Ciutadans es presentarà a les Eleccions Municipals a la Garriga | La Garriga Digital\nEl Consell General de Ciutadans (C’s) aprova la presentació de candidatura a la Garriga a les properes Eleccions Municipals del 24 de maig, en el que serà la seva primera participació en uns comicis al municipi i on esperen tenir un paper decisiu en la propera legislatura. El portaveu local de C’s la Garriga i Conseller General de Ciutadans, Àngel Guillén, així ho ha anunciat.\nDesprés de rebre l’aprovació del Consell General del partit, Guillén ha apostat per “consolidar Ciutadans com un projecte també municipalista que faci bandera de la transparència, la regeneració democràtica i el governar per a tots”. Guillén espera que “aquests dos anys que portem de feina, recollint propostes, dissenyant la Garriga que volem i que es veuran reflectides en un programa electoral que està ja molt avançat i definit, ens porti a tenir un paper decisiu en la propera legislatura”.\nGuillén ha declarat també que “obrim avui un procés intern de primàries per escollir al nostre alcaldable i, a mitjans de març, un de nou per escollir les posicions del 2 al 5 de la llista electoral”. Està previst conèixer el nom de la persona que encapçalarà la llista a l’Ajuntament abans del 17 de febrer.\nArticle anteriorS’albira onada de fred i neu a la Garriga\nArticle següentEls orígens de l’avantguarda del segle XX


Bona nit i tapa't: Si et despistes...\nM. Roser 26 de juliol de 2014 a les 23:31\nÉs veritat que normalment intenten ensarronar la gent més gran, però ves per on, això que expliques tu, a mi m'ha passat varies vegades i la primera i vaig caure amb les quatre potes, perquè em pensava que eren d'Endesa i, és clar sabia tots els detalls de la factura...total que em va dir que a partir d'aleshores pagaria menys de llum...\nPerò quan va marxar, vaig començar a dubtar i vaig trucar a la companyia; em van dir que ells no havien enviat ningú, que aquestes persones eren comercials que actuen pel seu compte i et fan ofertes...Però tampoc vaig entendre que fos il·legal, perquè la informació que tenien de la factura, d'algun lloc l'han de treure... ( suposo que és una mica com els que et matxaquen amb les companyies telefòniques). També em van dir que sempre que ells fan una comunicació oficial, t'envien una carta i que mai deixés que em gravessin per telèfon cap operació.\nAleshores em van donar el telèfon dels comercials i vaig trucar anul·lant el què havia signat.\nDençà d'aquell dia n'han passat un parell més, però com que ara ja sé de què va, els dic que no m'interessa canviar res. Una vegada em van dir si preferia seguir pagant més (perquè no agafava la seva oferta) i jo els vaig dir que això era problema meu...\nSempre has d'estar a l'aguait.\nGemma Sara 27 de juliol de 2014 a les 1:25\nFas bé d'avisar, jo sóc més confiada però per sort tinc el Joan que sap dir "no ens interessa" amb tota la convicció i pel que veig amb tota la raó...\nAlfonso Robles Motos 27 de juliol de 2014 a les 9:37\nBen fet XeXu. L'engany sempre ha existit, són noves formes de l'estafa de l'estampeta. això de "donar-te duros a 4 pessetes". A mi m'ha passat no fa gaire amb Canal +, ara quan vull deixar-ho em trobo que estic encadenat a ells per divuit mesos. En venderme el producte, en cap moment em van advertir.\nMcAbeu 27 de juliol de 2014 a les 9:49\nJo també vaig "patir" un cas similar fa unes setmanes. La diferència és que quan em van demanar la factura els vaig dir que no, que si eren de la meva companyia elèctrica com deien ja havien de tenir aquelles dades i que si no ho eren no els interessava per res perquè jo no volia canviar de companyia. La seva reacció sí que va ser la mateixa que tu expliques, fer-se els ofesos perquè dubtava d'ells i estranyar-se de que jo fos tan ruc per preferir pagar més. Com en el meu cas no havien arribat a la taula del menjador, vaig tardar menys que tu a fer-los fora\nMaurici 27 de juliol de 2014 a les 10:04\nI això ho estan fent les grans companyies, algunes d'aquestes que cotitzen a l'Ibex 35... Increïble però cert!\njoan gasull 27 de juliol de 2014 a les 10:24\nConec molt d'aprop els de iberdrola, ja que treballen en el mateix centre de negocis on tenim el despatx. Et puc dir que aquesta gent són uns mercenaris de la venta doncs per guanyar-se el sou han de fer uns deu contractes al dia. A partir d' aquí tots els sistemes són vàlids per ells, primer per els sou i després perquè son ridiculitzats davant dels seus companys si no compleixen objectius. Cal vigilar molt atentament el número de compte corrent que no surti de casa, doncs és el seu tresor de la factura que els ensenyem.\nEncara que sembli que ens fan un favor, només treballen amb egoisme per un sou de misèria.\ncantireta 27 de juliol de 2014 a les 10:39\nHI he passat. Jo els vaig atendre al carrer, i me'l vaig fer vindre al meu terreny perquè entengués que amb aquest posat no hi podia anar. La factura encara és a casa, i jo continuo pagant a Endesa amb tot el que comporta (bo, de moment). Ara que tinc gos, li podria demanar al gos que atengués ella la comercial, hehehe\nBon diumenge, xiquet.\nxavier pujol 27 de juliol de 2014 a les 11:13\nConec bé el cas. Conec bé una persona que estava a l'atur i va acceptar fer aquesta feina. Només va durar dos dies. Els companys que l'alliçonaven no dubtaven a utilitzar l'engany per aconseguir el contracte. El negoci era fer canviar la gent de companyia.\nPer cobrar els dos dies treballats i els contractes que havia aconseguit va haver de fer crits a l'oficina de qui l'havia contractat.\nElfreelang 27 de juliol de 2014 a les 13:37\njo temé conec el cas , a mi quasi em fan fer caure , el mes fotut és que actuen de forma prepotent i amenaçador i amb enganys ....a una coneguda sense dir-li res, ella no va voler canviar-se, com que li havien vist i anotat les dades de la seva factura no se com sho fan fer però la van donar d`alta `sense haver.ho demanat i se'n va adonar quan va comprovar que li cobraven dos cops i des de dos companyies diferents , entenc que els qui cerquen feina estiguin desesperats però no justifica el fet\nGlo.Bos.blog 27 de juliol de 2014 a les 14:39\nHe sentit explicar casos semblats al teu, XeXu. Van a per totes amb bones maneres i si convé de forma agressiva. És una feina dura la porta freda i els comercials que fan les visites uns desgraciats que estan desesperats buscant feina no han trobat res millor. Els verdaders culpables són les companyes.\nJo vist i sentit el que passa no obro la porta a ningú si la companya no m'ha avisat abans de la visita. Més tenien en compte que visc sola.\nmaria 27 de juliol de 2014 a les 18:16\nI em pregunto aquest és el tipus de treball que n'estan tan orgullosos?\nSílvia 27 de juliol de 2014 a les 19:33\nAquests no els coneixia! Fa poc en el negoci familiar també ens vam trobar amb uns estafadors que feien protecció de dades a cost zero a canvi de cursos bonficables. Ens va costar molt de temps i esforç desfer-nos d'ells perquè semblaven legals i avalats. Quan els vaig dir que no ho eren, l'home em va contestar: "hi ha moltes empreses que fan com nosaltres, no som pas únics i si no ens han tancat la paradeta és per alguna cosa". Suposo que és difícil d'aturar aquest tipus d'estafes perquè es deuen valer de buits legals i es difressen amb una imatge de legalitat i normalitat, com en el cas que expliques d'aquesta pseudorevisora. Ja vigilarem per si de cas!!\njo rai! 27 de juliol de 2014 a les 19:37\nJo ja fa temps que quan truca un d'aquests (suposo que no és només a mi que sempre em toquen "aquestes") informadors, agafo el telèfon i dic que truco a la companyia per confirmar que són qui diuen ser. Fins avui cap ni un(a) s'ha esperat a que acabés de marcar...\nÉs el que té ser de mena malfiada...\nrits 27 de juliol de 2014 a les 20:10\nQuines dades de la factura et va agafar? Ves amb compte i revisa els teus comptes.\nAquesta estafa si que la coneixia i si, son uns lladres. Et va dir de quina companyia era al final? Per què no poses una queixa a l'Agència Catalana de Consum? Ja sé que no serveix de res, però son els canals de queixa que tenim i s'han de fer servir.\nJo, per norma tinc la de no obrir la porta mai ningú. Una de les llogateres un dia va obrir i li van fer fer un test de l'aigua. Al cap d'uns mesos em volien entabanar amb no sé quina història d'una depuradora. També em vaig haver de quadrar.\nAnna 28 de juliol de 2014 a les 9:34\nJo també sóc de les que té per norma no obrir mai la porta. O són els veïns del costat que ja els conec, o no obro.\nBruixeta 28 de juliol de 2014 a les 10:20\nhan picat a la porta de casa un munt de vegades, la resposta sempre és la mateixa : no m'interessa. Una vegada en van tirar en cara que m'agradava regalar els meus diners (tot per que no deixava que m'expliques res, els veig a venir d'un hora lluny) i la meva resposta va ser clara : amb els meus diners faig el que vull.\njomateixa 28 de juliol de 2014 a les 11:21\nno ets el primer que m'ho explica. Ia veritat és que entre trucades i visites, per llum, telèfon... agafa por i tot.\nEls que fan aquesta feina també han de tenir-los ben posats, jo no podria dormir per les nits de remordiments.\nAnònim 28 de juliol de 2014 a les 12:09\nFa tres o quatre mesos també van passar per casa meva. També volien veure la meva factura. Els hi vaig dir que si ells mateixos eren els que hem feien la factura com es que no sabien les dades que hi havia? O fins hi tot tan sols sabien quin mètode de facturació feien servir. Arribat en aquest punt em va deixar anar un rotllo pre-estudiat al qual vaig acabar responent "Genial però no t'ensenyo res". Va continua insistint una mica més i vaig acabar amb un irònic "No. Ho sento, em sap greu haver-te fet perdre el temps".\nAda 28 de juliol de 2014 a les 16:57\nMare meua quin mal rotllo... Això és el que ara diuen "publicitat agressiva", però que també implica mentida i manipulació, deuria d'estar prohibit i multat... Gràcies per l'avís...\nAssumpta 28 de juliol de 2014 a les 20:46\nOstres, XEXU, a casa meva van venir fa tres o quatre dies tan sols!! La noia en qüestió no duia un mòbil sinó una tablet molt xula engegada...\nBé, he de dir que, normalment, quan estic sola a casa no obro MAI la porta... ja pot ser qui sigui, que no obro. Si és alguna veïna, ja diuen des de fora "sóc la Pepeta" i llavors obro. Sinó, no.\nPer tant, l'altre dia quan van trucar, no vaig obrir. Era a l'ordinador (hehehe què "raru") que és en una habitació petita just davant mateix de la porta d'entrada... així que vaig sentir com, tot seguit, trucava a casa un dels veïns de replà i que, en menys d'un minut es treien la visita del damunt. No vaig entendre la conversa però sí que vaig deduir de què podia anar... En mig segon vaig pensar "merda, ara, com no he contestat, tornaran a insistir i a insistir... més val que obri ara que sé que els veïns hi són i així, sigui el que sigui, també els faig fora".\nEn principi, les meves sospites anaven perquè no fos algú d'alguna empresa de telefonia... però no, vaig obrir i ella, que ja marxava, va recular i va venir a parlar amb mi... la meva salutació va ser "no compro res, no canvio res"... i és que quan la vaig veure, vestida completament normal, sense cap acreditació, cap carnet, cap res... només amb una tablet a la ma, ja em va sonar a poca credibilitat.\nLlavors em va dir que no venia res, que només era per explicar les noves formes de facturació i tal... llavors jo li vaig dir que com és que no ens havien avisat per carta que vindria algú de la companyia... i em va contestar que "ho havien posat a la darrera carta, però com ningú ho mira"... a tot això, seguia sense ensenyar-me cap paper que demostrés d'on venia.\nAixí que li vaig dir que no em creia el que deia i que no m'interessava i em va respondre molt seria i empipada, que quan arribessin els nous rebuts i no els entenguéssim que llavors no ens queixéssim... i va marxar.\nPerò és que fa uns mesos va passar el mateix a casa el meu sogre... i allí sí que li van demanar el darrer rebut...i jo li tinc dit "Si són de la companyia, el rebut l'han emès ells, com pot ser que no tinguin les dades? No s'ho cregui. NO ensenyi mai un rebut, que hi ha dades bancàries i de tot"... Sortosament, hi havia en Josep Lluís i també va malfiar-se i van acabar per fer marxar la persona en qüestió.\nAnònim 29 de juliol de 2014 a les 0:02\nA mi em va passar el mateix que a tu fa uns mesos! També li havia ensenyat l'últim rebut al noi en qüestió i em vaig adonar, a temps, que en realitat no només em volia informar sinó que volia que canviés el subministrador o algo així i el vaig fer fora perquè no m'interessava.I tot això anant per darrere, sense dir les coses clares. Ho trobo molt trist... només poden fer clients "semi" enganyant-los...\nNo sé per què no em deixa comentar amb el compte de gmail que tinc i per això et comento com a anònim.\nAnònim 29 de juliol de 2014 a les 0:12\nTorno a ser jo, per cert sí que s'havien apuntat dades meves i vaig haver d'insistir que anul·lés i esborrés tot el que s'havia apuntat de la factura quan em vaig adonar de tota l'estratègia perquè no me'n fiava que ho pogués fer servir per alguna cosa i perquè jo no li havia donat cap permís per fer-ho, ja que no havia sigut sincer ni m'havia indicat quin era el seu objectiu real de venir a casa meva. Una feinada perquè va reaccionar igual que la teva visitadora: amb agressivitat i tractant-me d'estúpida per "voler pagar més", i llavors sí, el vaig fer fora...\nJo no podria ser mai comercial, perquè no sé enganyar d'aquesta manera la gent.\nLydia Yuste 29 de juliol de 2014 a les 21:03\nÉs evident que hi ha professionals de l'engany, perquè d'això viuen i poden enredar la persona més desperta del món. Però sincerament, el tema dels bancs i els préstecs i el "estem com estem per algun motiu" es deu més a ignorància i impulsivitat que a professionals mentiders.\nCridava més l'atenció una casa a la platja que te la pagava el banc que el pensar en les conseqüències. El que tu comentes, el que t'ha estat a punt de passar, és que no hauria de ser ni legal (de fet, ho és?). Jo m'he trobat amb alguns que vénen en "associació a tal empresa" però realment no són treballadors de dita empresa. Un electricista, curiosament, fa uns mesos em va advertir.\nEn temps de guerra, qualsevol forat és trinxera... Mai millor dit.\nI en relació a tot açò, a mi no em sona bé allò de la nova tarifa de la llum de la qual parla el govern espanyol. Em sona a que se'ls fotran a tots.\nUna abraçada i bon estiu, XeXu!\nXeXu 30 de juliol de 2014 a les 9:39\nComprovo força trist que la immensa majoria de vosaltres ja ha passat per experiències d’aquestes, i que han estat tan o més desagradables com la meva. Una estratègia que s’està estenent, i no entenc que aquesta agressivitat els funcioni. Bé, sí, perquè són molt amables si tot els va rodat, i així enganyen a la gent. Ara, si et gires una mica, és quan es posen hostils. Els hauria de fer vergonya, espero que no dormin bé per les nits. Però en realitat la culpa és de la companyia que els paga, per obligar-los a fer aquestes coses per guanyar-se el sou. Gràcies a tothom pels comentaris i els testimonis, encara que hauria preferit que us vingués de nou i no hi haguéssiu hagut de passar.\nM. Roser, ja ho pots ben dir que s’ha d’estar a l’aguait! Jo no sabria dir si és legal o no, però si és legal no veig gaire normal que qualsevol subministradora pugi obtenir no només les nostres dades, sinó les dels nostres contractes, em sembla molt fort. Se suposa que algunes dades haurien de ser confidencials, almenys ho penso així. La meva mare em va dir que li va passar com a tu i ho va arreglar de la mateixa manera, jo no vaig arribar a tant, però vaig estar a punt. I no era pas una comercial lliure, pertanyia a una empresa que després he comprovat que existeix i dóna aquests serveis. No sé com et va convèncer a tu, però a mi ni tan sols em feia ofertes, només pel que fa a les revisions anuals, però es va presentar com que només m’explicava com funcionava el nou sistema tarifari. Sabent el desenllaç, no diràs que això no feia pudor de socarrim. Almenys els de serveis de telefonia es presenten dient d’on truquen, ja saps que et volen vendre la moto, i potser sí que et reten dient que si no vols pagar menys, però com a mínim saps amb qui estàs tractant. Seguirà passant, segur, per més que expliquem les nostres experiències aquí. Estic segur que els funciona un alt percentatge de les vegades. Quin món més podrit.\nGemma Sara, el que està clar és que ningú no fa visites de cortesia ni es desplaça fins a casa per bona voluntat. Amb la lliçó apresa, el primer que faré el proper cop és preguntar de quina companyia venen, i si no és la meva, no cal que continuïn.\nAlfonso, tu ho has dit, els estafadors i les formes d’engany només evolucionen, però han existit des de sempre. Molts cops et mostren l’oferta boníssima que tenen però no t’adverteixen de la lletra petita. Després et trobes amb permanències i clàusules rares i no saps què fer-ne. Jo en tinc uns que em fan pujar la mosca al nas, els truco i sempre tenen problemes informàtics, curiosament. El cas és que vull canviar la domiciliació, no per anul•lar-ho, però no em deixen ni dir-ho. Si segueixen tenint problemes informàtics els diré que no són seriosos si no funcionen mai, i que em donin de baixa.\nMcAbeu, ets el meu ídol! Vas saber reaccionar molt bé, a veure si jo sóc capaç de fer-ho com tu la propera vegada, que segur que hi serà, ara que ja he tingut una primera experiència. Aprendre de les errades ens ha de fer dominar la situació, però ja veurem amb quina ens sortiran, els estafadors sempre saben canviar les seves tàctiques per fer-te picar. El primer que faré serà preguntar-los d’on venen, i si no és la meva companyia, no passaran del llindar.\nMaurici, que España és un país de pandereta ja ho sabem, però estaria bé saber si a altres països passa també, o com s’ho fan allà. És competència deslleial clara.\nSr. Gasull, això que expliques em sembla fortíssim. Ja m’imaginava que aquests pobres comercials no cobren un gran sou, però no crec que sigui motiu suficient per estafar els clients. La culpa no és d’ells, és clar, sinó de qui fixa aquestes condicions. Agressivitat amb els clients, hostilitat, gairebé amenaces o tractar-los de rucs. Tot això a mi em sobra. Continua a baix\nCal reconèixer que els de les telefòniques són més legals, tampoc no saps d’on han tret les teves dades, però almenys es presenten, diuen que són de la companyia tal o pasqual, i ja saps si els vols escoltar o no. Però aquests t’enganyen directament, amb algunes maniobres de distracció et fan creure que són de la teva companyia i et fan creure que després et trucaran per verificar que el comercial ho ha fet bé, i en realitat et truquen per formalitzar el contracte! No sé quines dades es va apuntar de la factura que li vaig ensenyar, però preguntava per la propietària, i jo no vaig signar res. Per com va marxar d’ofesa, entenc que no va aconseguir els seus objectius, però realment em tractava de babau. Ho trobo força denigrant, la veritat.\nCantireta, llegint el que explica en Gasull, em sembla que de poc servirà fer-los un sermó, però és realment el que es mereixen. Aturar la xerrameca i dir-los ‘a veure, tu estàs veient el que m’estàs fent? No em dius d’on vens, em dius que m’informes quan en realitat em vens un producte. Amb mentides no arribaràs enlloc. Si l’oferta és bona, ves amb la veritat per davant i ja veuràs com vendràs’. No funcionaria, oi? Si la gossa és prou grossa sí que pot atendre els comercials ella, a mossegades!\nXavier, un cas proper... tu mateix? En tot cas, crec que si tens un mínim d’escrúpols, t’has de fer enrere de seguida que veus com funciona la cosa. I tu mateix ho dius, l’objectiu és fer canviar la gent de companyia, però el que no et diuen en contractar-te és que ho has de fer de qualsevol manera, fins i tot si inclou l’engany o l’amenaça. No ho trobo bé, jo també m’hauria retirat. Penso que frega l’extorsió això, i no entenc com no està perseguit i penat per llei. Hauria d’haver-hi més protecció de dades i contra estafes. Però segur que hi ha qui mira a una altra banda.\nElfreelang, miraré d’estar al cas de la factura, perquè seria una putada que em cobressin dos cops pel servei. No sé quines dades es va apuntar la dona, però jo no vaig signar res, per tant entenc que si em cobren serà del tot il•legal. Tampoc vaig rebre la trucada preceptiva per, en teoria, verificar que la noia havia fet bé la feina, però a la pràctica per refermar el contracte. De totes maneres, estaré al cas. Pel que estic veient, no hi ha persona que no hagi tingut una topada amb aquests assaltadors de camins...\nGlòria, a casa jo sovint no obro la porta ni agafo el telèfon, però de vegades sí. Estic d’acord amb tu que la culpa és de les companyies, les condicions que posen a aquests comerciants són molt dures, segons expliquen per aquí, però els posen entre l’espasa i la paret, l’ètica professional o enganyar la ciutadania. Segurament la desesperació porta a triar la pitjor opció, però quina culpa en tenim nosaltres? Jo també estic a l’atur, m’han de venir a prendre els diners a mi? Com si l’estat no me’n prengués prou. Ho trobo injust i que és jugar amb la bona fe de la gent. A més, el posat que adopten ho fa encara més demencial. Una gran injustícia, trobo.\nmaria, sí, si aquest és el tipus de disminució de l’atur que pregonen les institucions estem llestos. Per això preferiria que estiguessin a casa sense treballar, quines feines de merda.\nSílvia, la veritat és que alguns d’aquests assetjadors semblen més d’una màfia que no d’empreses presumptament legals. Almenys les maneres les tenen. Jo parlo d’il•legalitat des del desconeixement. En realitat no sé si aquest procediment és legal o no, però em sembla immoral, perquè no entendria que l’engany i la ocultació d’informació pugui ser un procediment acceptat i perfectament regulat. S’ha d’estar al cas perquè em temo que els governs no faran res per regular la situació d’aquestes empreses, i com expliquen per aquí, aconseguir contractes normals pels comercials que es veuen obligats al ‘tot-s’hi-val’ per guanyar-se el sou, i sempre a costa dels pobres ciutadans que ja prou feina tenim per pagar les factures que hem contractat voluntàriament.\nXeXu 30 de juliol de 2014 a les 9:40\nJo rai!, és una bona estratègia la teva, per ells és la pitjor amenaça perquè si truques els enxampes, així que no poden esperar a que facis la trucada. Sóc vergonyós i no sé si me’n sortiria, però m’agradaria provar-ho almenys un cop per veure’ls la cara. Ara que, amb la punteria que tinc, segur que faig l’amenaça el dia que em visita un de la meva companyia per fer una revisió o alguna cosa... El que sí que faré a partir d’ara és preguntar primer la companyia, i si no em convencen, no els faré ni cas.\nrits, no sé dir què es va apuntar, però no vaig signar res. Però des que vaig veure el teu comentari vaig mirant els comptes, per si de cas. Sí que em va dir la companyia al final quan després de mirar la factura i dir-me no sé quantes coses li vaig preguntar. Ho va dir com si fos una evidència, i jo ni coneixia la companyia. Després vaig comprovar que existeix, però quina barra dir de la companyia que ets, que no és la del pobre incaut, i dir-ho com si fos evident.\nM’he mirat això que dius de l’Agència Catalana de Consum i el formulari no se m’obre bé, però igualment, no tinc documents per adjuntar ni res per reclamar. Només seria una queixa del procediment, perquè si no hi ha sorpreses desagradables, no vaig signar res ni em vaig quedar cap paper. Al final haurem de fer això de no obrir a ningú, caram, quina murga. Quan no és un nap és una col. Em preocupa que s’estiguin estandarditzant aquests procediments, que siguin la norma. Entenc que els és efectiu, i això vol dir que enganyen a molta gent. Puta vida.\nAnna, de vegades ho faig, però generalment no tinc tantes reticències, i ja veus. Per contra, el que no faig és agafar el telèfon, segur que així m’estalvio un munt de rotllos.\nBruixeta, una bona resposta. Una altra possible seria que el que no volies era regalar-li a ell o ella. Juguen amb fer-te sentir malament i amb que la gent va molt escurada, de vegades s’aferren a qualsevol promesa. No hi ha dret, però hem d’aprendre a donar-los negatives de seguida, potser així canviaran a estratègies una mica més nobles.\nJomateixa, jo no podria enganyar la gent d’aquesta manera. I tinc la impressió que amb sinceritat, i si l’oferta és bona, aconseguirien els propòsits d’una manera més noble. Cert que els tancarien moltes portes als nassos i que les visites no se les estalviarien, però el que fan és generar desconfiança. I és un no parar, però el telèfon no l’agafo si no és un número que conec.\nCaram Pons, no sembles tu! Quin temple, quina educació i quina fermesa. Crec que és la manera menys agressiva d’atendre’ls, tot i que no es mereixen massa miraments, però com a mínim no et poses al seu nivell. Jo espero haver après la lliçó i la propera vegada, que segur que hi serà, reaccionar d’una altra manera i no ensenyar-los res. La veritat és que compartir experiències m’ha donat idees de com s’ha de procedir. Però com que em costen aquestes coses, segur que no em sé mantenir com tu, em posaré nerviós i els acabaré engegant. L’efecte serà el mateix, però no tinc la teva elegància!\nAda, si això serveix perquè algú estigui a l’aguait del que pot passar, perfecte. Publicitat agressiva... no ho sé, però jo sí que ho multaria i ho prohibiria. Però són empreses amb diners, i dubto que els nostres meravellosos governs facin res contra ells, abans ho faran contra nosaltres. Ja ho fan: deixar-los actuar així impunement.\nAssumpta, te’n vas sortir prou bé. La malfiança va fer que de seguida estiguessis zero receptiva, i a més tots els indicis apunten a que es tractava d’una estratègia molt semblant a la que vaig patir jo. La meva portava una mena d’acreditació, però no gens clara, i després de mirar-la bé a la bossa que portava hi havia les sigles de la seva companyia, però entre que jo no la coneixia, i que ella tampoc no la va dir de manera clara, al final la vaig acabar deixant passar. Per mi hi ha una diferència clara entre dir ‘hola, bon dia, vinc de l’empresa tal, subministradora de llum, i vinc a oferir-li una bona oferta. Si m’ensenya el seu rebut li podré millorar les condicions...’ i ‘hola, sóc de la companyia de la llum i vinc a informar-lo del canvi de facturació. Té l’últim rebut?’. En el segon cas, molt en genèric, t’està dient una gran mentida, perquè no és això al que ve. Et vol canviar el contracte i el rebut te’l demana per apuntar-se les dades. Per mi, una estafa. Cal anar molt amb compte i tu ja fas bé d’obrir, i d’advertir els sogre, tot i que és molt difícil controlar-ho i no sempre seràs allà quan vagin a assetjar-lo. I si és una persona gran té números de que siguin molt, molt amables amb ell i que l’entabanin amb paraules molt estudiades. No tenen cap escrúpol, ja veus. El que em fot encara més és que se t’enfadin i ofenguin perquè no els vols fer cas. Encara que els vagi el sou en això, quina culpa en tenim nosaltres!?\nMyself, has descrit perfectament, tant en fets com en comportaments, teus i de l’altre, el que vaig viure jo. Ja veig que tenen l’estratègia molt estudiada, i tu et vas endur la mateixa sensació que jo. Cap transparència, mitges veritats, i amb bones paraules fent la feina d’apuntar-se les dades. Greu en el meu cas que m’ensenyes des del mòbil una pàgina de la meva companyia, després d’haver fet no sé quines consultes, quan després vaig saber que era d’una altra companyia. Malauradament, no vaig insistir a que esborrés res, pensava que si no signava res no tenen dret a aplicar-me cap contracte. No se’m va passar pel cap que al rebut hi ha dades bancàries, però per sort no estan completes. Ho vaig comprovant per si de cas. Jo tampoc podria ser un comercial d’aquests, no m’agrada enganyar i no sé com poden dormir a les nits. Ei, no sé per què no et deixa comentar des del teu perfil, però t’agraeixo l’esforç de fer el comentari igualment.\nLydia, no seré jo el que digui que el nivell mig de la població és prou baix com perquè ens enredin com ximples. De fet, el govern ho fa cada dia, i els diaris, i les teles, i ho deixem passar sense problema. De vegades penses que viure enganyat és una mica un bàlsam. Però parlem d’estafes, d’enganys directes, i la comparació que em ve és aquell atracament en ple carrer que comença amb un demanar l’hora o una cigarreta. Així t’aturen, i tu, confiat, busques el rellotge o a les butxaques fins que et diuen que vagis traient la pasta. Això fan. Si et diuen que són d’una empresa que no és la teva no t’aturaràs, potser. Però quan ja han captat l’atenció perquè penses que et volen explicar coses importants, llavors te la claven. És clar que el canvi tarifari no ens afavorirà, però estem parlant encara d’un altre tipus de lladres. S’ha d’anar amb compte. Hi ha atracaments que no podrem evitar, que són els legals, encara que siguin injustos. Però els que sí podem evitar no hem de deixar que passin. Si ho podem anar denunciant, almenys tothom estarà una mica a l’aguait. Potser així els deixarà de funcionar i deixaran de fer-ho.


L'ordre i la confidencialitat els caracteritza | GenTMB\nL'ordre i la confidencialitat els caracteritza\nEl departament de Carteria, Registre de Correspondència i Ordenances està format per un equip de 6 professionals i estan ubicats a l'edifici corporatiu de Zona Franca.\nÀngels Rodríguez / 17.05.16 - 11:48h\nEls tres equips estan adscrits dins de l'àrea d'Administració i Finances i s'emmarquen en el Servei de Logística de Vendes, Recaptació i Serveis Generals. Està format per M. Carmen Cascallar, Meritxell Belmonte, Juan Antonio Ruiz, Josefa Marcos, Ana Torrico i Miquel Bronchud. Tots depenen directament del cap de la unitat de Serveis Generals, Carlos Antonio Sánchez.\nEl departament de Registre de Correspondència té la missió de registrar tota la documentació i cartes que arriben a TMB, per correu i altres mitjans, tant d'entrada com de sortida, segellant-la per enviar-la al departament o persona responsable del tema referit en el document. Aquest registre es grava mitjançant un software específic per a una correcta localització i custòdia. Tots els documents es fotocopien, ordenen i arxiven de forma numèrica i consecutiva.\nS'encarreguen de l'enviament i control de la paqueteria i de les cartes de correu ordinari i correu oficial de tota l'empresa, així com de la recepció i distribució de les cartes que arriben.\nEn el departament de Carteria també s'encarreguen de la recepció i tramitació de les peticions de missatgeria que arriben d'arreu de TMB mitjançant el formulari “Petició de servei de missatgers” que hi ha penjat a la intranet.\nEl registre corporatiu de la correspondència d'entrada i sortida de TMB i la seva custòdia.\nLa gravació a l'ordinador, mitjançant el software especial de registre de correspondència, de les cartes, dels telegrames, certificats i burofax tant d'entrada com de sortida de TMB.\nEl control, registre i sol·licitud de tots els missatgers que es demanen a TMB.\nL'enviament i control dels adhesius "contactless" de les màquines de venda automàtica al personal que ho sol·licita.\nControl i recepció de tota la correspondència que arriba per medis informàtics (e-mail corporatiu de TMB) i el seu reenviament als departaments o persones responsables del tema corresponent.\nSupervisió, classificació i repartiment de la valisa interna de TMB que arriba i surt de Zona Franca-2.\nAtendre el fax corporatiu de TMB, segellant les còpies, fotocopiant-les i registrant-les per a l'arxiu i fent el posterior repartiment.\nDes del departament de Carteria es coordinen tots els treballs de les ordenances, que tenen entre les seves funcions principals la classificació i repartiment de tota la paqueteria i correspondència interna dins dels edificis de Zona Franca-2 i del Zeppi i la reposició de paper i tòner de totes les màquines fotocopiadores dels centres, entre altres tasques. També classifiquen tota la valisa interna que s'enviarà fora de l'edifici.\nDisposen d'una bona formació, una elevada capacitat organitzativa i habilitats d'arxiu i classificació de documentació. La meticulositat, l'ordre i la capacitat per treballar en equip, així com la predisposició i la disponibilitat, són fonamentals per a aquesta tasca. És important ressaltar el grau de responsabilitat que tenen en la cura de la major part dels documents, ja que treballen amb un alt grau de confidencialitat.\nJosefa Marcos, Juan Antonio Ruiz, Miquel Bronchud, Meritxell Belmonte, Ana Torrico i M. Carmen Cascallar / M.A. Cuartero\nL'equip amb el cap del departament, Carlos Sánchez / M.A. Cuartero


Un discurs de la Reina sense la Reina Isabel II, per primer cop des del 1963\nUn Discurs de la Reina sense la reina per primera vegada des del 1963\nL'absència d'Isabel II en l'obertura de l'any parlamentari britànic anuncia la fi d'una era\nEl príncep Carles, príncep de Gal·les, llegeix el discurs de la reina a la Cambra dels Lords, durant l'obertura estatal del Parlament a la Cambra dels Lords al Palau de Westminster el 10 de maig de 2022 a Londres, Anglaterra. WPA Pool\nLondresPompa, circumstàncies i una certa sensació de moment irrepetible. Només un tron, el que habitualment fa servir el consort, lleugerament més baix que el de la monarca. Un Discurs de la Reina sense la presència d'Isabel II per primera vegada des del 1963. El príncep Carles, actuant en funcions de la seva mare i amb posat de rei in pectore, li ha prestat la veu per llegir el nou programa legislatiu del govern de Boris Johnson. Tot sense precedents. També la corona, al damunt d’una tauleta i d’un coixí de vellut, a prop de Carles però sense tocar-la. El futur rei, a la sala d’espera.\nL'acte d'obertura de l'any parlamentari que ha tingut lloc aquest migdia al Palau de Westminster ha sigut un assaig general dels temps que vindran i del relleu a què ha de fer front la monarquia britànica, tard o d'hora. Potser l'enorme bastida que encercla les cases del Parlament i que, literalment, sosté el palau i n'evita l'ensorrament, és una metàfora de tot plegat, de la renovació inevitable i en marxa de la Corona. Una institució que, malgrat tot, i d'acord amb les enquestes més recents, continua rebent el suport majoritari de la població (61%). Un suport que, quan s'analitzen les dades per edats, per preferències polítiques i fins i tot per si es va votar Brexit o no, queda més matisat.\nLa gran rellevància política d'algunes de les lleis presentades –com les de caràcter econòmic, per fer front a una inflació disparada, la més alta en tres dècades, o sobre el protocol d'Irlanda del Nord i altres epígons del Brexit – ha quedat eclipsada per l'esmentada absència de la reina, circumstància que prepara els britànics per a la fi d'una era.\nLa tradicional i sobrecarregada cerimònia de l'anomenat Queen's Speech va quedar capgirada dilluns a la tarda, com no havia passat mai, quan el Palau de Buckingham va anunciar que Isabel II no hi assistiria per "episòdics problemes de mobilitat". En les altres dues ocasions en què la reina no va poder llegir el discurs, el 1959 i el 1963 –totes dues perquè esperava un nadó–, va ser el lord chancellor d'aleshores qui va ocupar el seu lloc, el mateix que havia passat a l'època de la reina Victòria. Però, aquesta vegada, per exprés desig d'Isabel II, la sobirana va refer les ordres habituals perquè Carles pogués representar-la avui.\nSi habitualment l'enunciat del discurs, que escriu el govern, no té més rellevància política que ser una declaració d'intencions enmig d'una gran ostentació i d'un trompeteig sorollós –per bé que amb posterioritat hi ha un debat a la Cambra dels Comuns–, les promeses de l'executiu de Johnson per a aquest 2022 han tingut, de moment, una significació menor. I no pas perquè no siguin urgents els problemes a què fa front el país ni com Downing Street pensa resoldre'ls, sinó perquè la veritable protagonista de l'acte no hi era.\nLa gran pregunta implícita\nAixí, la pregunta implícita que tothom s'ha fet no és com Johnson resoldrà els problemes de les classes més populars per pagar la factura de la llum o del gas, sinó quin és l'estat de salut d'una dona que acaba de fer 96 anys i que al febrer en va celebrar setanta de regnat . Una dona, Isabel II, que en els últims mesos ha reduït cada vegada més l'activitat pública –sobretot des de la mort del seu marit, el duc d'Edimburg, l'any passat – i que la setmana passada va comunicar, a través de Palau, que tampoc assistiria a les tradicionals festes de primavera dels jardins reials, que es tornaran a celebrar després de la pandèmia.\nEl cotxe que porta la corona de la reina Isabel britànica sortint del Palau de Buckingham per a l'obertura estatal del Parlament al Palau de Westminster. Henry Nicholls / Reuters\nLa fragilitat cada vegada més evident de la monarca arriba quan el Regne Unit es prepara per celebrar, del 2 al 5 de juny, les festes del Jubileu de Platí pels setanta anys de regnat. I el debat ara no és si monarquia o república –aquí no hi ha dubtes, perquè l'establishment polític i mediàtic està d'acord en el manteniment de la institució–, sinó sobre com ha d'assistir la monarca als actes, en unes circumstàncies sorprenentment semblants a les que va viure la reina Victòria per al Jubileu de Diamants del 1897. Igual que l'actual titular de la Corona, quan the widow of Windsor, com en deien de Victòria, va celebrar el seixantè aniversari al tron també tenia una salut molt feble, potser encara més que Isabel II. En el seu cas, van ser els malucs artrítics els que la van deixar pràcticament immòbil als 76 anys.\nAixí que, a causa dels problemes de mobilitat d'Isabel II, i per facilitar-li la màxima comoditat, sa majestat no utilitzarà la carrossa d'or de vuit cavalls amb què s'hauria d'obrir la processó del jubileu el mes vinent, sinó que es desplaçarà amb cotxe fins a la catedral de Sant Paul, on tindrà lloc el servei d'acció de gràcies previst i hi entrarà per un lloc molt més accessible que l'escalinata principal –que té una vintena de graons–: la Great West Door.\nQue la reina no hagi participat en l'acte d'avui s'ha de llegir, doncs, com una mesura de precaució imposada pels seus metges davant els dies que venen, prou emotius i plens de significació per a una bona part del país. I que hagi sigut Carles qui l'hagi substituït, amb ordres d'última hora, també és una mostra que la monarca encara manega els fils del seu destí i, més important, els de la monarquia.\nDiscurs de la Reina Isabel II Regne Unit Monarquia britànica


Alcalà de Xivert ha inaugurat aquest matí la VI Fira de la tomata de penjar que, durant el cap de setmana, es converteix en cita obligada dins el calendari de fires dedicades als productes del territori a la província. La gran protagonista és la tomata de penjar d'Alcalà, producte emblemàtic del municipi, reconegut amb la Marca de Qualitat de la Comunitat Valenciana i que forma de Castelló-Ruta de Sabor, i que pot adquirir-se directament als productors a la fira. Els estands expositors es completen amb una variada oferta en productes artesanals i de proximitat, oficis tradicionals i associacions locals.\nLa fira ha quedat inaugurada pels festers i autoritats, amb una variada representació de càrrecs: president de la Diputació Provincial, senadors, diputats, diputats autonòmics i provincials, director territorial d'Agricultura, alcaldes i regidors de localitats veïnes, a més dels membres de la corporació municipal. La regidora de Cultura, Maria Agut, ha destacat "la col·laboració dels productors locals i de totes les persones i entitats que fan possible aquesta fira que, des que va néixer l'any 2013, no ha parat de créixer". El president de la Diputació Provincial, Javier Moliner, ha insistit que "aquesta fira té tan bona acollida perquè s'organitza pensant en posar en valor un producte extraordinari com és la tomata de penjar. Precisament, la iniciativa de Castelló Ruta de Sabor pretenia aconseguir això: donar a conèixer el potencial de productes únics de la nostra terra i s'aconsegueix amb l'aposta perquè cada poble cresca a través dels seus productes, tan lligats a la terra i les tradicions".\nLa fira es completa amb l'Espai Gastronòmic on tindran lloc els showcookings i demostracions gastronòmiques, a càrrec d'experts i cuiners. A més, tretze restaurants i bars d'Alcalà i Alcossebre ofereixen durant aquests dies, en alguns casos perllongant diverses setmanes, menús temàtics amb la tomata de penjar com a principal ingredient. A més, els visitants a la fira poden conèixer també el patrimoni local d'Alcalà, amb visites guiades a l'església de Sant Joan Baptista i al campanar i exposicions la Casa Abadia ia la Casa de la Cultura.


Sempre quedo meravellat quan escolto als mitjans noticies sorprenents sobre nous descobriments o avanços científics rellevants. El descobriment d’un enzim que té a veure amb la reproducció dels tumors cancerígens, el d’una pedra que revela l’existència d’aigua en algun planeta llunyà, el d’un procés biològic que explica l’existència de certes malalties...\nAquestes últimes setmanes, però, m’ha cridat l’atenció una espectacular presentació que s’ha dut a terme a Londres i que, d’entrada, pot semblar d’allò més insignificant: una hamburguesa. De ben segur també heu sentit la notícia. No, no és l’últim entrepà de Mc Donalds o Burguer King, es tracta d’una presentació, al meu entendre, molt més transcendental i que ens ha de fer rumiar, per doble partida.\nPer una banda, hem de saber que l’hamburguesa en qüestió no és qualsevol hamburguesa i que, ni de bon tros, pot comparar-se amb les ofertes que aquestes cadenes de fast food venen a 1 euro. Al contrari, l’hamburguesa de la qual parlo val, ni més ni menys, 250.000€ ! I, per postres, els que l’han provada diuen que poc s’assembla a les clàssiques hamburgueses a les que tots estem acostumats. És de color blanquinós, cosa que fa posar en dubte el de gust que et pot arribar a venir i, a més, no és massa gustosa.\nI qui paga 250.000€ per una hamburguesa? Doncs algú com el senyor Sergey Brin, un dels fundadors de l’imperi Google. Això m’ha cridat l’atenció. Un magnat de les noves tecnologies, patró de l’empresa que ha de desbancar l’imperi Microsoft i que, de fet, és l’empresa líder en el sector en aquest segle 21, invertint en hamburgueses?\nDoncs sí, i aquí hi ha l’interès de la notícia. L’altra banda de la notícia. L’interessant de l’hamburguesa és que ha estat creada de forma artificial en un laboratori i, per dir-ho d’alguna forma, sense fer patir cap vaca. Aquesta peça única, pel preu i per la seva procedència, ha estat creada íntegrament “en proveta”, a partir de cèl·lules mare. A partir de l’extracció d’aquestes d’una vaca (sense que aquesta patís, òbviament), es van aconseguir multiplicar i, alimentant-les correctament, van crear teixit muscular a partir del qual, després de triturar-lo i amassar-lo, es creà la valuosa peça de carn. Tal i com he dit, però, el seu aspecte dista una mica, encara, de les hamburgueses que trobem al mercat i, a banda d’aquest, el seu gust és una mica més insípid de l’habitual. Segons les fonts oficials, estan treballant per donar més credibilitat al producte, tot incorporant-hi greix, provinent també de la seva creació en laboratori.\nQue un important magnat com el cofundador de Google inverteixi en temes com aquest ens ha de fer pensar en els interessos el mouen. Defensa dels animals? Solucionar l’escassetat d’aliments del món? Massa maco i altruista, la veritat, però bé, a vegades també m’agrada pensar que no tothom es mou per interessos econòmics, i quedar-me amb aquesta idea... Per sentir-me millor. Si després la cosa es torça...millor no saber-ne res.\nEn tot cas, les possibilitats que les cèl·lules mare estan obrint en els últims temps és quasi infinita. Des d’un principi ens han promès la cura d’algunes malalties greus amb aquestes tècniques i l’auto-reparació de teixits malmesos. Després, s’especula amb la possibilitat de generar òrgans autònoms que permetin l’auto-transplantament sense possibilitat de rebuig, com si de l’argument d’una pel·lícula de ciència-ficció es tractés, però sense passar per la immoral i dubtosament ètica clonació. Ara, amb la creació de la carn sintètica, s’obre un ventall de noves possibilitats massa maco per ser creïble.\nQuina pega tindrà? I, si això s’industrialitza, s’hi oposaran les grans indústries càrniques? Quina opinió tindran d’aquests processos els defensors dels animals?\nHi ha moltes conseqüències que aquest descobriment pot tenir, que encara no sabem on ens poden portar. Si es crea carn artificialment, s’acabarà amb l’existència de granges de tot tipus de bèsties destinades a l’alimentació? I si és així, tota la indústria relacionada se n’anirà “a pique”?\nHaurien de tenir dret a néixer milers de bèsties que deixaran de fer-ho perquè el seu servei a l’alimentació s’haurà acabat? No oblidem que hi ha sobreproducció de producte animal per abastir un mercat que, d’abastir-se de carn artificial, deixaria de dependre del primer...\nEn fi. En època de vacances és quan el sol em fa bullir més el cap i dec tenir més temps per donar voltes a coses com aquestes. Tot i amb això, ara que s’acosta l’hora de menjar alguna cosa, mirant la nevera em pregunto què faria si em trobés un paquet d’hamburgueses amb el segell “Hamburguesa de cèl·lules mare”... Me les menjaria o tindria algun prejudici? Potser amb aquest dilema es va trobar la meva iaia quan va comprar el primer paquet de pastilles de caldo de pollastre liofilitzat... Tot serà acostumar-s'hi.\nI vosaltres, què faríeu? Demanaríeu el ketchup? Normal 0 21 false false false CA X-NONE X-NONE


Vols barats de Sevilla a Tòquio des de 980 € a Iberia\nVols barats Japó Tòquio Sevilla-Tòquio\nVols barats de Sevilla a Tòquio (TYO) de Sevilla a Tòquio Sevilla-Tòquio, Japó\nConsulta l’oferta de vols de Sevilla a Tòquio i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Sevilla a Tòquio.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Sevilla a Tòquio fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


CRÒNIQUES DES DE XOPILÀNDIA: Una imatge val més que mil paraules\nEs tracta d’una instantània de la conferència que va pronunciar Soler sobre la història del poble el 28 de gener de 2012. Era el primer gran acte per commemorar el 400 aniversari de la Carta Poble de Vilallonga. Com poden observar, a la taula l’acompanyen l’aleshores regidor de Cultura, Santi Alberca, i l’alcalde, el senyor Llorca. L’acte va ser arreplegat per diversos mitjans de comunicació que l’endemà van destacar que es va aprofitar la conferència per presentar el projecte sobre el llibre d’història del poble, que escriuria el mateix Soler. Ací tenen la cita textual d’un dels mitjans que se’n van fer ressò:\n“La conferència va estar presentada pel regidor de Cultura, Educació, Valencià i Festes, Santi Alberca, qui va aprofitar per presentar la Comissió del IV Centenari, algunes de les activitats que volen realitzar-se així com el projecte del llibre d’història del poble que està elaborant i coordinant Abel Soler, amb qui va convidar a col·laborar a tot el poble aportant fotografies i documents.” www.saforguia.com\nCom poden comprovar no és cert que l’alcalde no tinguera ni idea que s’estiguera elaborant un llibre sobre la història del poble. Tècnicament el Bloc-Compromís no va realitzar cap maniobra a esquena de l’alcalde. El dia que es va fer públic Llorca estava a penes a un metre del regidor que va fer l’anunci. I si no es va assabentar, degué ser perquè ell mateix es va girar quan parlava Santi Alberca. O perquè, tal vegada, en aquells moments duia uns auriculars per escoltar al Madrid – Saragossa que estava jugant-se al Bernabeu des de les huit de la vesprada d’aquell 28 de gener. Per tant, senyor Llorca, deixe de mentir. Vosté sabia perfectament que Abel Soler estava elaborant un llibre sobre la història del poble.\nÉs possible que les raons per impedir la difusió del llibre siguen unes altres. Segurament estarà enfadat amb els regidors del Bloc-Compromís, perquè vosté no apareix al llibre. Estic d’acord amb vosté. De la mateixa manera que el regidor de Cultura, Santi Alberca, va escriure la introducció del llibre, considere que hauria sigut adequat que vosté també figurara.\nPotser tampoc li ha agradat l’autor del llibre. La veritat és que encara no he tingut temps de llegir el llibre, lògicament perquè vosté no m’ho ha permés, per aquest motiu no puc entrar a valorar si el llibre de Soler és un pamflet polític, com sembla que el considera vosté, o un rigorós treball d’investigació. Però cal dir que el currículum de Soler parla per si mateix. Ha escrit vora 50 llibres de les mateixes característiques que el que ha elaborat per al nostre poble. També compta amb innumerables articles en publicacions de reconegut prestigi. Siguem seriosos. Respectem, per favor, la labor dels experts. Jo pensava que sent socialista, vosté valoraria més el saber i la cultura. Però ja veig que estic equivocat.\nPer altra banda, diuen que tampoc li ha agradat que l’autor haja optat al títol pel topònim del poble en valencià ‘Vilallonga’. Als llibrets de festes dels últims anys només ha figurat el nom del poble en castellà ‘Villalonga’ i tampoc s’ha acabat el món. A més a més, l’article 20 de la Constitució garanteix la llibertat d’expressió de l’autor i, per molt que no li agrade, Soler està en el dret de posar el títol que li vinga en gana. Per això l’autor és ell, no jo, ni vosté.\nPer últim, també crec que ha carregat contra l’autor, al qual ha acusat d’intentar imposar-nos un escut que no respecta les nostres senyes d’identitat. Açò també és fals. L’autor l’únic que ha manifestat és que l’escut que gastem com a emblema del poble no respecta les lleis de l’heràldica i que, per aquest motiu, la Generalitat no ens l’aprovaria. De fet no és oficial. Per això, Soler suggereix un altre disseny, sense tractar d’imposar res a ningú.\nEn definitiva, senyor Llorca, recapacite. Ja no s’estila cremar llibres. La Inquisició va desparéixer l’any 1834 i, curiosament, l’última víctima va ser un mestre d’escola valencià, anomenat Cayetano Ripoll. Deixe d’avergonyir-nos com a poble i permetra’ns conéixer de quina manera vivien els nostres avantpassats i quins eren els principals maldecaps que patien. No vulga passar a la història com un vulgar Torquemada. Ni vosté ni els veïns de Vilallonga (ni tampoc els de Villalonga) ho mereixen.\nPublicado por Manel Àlamo en 18:11


Marín considera que la part alta d'Escaldes està "retrobant el seu encant"\nUn moment del ball de l'Esbart Santa Anna durant l'acte de la festa major.\nActualitzada 26/07/2016 a les 18:00\nLa cònsol major d'Escaldes-Engordany, Trini Marín, ha defensat les actuacions fetes durant el seu darrer mandat a la part alta de la parròquia, així com les que estan per venir. Tot plegat està contribuïnt que la zona "retrobi el seu encant", el qual va perdre anys enrere un cop van començar a tancar molts dels hotels existents. Marín també ha informat que en un parell d'anys ja es podrà començar a construir el nou aparcament de 600 places, per acabar amb una de les principals mancances de la zona. "Abans era una de les zones més importants de la parròquia perquè hi havia molts hotels oberts", ha exposat, "ara molts estan tancats, però poc a poc aquesta àrea va retrobant el seu encant", ha assegurat.\nCom a exemples de feina feta, Marín ha ennumerat el trasllat de la biblioteca comunal a l'edifici del Centre d'Art (CAEE), l'embelliment de la plaça Santa Anna, la reforma de l'avinguda Carlemany o el futur museu Thyssen que l'any vinent s'inaugurarà a l'hotel Valira. Ara queda com a gran projecte pendent, ha reconegut la cònsol, l'adequació de zones d'aparcament. En aquest sentit, la demanda es cobrirà amb el nou aparcament Escalé de 600 places, entre la carretera de l'Obac i el Carrer Mossèn Adellach, amb accés des d'aquests dos punts. Actualment s'està treballant "en la part administrativa i jurídica" i d'aquí a un parell d'anys "es podrà començar a construir", ha exposat.\nMalgrat la intensa calor que feia a la plaça Santa Anna aquest dimarts al migdia, els escaldencs no s'han volgut perdre l'esdeveniment més emblemàtic de la seva festa major. Després de la tradicional missa, la plaça s'ha quedat petita per assistir al ball de l'Esbart Santa Anna, format per adults però també per balladors molt menuts que han fet les delícies dels assistents, sobretot de familiars i amics. L'acte també ha comptat amb l'assistència de nombroses autoritats, com el propi cap de Govern i excònsol d'Escaldes, Toni Martí; el ministre de Justícia i Interior, Xavier Espot, o la consellera general socialdemòcrata, Rosa Gili. Evidentment també hi han estat presents els consellers i conselleres de la corporació, de la majoria i de l'oposició.


política exterior Archives - Cat Diàleg - Diari Digital català\nMónResearchZPortada DerechaZResto 18 July, 2017 0\nFocusMónZPortada IzquierdaZResto 5 December, 2016 0\nTrump té preparada la seva política exterior. I nosaltres?\nA pesar de les crítiques, Trump ha detallat durant la seva campanya una política exterior molt coherent, basada en un principi totalment diferent de la d’Obama i Clinton. Si la implementa, el món podria tornar a un escenari on els estats competirien més i cooperarien menys\nMónResearchZPortada IzquierdaZResto 14 November, 2016 1\nEl fet que Trump es convertís la setmana passada en el quaranta-cinquè president electe dels Estats Units ha despertat fonamentalment tres reaccions: incredulitat, molèstia i -sobretot entre els polítics i analistes d’arreu del món- incertesa. No obstant, hi ha un àmbit que escapa en bona mesura del dubte: la política... Read more\nEl prestigiós think tank ECFR presenta una estratègia de política exterior de la UE per tal de recuperar protagonisme a l’escenari internacional. Què hauria de fer Europa?\nEuropaMónResearchZPortada DerechaZResto 21 July, 2015 0\nÉs difícil creure que la Unió Europea sigui capaç de projectar-se com una potència internacional quan li costa tant tenir les coses de casa ordenades. No obstant, la flamant Alta Representant de la Unió per Afers Exteriors i Política de Seguretat, la italiana Federica Mogherini (42), té molt clar... Read more


Muntacotxes en hotel de la Costa Brava - Válida Lift\nMuntacotxes en hotel de la Costa Brava\nElevador per a pàrquing subterrani\nInstal·lació d'un elevador muntacotxes realitzat per Válida Lift per un pàrquing subterrani de Sant Antoni de Calonge (Girona). Gràcies a aquest ascensor els clients d'aquest hotel poden accedir fàcil i discretament a les places de parquin amb solament estrènyer un botó.\nAquest model consta de doble pistó, un per cada lateral, aconseguint repartir el pes de manera òptima al llarg de tota la plataforma. El sistema hidràulic ofereix una gran seguretat i suavitat durant el trajecte, a més de permetre un muntatge molt més ràpid, la qual cosa es tradueix en menys hores de mà d'obra.\nA nivell d'acabats, aquest muntacotxes disposa de terra antilliscant, parets de xapa amb reforços anti-cops i botonera retroiluminada que pot accionar-se sense necessitat de baixar del vehicle.\nEls muntacotxes són una solució ideal per párquines que, per configuració o espai, no és possible construir una rampa d'accés que compleixi amb la normativa vigent. Els ascensors per a cotxes permeten una major optimització de l'espai, guanyant així algunes places de parquin.\nSi estàs interessat a instal·lar un muntacotxes o un altre tipus d'ascensor, truca'ns. T'oferim un ampli catàleg d'ascensors i serveis postvenda: 972 476 068.


Ricard Vilanova (bloc): >>> DIA D!!!\nAixí mateix ho tenia anotat pel dia 1 d'octubre al Google Calendar. I la veritat és que "la realitat ha superat la ficció", m'ha vingut tot rodat, no ha calgut fer res i he obtentingut més de l'imaginat en el millor dels casos...\nUs explico una mica per sobre i aniré detallant més endavant:\n- Per la Festa Major de Vilanova i la Geltrú de 2006, estava tallant "tranquil·lament" le enrededares de la valla de casa. Havia començat les vacances i en comptes d'estar content pels dies que em quedaven per endavant, em van fer una "jugadeta" amb els últims dies de vacances i estava emprenyat com una mona. I vinga a donar-li voltes al cap a tota la situació que s'estava donant i les contínues tensions i el treballar de més... I de cop em trobo amb aquesta idea al cap: marxaré d'ADN Studio per posar-me a treballar sol. No sé quan, però des de ja mateix aquest és el meu propòsit.. Amb tots els anys treballats a Venca i a Creàtica, després d'èpoques d'estar "més cremat que el pal d'un xurrer" mai havia tingut els nassos d'arribar a aquesta conclusió.\n- Des de llavors estava esperant una senyal, alguna cosa que em donés l'esperança de que això es pogués realitzar. Per una banda necessitava cobrar l'atur com a coixí (si has de començar de 0 passen uns mesos fins que comencen a entrar feines, i fins que arriben al nivell constant i continu per fer la facturació necessària poden passar els 2 anys ben bons). I veient que aquesta senyal divina no venia, vaig planificar l'any amb vacances inclos per fer-ho aixó; per això el >>>DIA D!!! era el dia que jo posava les cartes sobre la taula i explicava obertament que volia marxar. Com segons conveni el nostre càrreg administratiu, sinó tècnic, hem d'avisar amb 30 dies d'antelació, oferia la possibilitat de quedar-me 30 dies més a canvi m'arreglessin l'atur. Si no me l'arreglaven, 30 dies. I això és tot el que esperava si hi accedien, per la qual cosa portava mesos malalt perquè no sabia com encarar el tema.\n- Doncs l'1 d'agost va arribar aquest senyal diví que estava esperant, però no el vaig saber veure fins setmanes després. Em van despatxar. Em van fer fora al carrer. I els primers dies, tot i que la meva part més conscient sabia que era el millor que em podia passar, la meva part més emocional es va enfonsar i vaig estar uns dies tocadet. El més curiós és que no hi havia motiu aparent i encara haig d'averiguar el per què real. En qualsevol cas aquí està la cara que se'm va posar aquell dia (una mica en broma una mica en sèrio). El més que curiós és que quan van decidir fer-me fora va ser la primera setmana de juny, tot just després del nostre viatge a Tunis i a causa d'aquesta decisió (que ells no van fer pública però que els vaig endevinar), vaig agafar un Herpes (que de fet és una rabieta perquè em feien fora al carrer). I la decisió final va ser la primera setmana de juny (la seva cara els va delatar al tornar jo de vacances), però el possible origen (evidentment tot són suposicions) es remonta al penjar aquesta carta a l'estudi el 23/03/08. Va ser vista i no vista.\n- Però és clar, tal i com han anat les coses, en els últims mesos m'han pagat endarrariments d'antiguitat (que no havia demanat), per la qual cosa en els últims 3 mesos ho havien pro-ratejat i tenia una nòmina "inflada". I al fer el càlcul de la indemnització, va sortir "súper-inflada":-). A més he cobrat les parts proporcionals dels mesos de vacances... Tinc també l'atur ja gestionat... Què més vull? ;-)\n- Potser el que trobo a faltar és que m'hagin regalat un rellotge d'acomiadament... ;DDD


El Barça repeteix victòria contra el Flensburg i torna a la Final Four de Colònia (27-24) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nBen Ali ha demostrat que segueix estan fi de cara a porteria\nL'equip d'Ortega ha tirat d'ofici en el partit de tornada dels quarts de final de la Champions d'handbol contra els alemanys\nRedacció Esport3 19/05/2022 - 11.44 Actualitzat 19/05/2022 - 22.29\nEl Barça jugarà per desena vegada la final fiur de la Champions d'handbol. L'equip d'Antonio Carlos Ortega ha estat el clar guanyador de l'eliminatòria davant el Flensburg (victòria de 4 gols a l'anada i de 3 a la tornada) i torna a estar entre els quatre millors d'Europa. Els blaugrana seran un any més a les semifinals de la final four de la màxima competició continental, que com és habitual es disputarà a Colònia,entre el 18 i el 19 de juny.\n🔚 FINAL AL PALAU BLAUGRANA\n⚡ EL BARÇA TORNA A LA F4 DE COLÒNIA (18-19 juny)\n🔥🎉 El Palau Blaugrana és una festa!!@FCBhandbol 2⃣7⃣ 🆚 @SGFleHa 2⃣4⃣\n Esport3 (@esport3) May 19, 2022\nAl final del partit hi havia eufòria entre els jugadors i els aficionats del Barça que omplien el Palau blaugrana, on s'han aplegat gairebé cinc mil aficionats. Inicialment el Barça s'ha contagiat del joc lent i pausat del Flensburg. Els blaugrana han dominat amb petits avantatges de dos i tres gols, però els ha faltat intensitat i velocitat. A un minut del descans els alemanys han empatat per primer cop a 9 gols. En aquesta primera part, que ha acabat en empat a 10, Ben Ali i Dika Men, amb tres gols cadascun, han marcat diferències en atac.\nLa segona meitat ha començat amb un Barça més endollat i amb l'extrem Ariño demanant el suport del públic. El Flensburg no ha fet mai la sensació de poder superar el Barça, però tampoc s'ha deixat anar. Hampus Wanne, que precisament la temporada entrant jugarà al Barça, ha deixat empremta de la seva qualitat, però no n'hi ha hagut prou. A tres minuts del final, Aitor Ariño de contracop ha situat el 26 a 23 i ha tornat a esperonar el públic, i l'altre extrem de l'equip, Aleix Gómez, ha sentenciat el partit, que finalment ha acabat amb victòria blaugrana de tres gols, 27 a 24.\nA la ciutat alemanya esperen clàssics de la competició com el Kielce, el Veszprém o el guanyador de l'eliminatòria PSG-Kiel.\nOrtega: "No ens conformem amb estar a Colònia, volem guanyar el títol"\nAl final del partit, l'entrenador malagueny, Antonio Carlos Ortega, ha reconegut que se sentia una de les persones més felices del món:\nLa meva felicitat és molt gran, especialment perquè hem arribat a la F4 per mèrits propis en una temporada que, al principi, no va ser gens fàcil per moltes coses, sobretot per les dues derrotes contra el Kielce. Va ser un moment dur per l'equip i per tot el cos tècnic. Ara no ens conformem amb estar a Colònia, volem guanyar el títol.\nSortejat el quadre de Wimbledon, que comença dilluns


La Fundació Crèdit Andorrà dona productes a la Creu Roja\nArticles donats a la botiga solidària de la Creu Roja\nActualitzada 02/06/2021 a les 09:38\nLa Fundació Crèdit Andorrà va realitzar ahir una donació de 1.164 productes de primera necessitat a Creu Roja Andorrana, en la segona col·laboració que fa per a la botiga solidària. L’entitat va lliurar productes alimentaris, d’higiene personal i de la llar, que se sumen a les 857 unitats de l’entrega que es va fer al gener i que tenen un valor total de 2.500 euros.\nLa directora de la Fundació Crèdit Andorrà, Francesca Ros, va posar en relleu el compromís “d’estar a prop de les persones i, especialment, dels col·lectius més vulnerables. Per això impulsem i col·laborem amb iniciatives com la botiga solidària”. Per la seva part, el director de l’ONG, Jordi Fernàndez, va agrair la iniciativa i va destacar que “el suport i la col·laboració d’entitats com la Fundació Crèdit Andorrà, que de manera regular ajuden la botiga solidària, són fonamentals per a l’activitat que porta a terme Creu Roja Andorrana”.


Convocatòria concurs d'accés a places dels cossos docents universitaris. Convocatòria publicada al BOE núm. 14, de 16 de gener de 2020. Proposta de provisió 2/2020 TU Ciència de la Computació i Intel·ligència Artificial (Codi 304249) - Tauler d'anuncis - Seu electrònica - Universitat de les Illes Balears\nSeccions: Convocatòria concurs d'accés a places dels cossos docents universitaris. Convocatòria publicada al BOE núm. 14, de 16 de gener de 2020. Proposta de provisió 2/2020 TU Ciència de la Computació i Intel·ligència Artificial (Codi 304249)\nConcurs d'accés número 2/2020 TU Ciència de la Computació i Intel·ligència Artificial (Codi 304249) (27/03/2020)


"Qualsevol cosa és bona i útil si és de xocolata" : 2014\nDesprés de les vacances d’estiu i la calor, que no és la millor companyia per posar-se a cuinar tornem a la cuina! Aquest pastís el vaig fer per primer cop fa un parell de setmanes! És una recepta treta d’internet, però que jo vaig reconvertir bastant a la meva manera i la veritat és que va donar molt bon resultat!\n200g de galetes tipus Digestive o Maria (jo personalment prefereixo les Digestive)\n150g de xocolata blanca (millor si és especial per postres)\n500g de nata per muntar (35% de matèria grassa)\nTriturem les galetes i les barregem amb la mantega, formant una pasta homogènia.\nPosem la base al motlle del pastís de manera que quedi ben repartida i la deixem reposar a la nevera.\nDesfem la xocolata blanca al bany maria.\nPosem la resta d’ingredients a temperatura ambient (MOLT IMPORTANT), en una olla a foc juntament amb la xocolata ja desfeta, i anem remenant fins que arrenqui el bull.\nUn cop arrenca el bull és molt important apagar ràpidament el foc, ja que sinó es pot cremar.\nHo aboquem sobre la base que havíem reservat i ho tornem a guardar a la nevera unes cinc hores abans de servir. Tot i així és millor fer-ho d’un dia per l’altre.\nPublicat per Helena CC a 4:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: berenar, postres, sense forn, xocolata, xocolata blanca\nMousse de maduixa i nata\nDesprés de molt de temps sense aparèixer per aquí, vinc amb una recepta nova que he fet aquest cap de setmana! Es tracta d'uns postres fresquets ideal per aquest estiu, una mousse de maduixa i nata!\n25 gr de cola de peix(*)\n(*) són fulles de gelatina alimentària. Es troben fàcilment als supermercats.\nUn cop tinguem tots els ingredients, mans a l'obra!\n1. Aixafem les maduixes amb el mini-primer fins que quedin totalment líquides.\n2. Afegim el sucre i remenem suaument.\n3. Posem la cola de peix en aigua perquè s'estovi. Al cap d'uns minuts ho afegim a la barreja anterior i ho posem a foc molt lent perquè la gelatina es desfaci. Un cop s'hagi desfet i no quedin grumolls ho retirem del foc i deixem que es refredi.\n4. Muntem la nata.\n5. Un cop tenim les dues barreges -un cop la primera ja no estigui calenta- les ajuntem i ho barregem molt suaument per tal que la nata no baixi.\n6. Aboquem la mousse a un motlle i a la nevera durant 24h. Un cop passades les 24h es pot posar al congelador perquè tingui una textura més gelada -i treure-la uns minuts abans de servir-. Això ja dependrà dels nostres gustos.\nPublicat per Helena CC a 1:55 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: estiu, fruita, nata, postres, sense forn


La periodista Núria Ribó presenta avui el seu llibre sobre Hillary Clinton a PLF.\nHo farà en el marc d’una nova activitat cultural que comença avui i que s’anomena “Tast de lletres”. Aquesta activitat, organitzada per la revista RiP de PLF, portarà fins al nostre municipi cada mes a diferents escriptors per coneixer la seva obra i aprofitar per tractar temes actuals que gravitin a partir del seu treball literari.\nAquests vespre es farà la primera sessió del Tast de Lletres amb la visita de la periodista Núria Ribó, que durant prop d’una dècada va ser la corresponsal de TVE als EEUU i també a Londres.\nFruit d’aquesta experiència, Ribó té un profund coneixament de la política nortamericana, io l’any 93 va publicar un primer llibre amb Hillary Clinton com a personatge central. Es tractava llavors de la biografia.\nAprofitant la possibilitat que Clinton fós nominada candidata pel partit demòcrata a les properes eleccions nortamericanes, Ribó va rebre l’encarrec de realitzar un nou treball sobre l’exprimera dama, que ha estat la primera dona amb possibilitats reals d’arribar a la Casa Blanca. De fet el títol del llibre de Ribó és “Hillary Clinton: retorno a la casa blanca”, un camí, però que fa menys d’una setmana es truncava amb la renuncia de la candidata davant l’èxit a les primàries demòcrates de Barack Obama.\nAvui Ribó parlarà de la política nortamericana i també del Clinton, una dona paradoxal, que no compta a EEUU amb les mateixes simpaties que el seu marit, l’expresident Bill Clinon.\nRibó potser donarà algunes de les claus, que tracta en el seu llibre, sobre perquè Clinton, tot i la seva influència ha hagut d’abandonar la carrera presidencial.\nEl tast de Lletres combina la conversa distesa amb els autors amb el tast de vins. La pròpia organització és qui fa una tria d’un vi en cada sessió i es dóna a tastar entre els assistents a l’acte.\nLa cita d’avui és a les 8 del vespre a la biblioteca Enric Miralles amb entrada gratuïta.\nAquesta nova activitat, organitzada per la revista RiP, tindrà d’entrada un caràcter mensual.\nArticle anteriorNingú vol comprar la Nylstar de Blanes, l’antiga Safa.\nArticle següentLa vaga deixa quasibé buits els supermercats de PLF, i la verdura i la fruita a la cooperativa agrícola no té sortida.


L'aposta d'Aragonès: Compromís amb el diàleg, però rebutjar els PGE La República\nL’aposta d’Aragonès: Compromís amb el diàleg, però rebutjar els PGE\n“Els comptes són una cosa i la negociació, una altra”, ha dit el president en una entrevista\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha afirmat aquest dilluns que el compromís amb el diàleg per superar el conflicte català s’ha de mantenir tot i que ERC rebutgi els pressupostos generals de l’Estat (PGE).\nEn una entrevista d”El País’ que ha recollit Europa Press, s’ha mostrat convençut que la voluntat de diàleg del president del Gobierno, Pedro Sánchez, “no és fruit d’una negociació sobre els pressupostos, sinó que és sincera”.\n“Els comptes són una cosa i la negociació, una altra. Dit d’una altra manera, si rebutgem els pressupostos ha de continuar el compromís amb la negociació”, ha defensat, i ha insistit que el Govern no s’aixecarà de la taula de diàleg.\nEl president català ha apostat per construir una posició unitària dels partits independentistes sobre els pressupostos, però ha avisat que, si no s’assoleix un acord, “no serà un impediment perquè pugui avançar una negociació amb la màxima ambició”.\nSobre el termini de dos anys per avaluar els resultats del diàleg pactat amb la CUP, Aragonès ha afirmat que “no ha de comportar necessàriament la finalització de la negociació; tampoc no vol dir que s’allargui ‘sine die”, i ha apuntat que el 2023 també acaba la legislatura a Espanya.\nPer veure que s’avança en la taula de diàleg, creu que caldrà constatar que “no es taca la porta a cap proposta”, per la qual cosa debatrà el plantejament del Govern espanyol, malgrat que considera que un nou Estatut no és la solució perquè exclou una part de la ciutadania, segons ell.


La nova llei de governs locals eliminarà un miler de càrrecs públics remunerats\nHo ha anunciat Joana Ortega al Parlament. L'objectiu és estalviar uns 1.100 milions anuals\n3 min. Barcelona 21/02/2013 20:06\n260x366 Joana Ortega, en la compareixença al Parlament / ACN Joana Ortega, en la compareixença al Parlament / ACN\nLa vicepresidenta de la Generalitat i consellera de Governació, Joana Ortega, ha anunciat aquest dijous al Parlament que la llei de governs locals que prepara el seu departament inclourà "l'extinció de més d'un miler de càrrecs públics" relacionats amb el món municipal. Sense concretar gaire quin tipus de llocs s'eliminaran, Ortega ha detallat que, per exemple, la representativitat institucional a nivell comarcal es limitarà al ja existent consell d'alcaldes. Amb aquesta i altres mesures incloses en la llei, que ha assegurat que està a punt d'arribar al Parlament, la vicepresidenta preveu que l'administració catalana s'estalviarà "entre 1.000 i 1.100 milions d'euros anuals".\nJoana Ortega té la llei de governs locals i les mesures d'estalvi que suposarà pràcticament a punt. Així ho ha explicat davant la comissió d'Afers Institucionals del Parlament aquest dijous a la tarda. I és que per la vicepresidenta, aquesta és una de les fites "més importants i prioritàries" del seu departament.\nEn aquest sentit, Ortega ha avançat que el projecte de llei preveu que "s'extingeixin més de mil càrrecs públics remunerats, amb l'eliminació de tots els plens dels consells comarcals i establint com a màxim òrgan de decisió de la comarca el consell d'alcaldes, que ja existeix". A més, s'impulsarà la "reducció o desaparició" de consells comarcals de l'àrea metropolitana de Barcelona, "clarificant competències i eliminant duplicitats". De la mateixa manera, la llei establirà la "creació d'un programa de fusió voluntària de municipis, que haurà de determinar en quins casos és aconsellable la fusió per criteris històrics, geogràfics, econòmics o demogràfics i quines mesures s'establiran per fomentar aquesta fusió".\nD'altra banda, Joana Ortega també ha detallat algunes de les mesures que afectaran més els municipis i les seves estructures. Així, es preveu que les poblacions amb menys de 1.000 habitants "veuran delegades algunes competències a les comarques de manera automàtica". Així, la comarca esdevindrà, segons Ortega, "l'ens bàsic de prestació de serveis de forma mancomunada".\nLa llei potenciarà igualment el reforçament "dels mecanismes de cooperació i coordinació interadministrativa" i es garantirà "la reassignació de recursos en competències delegades". Als municipis de més de 5.000 habitants, el Govern té previst establir també "l'obligació de tenir un programa d'actuació municipal".\nTot això suposarà, segons ha dit la vicepresidenta, "un estalvi quantificable d'entre 1.000 i 1.100 milions d'euros anuals", que s'aconseguirien també "amb el foment de la reducció d'entitats públiques, consorcis, mancomunitats i entitats públiques, que veuran limitada la seva creació als supòsits d'absoluta necessitat i sempre que el consell comarcal no pugui desenvolupar el servei pel qual es crea".\nJoana Ortega també ha volgut advertir que aquestes mesures són les que es preveuen al projecte de llei, i ha fet una crida al diàleg perquè tots els grups estiguin disposats a "debatre àmpliament" les iniciatives durant el tràmit de la norma al Parlament.\nLa Generalitat limitarà el sou dels alcaldes


Canvis automàtics - Great MotorsGreat Motors\nCanvis automàtics 2\nCanvis automàtics 3\nSom especialistes en el diagnosi, el manteniment, la reparació i l’adaptació electrònica al perfil de conducció de tot tipus de canvis automàtics.\nvariador continu (CVT)\nAquest canvi automàtic s’anomena canvi de variador continu o CVT, per les sigles del seu nom en anglès, Continuous Variable Transmission, ja que els desenvolupaments no estan determinats per un parell d’engranatges, sinó per dues politges formades per elements cònics i unides per una cadena que transmet la potència, cosa que permet que tinguem infinitat de marxes i sempre amb el motor en el seu valor de règim òptim per tenir més eficiència en l’entrega del parell.\ndoble embragatge pilotat\nLa caixa del canvi de doble embragatge és un tipus de caixa de canvis semiautomàtica seqüencial. El seu funcionament es basa en la utilització d’un sistema robotitzat de doble embragatge i doble conjunt de selectors de marxes, un per a les marxes parells i un altre per a les imparells.\nGrup VAG, Audi / Volkswagen / Skoda el Grup Chrysler, Ford Motor Company i Mitsubishi Motors “Twin Clutch Sportronic Shift Transmission”, BMW – “M Dual Clutch Transmission”, Porsche – “PDK”.\nautomàtica hidràulica tradicional\nEl tipus predominant de transmissió automàtica és la que funciona hidràulicament, amb un convertidor de parell i un conjunt d’engranatges planetaris per proporcionar una multiplicació del parell. El convertidor de parell consta d’una bomba (que llança l’oli hidràulic) i una turbina (que rep l’oli). La bomba llança el fluid amb una força determinada i la turbina rep de la bomba bona part de la seva força mecànica, al voltant d’un 90%, tot i que aquest percentatge por arribar al 100% quan el convertidor disposa d’un “embragatge de convertidor” o punteig hidromecànic. Després tenim els planetaris, els quals, a través dels discs de fricció, reben el parell i modifiquen les revolucions de sortida que necessita cada marxa. Des de fa ja anys, aquests senyals es detecten elèctricament i es processen electrònicament. Un calculador, o unitat electrònica de comandament del canvi (TCM), s’encarrega d’activar les vàlvules de comandament, que ara són electrohidràuliques. Totes les marques disposen d’aquest tipus de transmissions, que són les més evolucionades, ja que fa molts anys que són al mercat. Les primeres caixes ja es muntaven en els anys cinquanta.\nAquest tipus de transmissió és una combinació entre caixa manual i automàtica. És una caixa manual amb un robot electrohidràulic, que fa els moviments de la palanca i de l’embragatge (disc amb sec convencional) que faria el conductor si el vehicle fos manual. És un canvi poc evolucionat i una mica lent entre marxes.


El «crooner» de la Plana\nHome clau en el món agroalimentari d'Osona, expresident del Vic de futbol i condemnat per contraban de llet en pols, Josep Maria Vall publica ara, amb 61 anys, el seu disc de debut\nBiografia, a grans trets, del personatge: fill del mestre de l'escola del poble, neix a Torelló el 1946. De menut, se'n va anar a viure a pagès, iniciant així una trajectòria que el converteix en un dels personatges més influents del sector agroalimentari d'Osona. Durant quinze anys exerceix de gerent de la Cooperativa Plana de Vic. Durant quatre, de president de la Unió Esportiva de Vic. I ara en fa dos va rebre un bon calbot judicial en ser condemnat a una multa de 2,8 milions d'euros i vuit mesos de presó per la importació clandestina de llet en pols d'Estònia. «No hi estava pas ficat, però em va acabar esquitxant», es defensa.\nAra, Josep Maria Vall, que com aquell qui diu fins ara no havia cantat ni a la dutxa però que, des de fa dos anys, li ha agafat per compondre, acaba de publicar el seu primer disc, originat per una juguesca amb una amic. «Em va dir: “Si ets capaç d'escriure dotze cançons, jo et pago un disc”, i en vaig escriure tantes que podria editar ara mateix, si volgués, el segon treball. L'amic va complir la promesa, tot i que al final la cosa va costar tants diners que vam haver d'arribar a una mena d'acord», explica. El treball s'anomena Vida («li he posat així com una denúncia de tot el tema de les drogues») i la première es va fer al desembre al Teatre Vigatà, amb una assistència de més de 700 persones. Vall, que situa com a «fores de sèrie» Serrat, Raimon (a qui, de jove, quan el de Xàtiva tenia prohibit cantar a Catalunya, va aconseguir fer actuar a Gurb) i els Beatles, s'havia convertit ja en el crooner de la Plana.\nEl disc (del qual destaca especialment la portada: Vall, de vint-i-un botons, emprant una vareta màgica enmig del camp) ha estat realitzat amb la complicitat de dos personatges més: Anna Soldevila, que exerceix en certa manera de musa particular de l'exgerent de la Cooperativa Plana de Vic, i el també insigne vigatà Ricard Puidomènech, exintegrant de Loquillo y Trogloditas, amb el qual Vall escriu la major part de les cançons, nou cantades en català i dues en castellà. «Dibuixaré amb els dits / el teu cabell tan fi, dibuixaré amb les mans / tot el teu cos ben nu./ I t'abraçaré, t'abraçaré, com dius... / no t'ha abraçat mai ningú», canta a Dibuixant el temps; «Aquest petit carrer de quan anava a l'escola, / aquest petit carrer on vaig començar a aprendre, / hi ha les mateixes pedres, / però no la mateixa gent. / Ja no hi ha la Maria, / ni tampoc la Roser, / ni aquelles tertúlies de nit en el carrer, / de nit en el carrer», recorda a Petit carrer.\nBé, i de tot plegat, senyor Vall, què en pensa la família? «Els amics van riure, i a la família no els vaig dir res fins que el disc va haver estat enregistrat. Un nano meu em va dir que ja ho podia haver fet vint anys enrere, però jo crec que l'edat no compta. T'has de mantenir jove, i amb la joventut sempre es poden anar fent coses.»


The Daily Avalanche: Concurs / Impromptu\nGalderich 14 de setembre de 2012, a les 0:13\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 0:21\nEncara així, pots intentar superar aquest handicap.\nSalvador Macip 14 de setembre de 2012, a les 0:20\nJo com el Galderich: no enganxo res...\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 0:22\nJa es nota que no vau fer el servei social...\nGLÒRIA 14 de setembre de 2012, a les 0:28\nNo faig manualitats.\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 0:31\nGlòria, comença a deprimir-me que ningú (ni dones ni homes) sigui capaç de preservar algunes nocions sobre el nostre passat comú i artesanal.\nCarme Rosanas 14 de setembre de 2012, a les 0:32\nDiré el primer que he pensat i no sé pas si va per aquí, perquè no sé si d'això se'n pot dir un absurd:\nLas agujas que entran y salen de la làmina de algodon tensada sobre el marco redondo... bordan, no tejen\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 0:37\nCarme, jo tampoc sé si se'n pot dir absurd, però dins del marc circular del tambor, això s'ha dit brodar, de tota la vida. O sigui que guanyes el premi sense premi d'aquest bloc. Moltes felicitats.\nCarme Rosanas 14 de setembre de 2012, a les 20:42\nEi, quina ilu! d'això se'n diu arribar i moldre!\nDe tota la vida Tambor de brodar, Allau!\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 20:44\nCarme, ara em sap greu que sigui un concurs sense premi.\nFerran Moreno 14 de setembre de 2012, a les 0:33\nCom a metàfora del coit o de la pèrdua de virginitat, què vols que et digui... suat. Ara, les "agujas de tejer" no travessen llàmines de cotó tensades per cèrcols rodons, això ho fan les agulles de brodar.\nPerò ja saps que jo sóc intel·lectualment limitadet, segur que no era això...\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 0:41\nFerran, et concedeixo un gustós ex-aequo amb la Carme. Com bé dius, els tambors de brodar es foten d'òsties amb les agulles de fer mitja.\nFerran Moreno 14 de setembre de 2012, a les 0:34\nOstres, la Carme i jo hem publicat el mateix al mateix temps...\nCarme Rosanas 14 de setembre de 2012, a les 20:44\nEt vaig avançar pels pèls, Ferran! :)\nD'acord per ex-aequo!!!\nClidice 14 de setembre de 2012, a les 11:30\nJa ho han dit, o sigui que faig tard. Mira que hi ha gent que es documenta per tot i per tot i després fa cagades com aquesta. Punt negatiu pel senyor DFW. Tse, tse. (o ves que no sigui la traducció! ho és?)\nAllau 14 de setembre de 2012, a les 11:55\nSí, Clídice, és un problema de la traducció. De vegades no sé on tenen el cap els traductors.\nEnric H. March 18 de setembre de 2012, a les 1:01\nHe de dir que com que de petit cosia al costat de la meva àvia el detall l'he vist de seguida. Ara, em perdó, però això de la "lámina de algodón" clama al cel!\nAllau 18 de setembre de 2012, a les 17:26\nEnric, amb la "làmina" no hi havia caigut, però tens tota la raó que és invenció del traductor: "thin sterile-white cotton stretched drum-tight in its round frame".


Els argentins Los Fabulosos Cadillacs al Festival Cruïlla 2017\nEl Festival Cruïlla 2017 va ser testimoni de l’actuació de Los Fabulosos Cadillacs, creadors d’èxits com “Matador”, “Vasos vacíos”, “Siguiendo La Luna” i “Mal bicho”.\nSi vols seguir gaudint amb la millor música en directe, consulta la programació completa del Cruïlla 2018 i aconsegueix les teves entrades.\nEls argentins estan considerats com una de les bandes més importants del rock en espanyol i ara tornen amb un disc conceptual basat en un conte: “La Salvación de Solo y Juan” disc que els ha fet mereixedor de dos Grammys Llatins.\nAquest nou àlbum significa el retorn de Los Fabulosos Cadillacs als escenaris, després de dos anys sense presentar-se oficialment a Buenos Aires i a 30 anys dels seus inicis.\nCompten amb 25 anys de trajectòria, 11 àlbums d’estudi sense comptar recopilacions i edicions en viu, múltiples discos d’Or i Platí, gairebé 3 milions de discos venuts i més de 1200 shows presentats al voltant del món. Compten en el seu haver amb premis Grammy (van ser la primera banda a guanyar la categoria Best Latin Rock / Alternative Performance, creada el 1998), MTV, Billboard, ASCAP, Gardel, ACE, ACE d’Or i SONY MUSIC al milió de discos venuts.


Guió: Josep Penya\nMuntatge: Xavi Zapata , Xavi Vázquez\nEl Rovelló descobreix una petita sabata de vidre enterrada entre la neu. Sembla talment la sabata perduda d'una Ventafocs. I es proposa trobar la seva propietària per descobrir qui va ser aquesta Ventafocs de Navell.\nAl mateix temps, el Rovelló és testimoni de les moltes obligacions que es busca el Llisot per estar ocupat la nit de la festa de Carnaval. És com un rampell que li agafa cada any al seu amo, que vol evitar de totes totes disfressar-se i anar a la festa. Per què?... El motiu l'anirem descobrint juntament amb el Rovelló al llarg de tot aquest especial.


L’AMB aprova definitvament el PREMET25\nL’objectiu d’aquest pla estratègic alineat amb les directrius europees es assolir una taxa de reciclatge del 55% el 2025 i del 60% el 2030\nL’AMB ha aprovat definitivament el Programa metropolità de prevenció de residus i gestió de recursos i residus municipals 2017-2025 (PREMET25), el seu pla estratègic de gestió de residus. Un dels reptes metropolitans de més envergadura és la gestió integral dels residus, començant per la prevenció i fent els passos necessaris per passar d’una economia lineal a una economia circular on materials, productes i components allarguin la seva vida o trobin un nou ús. L’objectiu principal del PREMET25 és donar compliment als mandats de la Unió Europea: una taxa de reciclatge del 55 % el 2025 i del 60 % el 2030.\nTot i així, la recollida selectiva a l’àmbit de l’AMB presenta uns resultats molt variables en els diferents municipis, amb un mínim del 23% i un màxim del 85% (en els municipis amb un sistema de recollida porta a porta). Hi ha vuit municipis metropolitans que superen el 50% de recollida selectiva (i que compleixen els nivells UE pel 2020), 15 municipis que se situen per sobre de la mitjana dels municipis i 13 municipis que es situen per sota d’aquesta mitjana.\nSegons Eloi Badia, vicepresident d’Ecologia de l’AMB, “queda encara molta feina per fer per arribar als índex que ens marca la UE, tot i que cada cop són més els municipis metropolitans que estan avançant de manera decidida en la introducció de millores. El gran salt de la recollida selectiva a Catalunya ha de venir, i vindrà, de la mà dels municipis metropolitans, però cal una acció concertada, coordinada i amb el màxim suport per acompanyar els municipis en aquesta transició.”\nPla d’impuls per l’economia circular a la metròpolis\nEl PREMET25 adquireix, en aquest context, una importància estratègica. El programa s’estructura en cinc eixos, que aborden tant la prevenció de residus com la seva gestió eficient una vegada generats. Així, les grans línies del pla són: prevenció, recollida, tractament, governança i educació ambiental.\n* Impactes ambientals: menys gasos amb efecte d’hivernacle, menys emissions contaminants i menys demanda energètica. Es reduiran cada any entre 160.000 i 250.000 tones d’emissions de gasos amb efecte d'hivernacle, disminuirà en un 8 % la toxicitat produïda i la demanda d'energia serà un 32 % menor.\n* Impactes en el terreny econòmic: l'Administració estalviarà 17 milions d'euros anuals respecte a la situació actual d'estancament de la recollida selectiva. Evitarà pagaments de sobrecostos per generació de tones de fracció resta i evitarà sancions de la UE per incompliment dels compromisos.\n* Impactes en l'àmbit de la generació d’ocupació de qualitat: el canvi de model generarà un augment de l'ocupació prevista per al 2025 en serveis de gestió de residus a l'àrea metropolitana de Barcelona, on es crearan entre 1.047 i 1.650 llocs de treball, que signifiquen entre un 12,8 % i un 20,1 % més respecte a l'ocupació del 2017.\nDiversos municipis ja han iniciat un camí de millora, i en breu implantaran nous sistemes que els permetran augmentar la recollida selectiva. Vuit municipis metropolitans –entre els quals Pallejà, Santa Coloma de Cervelló, Ripollet i Barberà del Vallès – ja han planificat el desplegament de la recollida porta a porta (a banda de Tiana i Torrelles de Llobregat, que la duen a terme des de fa anys). Pel que fa a la recollida amb contenidors intel·ligents, el Papiol i Sant Just Desvern començaran en uns mesos, a inicis del 2021. L’Hospitalet de Llobregat treballa també en una prova pilot, que inclou l’ús de contenidors intel·ligents.\nIngressos per als ajuntaments\nCanvis en les infraestructures\nEn aquesta línia, a finals del 2020, s’iniciarà el projecte que portarà a reconvertir l’actual planta de transferència de residus situada a Viladecans en un centre de biofertilitzants i adobs (CEBA). Aquest projecte, que serà pioner a Europa, neix amb la idea d’aprofitar els nutrients presents en la fracció orgànica dels residus municipals (FORM). Ubicat al Parc Agrari del Llobregat, el CEBA permetrà satisfer les necessitats de fertilització i adob dels cultius d'aquest parc agrari.\nRedacció / Fotos: Caixabanc-AMB


Sílvia Molins – Sensedrama Teatre\n“Sílvia: no deixes de sorprendre’m. Veure’t en aquesta proposta poètica signant – conjuntament amb els teus companys – la idea original, la dramatúrgia i la interpretació, no fa més que confirmar la meva sospita: no ets tan sols una actriu. El teu compromís amb la creació va molt més enllà: ets també una artista. Espero que aquesta no sigui la darrera sorpresa.”\nActor, director teatral, professor de l’Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona i director de la Fira de Teatre al Carrer de Tàrrega (1991-1995), entre d’altres.\nActriu, professora d’Interpretació i directora artística de Sensedrama Teatre.\nLa Sílvia Molins és una actriu molt polifacètica, que ha destacat, entre d’altres, per la seva participació a les sèries de TV3 El crack i El cor de la ciutat, el show de La 2 de TVE Nochevieja a cachitos (2014), així com al programa de 8TV La Via Làctia, dirigit i presentat per Jordi González.\nInicia la seva formació a diverses escoles d’Interpretació de Barcelona, com El Timbal o el Col·legi del Teatre. Després, ingressa a l’Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona, on es llicencia en Art Dramàtic. Posteriorment, seguirà la formació de teatre, dansa i cant, amb mestres com Moreno Bernardi, Javier Daulte, Peter Clough o Clara del Ruste.\nEn teatre, ha treballat com a actriu, entre d’altres, amb Àngel Amazares, Konrad Schiedrich, Beth Escudé, Antoni Chic o Laurent Guttman. Cal destacar el seu treball a L’expedient (Cia. Vintperquatre, Teatre Porta 4 de BCN i gira per Catalunya), el musical Pretty Woman (Teatre Artèria Paral·lel, BCN), La hotelera (Sala Muntaner, BCN), i, també, la seva tasca com a ajudant de direcció i regidora a El sexe dels àngels (Diversitat Teatral / CAET – Centre d’Arts Escèniques de Terrassa / Sala Muntaner).\nÉs membre fundadora de Sensedrama Teatre, companyia on treballa preferentment a l’actualitat, com a actriu, i fent tasques de direcció i producció. També exerceix de directora i professora a les escoles de teatre que gestiona la companyia, així com amb Sensedrama Tallers de Teatre, arreu.\nAixí mateix, com a docent, ha impartit diversos tallers a escoles de teatre, instituts de secundària i per a diversos col·lectius, a través de la Diputació de Barcelona o Calaix de Cultura, entre d’altres.


Punt A Punt: de març 2017\nQuan hauria d'estar arribant a Girona, tot just surto de Barcelona. Sóc aquí, al vagó 3 d'un MD, quan feia anys que no agafava un MD. Totes aquelles obres interminables que havia creuat amb la mirada tantes vegades. Totes aquelles tardes de dijous (primer cada setmana, després setmana sí, setmana no) en què tenia concertada sessió amb la Núria. Tots aquells colors de cel que sempre intentava fotografiar amb poc èxit. Ara, en canvi, és diferent: des que m'he acostumat que aquest trajecte duri tan poc, tinc la sensació que no tinc temps de fer res de tot això, de recordar res de tot això, de pensar en res de tot això. Ja ve just que em vinguin ganes d'agafar llibreta i boli per escriure, com faig ara. Ara, sortint de Barcelona quan hauria d'estar arribant a Girona.\nPublicat per Punt A Punt a 9:38 a. m. Cap comentari:\nAl fons de l'habitació\nEm pregunto si és cert que no podem trobar la pau, la serenor, al final de tot d'una habitació fonda, allà on ja no hi queda res més que pols i teranyines. El dubte em ve d'un record desordenat, el de totes les zones fosques, vincladisses, per les quals he transitat. Els viatges al fons d'una mateixa, on tot es torna humit i fred, llefiscós. Les entranyes d'un passat que ja no hi és. Les paraules que llavors se'm feien convenciment ara es converteixen en cendres. Em veig a mi mateixa com si no fos jo, partida entre el somni i la realitat.\nPublicat per Punt A Punt a 7:01 a. m. Cap comentari:\nCada vegada em costa més reproduir mentalment aquell desig que tan ben definit tenia: nosaltres (sí, nosaltres: no he dit tu i jo) compartint la tarda-vespre d'un cap de setmana de primavera, passejant per Poblenou de baix a dalt i de dalt a baix, rient de tot allò que ningú no veu, fent cerveses en una terrassa amb olor de marina, veient com es pon el sol mentre continuem caminant, fent la penúltima en una sala on poder ballar, acabant la nit arraulits un dins de l'altre. Ara ja no ho veig, la imaginació se me'n va per altres camins. Només retrobo les imatges durant les nits fines i fredes, quan te'm fas present.\nLa dona que mirava les orenetes\nT'escric per necessitat després d'haver estat observant tota la naturalesa que hi ha al meu voltant. Tu, lector, et pots descobrir a tu mateix, i de retruc a mi, plena d'embrutament, quan descric el que veig darrere la reixa de ferro forjat que hi ha plantada al meu davant. A dins, la sala és immensa: parets pintades de negre, un quadre imponent —imatge inclosa—, cossos plàstics i ordinaris, llums de tots colors menys groc. No hi ha herois, ni bèsties. No hi ha perill, només mediocritat.\nPublicat per Punt A Punt a 5:15 p. m. Cap comentari:\nNo ens coordinem: quan tu marxes cap al sud, jo fujo cap al nord. M'he passat tres dies amb ganes de dir-te que vaig somiar —que vaig tornar a somiar— en tu. Però no he sabut trobar el moment tranquil i íntim per a fer-ho, i deixar que tu m'acollonessis pensant que sempre tinc el mateix al cap. Això sí: la cambra ha tornat a ser la del desig (i la de la son i el mal d'estómac), perquè tot està predestinat a ser alguna cosa, en aquesta vida. Menys tu i jo, que no ens trobem.\nPublicat per Punt A Punt a 6:44 a. m. Cap comentari:


Torna la Fira Modernista amb més de 400 activitats - Diari de Terrassa\nLa festa se celebra el cap de setmana del 6,7 i 8 de maig, en format presencial i recupera tota la seva programació\nL'alcalde Jordi Ballart, durant la presentació del programa de la Fira Modernista a la Casa Alegre de Sagrera/ Nebridi Aróztegui\nTerrassa tornarà a respirar modernisme el cap de setmana del 6, 7 i 8 de maig i ho farà imbuïda de l’esperit universitari. La Fira Modernista torna en format completament presencial, amb més de 400 activitats i set escenaris escampats pel centre de la ciutat. La 19 edició de la fira ret homenatge a la universitat, 120 anys després de la col·locació de la primera pedra del Palau de les Indústries, l’origen de l’actual campus de la UPC, que amb la resta d’escoles universitàries mobilitza a la ciutat més de 6 mil estudiants.\nLa Fira Modernista “és un dels esdeveniments més transversals, singulars i multitudinaris i torna als seus orígens”, ha destacat l’alcalde Jordi Ballart, durant la presentació oficial del programa de la Fira a la Casa Alegre de Sagrera. Després de dos anys de pandèmia, “recuperem el 100% de la programació, de manera presencial amb activitats a molts espais per a gaudir de la cultura, la història i del patrimoni de la Terrassa de 1900”.\nXavier Roca, director de l’ESEIAA’T-UPC, ha agraït en nom de la comunitat universitària ser aquest any el centre de la fira, una festa que “ens crida a fer una mirada enrere per projectar-nos a un futur que serà tecnològic. Roca ha reivindicat “la genètica terrassenca” de la universitat i la projecció de Terrassa com a “ciutat del coneixement”.\nEl programa de la Fira Modernista es desenvoluparà en set espais.\nA l’eix de la Rambla d’Ègara, el MNACTEC i el Parc dels Catalans, hi haurà la tradicional fira d’alimentació artesana i es podrà visitar el Vapor Aymeric, Amat i Jover (MNACTEC). A la Rambla se celebrarà la tradicional exhibició de cotxes i motos clàssiques i una de les novetats de la Fira: dissabte al matí s’organitza la “I Milla Modernista”, una cursa que reviurà les primeres competicions atlètiques, amb la mítica distància de 1609 metres. Serà, doncs, una cursa assequible per a tothom.\nUna de les novetats de la fira és la “I Milla modernista”, una cursa amb la mítica distància de 1609 metres a la Rambla\nAl mateix eix, el trenet de 1900 sortirà del Parc dels Catalans i recorrerà tot el patrimoni modernista de la ciutat. Al Mercat de la Independència, que es vestirà d’època, trobarà l’espai gastronòmic del subsòl, que tornarà a obrir portes.\nA la Masia Feixa i el Parc de Sant Jordi s’instal·larà el mercat d’artesania i oficis, aquest any amb una mostra d’objectes d’òptica modernistes, a càrrec de la Facultat d’Òptica i Optometria. A l’era del Parc hi haurà una programació estable de música i diumenge a la tarda, Tub d’Assaig 7’70 farà un espectacle de circ a l’estil 1900.\nL’eix del Raval i la plaça Vella concentra algunes de les activitats més populars, amb la fira d’entitats, la pianola, la cultura popular i actuacions del Conservatori. A la plaça Vella hi haurà ball d’envelat dissabte a la nit i cloenda festiva de la Fira, diumenge a la nit.\nAquest any, la fira s’estendrà cap a l’Escola Industrial, en un itinerari per la Casa Alegre de Sagrera, el Gran Casino, amb la tradicional vetllada de ball “La tarda al Casino”. L’Escola Industrial (ESEIAAT-UPC) acollirà l’acte inaugural de la Fira i una programació d’activitats presencials i en línia.\nL’Ajuntament espera que la XIX edició de la Fira Modernista superi els 100 mil visitants d’anteriors cites\nEls dos darrers espais de la Fira Modernista són l’eix del Vapor Gran i la Plaça Nova, on s’instal·larà el Circ Històric Raluy, I el dels carrers Sant Pere, Camí Fondo i Sant Pau.\nAquí l’Arxiu Tobella programa l’exposició “120 anys de l’Escola industrial de Terrassa (1902-2022)” i el Teatre Principal acollirà una programació d’espectacles. Dissabte, es podrà veure “La cupletista”, amb cançons de Cándida Pérez, compositora d’alguns dels cuplés catalans històrics més coneguts.\nL’Ajuntament espera que aquesta edició de la Fira Modernista, plenament normalitzada i sense restriccions, ultrapassi la xifra de 100 mil visitants d’anteriors cites. “Esperem superar-la”, ha dit Pep Forn, regidor de Turisme de Terrassa.\nEls darrers dos anys “han estat de feina per a la promoció exterior de la fira”, amb contactes a nivell estatal i també internacional. Aquesta edició vindran com a convidades la Xarxa Europea del Modernisme i l’Asociación Nacional de Entidades Modernistas. Estava prevista la participació també d’una delegació de la ciutat de Riga, però la guerra d’Ucraïna no ho ha fet possible.\nForn ha volgut destacar el valor de la Fira Modernista com a element de projecció exterior de la ciutat i ha posat en valor també el paper de la ciutadania. “Famílies i grups d’amics es caracteritzen d’època i fan activitats”, ha dit, per agrair la tasca dels tècnics municipals, les entitats – més de 100- i les institucions que participen en la preparació, l’organització i la celebració de la fira.\nTemes:Fira Modernista 2022, Programa, Terrassa