zones humides?\nEls investigadors van provar el molsa, anomenat Warnstorfia fluït, en un laboratori, exposant-ho a l'aigua que contenia deu vegades la quantitat d'arsènic que es considerava segur per l'Agència de Protecció del Medi Ambient. La molsa només va trigar una hora a absorbir el 82 per cent de l'arsènic. Les toxines d'arsènic lligades al teixit muscular, que els va fer inofensiu.\nEls resultats impressionants van pal·liar alguns amb proves posteriors: altes concentracions d'arsènic o la introducció d'altres compostos a l'aigua van fer que el procés de filtració no fos eficaç, tot i que el molsa encara podria tolerar l'arsènic fins a 1.000 vegades més alt que els màxims de l'EPA abans de mostrar símptomes de toxicitat .\n"El nostre objectiu és que el sistema d'aiguamolls a base de plantes que desenvolupem filtrarà l'arsènic abans que l'aigua es converteixi en aigua potable i aigua de reg. D'aquesta manera, l'arsènic no es convertirà en el nostre aliment ", va dir The Independent a Maria Greger, professora associada del Departament d'Ecologia, Medi Ambient i Ciències Vegetals de la Universitat d'Estocolm, que esperava créixer el musgo en rierols i altres cursos d'aigua amb alta nivells d'arsènic.\nSi la molsa continua vivint en proves de laboratori i proves en el camp, podria servir com a forma eficaç i rendible de combatre l'arsènic en estat salvatge.\n(a través del futurisme)\nLa investigació de neurociències té pistes sobre la memòria a curt termini\nLes noves vacunes contra liofilisme permeten que només afegiu aigua\n11 Animals extingits que hem perdut en la nostra vida\nCèl·lules de pel·lícules primes d'HelioVolt: cèl·lules solars en cada superfície\nLes cèl·lules sanguínies més antigues de mamífers trobades a la màquina atrapades en ambre


Condiciones Económicas – Sección Sindical CCOO de la UPV\nDavant els nuls resultats que està tenint l’equip rectoral perquè el Consell aprove el decret que permeta que se’ns paguen les retribucions addicionals abans que acabe l’any, independentment d’altres accions a prendre, pensem que una mesura de pressió directa davant la Conselleria d’Educació és que cadascun de nosaltres/as envie una queixa personal al portal\nEl contingut del missatge pot ser el del model que t’enviem en el fitxer adjunt (adaptat si vols a les teues condicions) o el que cregues convenient.\nSi aconseguim que milers de consultes inunden, i fins i tot bloquegen aquest portal, igual s’adonen que milers de treballadors i treballadores del sector de l’ensenyament estan cabrejats amb la seua gestió de l’assumpte i que alguna cosa no estan fent bé i aproven el decret la setmana que ve a tot estirar.\nT’animem aleshores a enviar aquesta consulta al portal indicat.\nSi la setmana que ve no aproven el decret, i no t’han contestat, caldria tornar a enviar la consulta, actualitzada, i amb més cabreig encara ja que això suposaria quasi amb tota seguretat que no es cobraran enguany aquests complements retributius.\nSoc professor/a de la Universitat Politècnica de València i m’acabe d’assabentar que per primera vegada en quasi 20 anys no cobraré les retribucions addicionals, que any rere any he vingut cobrant, en compliment del Decret 174/2002, de 15 d’octubre del Govern Valencià. L’equip rectoral de la UPV ens ha informat que el motiu és que el Govern de la Generalitat Valenciana no ha aprovat ni publicat el decret corresponent perquè la UPV puga pagar aquestes retribucions.\nTenint en compte que aquestes retribucions addicionals suposen el 10% del meu sou aproximadament, espere que entenguen la meua preocupació per aquesta possible baixada brutal del meu salari, sent l’objecte de la meua consulta el demanar informació sobre quan pensa el Govern de la Generalitat aprovar aquest decret i si donarà temps al fet que cobre aquestes retribucions enguany.


"No tinc el passaport Covid perquè no em puc vacunar"\nEl passaport Covid s'ha estrenat amb problemes. L'aplicació per descarregar-se'l s'ha col·lapsat durant hores i els restaurants ja es queixen que és i\nnviable i que no tenen ni temps ni mans per demanar-lo a tothom. L'efecte també es nota als gimnasos, on ja hi ha usuaris que s'han donat de baixa i encara hi ha un altre problema afegit: no tothom pot tenir-ne. La Laura, per exemple, no es pot vacunar per prescripció mèdica.\nEl passaport Covid s'ha estrenat amb problemes. L'aplicació per descarregar-se'l s'ha col·lapsat durant hores i els restaurants ja es queixen que és inviable i que no tenen ni temps ni mans per demanar-lo a tothom. L'efecte també es nota als gimnasos, on ja hi ha usuaris que s'han donat de baixa i encara hi ha un altre problema afegit: no tothom pot tenir-ne. La Laura, per exemple, no es pot vacunar per prescripció mèdica.\n1 de cada 2 dones ateses al Clínic per agressió sexual té menys de 25 anys\nSegons el Clínic, les agressions sexuals en grup ateses s'han multiplicat per dos respecte al 2020 i fins al 31 d'octubre el mateix hospital ha atès 3\n68 dones víctimes de violacions, un 41,5% més, també, que l'any anterior.\nSegons el Clínic, les agressions sexuals en grup ateses s'han multiplicat per dos respecte al 2020 i fins al 31 d'octubre el mateix hospital ha atès 368 dones víctimes de violacions, un 41,5% més, també, que l'any anterior.\nAvui hem tingut al plató de "Planta baixa" l'humorista Ángel Martín, que ha plasmat en un llibre el seu brot psicòtic. Amb ell hem parlat sobre com es\nviu quan tens desenes de veus al cap, com te'n surts i per què és bo parlar-ne.\nAvui hem tingut al plató de "Planta baixa" l'humorista Ángel Martín, que ha plasmat en un llibre el seu brot psicòtic. Amb ell hem parlat sobre com es viu quan tens desenes de veus al cap, com te'n surts i per què és bo parlar-ne.\nAvui que és Black Friday us expliquem els cinc consells estrella perquè no us prenguin el pèl si aneu a comprar i us avisem de les estafes que tenen preparades algunes marques.\nDesnonaments: "M'ha salvat l'ONU"\nRecórrer a l'ONU és l'últim recurs de ciutadans que estan a punt de perdre la casa. El Comitè de Drets Socials té sobre la taula fins a 133 casos de c\niutadans de l'estat que els demanen auxili. De fet, Espanya és el país europeu que més queixes acumula. Una és la d'en David, que ens ho ha explicat avui a "Planta baixa".\nRecórrer a l'ONU és l'últim recurs de ciutadans que estan a punt de perdre la casa. El Comitè de Drets Socials té sobre la taula fins a 133 casos de ciutadans de l'estat que els demanen auxili. De fet, Espanya és el país europeu que més queixes acumula. Una és la d'en David, que ens ho ha explicat avui a "Planta baixa".\nI si és així, què és millor: treballar menys hores cada dia o treballar un dia menys a la setmana? Una de les proves més significatives es va fer a Is\nlàndia, on durant 4 anys es va retallar la jornada laboral a 4 dies i un màxim de 35 hores. Els resultats van ser: una productivitat molt més gran, treballadors més motivats amb els seus llocs de treball i una reducció significativa de la desocupació. La botiga Desigual, per la seva banda, també va començar a establir jornades laborals de 4 dies, tot i generar certa polèmica. Hem debatut sobre tot plegat amb el periodista Yago Álvarez.\nI si és així, què és millor: treballar menys hores cada dia o treballar un dia menys a la setmana? Una de les proves més significatives es va fer a Islàndia, on durant 4 anys es va retallar la jornada laboral a 4 dies i un màxim de 35 hores. Els resultats van ser: una productivitat molt més gran, treballadors més motivats amb els seus llocs de treball i una reducció significativa de la desocupació. La botiga Desigual, per la seva banda, també va començar a establir jornades laborals de 4 dies, tot i generar certa polèmica. Hem debatut sobre tot plegat amb el periodista Yago Álvarez.\nCada cop que hi ha un temporal de pluja i vent, malgrat el temps, la gent demana menjar a domicili. És ètic demanar un Glovo quan plou? S'haurien de c\nentrar les crítiques a les persones que demanen el menjar a domicili o a l'empresa que potser hauria de millorar les seves condicions? Jordi Mateo, de l'associació professional Riders Autónomos, ens ha explicat com és una jornada de feina sota aquests efectes.\nCada cop que hi ha un temporal de pluja i vent, malgrat el temps, la gent demana menjar a domicili. És ètic demanar un Glovo quan plou? S'haurien de centrar les crítiques a les persones que demanen el menjar a domicili o a l'empresa que potser hauria de millorar les seves condicions? Jordi Mateo, de l'associació professional Riders Autónomos, ens ha explicat com és una jornada de feina sota aquests efectes.\nUn pres mossega un funcionari i li arrenca la falange d'un dit\nEl succés va tenir lloc ahir a la pressó de Quatre Camins, quan un intern en aïllament va arrencar la falange d'un dit a un funcionari mentre el canviaven de cel·la.\nUn terç dels joves creu que controlar digitalment la parella és normal\nAra per ara l'entorn digital és el gran escenari de les violències masclistes: un terç dels joves creu que controlar digitalment la parella és normal.\nHem parlat sobre aquest tipus de violència amb Laia Serra, advocada penalista i col·laboradora de Donestech i de la campanya F5 contra les violències masclistes digitals.\nAra per ara l'entorn digital és el gran escenari de les violències masclistes: un terç dels joves creu que controlar digitalment la parella és normal. Hem parlat sobre aquest tipus de violència amb Laia Serra, advocada penalista i col·laboradora de Donestech i de la campanya F5 contra les violències masclistes digitals.\nS'ha de prohibir que els caps enviïn missatges als seus treballadors fora de l'horari laboral? Portugal fa uns dies ha aprovat una llei que ho prohibe\nix, garantint d'aquesta manera una separació entre la vida personal i la feina, blindant així el dret a la desconnexió del treballador. Avui a "Planta baixa" ens hem plantejat si això té recorregut a casa nostra.\nS'ha de prohibir que els caps enviïn missatges als seus treballadors fora de l'horari laboral? Portugal fa uns dies ha aprovat una llei que ho prohibeix, garantint d'aquesta manera una separació entre la vida personal i la feina, blindant així el dret a la desconnexió del treballador. Avui a "Planta baixa" ens hem plantejat si això té recorregut a casa nostra.\nEls perills de respirar per la boca\nRespirar per la boca perjudica la salut? Núria Coll, periodista i, Ignacio Calle, odontòleg integratiu, ens han explicat els principals efectes que ai\nxò pot ocasionar i ens ha donat les claus per saber què podem fer si ens adonem que sempre hem respirat d'aquesta manera.\nRespirar per la boca perjudica la salut? Núria Coll, periodista i, Ignacio Calle, odontòleg integratiu, ens han explicat els principals efectes que això pot ocasionar i ens ha donat les claus per saber què podem fer si ens adonem que sempre hem respirat d'aquesta manera.\nEl bisbe de Solsona torna a ser notícia. Aquest dilluns Xavier Novell i Sílvia Caballol es van casar al jutjat de pau de Súria i a "Planta baixa" us n'hem mostrat les imatges.\nNovetats en el cas d'Helena Jubany: la família demana que s'investiguin tres persones\nNovetats en el cas d'Helena Jubany, un homicidi que es remunta al 2001, quan tenia 27 anys i era bibliotecària a Sentmenat. El cas es va arxivar i reo\nbrir dues vegades, la primera arran de l'emissió del capítol "Crims" de Carles Porta, aquí a TV3, i la segona a l'agost després que la família presentés noves proves. El cas, no obstant, prescriu aviat: el 2021 per als sospitosos que no van ser investigats, i el 2025 per a Santi Laiglesia, parella de la també difunta Montse Careta, que va ser acusada i va entrar en presó preventiva. Laiglesia va ser investigat, però no l'han jutjat mai.\nNovetats en el cas d'Helena Jubany, un homicidi que es remunta al 2001, quan tenia 27 anys i era bibliotecària a Sentmenat. El cas es va arxivar i reobrir dues vegades, la primera arran de l'emissió del capítol "Crims" de Carles Porta, aquí a TV3, i la segona a l'agost després que la família presentés noves proves. El cas, no obstant, prescriu aviat: el 2021 per als sospitosos que no van ser investigats, i el 2025 per a Santi Laiglesia, parella de la també difunta Montse Careta, que va ser acusada i va entrar en presó preventiva. Laiglesia va ser investigat, però no l'han jutjat mai.\nS'estén el passaport Covid: els detalls\nEl govern ha fet extensiu el passaport Covid a residències de gent gran, gimnasos, centres esportius i restaurants, a més de discoteques. La ministra\nde Justícia diu que haurà de ser el Tribunal Suprem qui estableixi doctrina. N'hem parlat amb el Robert güerri, cap de secció del Servei de Malalties Infeccioses i coordinador hospitalització COVID-19 de l'Hospital del Mar.\nEl govern ha fet extensiu el passaport Covid a residències de gent gran, gimnasos, centres esportius i restaurants, a més de discoteques. La ministra de Justícia diu que haurà de ser el Tribunal Suprem qui estableixi doctrina. N'hem parlat amb el Robert güerri, cap de secció del Servei de Malalties Infeccioses i coordinador hospitalització COVID-19 de l'Hospital del Mar.\nCom saber si l'oferta del Black Friday és real\nArrenca la setmana del Black Friday i amb això les infinites ofertes que any rere any corren per les xarxes socials. Ara bé, pot ser que ens trobem da\nvant d'ofertes falses i encara no ens n'hàgim adonat, fins al punt que en alguns casos ens sortiria més car comprar en Black Friday. Avui a "Planta Baixa" hem descobert la manera definitiva de saber si ens l'estan colant.\nArrenca la setmana del Black Friday i amb això les infinites ofertes que any rere any corren per les xarxes socials. Ara bé, pot ser que ens trobem davant d'ofertes falses i encara no ens n'hàgim adonat, fins al punt que en alguns casos ens sortiria més car comprar en Black Friday. Avui a "Planta Baixa" hem descobert la manera definitiva de saber si ens l'estan colant.


Els Castellers de Terrassa celebren 40 anys d'història amb una programació d'actes i un logotip - Canal Terrassa\nLourdes SarrionData: 04/02/20\nEl maig de 1980 van néixer els Castellers de Terrassa. 4 dècades després, la colla ho celebra amb una programació especial. La commemoració anirà de maig del 2020 a maig del 2021.\nUn logotip dissenyat específicament per a l’ocasió identificarà els actes del 40è aniversari. L’autor de l’emblema ha estat escollit en un concurs obert a la ciutadania. És el dissenyador Jordi Dobón, que ha guanyat pel seu dibuix 200 euros.\nUna comissió s’ha encarregat de preparar els actes que s’aniran encabint entre la resta activitats i actuacions de la temporada castellera.\nLa celebració comença el 9 de maig, en plena Fira Modernista i amb viatge en carro de Martorell fins a Terrassa. Els dies 15, 16 i 17, tindrà lloc un Festival de Música (40 hores seguides de concerts de tots els estils musicals). L’escenari encara no està definit (el Recinte Firal o la Masia Els Bellots).\nEl 13 de juny, hi ha fixat al calendari l’acte institucional i commemoratiu dels 40 anys d’història al Teatre Principal i el 14 de juny, la diada especial de l’aniversari. Els castellers sortiran al Raval acompanyats de la Cola Jove Xiquets de Tarragona i els Castellers de Sants. A l’octubre hi ha previst un viatge a Zumaia per promoure els castells al País Basc.\nL’any que ve es farà un acte de reconeixement als socis de l’aniversari, es presentarà un llibre sobre la colla i es repetirà la diada dels pilars als barris (com la que ja es va fer celebrar els 30 anys).\nUn calendari i una cervesa artesana, probablement blau turquesa, i etiquetada amb el logo de l’aniversari són també altres articles especials que la colla ha preparat per a la celebració.\nTags: 40 aniversari40 anys d'històriablau turquesabutlletiCastellers de TerrassacollaComissió del 40è aniversariElisabeth ArpalJordi Serra


Problemes de conducta en gossoss | EOC\n15/11/2017 | Educador caní\nSovint veiem pel carrer gossos que borden, que tiren de la corretja, que mosseguen… O bé coneixem algun veí que té un gos que plora o borda a tota hora… Segurament entendrem que és molest però “normal”. Malauradament, els problemes de conducta en gossos són massa comuns.\nVet aquí el problema, en haver normalitzat uns problemes de conducta en gossos amb les conseqüents molèsties per a l’entorn i l’estrès que viuen sovint els propietaris. Rendits davant que “el gos és així” llencen la tovallola i es resignen a viure uns anys amb un gos que “m’ha sortit agressiu”, “m’ha sortit bordador” i un llarg etc.\nDoncs bé, la bona notícia és que el 99% de tots els problemes de comportament dels gossos tenen solució. Únicament cal entendre la naturalesa i les necessitats del gos, el seu idioma, la seva gestió de l’entorn… De la mateixa manera que les persones acudim a un psicòleg per solucionar els nostres problemes, els gossos necessiten un especialista en el seu comportament, necessiten que els comprenguem.\nPer què és tan important aprendre sobre els problemes de conducta en gossos?\nEn alguns països el més normal és que els gossos no tinguin aquests problemes de comportament. És habitual, en adquirir un gos, inscriure’l a un curs d’ensinistrament o bé recórrer a un educador caní. I, així, els gossos creixen equilibrats i feliços. A qui ens agraden els gossos volem el millor per a ells, i el millor que els podem oferir és felicitat. Els problemes de conducta en gossos no haurien de ser normalitzats sinó entendre que l’animal té un problema. Ja sigui una qüestió de pors, ansietat, estrès o altres, aquests problemes tenen solució.\nUn altre problema dels que hem normalitzat és demanar deu vegades al gos que se sent. En fer-ho, vam pujar el to de veu assegurant: “ho sap fer, el que passa és que ara no vol”. Doncs permet-me dir-te que el gos que coneix l’ordre de seure, se senti sempre que els ho demanes. Permet-me que et faci una petita prova: demana-li al teu gos que se sent, en to baix, una vegada, i si triga més de tres segons a seure… lamento dir-te que no entén què li demanes.\nUn bon curs per aprendre a educar el gos\nPer ensenyar-te a educar el teu gos, a Escola d’Oficis Catalunya us hem preparat un curs d’Educador Caní molt complet. Gràcies a aquest curs d’ensinistrament, entendràs l’origen dels gossos, el llenguatge i les necessitats. Disposaràs de les eines per poder eliminar qualsevol problema de comportament al gos. Aprendràs a entendre com aprenen ells i com entrenar-los.\nAquest curs d’educació canina us ajudarà a entendre els gossos. A més, si ho desitges, a una professió meravellosa. Et sorprendràs que poc coneixem els gossos i com podem aprendre d’ells. I, el millor de tot, ajudaràs molts gossos a deixar de mossegar, bordar, trencar coses a casa… Ajudaràs que “allò normal” sigui un món ple de gossos feliços sense problemes de comportament. Sona bé, oi?\nEscrit per: Sonia Losada. Educadora Canina RSCA. Instructora Cap1. Enginyera Agrícola per la Universitat Politècnica de Catalunya.


Animals i jocs d’aigua en Terra Natura i Aqua Natura - Unió Musical de Catarroja\nAnimals i jocs d’aigua en Terra Natura i Aqua Natura\nSi hi ha una cosa que agrada molt als membres de la Unió Musical de Catarroja és fer colla i gaudir tots junts d’activitats. Per això, i amb l’arribada de l’estiu i les vacances, els socis i músics de la banda han fet una excursió de convivència a Terra Natura i Aqua Natura en Benidorm.\nAixí, el passat dissabte 28 de juliol tothom va eixir del local de la Societat en autobús amb dinars preparats per a passar el dia. En concret, part dels diners de les entrades dels músics es va pagar amb la subvenció que l’Ajuntament de Catarroja va donar a cada grup de la I Mostra Musical El Empastre.\nTigres, micos, serps, elefants, lleons marins... tot un conjunt d’animals van posar el punt divertit del dia, encara que els jocs d’aigua i els tobogans van ser dels més gaudits per a combatre la calor.\nSense dubte, la gran família de la Unió va fer d’aquesta eixida la millor benvinguda a l’estiu. De moment, l’escola, la Banda Simfònica i l’Orquestra Simfònica de la Societat Unió Musical de Catarroja descansaran fins a setembre i carregaran les piles per a tornar amb ganes i il·lusions per a fer front als pròxims reptes.


Carles Bastons: 'El llibre dignifica algunes dones menystingudes per la història' - Empordà\nCarles Bastons: 'El llibre dignifica algunes dones menystingudes per la història'\n«Dones de les terres gironines» es presenta a la biblioteca de Figueres el proper divendres dia 18\nSÒNIA FUENTES 11.05.2018 | 18:24\nEl filòleg figuerenc Carles Bastons presenta el llibre a la seva ciutat BORJA BALSERA\nCarles Bastons, nascut a Figueres el 1945, és doctor en Filologia catalana i catedràtic d´institut jubilat. Viu entre Barcelona i Sant Feliu de Pallerols. L´autor presentarà el llibre 'Dones de les terres gironines que han fet història' (Editorial Base) aquest proper divendres dia 18, a la biblioteca de Figueres, a les 7 de la tarda a càrrec de l´alcaldessa Marta Felip i de la figuerenca Anna Pujol i Puigvehí, catedràtica d'Història. El llibre s´obre amb una presentació a quatre mans de l´exconsellera Irene Rigau i la filòloga Laura Borràs. Destaquen com l´obra contribueix a posar nom femení a la història de les comarques gironines.\nÉs una continuació de Gent que ha fet història. 115 personatges de les terres gironines, que, com aquesta obra, vaig escriure amb la meva filla Montserrat. En aquell llibre hi havia vint dones, i l´editorial va proposar que les complementéssim amb unes quantes més. Al final, són 87 semblances i 18 perfils.\nQuin criteri ha seguit per fer la selecció de dones?\nEl requisit principal és que fossin dones traspassades i nascudes a terres de Girona o vinculades a les terres de Girona com Rosa Leveroni, connectada amb Cadaqués o Mercè Rodoreda, connectada amb Romanyà, Girona. N´hi ha de les vuit comarques. He triat dones que estaven ja reconegudes i he intentat fer un resum o esbrinar la seva aportació més important i promocionar aquelles dones que han estat menystingudes o poc estudiades, donar importància a cada una d´elles. Trobem, per exemple, la primera camionera de Girona, a Fortià. Es va presentar a un examen de conduir amb set homes i va ser l´única que va aprovar. El negoci no anava bé, ella va agafar la furgoneta i va aixecar-lo. Era una dona humil, senzilla i amb una professió que dissortadament encara no abunda i que caldria reivindicar des del feminisme.\nCom ha accedit als perfils?\nHe buidat fons, sobretot locals, com ara la Revista de Girona, el Diccionari biogràfic de l´Alt Empordà d´Inés Padrosa, he consultat biblioteques com la de Figueres o Agullana, i altres publicacions com els Annals de l´Institut d´Estudis Empordanesos i de les diferents comarques.\nS´ha trobat amb moltes sorpreses?\nSí, per exemple Mercè Devesa, que era dona de Josep Maria de Sagarra. Es van conèixer a Barcelona amb motiu d´un certamen literari. Ella va presentar uns poemes i va ser la guanyadora. En acabar l´acte, el seu pare li va presentar l´escriptor, i a partir d´aquell moment l´enamorament va ser complet i absolut. Es van casar a París i Josep Maria Tarradelles els va pagar l´àpat de noces. Una altra sorpresa ha estat descobrir el caràcter ètic de Víctor Català que mostren alguns dels seus aforismes. També ha estat una sorpresa descobrir una mestra nascuda a Tortosa, Celestina Vigneaux, que era la dona de Pere Corominas i mare de Joan Corominas, gran filòleg, i que va introduir les cantines escolars, pròleg dels menjadors escolars, veiem com l´home a vegades fa ombra a la dona.\nÉs un llibre que fa justícia.\nHe volgut reivindicar el paper de la dona en terres gironines i m´agradaria que algú agafés la torxa i fes el mateix a terres lleidatanes, tarragonines i barcelonines.\nS´hi representen diferents èpoques i professions.\nSí, trobem des de les professions més sublims, fins a les més senzilles i dignes d´admiració: hi ha escriptores, llevadores, com Carme Bastons, que podria ser avantpassat meva. Tenia un sistema curiós per ser avisada: un cordill i una campana que sortia de la seva habitació. També apareixen bibliotecàries, metgesses, la primera de les terres gironines, escriptores, alguna política, dones dedicades a la música com Camil·la Lloret de Figueres, pintores, escultores com Ester Boix de Llers, esportistes...\nVan viure moments difícils.\nConcretament una llevadora del Far, Palmira Salatruch, va necessitar el permís del seu marit per cursar estudis superiors. El llibre vol dignificar i emfatitzar el paper de la dona al llarg de la història. No eren simplement la muller d´un home, es dedicaven a un ventall ampli de professions i tenien ànsies de promoció. Algunes dones van lluitar molt, van patir l´exili com passa ara i van saber superar circumstàncies molt adverses.


Engega ‘Ens connectem’, versió virtual de l’activitat intergeneracional ‘Ens escrivim’ — Ajuntament de la Seu d'Urgell\nSou a: Inici Notícies Engega ‘Ens connectem’, versió virtual de l’activitat intergeneracional ‘Ens escrivim’\nAquest pròxim dilluns 6 d’abril arrenca ‘Ens connectem’, versió virtual de l’activitat intergeneracional del projecte ‘Ens escrivim’ per comunicar grans i joves. L’objectiu d’aquesta nova modalitat és no perdre l’essència principal del projecte “Ens escrivim”, i donar-li un sentit més amable i enriquidor al confinament.\nAmb ‘Ens connectem’ canvia la metodologia que en lloc de comunicar-se per carta escrita a mà serà a través de missatges de WhatsApp. A més, la trobada presencial que se celebrava cada any en finalitzar l’activitat per conèixer-se personalment joves i gent gran, en aquesta ocasió es farà de manera virtual a finals de setmana.\nLa idea és que una persona gran i una de jove mantinguin converses per WhatsApp. Aquestes es centralitzaran a través de les Regidories de Gent Gran i de Joventut de l’Ajuntament de la Seu d’Urgell, i al final de setmana es coneixeran per videotrucada i es publicarà la imatge de la trucada a través de les xarxes, per tal de difondre que ja s’han conegut la persona gran i la persona jove.\nAquesta activitat es farà amb quatre parelles cada setmana. Cada parella s’escriurà durant tres dies: dilluns, dimecres i finalment el divendres, que serà el dia que es veuran a través d’una videotrucada.\nEl funcionament de l’activitat serà el següent: dilluns la persona gran envia un WhatsApp a la persona jove per tal de presentar-se i explicar-li quatre detalls sobre ell o ella. El o la jove entre dilluns i dimarts respondrà a la persona gran, i dimecres la persona gran el torna a escriure per tal de continuar la conversa. El o la jove també respondrà a la seva parella de Whatsapp i quedaran per divendres, en una hora concreta, per tal de fer-se una vídeo trucada i conèixer-se.\nLes Regidories de Gent Gran i Joventut afirmen “que amb aquest projecte no hi ha distàncies que separin dues generacions. Volem acotar els joves i els més grans, que comparteixin les seves experiències, però utilitzant totes les eines digitals al seu abast. És un repte molt emocionant perquè és nou per a tots”.\nEls responsables d’aquestes dues àrees que organitzen el projecte ‘Ens connectem’ remarquen que “aquests dies de confinament tots i totes estem pensant a fer projectes comunitaris per trobar formes de comunicació que no ens facin perdre del tot l’esperança que tot anirà bé i ens en sortirem. És per això que aquest projecte vol mantenir viu l’intercanvi intergeneracional adaptat a la situació excepcional que estem vivint”.\nDes de les Regidories de Gent Gran i Joventut abunden al respecte que “és en aquests moments difícils on surt el millor de tothom. Esperem que aquest projecte sigui un èxit i ho puguem celebrar”.


Temari > Gènere i sexe\nEn general, una cosa és l'òrgan reproductiu que ens ha tocat en sort, segons la nostra divisió de l'espècie, entre una part mascle i una altra femella (el sexe) amb finalitats reproductives i una altra el rol social que ens toca en tant que membre d'un col·lectiu determinat (en aquest cas el gènere).\nMentre que una cosa no la podem triar, l'altra, el rol que determina ser home o dona, allò que ens indica el que fa referència al gènere, sí, és a dir, és cultural. Per dir-ho més fàcil, no hi ha cap predisposició natural (genètica) a un millor domini de l'escombra, la màquina d'escriure, la planxa o el cotxe (encara no es coneix el cas de ningú que hagi nascut sabent aparcar).\nSi totes les persones som diferents físicament (alts i baixos, prims i grasos, blancs i negres, calbs o peluts...), a la fi, el fet d'englobar a un determinat grup d'éssers humans per una característica com el fet de tenir una titola o un brioix no hauria d'anar més enllà del fet que si tots tenim per exemple cap o mans i peus tots podríem pertànyer al mateix grup social.\nMalgrat tot, i això sí que és universal, en totes les cultures hi ha rols diferents per als membres d'un o altre sexe, podríem dir que és una característica física evident que en algunes cultures facilita el domini d'un grup, generalment el de l'home, sobre un altre, el de la dona.\nAixò sí, no tots els rols són iguals, ni molt menys desprestigiats ni discriminatoris, ni tan sols implicarien, segons algunes opinions, més que una simple especialització en la divisió del treball. Aquest fet es gira entorn la cura dels nens, la capacitat d'esforç físic i les necessitats demogràfiques.\nMalgrat el que molta gent d'aquí pugui pensar, moltes de les cultures que nosaltres creiem "poc igualitàries", desconeixen el maltractament a les dones, una autèntica xacra de societats monoteistes, on déu és un home i la dona es relegada al servei diví de l'home. Aquest podria ben bé ser un exemple de com els civilitzats veiem els altres, és a dir d'etnocentrisme.\nMargaret Mead, New York 1950.


Portada > Traduccions de la literatura catalana > Maria Barbal\nQuasi vint-i-cinc anys avalen la trajectòria d’una de les novel·listes més destacades de la literatura catalana contemporània. Sens dubte, és l’autora que més ha sabut fidelitzar un públic lector molt ampli que en els darrers anys ha ultrapassat les fronteres i ha entrat amb força dins la literatura europea, sobretot en la francesa i l’alemanya.\nAquesta trajectòria s’inicia el 1985 amb una novel·la que, tot i ser primerenca, ha esdevingut obra de referència obligada de l’autora. Es tracta de Pedra de tartera, una novel·la curta que sorprengué tant la crítica com el públic lector per la seva immensa bellesa, per la poesia implícita que conté i per l’estil contingut que hi regna. Tot plegat un exercici intel·ligent de bona literatura. Situada al Pallars (Pirineu català), lloc de procedència de Barbal, la novel·la explica la història d’una dona, la Conxa, que amb visió retrospectiva ens conta la seva vida en tres edats concretes: la infantesa, la joventut i la vellesa. Amb el rerefons dels fets històrics de la República, de la Guerra Civil posterior i el Franquisme, la Conxa coneixerà l’amor, la il·lusió, però també la solitud, el desarrelament, la injustícia i el dolor. Forta i capaç de dur endavant la família tota sola, els fets socioeconòmics la duran a perdre les seves arrels i es veurà empesa a anar a viure a Barcelona al final de la vida, traginada, com la pedra d’una tartera, de manera totalment anònima. El símil serveix a l’autora per mostrar un tipus de personatge que, amb totes les diferències, no deixarà de tractar al llarg de la seva obra: fort interiorment, però mai reconegut per la història, sempre escrita pels vencedors. Els protagonistes són els silents de la història, els que reben les conseqüències d’allò que no han triat. Maria Barbal hi afegeix el component que la Conxa sigui doblement silenciada pel fet de ser dona i, a més, de condició humil.\nSegueixen a Pedra de tartera un recull de contes, La mort de Teresa (1986), i dues novel·les: Mel i metzines (1990) i Càmfora (1992). Aquests títols formaran part del «Cicle del Pallars», pel fet d’estar ambientades en origen al Pallars de l’autora, però on ja es mostra una altra ambientació que és Barcelona, el lloc on l’autora resideix des de fa anys. De fet, els dos espais geogràfics serviran Barbal per reflectir el fenomen de l’abandó dels pobles del Pirineu, fenomen que farà explícit més tard en el llibre Camins de quietud (2001), un llibre reflexiu i d’una gran bellesa que recorre, a través de les cinquanta-tres proses que conté, molts d’aquests pobles abandonats, que l’autora ens recupera a través de seva mirada i els retorna les veus i la plenitud de vida que havien conegut.\nA partir d’aquí, com un arbre que ha arrelat profundament en els orígens, ja pot desplegar un gran brancatge cap amunt. L’obra posterior de Maria Barbal ha anat servint-se de la narrativa curta (Ulleres de sol, 1994) i de la novel·la, per mostrar mons molt diferents, ambientacions diverses, però sempre amb la constant de furgar, a través dels seus personatges, en el fonament de l’ànima humana, utilitzant materials fornits pel propi entorn o per realitats allunyades, sempre amb el punt de vista posat en els grans problemes de la societat contemporània. En dues ocasions, Barbal empra fets reals per desgranar un argument i plantejar una situació d’injustícia. És el cas d’Escrivia cartes al cel (1996) i de la darrera novel·la Emma (2008). Pel que fa a Escrivia cartes al cel, Barbal parteix de la notícia d’un segrest en una llar d’infants als afores de París, ocorregut el 1993. De la mà del personatge principal, l’autora se serveix de recursos narratius diversos (cartes personals, cartes al director de diari, entrevistes i notícies personals) que li ofereixen òptiques diferents per plantejar al lector tota una sèrie d’interrogants sobre el funcionament d’elements tan importants en la nostra societat, com ho són la justícia o els mitjans de comunicació. La importància de l’afectivitat i de l’educació i els efectes devastadors de la desesperança. En el cas d’Emma, la darrera novel·la de Barbal, el motiu de partença és el fet, ocorregut a Barcelona, de la crema d’una indigent en un caixer automàtic d’una entitat bancària. Barbal aprofita la notícia per construir, per contrast, el personatge d’Emma, esposa d’un personatge destacat en l’ambient polític, que cau en la indigència per amor i per engany. El contrast és l’opulència de la societat de partença i la indigència a què és veu abocada. A part d’això, les contradiccions socials i la injustícia tornaran a aflorar en aquesta novel·la, concretament per denunciar el tema de l’especulació immobiliària i enaltir les relacions personals i de solidaritat entre els més febles.\nEn l’endemig, són moltes les novel·les amb escenaris diversos en els quals l’autora infon vida als seus personatges i construeix les seves històries. A Carrer Bolívia (1999), on l’autora recupera el tema del desarrelament, ara explicant-nos, de manera coral, la història de la Lina, una noia andalusa que s’estableix al carrer Bolívia de Barcelona. Amb ella fem un passeig pel fenomen de la immigració i per l’època de les lluites obreres i la contestació antifranquista, sense descartar el conflicte generacional, les passions humanes i la solidaritat. A Bella edat (2003), hi són tractats de manera especial dos elements inherents a la condició humana: la bellesa i el pas del temps. A partir d’aquí i de la mà de l’escriptor Fidel Sala o de la Simoneta, la seva companya, la novel·la ens posa cara a cara amb la bellesa i la lletjor, la malaltia i la mort, la joventut i la vellesa, i ens convida a reflexionar com tracta aquests temes la nostra societat.\nA País íntim (2005), Barbal retroba i avança en el fil narratiu iniciat a Pedra de tartera, com una mena de continuïtat i amb un salt generacional. A través de l’explicitació de la relació conflictiva entre la protagonista, Rita Albera, i la seva mare, Barbal ens mostrarà com el dolor a causa de la injustícia impossibilita el desenvolupament afectiu, i d’una manera ben poètica ens fa adonar de la necessitat de recuperar la memòria històrica, de rescabalar les víctimes i de tancar les ferides per poder construir una societat sana. Tot un cant a l’amor maternofilial i una denúncia a les guerres i a la injustícia.\nUna vegada més, Barbal se serveix d’un rerefons històric per manifestar la humanitat profunda dels seus personatges. Tant si són veus femenines com masculines, lluiten per la pròpia dignitat, malgrat haver de passar pel sedàs d’esdeveniments que sovint els empenyen a viure situacions de conflicte. Tot amb un estil contingut, essencialitzat, que infon la prosa barbaliana d’un gran to poètic, avalat per una llengua rigorosa i sempre al servei de la versemblança.