Currículum: intencionalitat política - Diari de Girona\nCurrículum: intencionalitat política\njosep callís i franco 01.10.2019 | 00:43\nCurrículum: intencionalitat política Diari de Girona\nNo és generalitzable però sí força comú que en una gran majoria de claustres es mostra una reticència a contestar si l'escola o l'institut ha de fer política o el que és el mateix si s'ha de ser polític. Normalment en la majoria de casos es posicionen en què la institució educativa ha de ser neutra. Aquest mateix posicionament forma part de la concepció que socialment es té sobre el que és o ha de ser l'educació o sigui l'escola.\nParal·lelament ens trobem, per contra, amb una molt majoritària consideració que un dels objectius essencials de l'escola és el de treballar per una educació integral o sigui que cal anar més enllà dels purs coneixements. S'accepta i es veu bé que cal formar persones crítiques, autònomes, segures de les seves capacitats, amb un esperit i conviccions democràtiques, amants de la veritat i la justícia. Posicionament sintetitzable en el fet de procurar millorar les persones i ajudar a transformar la societat.\nÉs evident que les dues conviccions mostren una profunda incongruència professional ja que acceptar els objectius indicats significa treballar des d'un posicionament de concepció de l'educació com a procés polític.\nDe fet, però, una cosa és acceptar marcs i fonamentacions teòriques i l'altra treballar per aconseguir-les. En l'acció diària el món educatiu demostra que existeix una clara priorització a aconseguir resultats positius del que els currículums oficials proposen, els quals s'agafen i s'entenen com a determinants i obligatoris. La priorització d'objectius se centra en els coneixements de les diferents àrees que el currículum detalla com a bàsics sense posar massa atenció en la intencionalitat política del propi currículum. És evident que en una estructura política de caràcter dictatorial els objectius que es pretenen seran ben diferents d'una societat profundament democràtica; tal com pot existir entre els objectius d'una societat netament capitalista amb la d'una de marxista; o una cristiana vers una musulmana; i això configura el rerefons de tot currículum.\nEl currículum educatiu no és més que una de les millors formes de control social que disposa el poder per direccionalitzar i preparar el tipus de personalitat i moralitat dels seus ciutadans. Freire ens posa en alerta sobre aquesta realitat i, per això, abans de res, abans de posar-nos a desenvolupar les línies i orientacions emeses en tota proposta curricular, cal preguntar i analitzar «a favor de què i a favor de qui s'educa i en contra de què i en contra de qui educo».\nSota aquests paràmetres de poder que té tot currículum no resulta estrany que, sovint, fruit de resultats analitzats externament i que mostren resultats insuficients i comparativament inferiors a altres països, es plantegi efectuar canvis en el disseny curricular, fet que segons el partit que controla el poder cercarà uns o uns altres objectius, segons la seves prioritats ideològiques. En aquest embat es juga molt amb les paraules, les quals sovint s'utilitzaran per donar a entendre direccionalitats que en el fons no són les que es pretenen. Així es parlarà i s'enfocaran les reformes des de la perspectiva de l'«Excel·lència Escolar» o de la «Qualitat Educativa» en termes que, d'entrada, ens poden semblar semànticament equivalents però que ideològicament no ho són.\nEn l'«excel·lència escolar» o també «educativa», el posicionament de fons se centra exclusivament a valorar els resultats del nivell o domini de coneixements de les àrees i, com a solució, es proposa que cal millorar el rendiment escolar; o sigui, aconseguir valoracions i notes més altes, canviant programes de coneixements. Es tracta del que es pot anomenar com a «millora del rendiment escolar» o «millora de la qualitat escolar». Sovint, sota aquest plantejament es pretén disenyar itineraris educatius diferenciats atenent els resultats de l'alumnat i creant «classes» diferenciades tot catalogant els aprenents. L'escola, sota aquestes premises, és un mecanisme més de selecció i d'exclussió social.\nPer contra, sota el concepte de «millora de la qualitat de l'educació» es planteja, a part de cercar procediments que ajudin a millorar els resultats acadèmics, (qualitat o excel·lència escolar), atendre les causes que poden ocasionar els baixos rendiments i prioritzar el dret de tothom i especialment dels sectors socials on es presenta amb més intensitat aquest dèficit (equitat educativa). Es posa l'atenció davant la realitat social i tracta d'universalitzar el dret a l'educació, de manera que tothom tingui les mateixes oportunitats educatives sense diferenciació d'itineraris formatius tot procurant, a més, de possibilitar una formació al llarg de la vida.\nLa millora curricular entesa des de la perspectiva de l'excel·lència escolar és la base de la filosofia educativa de la política conservadora i dels partits de dreta que pretenen preservar els drets de determinats sectors socials. La defensa de l'«equitat educativa» és, al contrari, la fonamentació ideològica de la filosofia educativa del pensament progressista. Resulta, doncs, evident que els objectius implícits sota els termes de l'excel·lència escolar no són els mateixos que els de la qualitat i equitat educativa i, segons es proposa, es retrata el pensament profund de qui ho proposa i les seves intencionalitats. L'educació no és quelcom neutre de manera que o bé està al servei de l'statu quo imperant o actua per l'alliberament social defensant els drets humans i la justícia social.\nLa manca de reflexió i posicionament davant aquestes realitats no és més que la mostra del que Freire defineix com a analfabetisme polític, dèficit que va més enllà de l'analfabetisme cultural: «l'analfabet polític és aquell o aquella que –encara que sàpiga llegir i escriure– té una percepció ingènua dels éssers humans en les seves relacions amb el món, una percepció ingènua de la realitat social, que per a ell o ella és un fet donat, quelcom que és i no que està sent».\nPel fet que millorem condicions materials, que són imprescindibles, no significa que realment fem passos endavant en la transformació de l'educació ja que el que fa possible tot procés de revolució o transformació ideològica és, únicament, el canvi de mentalitat i assumir la responsabilitat de l'acció tal com ens diu Freire: «No hi ha canvi sense conscienciació com no hi ha conscienciació sense educació».


Martín:“Molta canalla mai tindrà l’oportunitat d’aprendre a nedar per culpa del seu ajuntament" | Reus | Partit dels Socialistes de Catalunya\nUna nova política per a un nou temps\nUn partit transparent\nTot sobre els càrrecs\nDocuments i informes\nLes nostres llistes\nEntitats vinculades al PSC\nPrincipis i valors\nAfiliats i Afiliades\nQui és qui\nFundació Rafael Campalans\nEscola de Formació Xavier Soto\nMartín:“Molta canalla mai tindrà l’oportunitat d’aprendre a nedar per culpa d...\nMartín:“Molta canalla mai tindrà l’oportunitat d’aprendre a nedar per culpa del seu ajuntament"\nActualitzat: 1/10/2020 a les 13:9\nCreat: Dijous, 1 de Octubre\nEl grup municipal carrega contra el regidor d’Esports per aturar el programa Cap nen sense saber nedar ‘pel seu elevat cost’\n“El regidor d’Esports no creu en el programa ‘Cap nen sense saber nedar’ i això perjudicarà a molts nenes i nenes de la ciutat, que mai tindran l’oportunitat d’aprendre natació per culpa del seu ajuntament”. Així de contundent ha estat el portaveu del grup municipal del PSC, Andreu Martín, després que el consell d’administració de Rellsa aprovés ahir una proposta per aturar aquest programa i reformular-lo “pel seu elevat cost”. El PSC hi va votar en contra.\nPer Martín, un cop més, aquest govern demostra estar molt allunyat de les persones i de les seves necessitats. “Com pot ser que es plantegi invertir un dineral per construir unes piscines privades i no vulgui afrontar els 149.000 euros que suposa la participació de més de 1.200 alumnes de segon de primària de 30 escoles de la ciutat en un programa de salut?, es pregunta.\nEl PSC critica que el govern s’estigui plantejant oferir aquest programa a l’estiu, amb pressupost limitat, i dirigit a nenes i nenes de P3, P4 i P5. “Aquesta etapa no és obligatòria, el que significa que els alumnes que s’incorporin directament a la primària, no es podran beneficiar d’aquest programa”, remarca el portaveu, qui assenyala que “és molt més que un curs de natació. És un programa educatiu, pedagògic i inclusiu que, des de l’any 1986 ha ensenyat a nedar milers de nenes i nenes de tota la ciutat”.\nEl PSC remarca la vessant educativa, pedagògica i inclusiva del programa, “perquè fomenta valors com ara l’autonomia i la responsabilitat i dona l’opció a tots els nens i nenes a aprendre a nedar, independentment de quin sigui el poder adquisitiu de la seva família”. Per Martín, aquest darrer aspecte cobra ara més importància que mai tenint en compte que el nivell de pobresa infantil “està arribant a uns límits vergonyosos en aquests moments. Aquest programa lluitava contra l’exclusió i la pobresa. Afavoria la igualtat d’oportunitats i ara, hi haurà moltes famílies que no tindran l’oportunitat”, ha reblat.\n“L’eliminació del programa no serà un estalvi, serà un perjudici per a milers de nens i nenes. Aquesta és la gran gestió del regidor d’esports, amb dedicació exclusiva i amb un sou de 68.000 euros a l’any?. Si no en sap més, que se’n vagi cap a casa”, ha conclòs el portaveu socialista.\nEl PSC, per mitjà dels seus consellers a Rellsa, Daniel Marcos i Tania Agudo, ha encetat una ronda de contactes amb els presidents dels clubs Reus Deportiu i Club Natació Reus ploms, amb les AMPES i direccions dels centres educatius de la ciutat, a més de la Federació d’Associacions de Veïns (FAVR) per alertar-los de situació i per tal que facin pressió per evitar l’eliminació del programa.\nCorreu del teu amic\nHas oblidat el teu nom d'usuari o contrasenya?Registra'tLogin with facebook\nPartit dels Socialistes de Catalunya — Pallars 191, 08005 Barcelona — 93 495 54 00 — Contacta'ns — Avís legal — Política de privacitat — Política de cookies


cursos:escola_inclusiva:daci:modul_2:practica_1 [Formació del professorat]\nL’ésser humà, per la seva pròpia condició, necessita comprendre allò que l’envolta, una comprensió que li atorga seguretat, ja que li permet interpretar i actuar amb un cert control. En la recerca d’aquesta comprensió, la formació de categories i de generalització l’ajuda a organitzar el coneixement adquirit en el transcurs de la vida i de la història. Els coneixements -no necessàriament científics- es transmeten per generacions i formen part de la cultura de la societat. La societat té la seva cultura, una llengua, uns costums, unes creences…, que permeten als seus membres comprendre, interpretar i actuar dintre del context. Les creences que es transmeten són de diversa naturalesa i fan referència a tot tipus de coneixement. Aquestes creences són transmeses verbalment, amb actituds i comportaments des que som petits. Per tant, tenen un component emocional-afectiu important, difícil de modificar, malgrat que puguin ser errònies. Per una altra part, els mitjans de comunicació reforcen, en moltes ocasions per interessos econòmics, polítics…, mites, estereotips i falses creences en relació amb situacions, col·lectius de persones…\nEls psicòlegs socials han estudiat molt extensament els processos de percepció, d'atribució, els prejudicis i com aquests influeixen en les actituds i aquestes en els comportament. Breument, i com punt de partida d’aquest mòdul, definirem alguns conceptes que ens permetin compartir i valorar la importància de tenir en compte, en la nostra pràctica educativa, aspectes rellevants que influeixen en la nostra intervenció en general i, en concret, en l’alumnat amb altes capacitats.\nLa percepció és el procés pel qual s’acumula i s'interpreta la informació (Zaden, 1986, 51). Transformem els estímuls externs en un sistema interior, al qual atribuïm significat. L’atribució ens permet preveure esdeveniments i ens explica allò que succeeix; tenim així un sentiment de control sobre el món que ens aporta seguretat. En l’àmbit educatiu l’atribució d’un bon rendiment està associada a la capacitat, fins al punt que un error o un fracàs d'un alumne amb un bon rendiment és atribuïble a la mala sort o a la manca de motivació o de treball, en cas contrari, un èxit d'un alumne amb poc rendiment s’atribueix no a la seva capacitat, sinó a l’esforç o a la bona sort. D’aquesta manera l'autoconfiança dels primers està assegurada i serveix d’estímul per seguir tenint un bon rendiment.\nAllport (1968, 21) defineix el prejudici com “un sentimiento favorable o desfavorable, con respecto a una persona o cosa, anterior a una experiencia real o no basado en ella”. El prejudici s’aprèn. En els primers anys hi ha semblances en les actituds de pares i fills, desprès també entre mestres i alumnes. A l’adolescència el grup d’iguals té un paper molt important en relació amb els estereotips i les actituds. Quan aquestes creences són estables, malgrat que hi hagi evidències del contrari, es converteixen en estereotips, és a dir, en un ”conjunt de creences sobre les característiques d’un tipus de persona amb un tret comú que es considera característica intrínseca en la condició de la categoría”. El prejudici és una actitud, un estat anímic (Zaden, 1986, pàg. 507), i com a actitud té un component cognitiu (quadre mental que ens formem d’una persona o grup de persones), un component afectiu (els sentiments i les emocions que aquesta persona o persones desperten en nosaltres) i un component conductual (la nostra tendència a actuar cap a aquelles persones). Cal remarcar que és una tendència a actuar que no necessàriament està vinculada a l’actuació real i manifesta, ja que aquesta està matisada per la situació, tal i com s’ha demostrat en diversos estudis sobre la relació entre l’actitud i l’actuació (Zaden, 1986, pàg. 206).\nEls estereotips són difícils de canviar, ja que són reforçats pel grup i el medi social. Tenen una base afectiva, per tant no es poden canviar sense una resistència emocional.\nSi ens situem en el tema de les altes capacitats trobem, sovint, que tant pares com professionals centren els seus raonaments en idees estereotipades o en prejudicis.\nEn la pràctica educativa, els professionals de l’educació, ja siguin docents, pedagogs, psicopedagogs, psicòlegs…, com a persones i membres d’una societat, tenen unes creences i uns estereotips apresos i interioritzats, alguns des de la infància.\nFer una reflexió sobre aquestes creences en relació amb el tema que estem treballant en aquest curs és un exercici obligat i necessari per ser conscients d’allò que pensem, a priori, d’aquest tema, i entendre altres companys de la professió i els pares. Servirà com una autoavaluació inicial d’allò que considerem que és una veritat inqüestionable i que, potser en el transcurs d’aquest curs, ens comporta un conflicte cognitiu amb més o menys èxit de resoldre, en funció del grau d’interiorització de les creences i de la nostra personalitat més tolerant o més rígida. Els processos cognitius de les persones amb prejudicis són diferents dels de les persones més tolerants. Les primeres tenen tendència a veure les coses en termes de bo i dolent, les segones són més flexibles, estan més obertes a noves explicacions i tenen una millor predisposició al canvi.\nResponeu el qüestionari: Què penseu sobre la superdotacció? Es tracta de poder plasmar quines idees prèvies teniu sobre el tema. Presa de consciència.


Tribuna Ganxona » SOCIETAT Segueix la vaga d'ambulàncies\nPortada » Portada » SOCIETAT » SALUT » Segueix la vaga d’ambulàncies\nAmbulàncies cobrint un accident a la nostra ciutat - EL GERIÓ.CAT\nLa vaga indefinida dels treballadors de les ambulàncies de les demarcacions de Girona i l’Alt Maresme va arribar ahir a la seva primera setmana sense que s’hagi produït cap acostament entre les dues parts, que es mantenen en posicions enrocades, per a una solució, segons El Punt-Avui.\nL’empresa adjudicatària del servei, TSC, ha portat als jutjats el comitè de vaga per haver convocat dos tipus de vagues (la parcial i la indefinida), que consideren il·legals. I, per la seva banda, els sindicats es mantenen ferms i decidits a continuar fent mobilitzacions fins que no hi hagi un canvi de posicionament per part del TSC respecte dels dotze punts que reivindiquen.\nAixí mateix, ahir TSC va denunciar públicament que durant la matinada de dijous a divendres diverses ambulàncies havien patit desperfectes intencionats i actes vandàlics. En total, va parlar de 26 rodes punxades i de dos vidres trencats en ambulàncies de la demarcació, també a Sant Feliu de Guíxols, i atribueix aquests desperfectes a la vaga.\nEls treballadors confien en la mediació que aquesta setmana va iniciar el gerent de la regió sanitària de Girona i la cap territorial del SEM amb l’objectiu de desencallar la situació. Representants de la regió sanitària de Girona van mantenir una trobada, aquesta setmana, amb els sindicats, i la vinent està previst fer-ho amb representants de l’empresa.\nSecció: SALUT, SOCIETAT | Etiquetes: ambulàncies, vaga\nSeguiment de la jornada de vaga a la ciutat\nReforç sanitari per a la temporada d’estiu\nDesconvocada la vaga d’escombriaires\nVaga del servei de neteja i escombraries per Festa Major


La setena jornada dels equips colomencs de Catalana - Diari de Santa Coloma\nLa setena jornada dels equips colomencs de Catalana\n23/10/2012 – Important victòria de la Grama a domicili a Primera. A Segona Catalana, bon empat del Singuerlín fora de casa. Finalment, l'Arrabal va perdre a Tercera.\nEl filial de la Gramenet va aconseguir al camp del Lloret la tercera victòria de la temporada. El conjunt colomenc va fer una gran primera part que es va veure reflectida en el marcador amb un més que positiu 0-2. Eduardo Ranchal va ser l'encarregat de fer tots dos gols. En la segona meitat el Lloret va despertar i va inquietar la porteria de la Grama B. Al minut 82 aconseguia l'1-2. Però el marcador no es va moure més i els tres punts van viatjar fins a Santa Coloma. La victòria permet al filial avançar fins a la desena posició del grup primer de Primera Catalana, amb un total de deu punts. Diumenge, a Can Peixauet, l'equip tindrà una gran oportunitat de sumar una segona victòria consecutiva, ja que s'enfronta al Ripollet, penúltim classificat de la categoria.\nAl grup dos de Segona Catalana, el Singuerlín va treure un punt força positiu de la seva visita al Tiana. El partit va finalitzar amb un 2-2. Els colomencs van remuntar el 2-0 local en els últims deu minuts de partit. Primer Giráldez i després González van ser els responsables de l'empat del Singuerlín. L'equip es col·loca en dotzena plaça del grup, només un punt per sobre de les places de descens a Tercera Catalana. Diumenge tocarà rebre la visita del líder, el Carmelo.\nL'única derrota colomenca del cap de setmana va arribar al grup onze de Tercera Catalana. L'Arrabal es va veure clarament superat a casa pel Pastrana, quart del grup. Els colomencs van perdre per un ampli i contundent 0-3. En el primer quart d'hora els visitants van fer dos gols que van deixar l'Arrabal tocat pel que restava de matx. L'equip és setzè amb sis punts, i segueix en zona de descens. El barceloní Esquerra de l'Eixample serà el rival de diumenge.\nArticle anteriorSanta Coloma estrena un web sobre transparència\nArticle següentEl Santa Coloma tira d’ofici per guanyar a Mataró (66-74)


Celler Balaguer i Cabré: Verema 2014 acabada\nVerema 2014 acabada\nHa estat un bon any, però ens ha fet suar fins a l'últim moment!\nAquest any la verema venia molt bé, amb un hivern i una primavera amb la pluja desitjada i un estiu espectacular de cara a tenir un procés de maduració lent, amb fonament. Però, ja a les portes de la verema, quan el raïm estava apunt de collir, van començar les pluges, que si bé en una primera instància varem agrair per poder ajudar els ceps a arribar fins al punt òptim, poc a poc, tot i que la verema estava molt sana, van tornar-se amenaçants.\nA les pluges van acompanyar-les les boires, i va ser un any on la informació meteorològica i l'experiència del pare van ser fonamentals. Els passejos matinals per les vinyes tastant raïm i debatin sobre el millor moment per veremar, les anècdotes de veremes de fa molts anys, el jugar-se-la amb aquest tros de vinya i decidir quina parcel·la dedicavem a fer proves de vinificació a celler, tot plegat ha estat un plaer.\nAixí, el dia 19 de Setembre varem veremar quasi tota La Guinardera, deixant un parell de racons que demanaven una mica més de temps. Dues tines de garnatxa a hores d'ara estan macerant, ja amb les fermentacions acabades.\nEl Mas de Dalt, d'on surt el Lluna Vella, i d'on aquest any podria sortir una nova anyada del Cèrcol Daurat, va ser la finca més laboriosa, i els dies 23 i 24 de Setembre varem fer una primera tongada, per acabar aquest dimarts passat.\nD'aquesta darrera finca hem tret veremes amb característiques molt diferents, i tastant les diferents tines veiem la finca com si es tractés d'un puzle, amb flors, fruites, llicorella...\nGran any per les Garnatxes!!!!\nPublicat per Lo Jaume a 12:48\nEtiquetes de comentaris: Balaguer, Cabré, Celler, Cèrcol Daurat, Costa Daurada, DOQ Priorat, garnatxa, la guinardera, Lluna Vella, Mas de dalt, Priorat, verema 2014\nRestaurant Topik: Sopar maridatge D.O.Q. Priorat,...\nDe fira a Bèlgica\nGrapeland a Winemaker 1.0\nTorrisme: Tast de vins\nRelats del Jazz i del Vi 2, duet enocultural


Puigcerdà / Comarcas: Cerdanya\nHabt. / Ine 2005 9365\nTeléfono 972 88 06 50\nFax 972 88 17 79\nWeb Oficial Puigcerda\nWeb de Interés Informacio general de Puigcerda\nE-mail municipio ajpuigcerda@puigcerda.com\nEl poble de Puigcerdà ha sofert amb el pas dels segles importants transformacions urbanístiques que li han conferit un aspecte únic i peculiar. Edificat sobre un puig -el Mont Cerdà- presenta cap al Cadí i la Seu (direcció oest) aspecte d'una ciutat enturonada, ja que el desnivell entre el casc antic i el barri de l'estació és més que notable.\nImagenes de Puigcerda\nActualment, el municipi de Puigcerdà comprèn, per tant, no solament la vila de Puigcerdà, capital de la Cerdanya, els pobles de Ventajola i Rigolisa, sinó també l'antic terme de Vilallobent, amb el poble d'aquest nom, a més del poble i terme d'Age, que li pertanyia. Hi ha, a més, els veïnats de la Guingueta i de Sant Martí d'Aravó,el lloc de Rigolisa i les urbanitzacions de Sant Marc i Deuloféu.\nMonuments i Llocs d´interès en Puigcerda i els seus nuclis:\nCampanar de Santa Maria de Puigcerdà\nvista de Puigcerda por Jordillar\nCases Descatllar i Cadell\nCases de l'estany\nUn altre dels atractius de Puigcerdà és la zona del Raval, amb carrers estrets i irregulars, amb molt de pendent i escales, que comuniquen la part alta amb els barris de l'Estació i la Baronia. El Raval està ple de racons sorprenents, com la Font d'en Llanas, la Font i la Plaça de les Monges, etc.\nL'element més conegut de Puigcerdà arreu és el seu famós Estany artificial, envoltat per cases modernistes de començaments de segle i pel Parc Schierbeck, remodelat i ampliat fa pocs anys, juntament amb l'Estany. L'Estany està envoltat per un passeig i per arbres (sobre tot verns i salzes) i la part remodelada presenta elevacions del terreny cobertes amb gespa, on hom pot ajeure-s'hi i contemplar el paisatge.\nEl lago O Estany de Puigcerda\nPuigcerdà acompleix una funció molt important com a vila d'estiueig i de residència secundària, amb predomini de la mitjana i alta burgesia barcelonina (club de golf, en gran part al terme de Bolvir; proximitat a l'aeròdrom de la Cerdanya, dins el de Das). Puigcerdà és, també, la capital de la neu. Entre totes les activitats esportives practicades pels estiuejants i residents de temporada a la vila es destaca, de molt, la pràctica de l'esquí.\nPuigcerdà celebra diverses festes al llarg de l'any, algunes de gran anomenada. El 17 de gener hom celebra la festa de Sant Antoni, amb els populars Tres Tombs. La festa major, dita del Roser Florit o festa del Roser de la Vila, se celebra el primer cap de setmana de juliol i dura tres dies. El penúltim cap de setmana d'agost se celebra, des del 1886, la festa de l'Estany, amb la participació de diferents pobles de la Cerdanya; s'organitza una desfilada de carrosses presidida per la Vella de l'Estany, personatge mític vestit amb una típica indumentària negra del 1800 i amb la tradicional caputxa de la Cerdanya.(mas informacion,ftes i fotos ver links de la ficha)


FILOSOFIES D'UN IGNORANT: ZONA ZERO\nQuan una bomba nuclear impacta en un lloc, aquest punt en el que la destrucció és molt més greu s'anomena zona zero, malgrat que la radiació i els efectes destructius arriben molt més enllà. En el Mig Any Fester el centre de la nostra ciutat es va convertir en eixa zona zero, en la que podíem trobar els efectes de la destrucció del civisme en forma de deixalles pels carrers, gots per damunt dels cotxes o els portals, vòmits i pixarrades per tot arreu, o fins i tot algú dormint en un portal.\nJo també vaig tornar a casa prou tard i em va sorprendre veure que el carrer on vivim s'havia convertit en tota una discoteca, en la que hi havia música que sortia d'algun local de lloguer i en el cantó baix de ma casa, es congregava més gent que en la manifestació d'una vaga general. El cert és que hi havia un ambient que quasi convidava a quedar-se i veure què succeïa o com es desenvolupava la nit en aquell lloc, però potser el més sorprenent va ser trobar a la gent improvisant el seu propi lavabo per ací i per allà, entre dos cotxes o en qualsevol altre racó, airejant la sardina o la petxina sense massa pudor. Això si que era un espectacle que ni les millors "Go-go" o "strippers" serien capaços de reproduir dins d'una discoteca.\nEl cert és que em sorprèn prou veure eixes xicones totes ben vestides i pintades amb tant de "glamour" com si a un sopar de gala anaren, que després en qualsevol racó, que sempre queda més a la vista que ficar-se dins d'un lavabo, no dubten en abaixar-se les bragues amb una facilitat desvergonyida i eixancar les cames per a deixar anar l'aigua de mar. Els xics sembla que ho tenen més fàcil i ells amorrant el canó en qualsevol portal ho tenen arreglat en uns pocs segons sense necessitat de desvestir-se ni airejar el cul també. Després amb dos espolsades i fregant-se les mans com si s'acabaren de posar colònia, tot queda arreglat.\nDe vegades veure aquestes coses és més entretingut que mirar la televisió, perquè l'espectacle encara pot anar més enllà, com per exemple, al veure algú atacat per la diarrea, que al costat d'un arbre, solta unes caldoses bufades intestinals que sembla van esguitar el calçat, donat que va acabar refregant les sabates per unes herbes, perquè realment no crec que estiguera traient-los brillo. Com se les apanyaria per a rentar-se les mans o torcar-se el cul, és una incògnita que m'atreveix a deixar en l'aire. Si després algú li va donar la mà, ja és cosa de l'altre.\nAixí, des del centre, l'impacte es podia trobar molt més enllà, arribant fins al riu, on també grans bandades es congregaven al voltant de qualsevol banc a la intempèrie, tenint més botelles que en una licorera, que una vegada acabada la festa, tampoc tenen la consideració en arreplegar, i que fins i tot, arriben a trencar. Menys mal que el serveis de neteja actuen de manera eficient fins i tot els dies de descans.\nPot resultar una mica trist veure el que molts joves anomenen diversió, que consisteix en ajuntar-se per exemple en un banc, els que puguen seure en ell, amb un muntó de begudes alcohòliques i sense molts més al·licients que no siguen agafar un bon pet, fer ostentació de valentia i desafiament a tota mena d'ordre o parlar de coses banals, però bo, confiem que a la llarga, arriben a ser gent de profit que no caiga en les errades de qui els van precedir i que aquesta falta de civisme, no siga una tendencia que perdure.\nCABRES PER CAMELLS\nEL DIA QUE VAN XAFAR LA LLUNA\nEL PREU DE LA VOLUNTAT


Transvulcania 2018 - Garraf en BTTGarraf en BTT\nArribem a la Palma dijous I ens instal.lem al mateix hotel que els tops de la cursa, compartim espai amb Ida Nilson (tres vegades guanyadora de l´ultra), Pere Aurell (campió d´enguany), Kelly Wolf (segona de l´ultra), Maria Zorroza (primera a la marató), entre molts d´altres amb més de 40 nacionalitats, vivim Transvulcania des de el primer moment amb la TV I radio pel hall de l´ hotel.\nDivendres de relax, sopem a les 20h, I a dormir a les 21h, sona el despertador a les 2:15 de la matinada, esmorzem tots els corredors amb un silenci que fa por, es palpen els nervis I el respecte a la prova que es mereix. Arriba l´autocar a les 3:30 I marxem al faro de Fuencaliente, control de material I ja som al calaix, el fred I l´aire ens donen la benvinguda.\n6 en punt, sortim, uns 2 primers km d´asfalt I enfilem el gr131, primers taps, som molts, 2000 per un camí de metre d´ample, impossible córrer, la imatge dels frontals en fila índia és per recordar.\nUn parell de km caminant per terra volcànica, arribem a una pista ample I corro tot el que puc, haig de sortir d´aquell tap, avanço molta gent, arribo a los Canarios en 1:20, com si el Tour de França es tractés la gent et deixa un petit passadís per passar envoltat de crits d´anim, molt maco tot plegat.\nSeguim pujant, la cosa es posa seriosa, les rampes són importants, mans als genolls (hauria de portar pals), 10 km de pujada molt forta sobre grava volcànica com si sorra de platja es tractés, menjo una barreta, ja que des de l´hotel han passat hores. Sembla que no arribo mai a les Deseadas, les vistes són impressionants, el Teide des de l´illa del costat ens dóna el bon dia.\nKm 17, 3 hores de cursa, ja hi som, aigua I menjo una altre barreta, noto l´estòmac buit, no perdo molt de temps ja que el tall horari de les 11 és al km 25.\nBaixada I arribo al refugi del Pilar a les 10 de matí, perfecte, km 25, menjo plàtan, barretes, fruits secs, de tot, ho necessitava, surto corrent, ja que just d´allà surten els de la marató, em poso a rebufo d´ells, són 4 km de pista força ràpids, passo a molta gent per l´esquerra, de la marató I de l´ultra, és el moment de córrer, fa molt de fred I vaig xop.\nArribem al Rebentón, km31, aigua I segueixo, estic gelat, no puc parar molt, uns segons I segueixo, tornem a pujar de valent, filera de gent I amunt, forta pujada amb 11 km pel davant, vaig a possar-me l´impermeable I un natiu palmero de l´illa em diu que aguanti, que en 10 minuts farà calor, li faig cas amb cara d´estupefacció amb el vendaval que feia, aigua I boira…..doncs si, 10 minuts i som per sobre els núbols, surt el Sol.\nArribo al pico de las Nieves, vaig molt cansat, les bambes em fan mal, són 7 hores de cursa I 42 km amb uns 3400 de desnivell positiu, torno a menjar de tot, em tiro aigua pel cap, pregunto qué queda I la frase de “queda lo peor senyor, la subida al Roque” no m´anima gaire, força gent es retira aquí. No hi penso gaire I surto, la primera pujada és una paret vertical fent esses on no es veu el final, 5km eterns, fa molta calor, qui ho hagués dit només 15 km enrere..\nPico de la Cruz, km 47´4, 8 hores de cursa, tinc ganes d´arribar al Roque, ja el veig de lluny, famós pel telescopi òpic més gran del món, torno a tirar-me aigua per sobre, veig gent molt rebentada que ja només caminen, cops de calor, la creu roja s´emporta una noia que no respon, em quedo de pedra amb aquella imatge.\nCorro en baixades I camino en pujades, aquells 5 km trencacames sobre pedres es fan llargs, vaig molt cansat I els dits tocats, em fa por la baixada final de 17 km.\nArribo al Roque de los Muchachos, km52 en 9 hores, l´ambient és brutal, la carpa aquella es quedava petita, gent entrant, sortint, corredors, públic, menjar I beguda per tot arreu I unes vistes impressionants.\nEm mentalitzo que queden 17km de baixada amb els dits adolorits, vaig decidir córrer amb les New Balance ja, que les tinc més adaptades a mi que les noves Sportiva, el problema és que són una mica justes, així tinc els dits com els tinc.\nLa baixada és un infern, no puc córrer tot I que tampoc no sé si ho podria fer donat que hi ha part de trialera tècnica, fent salts de pedra en pedra, cada salt són claus als peus, no puc quasi ni caminar, 10km fins la torre del Time en 1h30….fatal però és igual, només penso a arribar, perdo posicions, m´avança gent.\n7km de baixada ja per arribar al puerto de Tazacorte, km 70, aquest és un del millors moments de la cursa, el passadís de gent és molt maco, aquí s´acaba la marató I segueix l´ultra, ens anima molta gent, menjo I em dutxo amb aspersors d´aigua, porto 12h corrent I 4000 metres de desnivell, queden 5 km de pujada.\nTrepitgem sorra de platja per endinsar-nos en un barranc de 2km lleig de collons ple de pedres com si d´una riera es tractés. Sortim del barranc per unes últimes rampes de ciment amb força desnivell que no m´esperava, respiro, vaig rebentat, no puc més, entro en una urbanització I ja escolto la música de lluny, m´animo jo sol, entro en la recta final de Los Llanos, 1km de carril bici que havia vist un munt de vegades en vídeos, veig l´arc al final, corro com puc una mica a lo chiquito amb els ànims de la gent que crida el teu nom, a mida que m´apropo hi ha més I més gent que et porten, trepitjo la catifa taronja I surt el meu nom pels altaveus, emocionant, passo l´arc en 12hores 46 minuts, em posen la medalla.\nCamino uns metres sense rumb I m´emociono, em fa mal tot, aquella pujada al Roque I sobretot la baixada final m´ha matat, he patit de valent. Miro la classificació, 541 de 1618 persones, sortint del far el 925, he avançat uns 400 corredors durant la cursa, estic content.\nEm sento una estona a beure I veure l´arribada amb la samarreta finisher, aquells moments són bonics, una barreja de patiment I felicitat en la meva cara I les que veig al meu voltant, no puc moure els peus, les cames plenes de pols, em fa por treure´m les bambes, però és igual, sóc a meta, potser amb el temps serè conscient d´aquella fita, no entenc com pot agradar, la recompensa d´aquells moments justifiquen els 75km?, aquelles 12 hores de patiment?, no s´entén, però, tanta gent estem equivocats anys rere any quan fem aquestes coses?\nEspero al Kike que no a passat el tall del Roque de les 17h, baixa amb autocar I marxem cap a l´hotel, està desanimat però content pels 52km I 4000 de desnivell que s´ha fotut “ya tengo excusa para venir el año que viene y acabar”, si s´ha de vindre vindrem li dic, sopem I descansem.\nLa cursa està molt ben organitzada, l´hotel, els autocars llançadora per anar a la sortida o els que et tornen, moure 3600 persones entre les tres curses I el públic en general sense quasi transport privat no ha de ser fàcil, els avituallaments molt ben fets amb gent per tot arreu, l´illa I els paisatges, l´ambient , la bossa del corredor….en fi, una experiència molt positiva.\nRaül 19 Maig 2018 at 10:09 PM\nGran David, moltes felicitats\nFrancesc Pons 22 Maig 2018 at 8:41 PM\nImpresionant David, segueix la llegenda…!!!!!\nGarraf en BTT > Uncategorized > Transvulcania 2018\n23 Gener 2019, 2:45 AM


El Govern aprova el trasllat de la defensa penal dels mossos al gabinet jurídic de Presidència\nLa nova unitat substitueix la guàrdia presidencial creada per Torra\nLa portaveu del Govern, Patrícia Plaja, en roda de premsa després de l'últim Consell Executiu del curs polític, el 3 d'agost del 2021 / ACN\nACN 03/08/2021 2:52 pm\nEl Govern ha aprovat el Decret de reestructuració del Departament d’Interior. Aquest inclou la creació d’una divisió d’escortes i el traspàs de l’àrea penal dels serveis jurídics de la conselleria al gabinet jurídic central de Presidència. Pel que fa a la nova divisió d’escortes, es dividirà en dues àrees. La primera serà l’Àrea de Seguretat de la Presidència de la Generalitat, que proporcionarà seguretat tant al president com als expresidents.\nS’encarregarà també del Palau de la Generalitat, el domicili del president i dels edificis que determini la Secretaria General de Presidència. En segon lloc, hi haurà una Àrea de Seguretat d’Autoritats, que s’encarregarà de garantir la protecció de totes les autoritats i persones que en necessitin. La decisió del departament dirigit per Joan Ignasi Elena posa fi a l’Àrea de Seguretat Institucional, la guàrdia presidencial que va crear l’expresident de la Generalitat, Quim Torra, el gener del 2019.\nEl Govern ha defensat que aquesta nova estructura facilitarà la coordinació operativa i permetrà una millor eficiència i gestió dels recursos.\nD’altra banda, el decret formalitza el trasllat de la defensa penal dels mossos ferits en mobilitzacions al gabinet jurídic central, per mitjà de la Direcció General d’Assumptes Contenciosos. L’executiu ha afirmat que aquesta decisió permetrà una “major coherència” en al defensa de la Generalitat a servidors públics i una unificació de criteris en la protecció i defensa dels policies i la resta de treballadors públics.


Treball informàtica by Tamara Quiñones - issuu\nTREBALL INFORMÀTICA Hardware és el conjunt de components que formen la part material d’un ordinador. Sol distinguirse entre bàsicament els dispositius necessaris per inicia el funcionament d’un ordinador. Els components del hardware es divideixen en 2 grups: hardware bàsic i hardware complementari. ● El hardware bàsic: son les peces fundamentals per a que la computadora funcioni son: Placa base, monitor, teclat y ratolí. ● El hardware complementari: son tots aquells dispositius adicionals no esencials com pueden ser: impresora, escáner, cámara de vídeo digital, webcam, etc. Software es refereix als components que no es poden tocar. Es diu software o sistema de software de base al conjunt de programes que serveixen per interactuar amb el sistema,i dona suport a altres programes.\nElements d’un ordinador Els elements d’un ordinador des d’un punt fisic son els següents:\n-Teclat: capaç de convertir lletres, números,signes y símbols en impulsos elèctrics. -Ratolí: transmeteix el moviment a l’ordinador mitjançant impulsos elèctrics. -Monitor:permeteix veure les dades que intrduïm a través dels dispositius d’entrada i les dades de la informació ya procesada. -Memoria: s’utilitza al sistema per emmagatzemar algunes dades que utilitzem habitualment. -Altaveu: es un dispositiu utilitzat per reproduir sons des d’un dispositu elèctric. -Mòdem: s’utilitza a l’informatica peer convertir les senyals digitals en analògiques i viceversa. permeteix conectar una linia telefonica a l’equip i accedir a diferents reds , com internet. - CD-rom: es un disc compacte òptic utilitzat per emmagatzemar informació no volàtil.\nEl sistema operatiu(SO) és el programa més important d’un ordinador. Per a que funcionin els altres programes, cada ordinador d’ús general ha de tenir un SO. Els sistemes operatius realitzen tarees bàsiques, com el reconeixement de la conexió del teclat, enviar l’informació a la pantalla, no perdre de vista els arxius i directoris en el disc, i controlar els dispositius periférics com impresores, escàner, etc. Els elements s’inclouen per lo general en aquest conjunt de software: -Carregador inicial. Es tracta d’un conjunt d’instruccions que permeteix el pas dels programes del sistema operatiu des de el disc a la memoria RAM. -El nucli o kernel, que representa les funcions bàsiques del sistema operatiu, com per exemple la gestió de la memòria. -Administrador de memoria. S’encarrega de la compactació, segmentació, swapping i gestió de la memòria virtual.\n-L’intèrpret de comands, que possibilita la comunicació amb el S.O. a través d’un lleguatge de control, permetén a l’usuari controlar els perifèrics sense conèixer les característiques del hardware utilitzat,etc. -Interface o interfas d’usuari UI: S’encarrega d’estableixer la comunicació amb els usuaris. -El sistema d’arxius, que permeteix que els arxius es registren en una estructura arbórea. -Planificador de feines. Asigna temps de CPU a cadascun dels programes carregats en memòria per la seva ejecució. A d’atendre a les diverses interrupcions que es generen.\nEl software es clasifica en: Software de sistema: El seu objectiu es desvincular adecuadament al usuari i al programador dels detallas del sistema informatic en concret de que s’utilitzi,aïllant especialment del prosesament referit a las caracteristiques internes de: memoria, discos, ports y dispositius de comunicacions, impresoras, pantallas, teclats, etc. Software de programació: Es el conjunt d’eines que permeteixenn al programador desembolupar programes informatics utilitzant diferents alternatives i llenguatges de programació d’una manera pràctica. Software de aplicación: Es aquell que permeteix als usuaris portar una o mes tareas específiques, en qualsevol camp d’actividat de ser automatitzat,amb especial enfasi en els negocis.\nUna xarxa és un sistema de comunicació que es dóna entre diferents equips per poder realitzar una comunicació eficient , ràpida i precisa. Realitza un intercanvi d’informació. Els avantatges de traballar en xarxa són: les organitzacions aprenen a treballar juntes , compartint documentació i experiències; les organitzacions no es senten soles en els procesos de canvi; les organitzacions es beneficien de la documentació i eines compartides; cada organització pot comprar els resultats amb les dades de les restes d’organitzacions; es provoquen porcessos de canvi de cultura organitzativa reforçant l’equip afavoreix el desenvolupament d’aliances entre les organitzacions principals; es produeix un notable estalvi econòmic... Una targeta de xarxa és una classe de targeta destinada a ser introduïda a l’ordinador per possibilitar que la màquina pugui compartir els seus recursos.\nEls tipus de xarxes segons l’extensió són: LAN: Una xarxa d’área local. La seva extenció està limitada físicament a un edifici o a un entorn d’uns 200 metres o amb repetidors podríem arribar a la distància d’un camp d’1 quilómetre. La seva aplicació més extensa és l’interconexió d’ordinadors personals i estacions de treball en oficines, fàbriques,etc., per compartir recursos i intercambiar dades i aplicacions. Permeteix que dos o més màquines es comuniquin. Per a això inclueix tant el hardware com el software. MAN: Una xarxa d’àrea mepropolitana és una red d’alta velocitat que proporciona capacitat d’integració de múltiples serveis mitjançant la transmissió de dades, veu i vídeo. La xarxa d’àrea metropolitana representa una evolució del concepte de red d’àrea local a un àmbit més ampli, cobrint àreas majors que en alguns casos no es limiten a un\nentorn metropolità sino que poden arribar a una cobertura regional o inclús nacional mitjançant la interconexió de diferents xarxes d’àrea metropolitana. Aquestes xarxes poden ser públiques o privades. WAN: Una xarxa d’àrea amplia és un tipus de xarxa d’ordinadors capaços de cobrir distàncies desde uns 100km fins a 1000km, donant el servei a un pais o un continent. Un exemple d’aquest tipus de xarxa és internet o qualsevol xarxa en la que tots els seus membres no estiguin en un mateix edifici.La majoria d’aquestes xarxes són construïdes per els proveïdors d’internet per proveir de conexió als seus clients. PAN: La seva extensió abraça uns poc metres i permet conectar dispositius a un ordinador via Bluetooth. CAN: La seva extensió és de diversos edificis de la mateixa universitat.\nSegons la disposició física dels cables tenim les seguënts tipologies de xarxa: En arbre: és un tipus de xarxa on cada node pot estar connectat a un node superior i del que poden penjar diversos nodes inferiors formant un arbre. En estrella: és un tipus de xarxa on els nodes estan connectatd a un node central o hub mitjançant enllaços punt a punt, que actua d’enrutador per transmetre els missatges entre nodes. En bus: és un tipus de xarxa on els nodes estan conectats a un medi de comunicació comú bidireccional. En anell: és un tipus de xarxa on cada node téuna única connexió d’entrada i una altra de sortida. Cada node es connecta amb el següents fins l’últim que s’ha de connectar amb el primer. D’aquesta manera, es forma un camí unidireccional tancat format per enllaços punt a punt entre cada node.\nAvantatges de xarxa en bus: És senzilla d'implementar i estendre. Normalment és la més econòmica. La fallada d'un node no n'afecta la resta. Desavantatges: Difícil d'administrar. Longitud de cable i nombre d'estacions limitades. El rendiment disminueix en afegir-hi nodes. Si la fallada en lloc de en un node esdevé en el bus és difícil de detectar.\nAvantatges de xarxa amb anell: El creixement del sistema té un mínim impacte en el rendiment. Tots els nodes tenen el mateix accés. Cada node actua com a repetidor, això permet que la xarxa tingui una gran extensió. Desavantges: Normalment és la més cara. La fallada d'un node afecta la resta.\nAvantates de l’estrella: Es senzilla d'implementar i estendre. Fins i tot en grans xarxes. Normalment és la més econòmica. La fallada d'un node no afecta a la resta. Fàcil d'administrar. Facilitat per detectar-hi fallades als enllaços. Gran ample de banda entre enllaços car no és necessari compartir aquests amb diferents nodes. Desavantatges: Longitud de cable i nombre d'estacions limitat. Cost d'administració car a llarg termini. El rendiment disminueix a l'afegir nodes. La fallada del node central deshabilita tota la xarxa.\nSwitch (commutador) : Disposen d’una sèrie de ports els quals es connecten els dispositius de xarxa. Aquest dispositiu genera en la seva memòria interna una taula on recull lo què hi ha connectat en cadascun dels seus ports, de forma que és capaç de direccionar la informació que li arriba cap al dispositiu al qual va dirigida. Hub (concentrador) : A diferència dels SWITCH, no disposa de la capacitat de reconèixer quin dispositiu té connectat a cada port, és per això que envia a tots els ports la informació que va rebent. Cada dispositiu ha de reconèixer si la informació va dirigida a ell o no.\nMitjans de transmissió En quant als mitjans de transmissió, els més estensos,per ser els més antics, són els cables i, més concretament , els parells trenats que consisteixen en quatre parells de fils trenats de manera independent i entre ells, recoberts d’una capa aïllant externa i que al final de cada extrem tenen un connector. hi ha altres tipus de cables de parells trenats en els quals l’aillament i la seguretat són més grans. hi ha un cable que connecta la targeta de xarxa de l’ordinador a través d’un connector amb el connectador , mitjançant alguns dels seus ports. si decidim utilitzar com a mitjà de comunicació , necesitarem instal·lar dos components hardware en la nostra xarxa. d’una banda , un punt d’accés sense fil conectat a un sense fil, que s’encarregara de recollir tots els señals i distribuir-los per la xarxa. Per conectar-se a internet es necessita hardware: Normalment s’utilitza un modem i el router. -El modem: traduieix l’idioma del nostre ordinador (signes i nombres) a un tipus de senyal que va per les nostres linies telefóniques i arriba al nostre proveïdor de serveis per transmitir l’informació. -El router: és un dipositiu de red que s’encarrega de buscar els millors camins per dirigir els paquets de dades que rep. Interconecta xarxes, per això necessita tenir moltes direccions IP. Quan rep un paquet de dades o analitza i decideix, depenent de la IP de destí i de la situació de tràfic en la que es troben en cada moment les diverses xarxes que comunica, per quina de les altres boques ha de sortir. Direcció IP: el numero que identifica cada dispositiu dins d’una red amb protocol IP.\nTreballat fet Mercè Garrido Mar Sabatè i Tamara Quiñones.


Un disseny inspirat en el gel de l'Àrtic, amb línies suaus aconseguides per la ceràmica d'alta tecnologia, un material anti al·lergògen, resistent, que aporta lleugeresa i suavitat. Les línies pures del platejat de la caixa d'acer emboliquen l'elegant esfera multifunció color negre, combinat amb el braçalet de malla milanesa color negre, dóna com a resultat un rellotge molt actual i etern. Realitzat amb materials resistents d'alta qualitat, perquè t'acompanyi en el teu dia a dia.\nBERING CERAMIC COLLECTION, moviment de quars, caixa d'acer de 36mm, braçalet d'acer PVD color negre en malla milanesa, esfera de ceràmica color negre amb dial multifunció, cristall de safir, submergible a 50 metres, 3 anys de garantia internacional.\nMaterial - Acer - Ceràmica


...: de maig 2012\nhem de dir-ho breu perquè no tenim temps, hem de dir-ho breu i precís i ho oblidem. l'altre dia volia tornar-li a dir que l'estimava i el pensament creuà entre altres pensaments i només vaig prémer la mà com si. hem de dir-ho tot breu i generós. ho diré breument, diu Nacho Vegas, simplemente te quiero y eso duele. Ell sempre tan vital. Però abans ha necessitat una cançó d'uns quans minuts per poder-ho resumir, però la brevetat si es fa fómula no és més que un buit entre més buits. Pot ser necessite tots aquests apunts per poder dir-li algú breument que l'estime, sense peròs. O que vull viure, sense peròs. Totes aquestes paraules en línies, a vegades, inconnexes, errants, que volen arribar a una frase o dos - déu vulga que no siga un vers amb rima.\nTotes les cançons que parlen d'aus que tornen, de mans que són urpes i d'hòmens que saben que la soledat més pura no la guareix la cocaïna. Totes les cançons per guarir la soledat.\nho diré breument: tinc por, a més.\nPublicat per Coralet a 13:17 1 comentari:\nPublicat per Coralet a 15:35 3 comentaris:\naquest serà el temps més llarg que passaré fora de casa, ho he dit hui estranyament, com si no mai abans m'ho haguera preguntat. seran el vent, el fred, les ostres, les clotxines, les cases cúbiques, les bicicletes, els mariners que no coneixen el Mediterrani. seran els holandesos que no coneixen el valencià, les vesprades lentes, lentíssimes en una habitació amb vistes. seran l'anglès rudimentari, el poble petit i insípid, els laboratoris moderns i les botes prestades.\naquest serà el temps més llarg que passaré fora de casa, ah, però tindré mar.\nPublicat per Coralet a 13:27 7 comentaris:\nels anys que tenim a penes mostren el que hem pogut viure, si la vida ens ha sigut difícil, si tenim aspra la memòria. els anys a penes mostres quina maduresa tenim a la pell, quines batalles hem donat ja per perdudes, quina enyor se'ns cola sempre en la mirada, quin oblit hem pactat. em vaig fent gran, els trenta estan prop, i sé que no viuré massa bé aquesta xifra. el pas del temps significa viure però també morir.\ni què significa morir sinó perdre tota la gent que estimes?\nell em mira com si no hagueren passat els anys -vuit anys ja- i sentencia que seré de les dones que no saben envellir, que em costarà veure'm arrugues, no tindre ja l'adjectiu jove a l'abast (fa vuit anys em va dir que em costaria créixer). el mire i no m'espanta el que em diu, em ric, sé que pot ser serà de veres però amb els anys, també es van diluint els conflictes. el temps fa que signem l'adhesió amb nosaltres mateixos i anem anant, anem anant...\nsom en certa manera electricitat i buit. hi ha molt de buit dins de nosaltres, el mateix buit que hi ha a l'espai. la negra fondària, l'absència de color entre la matèria. sabeu que per la repulsió electromagnètica sempre hi ha un petitíssim espai entre les pells?\nen estes coses pense perquè fa temps que no desitge cap pell i perquè estic pendent de com bombeja el cor dels que estime. per l'electricitat.\nPublicat per Coralet a 16:06 Cap comentari:\nm'escriu impressionada perquè ha vist el documental, i a mi em ve, com una olor, el sopar a la terrassa, les restes del menjar al plat, les converses que es barrejaven amb mirades que mostraven a parts iguals una certa distància i un cert desig. el record desplegat sobre el cor. cap emoció s'estén amb ell. només aquella nit i el fet que algú nomenà aquest científic tenaç i el seu treball amb els cors com si fóra un artesà.\nhelicoïdalment torne a amagar sense recança la nit d'un estiu en què parlàrem de cors sense parlar de buits ni de desastres.\nPublicat per Coralet a 13:43 2 comentaris:\nComo la flor del almendro o allende, M. Darwix\nse'ns escapa, la primavera, la que ni està sent massa cruel ni massa cursi, amb els jerseis que anem amagant i les bufandes. i l'embriaguesa va i torna mentre llegim a destemps, amb poca llum, passejant-nos pels versos com qui cau de tant en tant en sons que l'alliberen.\nsana i estàlvia, encara. sans i estalvis, encara, els que em queden ací. ningú ha perdut el seny per l'ham de la carn.\nPublicat per Coralet a 15:41 Cap comentari:\nno queremos versos ardientes, queremos versos ardiendo\nno recorde qui era, la jove, però va dir com si m'anara consumint sense entendre'm. o pot ser no era així, exactament així, només recorde que era massa jove com per dir això, que es consumia, el símil del foc, la vela. pot ser deia que ningú l'entenia, però era artista (poeta? fotògrafa?). hi havia la foto d'ella a la revista, tenia cremant la mirada i per això l'he guardat en la memòria. llig Batània i la seua actitud contra la domesticació i em ve al cap aquella doneta del suplement d'un periòdic.\nen una de les caixes tindré l'article, jo sóc de les que guarde, no de les que cremen. jo sóc de les que vol sobreviure, no de les que cremen.\nno sé si recorde bé, però trobe que la jove talentosa es va suïcidar.\nPublicat per Coralet a 15:55 Cap comentari:\nja sé, ja sé que em direu que exagere, i sé que literaturitze, malament i de la mala literatura, però m'he vist un moment a l'espill (envellisc, i a mesura que envellisc cada vegada em mire menys) i he recordat com era jo quan estava amb ell i a penes he sabut dir què hi havia de mi, aleshores. cabell llarg, plors descompassats, sense ulleres. no té a veure amb l'amor, voler-se com se's amb algú o amb algú altre, però pot ser és l'inici, el primer sí.\ni on quedà aquella dona tant dramàtica amb un home tant dramàtic? colgat en un espill compartit, sense literatura.\nPublicat per Coralet a 6:39 1 comentari:\nPublicat per Coralet a 11:24 4 comentaris:\nara quan note com el batec sembla que es desboca, sé el que pot vindre després: l'excès de corrent elèctric i l'espera rítmica perquè tot torne a la normalitat. pensar el cos és pensar la mort.\nquan estava a punt de signar un adéu a les mans d'un altre, pensava en la mort. quan ara van acostant-se els dies en què estaré a quilòmetres de distància, pense en la mort. pensar en la mort per no pensar en els acomiadaments. pensar en la mort pròpia per no pensar en l'enyor.\ndiuen que Avern, de Louis Glück, va també sobre la mort. Va fent-se vella, la poeta, i va escrivint més sobre la mort. Diu Andrés Catalán: no ens ofereix consol però sí il·luminació. Eixa és la poesia que et fa pensar en la mort sense consol, però, pot ser, amb menys por. És a dir, la vida amb menys por.\nPublicat per Coralet a 17:34 Cap comentari:\nVora quaranta anys, i es queixa que ell, l'home que comença a estimar, no li respon un t'estime amb un t'estime, que no li respon un bonic amb un bonica, que no li acaricia una carícia, en definitiva, que no l'estima com ella vol. Quaranta, li pregunte? Sí. Ací ningú evoluciona, no creieu?\nVora quaranta anys i la dona diu que vol que l'admiren i la respecten, que l'amor vindrà si l'admiren -i ella admira- i la respecten - i ella respecta. Què ha de veure l'admiració en tot açò? De lluny no s'estima. Si em demaneu què espere pense en la totalitat.\nVora vint anys i ell em digué que jo podria dir la frase de no sé qui "no demane gran cosa, només estima infinita".\nVora quaranta anys, vora vint anys, vora trenta anys. Ací qui evoluciona, qui canvia?\nPublicat per Coralet a 16:13 2 comentaris:\ndiu Félix Rodrigo que si deus, pots, agafant la frase d'algun savi i posant-la en aquest temps en què ens estimem el benestar més que la llibertat.. el benestar, el cafè dels matins, el sofà, demanar un taxi per anar a la cita de la psicoanalista o per tornar a casa, la pel·lícula dels diumenges de la tarda. diu que hi ha ja gent que no pot, ni tan sols pot, tindré un amor platònic amb la llibertat.\nla llibertat, la veritat, la consciència. parla d'eixes coses tan poc actuals i tant modernes.\nuna miqueta angoixada, respire quan m'adone que almenys sé quan estime platònicament la llibertat: quan als matins, encara amb alguna lleganya, agafe la bicicleta i pedalege.\nPublicat per Coralet a 14:17 2 comentaris:\n- I no creus que hi ha gent que està abocada a la no felicitat?\n- No crec que a tu et passe això.\nTu no necessites un nòvio, tu necessites un Superman.\npensava jo l'altre dia en la literatura domesticada, que veges tu perquè he de pensar en estes coses, ara, quan hauria de preocupar-me el fet que no entenc les pel·lícules en anglès o que no tinc una maleta suficientment gran per al viatge. pensava en què m'he cansat d'explotar el lloc sentimental aquest, on he intentat unir els anversos i reversos, sempre en conflicte, pot ser perquè vull arribar al nucli dur d'alguna cosa (imagineu ara el pinyol d'un albercoc, mossegar tot el temps la carn per arribar només a un pinyol, no sé si m'explique).\nno es pot construir res si dubtes sempre, òbviament, i és ací on torne a cometre el mateix error: "sempre", "tot".\nno trobe la meua veu, que és igual que dir: ací m'estiren un braç cap al nord, allà l'altra cap al sud.\npensava en totes estes coses, i quan les contava ahir, em digueren la raó d'aquest desfici, clarament, directament: sí que estàs desfaenà.\nEn fi, m'he cansat del dramatisme. D'aquesta manera d'escriure. D'aquest blog. D'aquesta manera de viure. De mi dramàtica. Demà més.\nPublicat per Coralet a 5:16 3 comentaris:\nni la poesia ni les plantes. el que em reconcilia amb la vida són els amics. alguns amics.\nPublicat per Coralet a 12:48 2 comentaris:\nparlar de sentiments i no semblar una sentimental. reflexionar. reflectir-se al pensament. mirar-se a l'espill i fer una ganyota és el mateix que utilitzar -de tant en tant- la ironia al parlar.\nla distància que necessites. prendre distància de tu mateixa, la mateixa que t'apropa als altres.\nPublicat per Coralet a 15:48 3 comentaris:\nquan arribem, sempre hem de buscar el iaio entre els tarongers, arreglant els tubs de goteig o dalt de la bastida, pastant. aquesta volta el trobe mirant el porxo que acaba de construir, vora la piscina. que bonic, li dic, ell somriu com només somriu eixes vegades, quan contempla l'obra feta i algú li diu que ha treballat bé, que ha aconseguit alguna cosa. sóc obrer, em diu, sóc feliç així, cadascú ha de trobar el seu quefer. i com solen fer les persones que no han sabut mai expressar l'estima, em dóna uns descompassats colpets al muscle.\nPublicat per Coralet a 3:14 Cap comentari:\nmentre tenia els cables damunt del pit, enganxats als elèctrodes, pensava en el poema de l'apunt anterior. elèctrodes, cables, amor. al cap i a la fi, tot es pot reduir a la química. les taquicàrdies no m'han vingut per la primavera, tant literària, sinó per un defecte, comú, de naixement. de tant en tant, el circuit canvia, i els potencials es disparen i es realimenten (retroacció positiva, es diu). com quan coneixes algú, i el pensament va alimentant el que la realitat encara no t'ha mostrat, i pot ser no ho faça mai. quan el pensament, la imaginació, va alimentant l'enamorament, i aleshores, els efectes elèctrics es disparen.\nPublicat per Coralet a 3:34 1 comentari:\nwhen you fall in love, my sister said\nit's like being stuck by lightning.\nI reminded her that shee was repeating exactly\nthat what we are looking at in the adults\nPart 4. del poema Prisma de Louise Glück, al llibre Averno.\nPublicat per Coralet a 15:48 4 comentaris:\na Cinderella, per fer que el blog estiga més acompanyat, o siga jo...\nper a restablir l'equilibri, trobar el que uneix l'anvers i el revers dels mots que no sé dir, m'he pres píndoles de la felicitat, he estimat com una adolescent, he jugat i -m'hi he jugat- en la fràgil línia que separa algunes amistats del llit comú. vet aquí que vaig obrir el blog, enèssim blog aquest, després de dir adéu a un home que no vaig estimar - estimar en majúscules, ja sabeu-. un blog que fou una barca nova on els rems serien els mots.\npassen els mesos, i la tristesa com sempre ret més que l'alegria a l'hora d'escriure. m'ancore en els mots tristos, els de la pena, els de la mort, els de la pèrdua. m'hi ancore i oblide els rius glaçats dels Pirineus, el verd terra de l'Horta, l'olor de la mare, les mans amigues que m'han cosit i recosit els pedaços de pell que no m'he estimat.\nsovint faig dels apunts, uns apunts tristos, on estenc el dubte i el deute. a vegades, mujer de las angustias, visc sense viure'm. ah, però, sempre és temporal.\nlluitem per trobar un punt d'unió de l'anvers i el revers dels mots que ens són més veritat, els que ens escriuen.\nPublicat per Coralet a 4:40 2 comentaris:\nla primavera s'acostava i per això el verb es debilità i jo vaig deixar-me fluir amb ell. no recorde cap música, aquell dia. les paraules prengueren el lloc al pentagrama buit i el blau d'uns ulls va foradar el petit espai entre les meues costelles. no existia, l'home que vaig creure que eres però tampoc va existir la dona que cregueres que jo era. les paraules només serviren per fer eixir la serp de l'amagatall. vam seguir-la, vaig seguir-la.\nno vaig veure com era realment la nit que m'oferies, una enganxosa, morta pell de serp.\nPublicat per Coralet a 15:27 3 comentaris:\nno vindré ferida per l'enyor d'un país que només existeix en la distància, perquè ja he enyorat el que havia d'enyorar a la vida, i el tinc cosit, l'enyor, a les parpelles. tornaré sense creure que si ací no sóc feliç no és perquè no hi haja atlàntic, o neu, o tulipes. ja sé quanta felicitat puc suportar en cada lloc sense tu.\nper això marxaré amb ganes, al nord, vora una costa que no conec, històries que em contaran en els dies sense sol i que jo recordaré per contar-vos-les.\nPublicat per Coralet a 0:00 Cap comentari:\nEren els meus setze. Aleshores visitar els cementeris era fàcil, deixava vagar els ulls pels noms sense crebassa al cos. I vaig veure el meu nom en una altra fotografia. L'oval de la cara, la data de naixement, les flors mortes.\nEren els meus vint, mon pare ja havia mort. Els meus ulls no eren lliures, pertanyien només a una llosa. Furtius, escapaven una o dues vegades. I vaig veure el meu nom en una altra fotografia. L'oval de la cara, un altre, la data de naixement, una altra, les flors de plàstic. La llosa del meu nom prop de la llosa que vam elegir per ell.\nAra tinc vint-i-vuit. Quasi es poden tocar, els noms. Dic les síl·labes dels dos noms, quan hi vaig, la rima consonant de l'herència.\nPublicat per Coralet a 5:05 Cap comentari:\ndones que estimen hòmens que no estimen les dones. dones perdudes en abraços buits. dones que es penjarien d'un ham només per notar que estan vives. dones que no s'estimen les cicatrius del seu cos. dones que no saben estimar. dones de pell i ment fràgil, a punt de trencar-se amb cada adéu.\nPublicat per Coralet a 14:14 8 comentaris:


A presó un home reincident que va abusar sexualment d'una menor a Torroella - Diari de Girona\nacn | la bisbal d'empordà 06.11.2017 | 14:56\nEl Jutjat d'instrucció número 2 de la Bisbal d'Empordà ha decretat presó per a un home que acumula nombroses detencions i condemnes per delictes sexuals i que el 24 d'octubre hauria reincidit fent tocaments a una menor d'edat. La investigació apunta que el sospitós va contactar amb la víctima uns dies abans, a Palafrugell (Baix Empordà) amb l'excusa de demanar-li si sabia on hi havia una oficina per contractar una mainadera. La menor, que ja havia treballat abans cuidant nens, es va oferir per a la feina. Llavors, el detingut va contactar amb els pares de la noia (a qui coneixia per motius laborals) i el 24 d'octubre la va passar a buscar per, suposadament, portar-la a casa seva a Torroella de Montgrí per començar a treballar. Un cop allà, li va començar a fer preguntes de contingut sexual, li va insistir perquè es posés un vestit curt i li va fer tocaments a l'esquena i al cul. El detingut, Jaume Lozano, té un llarg historial delictiu. L'Audiència de Girona el va condemnar l'any 1995 a 22 anys, 8 mesos i 2 dies de presó per violació i intent de violació i el 2011 el van tornar a enxampar per cinc nous delictes sexuals.El reincident, Jaume Lozano, va passar a disposició judicial divendres i el jutjat el va enviar a presó sense fiança com a suposat autor d'un delicte d'abús sexual a menor de 16 anys.\nSegons apunta la investigació, el 13 d'octubre el sospitós va contactar amb la menor d'edat, que té 15 anys, a Palafrugell. La víctima estava amb una amiga quan se li va apropar i, des de dins d'un cotxe, li va preguntar si sabia on hi havia una oficina per contractar una mainadera per cuidar els seus fills. La menor, que ja havia treballat cuidant nens, es va oferir per a la feina.\nA partir d'aquí, l'home (que coneixia al pare de la nena per motius laborals) va mantenir diverses converses amb els pares i, finalment, van acordar que la menor agafés la feina. Uns dies més tard, el 24 d'octubre, Lozano va recollir la víctima per portar-la fins a casa seva, a Torroella de Montgrí, per començar a treballar com a mainadera.\nJa de camí, segons va denunciar la menor, l'arrestat li va fer mirades obscenes als pits i a les cames. Un cop dins l'immoble, va tancar al porta d'accés a l'habitatge amb clau. Aleshores, li va començar a ensenyar la casa mentre li tocava el cul en diverses ocasions. Després, la va portar dins d'una habitació i li va reclamar, amb insistència, que es posés un vestit de tela fina i curt. A continuació, li va fer preguntes de contingut sexual com ara si tenia xicot o si era verge. Mentrestant, el sospitós li continuava fent tocaments a l'esquena i a les natges fins que la menor va aconseguir convèncer-lo perquè li obrís la porta per marxar de la casa.\nDavant el jutjat d'instrucció, Lozano va oferir una explicació "absurda", segons sosté la investigació, perquè no va saber explicar per què volia contractar una mainadera per a uns fills que no té amb ell i tampoc va poder justificar per què va dur la menor a casa seva per cuidar uns nens que no hi havia o per què li va voler prestar roba per a una mera entrevista laboral.\nEl jutjat sosté que el relat de la menor, per contra, no ha incorregut en cap tipus de contradicció i que va ser capaç d'identificar el sospitós en roda de reconeixement.\nEl jutjat, atenent a la petició del fiscal, va acordar enviar-lo a presó perquè la pena a la que s'enfronta és superior a 2 anys i hi ha risc de reiteració delictiva. De fet, Jaume Lozano acumula un llarg historial de detencions i condemnes per delictes sexuals. El febrer del 1995 l'Audiència de Girona el va condemnar a 22 anys, 8 mesos i 2 dies de presó per violació i intent de violació, una pena que va complir el juny de 2010.\nEl maig del 2011, després de sortir de la presó, el van enxampar per trencament de condemna perquè va incomplir una ordre d'allunyament que tenia contra la seva parella sentimental. El jutjat el va condemnar pocs dies després.\nEl juny del 2011, el van tornar a atrapar per fer tocaments a diverses víctimes. Pels cinc delictes d'abús sexual, el Jutjat penal 1 de Figueres el van condemnar el juny del 2012. Aquesta condemna, però, va quedar suspesa l'any 2015 amb la condició de no delinquir durant un termini de 5 anys. Si el condemnen ara per aquest nou cas, haurà de complir la pena.\nEl jutjat sosté que l'encadenament de condemnes, totes elles de naturalesa sexual greu, evidencien que hi ha risc de reiteració delictiva i que Lozano no és apte per viure en societat perquè pot tornar a atacar si en té l'ocasió.\nEl jutjat exposa que també compleix el requisit d'enfrontar-se a una pena superior a 2 anys de presó perquè el processen per un abús sexual a menor de 16 anys, un delicte que implica una condemna que va dels 2 als 6 anys de presó. A més, tenint en compte que li poden aplicar l'agreujant de reincidència, el mínim de temps que li poden imposar és de 4 anys.


Punt TIC - Palau-solità i Plegamans: Mou els teus llibres per la Diada de Sant Jordi\nMou els teus llibres per la Diada de Sant Jordi\nHola! Estem a una menys d'una setmana de celebrar la festa dels llibres! Ja heu pensat quin llibre comprar?, Abans de fer-ho dóna-li una mirada a la teva biblioteca i "mou" aquells llibres que potser a altres els interessi. Com? Doncs portar-los al Punt TIC o la biblioteca de Palau i podràs intercanviar per un altre.\nIgualment et convidem a visitar la plaça de Cal l'Estruch, on estaran entre les diverses associacions, els nostres professors Joan i la Montse.


Caminant descalça: de juliol 2011\nS’endu la ment a un altre lloc. La gravetat de la seva veu, greu. S’omplen els timpans a vessar, com l’aigua densa d’un mar conegut. El verb àgil, català perfectíssim, somriure amb foradets entre cançó i cançó. Pren la guitarra tan dolçament que crec que és ella qui ho vol, mig acluca els ulls i fa allò de les ‘notes sostingudes’. Sembla fàcil.\nSempre em transporta a indrets ancorats en la memòria. El turó on vaig aprendre a escriure, aquell racó, bosc amagat, foc a l’obaga. La solitud, quan és anhel quan no obligació aspre. L’estimar tranquil, poemes intensos de desig. Els batecs, els calidoscopis, la saliva, les nimfes, l’aigua, i la vida és riu damunt la nostra terra. Amants de la terra, els astres acompanyants.\nCelebro les hores de son aquest matí, va valdre la pena sentir-lo, veure’l omplir espais, fins i tot a l’aire lliure.\n[Comparteixo un regal d’ahir a la nit. ]\nels disset anys\nd'amor, i era tan bella,\njo prenyada de llum me'n vaig pel món."\nEstava alegre com l'aucell que vola,\ncantava tota sola, cantava: "Só l'albada\ns'aturava admirada i la seguia:\nva dir: "M'ha arribat l'hora";\nSempre és desencadenador de lletres\ndesprés de menjar-nos la vida, concerts de sobretaula\nLa caseta de l'arbre.\nSi llegeixes això, és que el meu pacte amb els abellerols ha funcionat.\nAvui m'he llevat a l'alba. La vida és diferent des de que visc a la casa de l'arbre. Ara plou una mica i les gotes repiquen contra les fulles i branques que fan de teulada. L'aire ho envaeix tot i remou aquest nou plomatge que em cobreix la pell. Tot és mimètic, la natura s'ha desbordat sobre meu. Les puntes dels meus dits, de les meves mans brutes de terra. Els meus ulls, plens de tardor. S'escola un regalim d'aigua i preparo una mica de palla i fang per tapar l'escletxa.\nVisc tranquil·la i lluny de tot, amb l'hermetisme dels espais oberts. Escric totes les lletres als ocells, com sempre m'havia agradat pensar. Els seus estols lliures se les enduen, les escampen i les dissolen àmpliament en aquest cel infinit. Aquí res no té importància més enllà de com em sento i si el sol m'ha colrat massa la pell. Ja no importen la lluita de classes, els mercats financers, que no hi hagi feina o que s'acabi el petroli. Ja no hi sóc. De vegades enyoro la música, el teu somriure -que és quasi el mateix-. Per això t'escric.\nSi t'hi fixes bé, si mires a prop, aquell pas d'aigua on hi ha l'avellaner que et vaig ensenyar, allà dalt m'he fet una caseta per refugiar-me els dies que no tenen colors.


Xus (Jesús Pacheco i Julià) - Entre 30 i 80 anys | NacióDigital\n«En sanitat, feu el favor de no fer servir la paraula benefici. Semànticament, pot induir a errors.»\nper Xus (Jesús Pacheco i Julià) , 2 d'abril de 2020 a les 18:03 |\nBenvolguts padawan, diu la cançó Tres cosas hay en la vida: salud, dinero y amor.\nCom que sé que no esteu per gaires romanços, aparcarem l’amor i parlarem només de salut i de diners.\nHe llegit una notícia que diu que el SEM recomana evitar ingressos en pacients amb escassos beneficis pel coronavirus. No me la invento. És aquí:\nSi la llegiu sencera, veureu que pretenen salvar a aquells pacients que més se'n puguin beneficiar, en terme d'anys de vida salvats o màxima supervivència a l'alta i que també es plantegen de no ingressar pacients majors de 80 anys.\nEn sanitat, feu el favor de no fer servir la paraula benefici. Semànticament, pot induir a errors.\nParlant en plata: el metge (o conjunt de metges) és qui tria el pacient que viu o que es mor. No m’agradaria estar en la pell d’aquest metge o metgessa. I no els culpo de res, ans el contrari. Tenim uns magnífics sanitaris, però una pèssima sanitat.\nPregunta del milió: perquè aquest metge ha de triar i posar-se en aquesta tessitura tan punyent? Resposta: perquè la sanitat pública no té prou recursos.\nI per què no té recursos?: perquè l’Estat no els dona diners.\nI per què l’Estat no els dona diners, si la plebs paguem religiosament els nostres impostos? Respostes (a triar):\nPerquè l’estat està endeutat en un 95% del PIB.\nPerquè va haver de salvar els bancs durant la Gran Crisi i aquests no han tornat els diners.\nPerquè les grans empreses no paguen els impostos que els pertoquen.\nPerquè gestiona molt malament els nostres impostos.\nPerquè destina els diners a altres sectors més essencials (exèrcit, sous excessius dels polítics, funcionariat sobrer, etc.)\nImagineu que el vostre pare o mare, que ha treballat durament tota la vida, que ha aixecat aquest estat amb el seu treball i els seus impostos, que és pensionista i que té 80 anys, ara té una insuficiència respiratòria per culpa del virus mata-avis. Doncs heu de saber que aquest document dona consells a l'entorn de les decisions per al suport ventilatori (?) en cas que el pacient tingui més de 80 anys o fins a 80 anys. En el primer cas, si en 15 minuts presenta saturació d'oxigen inferior al 90% s'aconsella considerar un tractament de confort per pal·liar la sensació de dispnea.\nTraduït: això a casa meva vol dir eutanàsia. Si no us agrada la paraulota, la podem canviar per selecció artificial. Com sempre, el dolor aliè no ens afecta massa fins que toca algú dels nostres, no?\nÉs lògic/natural/normal arribar a aquests extrems? Que una economia mal portada decideixi sobre la nostra salut i sobre la nostra vida? Resposta per triar. Si és possible, sense ira.\nAra farem una senzilla constatació. Mirarem una pel·lícula que es una bonica distòpia Logan’s Run (La fuga de Logan; Director: Michael Anderson, 1976, EUA) i la compararem amb la nostra situació actual:\nLA FUGA DE LOGAN REALITAT AVUI DIA\nANY 2274 2020\nSITUACIÓ DEL MÓN Post-apocalíptic Pre-apocalíptic\nTIPUS D'ESTAT Autoritari Semi-autoritari\nPÈRDUA LLIBERTATS INDIVIDUALS Sí. Del tot. Sí. Falta poc.\nGOVERN DEL MÓN Computadores Diners i polítics\nFUNCIONAMENT DEL MÓN "Correcte" Patètic\nOCUPACIÓ DE LA POBLACIÓ Oci i plaers Treball, la majoria\nCONFINAMENT DE LA POBLACIÓ Ciutat-cúpula A casa\nTIPUS DE CONFINAMENT Col·lectiu Familiar\nDATA MORT DE LA POBLACIÓ 30 anys 80 anys\nCAUSA IMPORTANT DE LA MORT Límit artificial de la vida Pandèmia\nREPRODUCCIÓ DE LA POBLACIÓ Clonació Biològica, de moment\nPARADÍS POSTERIOR, SI SOU BONS Sí, per clonació Ns/Nc\nCERIMÒNIA FÚNEBRE Pública No\nLa veritat és que prefereixo anar a viure a la ciutat d’en Logan. Almenys no hauré de treballar per mantenir tots aquests polítics incompetents i mentiders, i em podré dedicar a tots els plaers terrenals.\nI quan s’acostin els 30 anys, m’escaparé del confinament, com fa en Logan.\nLa llàstima és que ja en tinc 56 i, segurament, m’esperen moltes més pandèmies abans de fer els 80. Si és que hi arribo.\nSalut (per a nosaltres) i peles (per a ells).\nPadawan, us deixo triar un tema diferent per a la propera setmana, cansats com esteu d’aquest maleït virus i del confinament:\nLa sàtira menipea com una forma d’entendre el món.\nProstitutes amb xiruques: apunts per a una nova metafísica.\nVida íntima del president de Tabàrnia: quin xampú anti-polls fa servir?\nSignificat real del carpe diem en l’era digital.\nCom fer bé un bon allioli sense oli.\nCurs per arribar a ser un perfecte imbècil. Amb prova d’accés i certificat garantit.\nJa direu. Salut !!


Les Garrigues crea el distintiu de qualitat 'Restaurant Verge Extra' - Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nLa iniciativa, a la qual ja s'hi han adherit cinc restaurant, vol visualitzar "els establiments de restauració que apostin per l'oli d'oliva verge extra i pel producte local i mostrin un clar compromís amb el territori"\nEl Consell Comarcal de les Garrigues ha posat en marxa el nou distintiu de qualitat 'Restaurant Verge Extra', al qual ja s'hi han adherit cinc restaurants de la comarca. La iniciativa "té la finalitat de visualitzar aquells establiments de restauració de les Garrigues que apostin per l'oli d'oliva verge extra i pel producte local i que tinguin un clar compromís amb el territori".\nPer tal de rebre el distintiu, "els restaurants de la comarca han de complir amb una sèrie de criteris de reconeixement establerts per l'ens comarcal en relació amb l'ús de l'oli d'oliva verge extra (OOVE), els productes locals de les Garrigues i els productes de proximitat".\nDins d'aquestes activitats, aquest cap de setmana, 24 i 25 d'abril, tindran lloc les primeres Jornades de Producte Verge Extra on, els restaurants de la comarca que compten amb el distintiu, faran plats i menús vinculats amb l'oli d'oliva verge extra i els productes locals de referència de la comarca.\nA més, els restaurants adherits participaran en l'esdeveniment 'Les Garrigues en Flor' que se celebrarà, del 22 de maig al 6 de juny, a través de l'elaboració d'alguns plats especials o menús tematitzats en funció de les preferències de cada restaurant.\nEl distintiu forma part de les accions del projecte de la cadena de valor de l'oli a les Garrigues de suport a la gastronomia del territori que està desenvolupant el Consell Comarcal des del 2019 "per tal de promocionar i impulsar la restauració, l'oli d'oliva verge extra i els productes agroalimentaris de la comarca".\nActualment, els restaurants garriguencs que compten amb el distintiu són: la Placeta d'Arbeca, l'Hostal Benet i la Masia les Garrigues, ambdós de les Borges Blanques, els Fogons de la Carme de Cervià de les Garrigues i Ca la Margarida de l'Albi.\nEls restaurants adherits rebran un logotip distintiu d'oli verge extra de les Garrigues com aquest (foto: Consell Comarcal de les Garrigues).


Objectius i Activitats. Centre d'Investigació Marina de Santa Pola\nEls objectius del CIMAR que arrepleguen la filosofia de la creació del centre, poden concretar-se en: Establir en l'enclavament litoral, la infraestructura necessària per a desenvolupar la investigació en les diferents àrees de les Ciències Marines, tant bàsiques com a aplicades.\nCreació d'un Centre d'Investigació Marina com a referent per als equips de treball de la Comunitat Valenciana, nacionals i estrangers.\nSuport logístic en la realització de projectes d'investigació, docència i divulgació d'acord a les seues finalitats.\nImpartició de cursos i seminaris de caràcter local, autonòmic, nacional i internacional, referents a l'ambient marí i litoral.\nRealització de classes pràctiques i itineraris de la naturalesa i en el mitjà marí i costaner, els destinataris del qual seran els alumnes dels diferents cicles.\nDivulgació del patrimoni natural, marí i pesquer, dirigida a tots els ciutadans, en col·laboració amb entitats públiques i privades en el Municipi de Santa Pola (Museu del Mar i de la Pesca, el Museu de la Sal, l'Aquari Municipal, la Llotja de Peix, el Port, etc.).\nCol·laboració amb les activitats científiques i culturals promogudes per ens públics i privats (Confraria de Pescadors, empreses d'aqüicultura, pesqueres, etc.) de Santa Pola.\nPer tant, les finalitats del CIMAR es concreten en activitats investigadores, docents/formatives i de caràcter sociocultural:\na) Activitats investigadores: Dirigides a estudiar l'ambient marí i litoral, tant des del punt de vista bàsic com a aplicat.\nb) Activitats docents/formatives: Dirigides a l'ensenyament i formació de l'ambient marí i litoral, tant bàsica com a aplicada, en els nivells universitaris i de professorat.\nc) Activitats soci-culturals: Dirigides a la difusió, conservació i protecció, i transferències de coneixements de l'ambient marí i litoral al públic en general, i en particular, dels diferents nivells d'ensenyament (primària i secundària).\nDivulgació i Educació Ambiental


Bartomeu: “Avui el Barça és més guanyador, més fort econòmica i patrimonialment, més innovador, més solidari i més compromès”\nEl president dona el tret de sortida a l’Assemblea amb un discurs sobre el ‘Més que un club’, “una expressió totalment vigent i demostrada amb fets, amb realitats conegudes i acceptades arreu del món”\nL’Assemblea de Socis Compromissaris 2019 ha arrencat amb el discurs del president Josep Maria Bartomeu, que ha tingut la idea del Més que un club com a fil conductor. “Diem que som Més que un club quan guanyem però també es va utilitzar alguns anys, quan patíem temps de sequera, com una justificació. Diem que som Més que un club, perquè som un Club diferent que és propietat de 140 mil socis que participem de les grans decisions”, ha començat.\nHa seguit així: “Diem que som Més que un club perquè tenim la Masia, pel nostre estil de joc, perquè som un Club poliesportiu i que promou l’esport femení. Diem que som Més que un club per explicar un sentiment, i uns valors propis, perquè representem una ciutat i un país. També hi ha qui fa servir el Més que un club com una crítica sobre qui gestiona el Club i llavors diuen que el Barça ja no és Més que un club. Són opinions respectables”.\n“Avui el lema Més que un club és una expressió totalment vigent i demostrada amb fets, amb realitats conegudes i acceptades arreu del món”, ha comentat, abans d’enumerar un per un els fets que han fet i fan del Barça Més que un club.\n“El palmarès del Club està a l’alçada de la nostra dimensió”\nEl primer feia referència a la naturalesa guanyadora del Club, especialment accentuada des del 2004, amb 34 títols guanyats des de llavors (22 amb la Junta actual). “Hem canviat d’etapes, amb diferents presidents, entrenadors i jugadors, i el Barça ha seguit guanyant. Per fi el palmarès del Club està a l’alçada de la nostra dimensió com a entitat”, ha afirmat.\nEn aquest moment, Bartomeu ha recordat la figura de Tito Vilanova i ha anunciat que el Club està preparant un documental sobre ell.\nTambé ha posat en valor la fortalesa econòmica i patrimonial del Club. “D’això, només se’n parla quan no va bé. Però jo en vull parlar quan les coses van bé. És un fet: som el Club que més ingressos genera en el món de l’esport”, ha declarat. Cal recordar que el 19 de setembre passat el Club va presentar uns pressupostos que preveuen més de mil milions d’ingressos.\nEn aquest sentit, Bartomeu ha explicat que “gràcies a la nostra fortalesa hem pogut impulsar l’Espai Barça, un projecte en el qual ja hem invertit prop de 80 milions d’euros i que té la seva primera peça completa, que és l’Estadi Johan Cruyff”.\nTambé ha volgut posar l’accent en la dimensió innovadora del FC Barcelona. “Som pioners en altres aspectes. Avui, per exemple, som una referència en la indústria de l’esport per la nostra aposta decidida per la innovació, que impulsem a través del Barça Innovation Hub”.\nEl president ha volgut recordar que el FC Barcelona, que el 29 de novembre complirà 120 anys d’història, segueix sent “independent de poders polítics, de poders econòmics i de poders mediàtics”.\nAlhora, ha volgut mencionar la solidaritat del Club, “un altre fet incontestable” segons Bartomeu. “A través de la nostra Fundació centrem la nostra actuació en tres grans línies estratègiques: la prevenció de la violència, la inclusió social i l’accés a l’educació”, ha recordat.\nEl compromís del Club amb les seves arrels identitàries ha estat el sisè punt destacat per Bartomeu lligat a la idea del Més que un club. “Vivim temps complexos, però puc afirmar convençut que hem actuat en defensa del país, de la democràcia, de la llibertat d’expressió i del dret a decidir. Hem defensat les institucions que treballen per garantir aquests drets amb un posicionament molt clar, basat en tres principis: diàleg, respecte i esport.\nEn aquest punt, Bartomeu ha aprofitat per demanar un aplaudiment per a l’expresident Sandro Rosell, “maltractat amb una presó injustificable durant dos anys”.\nPer tots aquests fets, segons Bartomeu, “el Barça d’avui és més guanyador, més fort econòmica i patrimonialment, més innovador, més solidari i més compromès”.\n"Hem de seguir renovant la plantilla per continuar l'evolució generacional"\nA continuació, Josep Maria Bartomeu ha exposat els que són els dos grans reptes de futur del FC Barcelona: evolucionar d’una generació guanyadora a una altra que segur que ho serà i seguir completant l’Espai Barça. “Cap dels dos es podrà completar abans del 2021 i tots dos exigiran seguir treballant-hi en el següent mandat”, ha alertat.\nSobre el primer d’aquests, ha explicat la necessitat de “seguir renovant la plantilla per continuar aquesta evolució generacional de manera natural”, cosa que ja s’ha anat fent durant els últims anys per combatre la pèrdua de jugadors clau com Puyol, Valdés, Xavi o Iniesta. En aquest sentit, ha recordat la importància de fitxatges com Griezmann o De Jong i l’aposta pel planter, amb jugadors com Ansu Fati, Carles Pérez o Riqui Puig com a grans il·lusions per al futur.\nSobre el segon punt, el de l’Espai Barça, Bartomeu ha anunciat que “actualment estem treballant a concretar l’estructura de finançament de la resta de les obres” i que, un cop això passi, es convocarà una nova Assemblea per explicar-ne els detalls i sotmetre-la a votació. “Respectarà les dues línies vermelles que ens vam exigir al referèndum: no a d’hipotecar mai la nostra finca, el nostre patrimoni, ni els ingressos actuals del Club”, ha conclòs.


* Jordi, aquest sermó els vas predicar ahir anant vers la terra d'Egipte?\n* anirà bé de repassar-lo quan fugis d'Egipte i retornis a casa, puix que fou en el desert que fou dit: "tant de bo escoltessiu la meva veu, no enduriu el cor..."\n* Bona estada, bona tasca pastoral, i bon retorn!\nEt desitja pau i bé,\n14 de febrer de 2009, a les 7:16\nD'acord. Jesús vol que escoltem, que parlem, en definitiva que pensem. Però, ¿pot dir-se el mateix de la seva Església?. Decididament el cristianisme podria haver estat una magnífica religió si no hagués existit l'Església institució que coneixem. Una llàstima.\n14 de febrer de 2009, a les 9:38\nHi ha paraules que també ajuden a que els sords hi sentin i que els muts parlin. Gràcies\n14 de febrer de 2009, a les 18:04\nAmic Josep M. Rabanal... home, tu i jo, també som Església, no? La fem entre tots els batejats... aquí ve la nostra responsabilitat de ser-ne imatge de Jesús allà on siguem, on treballem, de ser també una mà que guareix. No ens ho carreguem tot, que ofenem als que si juguen la pell a molts llocs i també són Església.\n15 de febrer de 2009, a les 10:44\nCom diu en jesúscaputxi, la nostre serp es molt astuta, sovint ens diu el que volem sentir.\nEs possible que la serp del Paradís va omitir expressament una paraula final, qui sap si en lloc de dir: "Si mengeu del fruit no morireu pas", hagués hagut de dir: "Si mengeu del fruit no morireu pas... avui"\n19 de febrer de 2009, a les 12:48\npau i be, valenti!\natencio amb la signatura de l'article:posa jesuscaputxi i no jordicaputxi\n23 de febrer de 2009, a les 11:47


EBS Consulting | Un delegat de protecció de dades?\nPost 80 of 226‹‹››\nComprovi si la seva empresa ha de tenir un delegat.\nEl proper mes de maig començarà a aplicar-se una nova normativa en matèria de protecció de dades personals. I una de les novetats introduïdes per aquesta normativa és que algunes empreses han de tenir un delegat de protecció de dades:\nAquest delegat podrà ser un treballador de la mateixa empresa o un extern, i la seva funció serà assessorar l’empresa sobre les seves obligacions en matèria de protecció de dades i supervisar el seu compliment.\nEl delegat ha d’actuar amb independència i plena llibertat, per la qual cosa no podrà rebre instruccions sobre les seves tasques ni ser sancionat o acomiadat per fer la seva feina. Hauran de comptar amb un delegat les empreses que tractin “dades sensibles” (centres docents, centres sanitaris …), de manera que és aconsellable que comprovi si la seva empresa està obligada.\nRecordeu, a més, que aquesta nova normativa introdueix altres novetats (per exemple, s’amplia la informació que s’ha de donar als afectats quan s’obtenen les seves dades personals).\nDelegació de protecció de dades: El delegat de protecció de dades és una figura que introdueix la nova normativa de protecció de dades. Podrà ser un treballador de la mateixa empresa, però haurà de tenir coneixements jurídics i experiència en protecció de dades personals.\nConsulteu-nos sobre la nova normativa de protecció de dades. Començarà a aplicar-se el proper mes de maig i introduirà importants novetats, com la figura del delegat de protecció de dades.


Àrees 5G a les Terres del Ebre – BARCELONADOT\nAquest migdia s’ha presentat l’Àrea 5G Terres de l’Ebre, una proposta impulsada per la Generalitat de Catalunya, a través del Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública i dins de l’Estratègia 5G de Catalunya, amb el suport de Mobile World Capital Barcelona i la Fundació i2CAT i el lideratge local del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre.\nLa base del projecte és la instal·lació d’una infraestructura de xarxa 5G a les poblacions de Móra la Nova i de Móra d’Ebre. L’estació base estarà situada al Polígon del Molló de Móra la Nova i es donarà cobertura 5G a dues zones: a tot el Polígon del Molló de Móra la Nova i a l’àrea adjacent a la seu del Consell Comarcal de la Ribera d’Ebre, a Móra d’Ebre. Inicialment es compta amb la freqüència cedida per l’operador Orange, i s’està treballant perquè s’hi afegeixin altres operadors gràcies al fet que la infraestructura serà neutra.\nL’impacte de la iniciativa arribarà al teixit econòmic i social de tota la zona, fomentant la innovació i la dinamització econòmica i contribuint en un futur a la reducció de la bretxa digital rural.\nEl projecte vol crear àrees territorials on s’agreguin diferents iniciatives dirigides a promoure la tecnologia 5G, com ara activitats de formació i disseminació, tallers, proves de concepte i laboratoris. Es definiran àrees 5G arreu de Catalunya, principalment allà on el desplegament comercial de la 5G no es realitzarà en les seves primeres fases, per posar a disposició de l’ecosistema TIC i dels diferents sectors econòmics i socials de la zona un banc de proves perquè puguin dur a terme la seva activitat innovadora i desenvolupar nous productes i serveis digitals de valor afegit al voltant de la 5G.\nL’Àrea 5G Terres de l’Ebre compta amb l’impuls diferencial de ser l’única Àrea 5G on s’implementarà el TDA 5G Rural, un projecte finançat pel Departament de Polítiques Digitals amb una inversió d’1,4M€.\nAquest projecte en Tecnologies Digitals Avançades (TDA), que executarà la Fundació i2CAT, té com a objectiu evitar l’escletxa digital en el desplegament d’infraestructures 5G a Catalunya, definint models de desplegament que permetin oferir aquest servei en entorns rurals i zones poc poblades en col·laboració amb entitats del territori, tant públiques com privades, i mostrar la viabilitat del concepte d’operador neutre d’infraestructures.\nAmb CoEbreLab 5G Rural, aquest laboratori obre una nova línia de treball vinculada a la tecnologia 5G i a la seva aplicació a l’entorn rural, agafant la innovació social digital com a base de totes les accions que s’hi realitzaran.


VILASUB 2.0: BEGUR 02/09/10\nEl passat dijous 2 de setembre vam tenir el privilegi de fer immersió en un dels punts encara força "verges" de la Costa Brava, els Canons de Fora de Tamariu.\nTot i que la previsió del temps no era del tot esperançadora, ens esperava un cel en calma una mica tapat i un mar blau que semblava estar planxat feia unes hores.\nLa sortida es va fer des de la bonica cala d’Aiguablava amb BEGURDIVE, el color turquesa de l’aigua de la cala augurava una bona immersió. Dit i fet! En pocs minuts érem damunt la boia, des de la que veiem un color de mar blau clar, intuint una bona visibilitat.\nLa immersió es desenvolupava baixant pel cap de l’àncora fins els 24m. A partir els 12m. ja es perfilaven els canons. En arribar ens va sorprendre a tots un esclat de vida impressionant, milers de castanyoles i forcadelles ens van acompanyar durant la immersió.\nLa visió més impactant però va ser poder veure gorgònies gegants, molt desenvolupades i ramificades, doncs encara cap submarinista incompetent se les ha carregat d’un cop d’aleta o per no controlar la flotabilitat. Un espai realment verge!!\nDurant la immersió alguns van tenir la oportunitat de veure una àguila marina, i d’altres vam tenir la sort de tocar una tremolosa sense patir cap descàrrega elèctrica. Així que la vaig tocar es va desenterrar del fons i va començar a ballar en cercles davant nostre.\nAls 23 minuts de fons vam haver de donar la immersió per conclosa, doncs vam picar fins els 49m. de fons. L’ascens es va fer gradualment gaudint de les impressionants vistes dels canons fins arribar al cap de l'àncora, on penjats als 6m. vam haver de fer descompressió. El temps de descompressió va variar com sempre en funció dels ordinadors, entre els 18 i els 30 minuts.\nINTERVAL DE SUPERFÍCIE\nVam dedicar un parell d’hores a eliminar Nitrogen residual a superfície. La espera es va fer més portable gràcies a l’Ana, la propietària de BEGURDIVE, que ens va preparar unes llesques de pa amb tomàquet i pernil. És clar, amb detalls com aquest, és normal que estem desitjant tornar.\nFinalment la tant esperada immersió. Canons de Tamariu és simplement sublim, els canons són plens a més no poder de gorgònies, això si, més petites que les que es troben a Canons de Fora.\nVam fer aquesta immersió de manera atípica, doncs vam anar de Canons a Canons de Fora, doncs segons el nostre guia, el José, així no espantaríem la fauna i veuríem peixos grans. Dit i fet, alguns van veure dues àguiles marines, morenes, un déntol enorme i un mero que semblava un “gos llop”.\nLa tornada cap a Canons es va fer a dues aigües, al voltant dels 23m. de fondària per tal de no ser penalitzats amb una gran descompressió. Vam anar saltant de canó en canó, flipant, al·lucinats per la bellesa del lloc, la vida.\nAbans de sortir a superfície, vam haver de passar novament per la sempre obligada descompressió. Aquesta vegada però el temps va ser menor, entre els 8 i els 15 minuts.\nAmb tot això se’ns van fer quarts de quatre de la tarda i la gent de BEGURDIVE, sempre tan atents, van tenir la gentilesa de fer-nos una reserva i encarregar una paella a un dels restaurants amb vistes a la cala. Bona amanida, paella i dues ampolles d'un dels millors vins que tenim al Penedès, el "Pinord Chardonnay" van rubricar una perfecta jornada “submarinil”.\nText: Salvador Devant\nFotografia i Vídeo: Pau Asensio\nBy VILASUB Club d'Activitats Subaquàtiques a 16:48:00\nEtiquetes de comentaris: BEGUR , CANONS DE FORA , CANONS DE TAMARIU