Casa Don Camillo Agerola Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Piano 6, Bomerano, Agerola, Itàlia, 80051 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Don Camillo\nConvenientment situat a Agerola, Casa Don Camillo és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Casa Don Camillo asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Agerola, faci de Casa Don Camillo la vostra llar.


Nous perfils professionals pels museus en l’era digital – Públics culturals. Connectant comunitats\nEines digitals per a la cultura / Estudis i dades\n22 novembre 2017 11 gener 2018 xarxesDeixa un comentari\nAsimétrica comparteix amb nosaltres un recurs interessant sobre els professionals dels museus en l’era digital, elaborat per Mu. SA (un projecte d’Erasmus+), en col·laboració amb Melting Pro Italia.\nL’objectiu d’aquest recurs és ajudar els museus a que puguin comptar amb professionals que tinguin les habilitats que requereix l’era digital en què estem immersos. Professionals capacitats que puguin comunicar-se efectivament tant amb els nous públics com amb els ja existents.\nA partir de les investigacions realitzades en organitzacions de Grècia, Itàlia, Portugal i Bèlgica, s’han pogut identificar 4 perfils de rols emergents:\nDigital interactive experience developer\nAquests rols, sempre segons la investigació, seran de vital importància perquè els museus puguin prosperar en un entorn digital.\nJa podeu consultar aquest estudi, per conèixer les necessitats dels museus en l’era digital i aprofundir en els 4 perfils comentats.\narts i tecnologia, arts visuals, museus


el meu gos i jo: de maig 2012\nDemà farà 75 anys de l’enfonsament, davant la platja de Malgrat, del vaixell “Ciudad de Barcelona”, torpedinat per un submarí italià, amb un resultat de 50 morts. No repetiré aquí la descripció del que va passar, que es pot trobar a l’edició d’avui del Punt.\nSí felicitar a l’ajuntament, que ha tingut la feliç idea de rememorar aquest acte, que forma part de la història de Malgrat.\nPublicado por ssr los 17:45 4 comentaris:\nEl mes de juliol de 1910, el professor titular de l’escola Fonlladosa, el senyor Joan Gaspar i Germà, abandonà Malgrat per ocupar una plaça de mestre titular a una altra localitat. Això deixà la institució fundada pel senyor Fonlladosa sense professor i, per tant, es decidí tancar l’escola, malgrat la insistència de l’Ajuntament perquè es deixés el local a la vila i no s’abandonés la tasca començada l’any 1905.\nAleshores es presentà el problema de vuitanta nens que havien quedat sense escolarització, i l’escola pública, regentada pel senyor Domingo Pons, estava massa plena per poder absorbir-los.\nPer tal de cobrir aquesta mancança, l’Ajuntament demanà al Govern Civil el nomenament d’un mestre auxiliar per al titular de l’escola de nens, el pagament del qual corregué a càrrec de la corporació municipal.\nEl dia 4 de maig de 1912, el regidor Josep Pica i Barceló lliurà una instància, amb el suport d’altres signatures, en la qual demanava la possibilitat d’obrir una escola particular a la Barretina, dedicada a donar classes als nens. La corporació acceptà aquesta idea, amb les reticències d’alguns regidors per les competències i legalitats necessàries, i col•laborà amb una subvenció de 400 pessetes anuals. Així doncs, obrí aquesta escola a mitjans de maig de l’any 1912, sota la titularitat del mestre Elies Comas. Paral•lelament, comunica al senyor Pons, titular de l’escola pública de nens, que deixa de subvencionar el mestre auxiliar que des de l’octubre 1910 li havia donat suport.\nMalgrat de Mar. Crònica d’un segle.\nEl problema econòmic més important que tenim no és ni el dèficit dels comptes públics, ni els problemes dels bancs, sinó el dèficit crònic de la balança comercial espanyola amb l’estranger. Doncs bé, aquest dèficit comercial, que inclou les exportacions i importacions de bens i serveis i el saldo del turisme, ha anat disminuint des del seu màxim l’any 2007 (68.200 milions d’euros) fins a arribar a un dèficit de 5.700 milions d’euros l’any passat.\nAmb un euro que està baixant, el que facilita l’exportació dels nostres productes, i amb un petroli que, sense tenir un preu baix (es manté per sobre dels 100 $ per barril), es troba, per ara, per sota dels 110, si fem un esforç per importar menys productes energètics, podrem tenir una economia real que no sigui deficitària.\nHem de tenir en compte que el dèficit de productes energètics va ser, l’any 2011, de 39.900 milions d’euros, el que vol dir que la balança comercial no energètica té un superàvit important. Per tant, s’han de fer les polítiques adequades per anar reduint aquest dèficit, no només a nivell de l’Estat, sinó a nivell particular: un augment del preu de l’energia per posar-lo al seu nivell real hi contribuirà.\nLa productivitat, mesurada en hores treballades per unitat de PIB, ha augmentat molt, com a conseqüència de que ha baixat més el nombre d’actius que el PIB, i com a conseqüència, també, de la baixada generalitzada de sous. Això fa que els productes espanyols siguin més competitius a l’exterior.\nEl fet que les corporacions locals i les comunitats autònomes paguin els seus proveïdors és una bona notícia que ajudarà, sens dubte, a millorar l’economia real.\nDe manera que no tot és negatiu. Malgrat el dèficit dels comptes públics, malgrat els problemes financers de Bankia i acòlits, el fons econòmic millora. Trigarem encara temps per reduir l’atur, és veritat, ja que per generar ocupació sense reduir la productivitat s’haurà de millorar la formació de molts aturats que avui gairebé no en tenen, però tinc el sentiment que, independentment del que facin els governs (mentre siguin prudents i no ho espatllin tot), la societat civil és la que, poc a poc, va i anirà arreglant la situació. Haurem perdut nivell de vida, però anirem recuperant l’esperança.\nLa Vanguardia del dissabte 18 de maig de 1912, ara fa cent anys, ressenyava la desaparició d’una nena de Santa Susanna, que va ser segrestada per un individu, i que va ser trobada més tard, en estat greu.\nL’amic Miquel acaba de publicar una entrada molt interessant sobre els grafits a Malgrat, amb vídeo inclòs. És la segona vegada que en parla. Alguna autoritat el llegirà i en traurà les conseqüències oportunes?\nÉs un problema difícil, però és veient com actuen davant les dificultats com es pot jutjar la vàlua dels que manen.\nPublicado por ssr los 19:10 1 comentari:\nSuposo que tothom és més o menys conscient que haurà de tornar a pagar pels consums d’electricitat efectuats durant el darrer trimestre del 2011 i el primer del 2012. La raó és senzilla: el govern hauria d’haver augmentat les tarifes elèctriques del darrer trimestre del 2011, ja que a la subhasta de la TUR (Tarida de l’Últim Recurs, a la que la majoris estem subscrits) corresponent a aquest període es va produir un augment del preu. Però el govern socialista, amb unes eleccions per davant, va preferir mantenir les tarifes. I ho va fer disminuint l’altre composant del preu, el que s’anomena “peatge”. I, disminuint el peatge, automàticament s’augmenta el dèficit tarifari.\nPerò el govern, que per allò de l’article 26 es creia que pot fer i desfer, havia legislat que el dèficit tarifari generat l’any 2011 no havia de sobrepassar els 3.000 milions d’euros. Les companyies elèctriques, fartes de que el dèficit anés augmentant, van recórrer als tribunals, que els hi ha donat la raó.\nPer això, amb la factura, rebrem una carta, que s’ha publicat al BOE del 25 d’abril, al seu annex V (que ningú pensi que no hi ha serietat), que justifica legalment que això de cobrar un suplement per una electricitat que ja hem pagat. Però ho fa amb unes paraules que són tot un model de la burocràcia més rància, i que és de difícil enteniment.\nEl pitjor, però, és que aquesta carta no ens diu la quantitat que haurem de pagar ni ens explica com podem fer el càlcul. Ja que una de les funcions del regulador és la de protegir els consumidors i garantir el compliment de la regulació vigent, almenys hauria de fer saber al consumidor la quantitat que haurà de pagar. Es pot preveure que hi haurà moltes reclamacions, de molt difícil solució.\nAquest és un exemple de la incompetència d’un govern, que es va passar per l’arc del triomf les seves pròpies lleis, i de la desídia d’un altre govern, que no es preocupa de protegir el consumidor.\nPer qui la vulgui llegir, aquí es troba l’entrada que vaig publicar quan es va celebrar la subhasta d’electricitat pel quart trimestre del 2011.\nPublicado por ssr los 20:02 1 comentari:\nResulta que la comunitat autònoma de Madrid, presidida per la senyora comtessa de Murillo i gran d’Espanya, que era la meravella de les meravelles pel que toca a la gestió, ja que havia anunciat un dèficit del 1,13 % del seu PIB per l’any 2011, que donava lliçons a tothom, sobretot als del nord-est peninsular, anuncia a mitjans del mes de maig que troben a faltar 2.000 milions d’euros, que s’han equivocat, que no saben sumar, que el seu dèficit de l’any passat és del 2,21 % del PIB.\nAl País Valencià troben a faltar gairebé 850 milions als seus comptes de l’any passat. Quina casualitat, també està gestionat pel PP. I després ens diuen que el PSOE els va enganyar sobre el dèficit, sobretot el de les autonomies!\nUn país com aquest, on la picaresca és, des de fa segles, la distintiva nacional, no és estrany que passin coses així. Però troben excuses per tot: que si els ingressos han disminuït (com si no ho sabessin a finals d’any), que tenien factures sobre coses que no estaven pressupostades (algú hauria d’anar a la presó per malversació de cabdals públics), etc.\nÉs relativament freqüent que, entre els comptes tancats comptablement al 31 de desembre i els comptes definitius hi hagi alguna petita variació, però les variacions que anuncien tant Madrid com València no són petites, són monstruoses. Serà conseqüència de les retallades de l’educació que fa que els funcionaris comptables no sàpiguen de comptes, o serà perquè al PP, per poder tenir un càrrec, s’ha de ser ase de mena?\nLes xifres de dèficit es presenten com a percentatge del PIB, cosa que és poc precisa, ja que qui té més competències pot tenir més dèficit respecte del PIB, però una desviació menys important respecte del pressupost. De manera que a la taula següent presentem els dèficits de les CCAA (sense incloure Ceuta i Melilla) que, a dia d’avui, s’han declarat pel 2011, amb els dos percentatges. El dèficit total de las CCAA és de 34.624 milions, que representa, respecte del pressupost, un 19,8 %. A Catalunya, aquesta desviació és del 22,6 %, a Madrid del 22,5 %, al País Valencià del 32,7 %.\nPer cert, que el dèficit de les despeses de l'estat central ha sigut d’uns 47.000 milions, i com que el seu pressupost pel 2011 era de 106.000 milions, la seva desviació pressupostària ha sigut del 44 %. I després diran que els malgastadors son les comunitats autònomes.\nPaul Krugman, el premi Nobel d’economia, publicava ahir al seu blog del New York Times una previsió molt negra per Espanya en particular i per l’euro en general. L'entrada de Krugman es titula Eurodämmerung, el crepuscle de l’euro, per imitació de l’òpera wagneriana El Crepuscle dels Déus (Götterdämmerung):\nAlguns de nosaltres hem estat parlant, i creiem que el final de la partida serà així:\n1. Sortida de l'euro de Grècia, molt possiblement el mes que ve.\n2. Quantioses retirades de diners dels bancs espanyols i italians, que els dipositants tractaran de moure cap a Alemanya.\n3a. Potser, només potser, controls bancaris que prohibiran als bancs transferir els dipòsits fora del país i que limitaran les retirades de diners en efectiu.\n3b. D'altra banda, o potser al mateix temps, crèdits molt importants del BCE perquè els bancs no col·lapsin.\n4a. Alemanya té una elecció. Acceptar la injecció massiva de capitals públics a Itàlia i Espanya, i fer una dràstica revisió de la seva estratègia (bàsicament, per donar, en particular a Espanya, les esperances que necessita tant per a garantir del deute com per mantenir baixos els costos de l’endeutament), i permetre una major inflació de l'eurozona, amb l’objectiu de possibilitar un ajustament de preus relatius , o, si no:\n4b. La fi de l'euro.\nI estem parlant de mesos, no d’anys, perquè tot això es faci realitat.\nNo sé si passarem un estiu tranquil. Varem pensar que el “corralito” argentí era cosa de països poc desenvolupats, i és possible que en tinguem un ben aviat. Esperem que el senyor Krugman s’equivoqui, però la veritat és que les coses no pinten gens bé.\nPublicado por ssr los 18:29 1 comentari:\nAcaba de sortir el llibre “Rodrigo Rato. El gran artífice". La sinopsi que en fa l’autora Carmen Gurruchaga és la següent:\nMés de cinc milions de desocupats, una herència econòmica devastadora, autonomies tècnicament en fallida, gairebé mig milió de petites i mitjanes empreses desaparegudes els últims anys ... Això és el que el nou govern de Mariano Rajoy es va trobar després de les eleccions del passat 20 de novembre. No obstant això, la solució per tirar endavant és possible, i el Partit Popular bé sap com fer-ho.\nGran artífex del miracle econòmic espanyol durant els vuit anys de govern d'Aznar, ningú dubta que Rodrigo Rato Figaredo constitueix la prova que en economia és possible donar la volta a la pitjor de les situacions: com a ministre d'Economia i Hisenda va aconseguir crear gairebé cinc milions de llocs de treball (més que Alemanya, França i Anglaterra juntes). Durant molts anys al capdavant de grans institucions nacionals i internacionals Rodrigo Rato és una de les veus més autoritzades per explicar la situació en què ens trobem. Sempre reticent a concedir entrevistes i a airejar la seva vida, Rato es sincera per primera vegada amb la prestigiosa periodista Carmen Gurruchaga. En aquest llibre ambiciós, positiu i clarificador s'explica el perquè som on som, s'ofereixen respostes a la crisi i s'aborden tots els temes espinosos de l'actualitat financera.\nEl llibre ha estat escrit des de l’adoració. Cadascú és lliure d’adorar a qui vulgui, però la veritat és que la senyora Gurruchaga, amb aquest llibre, no retrata el senyor Rato, sinó que es retrata ella mateixa.\nComencem pel començament. El govern del senyor Aznar es va trobar una economia que ja havia començat a sortir de la crisi. L’actuació del senyor Rato va ser la d’escalfar l’economia, posant les bases de la bombolla del rajol que avui estem pagant, i va fer les trampes necessàries perquè Espanya, malgrat tenir una economia amb una productivitat baixa, entrés a l’euro. Amb aquesta entrada, l’economia es va escalfar encara més, ja que els interessos dels préstecs es van mantenir baixos, quan hauria convingut augmentar-los.\nL’any 2004 hi va haver eleccions, i el senyor Rato declarava: "La veritat és que estem assentats en un cicle llarg i amb poques incerteses. Això és indiscutible. I l'important és que és un model que durarà". El prohom va demostrar que no entenia res.\nLi van trobar una ocupació com a responsable del Fons Monetari Internacional. La seva gestió va ser bastant discutida. Un informe elaborat per l'Oficina d'Avaluació Independent d'aquest organisme va criticar l'etapa entre 2004 i 2007, quan el senyor Rato n’era el seu màxim responsable. La conclusió va ser demolidora: les deficiències internes van impedir prevenir la crisi, els Estats Units van impedir que el FMI analitzés en profunditat el seu sector financer, empleats de l'organisme varen denunciar pressions i autocensura. Durant el mandat del senyor Rato el FMI va posar com a exemple a seguir algunes de les pràctiques més destructives, no va fer cas dels senyals d'alerta i es va mostrar complaent amb els països rics, especialment els Estats Units, que va acabar sent el focus de la crisi. Aquests defectes del FMI ja existien abans que el senyor Rato en for el responsable, però durant el seu mandat, o no els va veure, o no va voler o no va ser capaç de corregir-los.\nAlguns exemples del informes del FMI durant aquells anys:\n"El sistema financer dels Estats Units és resistent i està ben regulat" (2005).\n"El sistema financer del Regne Unit és un dels més forts entre les economies avançades", deia l'FMI el 2006.\n"Els principals bancs comercials i d'inversió tenen una sòlida posició financera i el risc sistèmic sembla baix" (2007).\n"Els mercats han mostrat que es poden autocorregir i que de fet ho estan fent” (2007).\nA l'estiu del 2007, just quan s'acostava la crisi, el Fons deia: "Les perspectives són les millors en anys l'economia està preparada per a un període de creixement sostingut".\nNo és estrany que el senyor Rato, que tenia problemes familiars, aprofités aquesta excusa per dimitir, quan es va donar compte del resultat de la seva gestió al FMI.\nA la seva edició del 1 de desembre del 2010, Bloomberg recordava que el senyor Rato i el PP no van saber gestionar els problemes de la implantació de l'euro a Espanya, com la bombolla immobiliària. Afegia que el senyor Rato tenia una oportunitat de "reparar el dany" que la seva gestió ministerial havia produït, des d'un altre càrrec de gran responsabilitat, com era la presidència de Caja Madrid.\nDoncs bé, no ha sigut així. El senyor Rato també ha hagut de dimitir. Encara no sabem bé els detalls de la seva gestió a Bankia (ex Caja Madrid). El que si sabem és que la darrera auditoria que el mateix senyor Rato havia encarregat a l'empresa Deloitte revela que Bankia va ocultar, quan no va falsejar, dades comptables. Un exemple, l'equip del senyor Rato havia comptabilitzat la participació de Bankia al Banc Financer i d'Estalvi (la filial que van crear per aparcar els actius tòxics) en 12.000 milions d'euros, quan el seu valor en borsa és de ¡dos mil milions!\nUn cop s’ha descobert que Bankia mentia, els inversors estrangers no es fien i fugen d'Espanya. No només el senyor Rato no ha “reparat el dany” que va causar la seva gestió ministerial, sinó que ens ha acabat d’enfonsar.\n“Rodrigo Rato. El gran artífice”. Si, un dels grans artífexs de la nostra ruïna.\nPublicado por ssr los 20:23 Cap comentari:\nEl deute extern d'Espanya ha augmentat, a finals de l'any 2011, fins assolir la xifra de 1.775 milions d'euros, un 165 % del PIB. Aquest augment es produeix després que l'any 2010 el deute extern espanyol disminuís per primera vegada des de fa una dècada, el que es va interpretar com que l'economia espanyola estava reaccionant i es començaven a corregir els desequilibris.\nAmb un dèficit per compte corrent de la balança de pagaments, Espanya necessita diners de l'exterior per finançar la seva economia i per anar refinançant els venciments d'aquest deute extern. És una de les grans diferències amb Itàlia, que té un volum d'estalvi interior més important per costejar el seu deute, tant públic com privat.\nEl deute extern de les administracions públiques és relativament petit (282.000 milions d'euros), el que vol dir que la major part del deute públic està en mans nacionals.\nAbans de la crisi, la inversió privada finançava el deute extern espanyol. Però amb la crisi, els bancs han a recórrer creixentment al BCE. La part del deute extern finançat per l'autoritat monetària ha passat de 51.000 a 175.000 milions en un sol any, de manera que ha passat de representar menys del 3% a gairebé el 10% del total del deute extern espanyol, i és probable que actualment sigui més gran, després de la subhasta de BCE del 29 de febrer. A les estadístiques, aquest deute extern finançat per l'autoritat monetària apareix separat del deute de les entitats financeres amb altres inversors. De manera que el deute extern de les entitats financeres, a finals del 2011, era de 716 + 175 = 891 milers de milions d’euros.\nEspanya ja hauria d’haver sigut rescatada si el BCE no hagués posat a disposició dels bancs aquestes quantitats de diners, el que ens dóna idea de la gravetat de la situació. La principal vulnerabilitat de l'economia espanyola és que la banca és enormement dependent del finançament exterior i, en particular, és molt dependent perquè el deute extern a curt termini de les entitats financeres supera els 360.000 milions, sense comptar els diners del BCE. Davant la falta de finançament, la banca no pot atendre la demanda de crèdit.\nSi el que es mira és la posició d'inversió internacional neta d'Espanya, que computa tots els actius menys tots els passius enfront de l'exterior, la xifra de finals del 2011 també marca un nou rècord, amb 989.000 milions negatius, un empitjorament d'uns 50.000 milions en un any, segons dades del Banc d'Espanya. La posició del Banc d'Espanya per l'augment dels seus actius nets amb l'Eurosistema (com a intermediari entre el BCE i el sistema financer), ha passat de -46.000 milions d'euros a finals de 2010 a -170.000 a finals de 2011.\nDe manera que la dependència d'Espanya respecte del BCE és cada vegada més important, el que indica que el BCE té la palanca per mantenir-nos surant o per afogar-nos, obligant-nos a demanar un rescat. Caldrà seguir fent el que ens manin o prendre la decisió de sortir de l'euro. La nostra economia no dóna per més. És cada vegada més probable que acabem com Portugal o, potser, com Grècia. Haurem d’anar mirant el programa d’Esquerra Unida, que serà el partit més votat a les properes eleccions.\nBanc d’Espanya: deute extern\nBanc d’Espanya: inversió internacional neta\nPublicado por ssr los 18:30 Cap comentari:\nL'atur continua disminuint al mes d'abril. Dintre de les notícies dolentes que ens aclaparen, aquesta és, almenys, una notícia que hauria pogut ser pitjor. La part més delicada és que hi ha 136 aturats més que ara fa un any. Haurem d'esperar per veure on s'estabilitzarà el mínim d'aquest any, però, pel que es pot endevinar, tot indica que serà superior al dels anys anteriors.\nDues eleccions importants aquest cap de setmana a Europa, les eleccions gregues i les franceses.\nEl resultat de les eleccions gregues no ha d’estranyar a ningú. Fa un parell d’anys ja sospitàvem que el rescat de Grècia no era viable, com s’ha demostrat. Als grecs se’ls ha retallat tot el retallable i més. Se’ls ha maltractat, se’ls ha insultat, no se’ls ha donat temps per fer funcionar l’estat (veure la Contra de la Vanguardia d’avui). Els grecs s’han sentit humiliats i, amb el seu vot, saben que poden fer molt mal a l’euro i a Europa. I tot perquè els alemanys (i el president que ha perdut a França) tenen menys vista que un miop. I amb líders així, Europa no va enlloc. Diumenge va ser Grècia, demà, hi ha moltes probabilitats que siguem nosaltres.\nA França hi haurà canvi de president. Ja era hora, ja que el senyor Sarkozy es movia molt, però realment, ni ell mateix sabia cap a on. Ha sigut un president diferent de tots el altres presidents de la cinquena república pel seu protagonisme exagerat. Ni hem sentit parlar del seu primer ministre, el senyor Fillon, un tipus molt més seriós que el president.\nAixò no vol dir que m’agradi la victòria del senyor Hollande. També ell serà un president diferent dels altres de la cinquena república: és l’únic que no ha tingut cap experiència de govern abans de ser president. Veurem què passa a les properes eleccions al parlament: si no la guanyen els socialistes, hi haurà cohabitació, i llavors el president serà un simple comparsa, com ho va ser el president Chirac durant la seva cohabitació amb el primer ministre socialista Jospin. Però si guanyen els socialistes, encara pot ser pitjor. Quan va guanyar el president Mitterrand, va nacionalitzar la indústria (podeu imaginar que l’estat produeixi alumini?) i va passar l’edat de jubilació als 60 anys; la quantitat de diners que es van llençar a l’aigüera va ser fabulós, i ho dic perquè ho vaig viure. Quan el senyor Jospin va guanyar les legislatives, la seva ministra de Treball, la senyora Aubry (la filla de Jacques Delors), va implantar les 35 hores. El fracàs va ser sonat, però ella encara està convençuda de que va ser una decisió molt encertada. I aquesta bona dona és el primer secretari del PSF! Per cert, durant un temps aquesta senyora va ser vicepresidenta de l’empresa on jo treballava, i cada vegada que vaig tenir l’ocasió de parlar amb ella em vaig fer insultar, junt amb tots els meus col•legues, ja que teníem molta agitació social a les fàbriques, i era tot per culpa nostra, i no dels sindicats. Una dona cegada per la ideologia, una dona perillosa.\nDe manera que si els socialistes guanyen les legislatives, no sé si el president serà capaç de frenar les seves tropes. Hem de pensar que, si a Espanya, on l’estat dit del benestar té un pes del 25 % del PIB, i no el podem sostenir, a França el seu pes és del 35 %. I que França és una nació on l’estat és molt potent, però on el parlament no té cap pes: manen més els manifestants que els parlamentaris. I la conflictivitat social és molt important.\nEn resum, independentment de qui hagi guanyat les eleccions a França, sóc pessimista sobre la capacitat d’aquest país per liderar (o coliderar) Europa.\nÉs probable que els sauròpodes del Mesozoic, igual que molts herbívors moderns, hagin estat la seu de microbis metanogènics per a la digestió fermentativa del seu aliment de plantes. Si més no, així ho estima l'article recentment publicat Could Methane produced by sauropod dinosaurs have helped drive Mesozoic climate warmth?\nAvui el metà de la ramaderia és un component important del balanç global de metà. Les emissions de metà pels sauròpodes probablement també hagin estat considerables. Els autors usen un enfocament quantitatiu simple per estimar la magnitud de la producció de metà i arriben a la conclusió que la producció de gas metà pels sauròpodes podrien haver estat un factor important per mantenir el clima càlid del Mesozoic.\nEls dinosaures sauròpodes inclouen els animals més grans terrestres coneguts i mostren una forma característica, amb un cap petit a l'extrem d'un coll molt llarg. La seva diversitat i distribució geogràfica suggereix que els sauròpodes poden haver estat les espècies clau en molts ecosistemes durant el Juràssic i el Cretaci.\nBasant-se en part en dades de la Formació Morrison del Juràssic final, situada a l'oest dels EUA), els autors estimen que la densitat de població per als sauròpodes anava des d'uns pocs animals adults grans a unes poques desenes d'individus per km2 . En concret, estimen que si els dinosaures haguessin tingut un metabolisme endotèrmic, com els mamífers, l'abundància total d'aquests herbívors gegants hauria sigut de 11 a 15 animals per km2, amb una densitat de biomassa total de prop dels 42.000 kg/km2. És, però, molt poc probable que el cos tan gran dels sauròpodes tingués un metabolisme tan alt com el dels mamífers. Si s'assumeix que tenien un metabolisme de rèptil, calculen una densitat de biomassa de 377.000 kg/km2.\nEl paleoambient de la Formació Morrison era, almenys en part, semiàrid, un hàbitat que probablement no era l'òptim per a aquests herbívors gegants. Per al seu càlcul, els autors assumeixen, de manera conservadora, com a densitat de la biomassa de sauròpodes, una mitjana sobre l'àrea total mundial de les terres amb vegetació, de prop de 200.000 kg/km2. Altres estimacions van dels 80.000 fins als 600.000 kg/m2.\nTots aquests estudis prediuen que la biomassa d'herbívors en el Mesozoic va ser més grossa que l’observada als hàbitats moderns amb grans mamífers herbívors, com ara la sabana africana. Tres possibles mecanismes ho poden explicar: la primera, que la producció primària per km2 al Mesozoic ha de reflectir les altes temperatures i les altes concentracions de CO2. En segon lloc, els dinosaures herbívors han d'haver tingut una menor taxa metabòlica per massa específica que la dels mamífers endotèrmics de la mateixa mida. En tercer lloc, els dinosaures herbívors van desenvolupar una mida corporal molt gran, i, com que el metabolisme no augmenta linealment amb la massa, sinó que augmenta menys, una mida corporal més gran permet que una determinada producció primària pugui sustentar una major biomassa d'animals herbívors .\nPer estimar la producció de metà, els autors segueixen la relació establerta per als herbívors no remugants moderns, on el metà (litres per dia) = 0,18 × (massa corporal en kg) ^ 0,97. L'exponent (0,97) no és estadísticament diferent d'un, el que indica que per calcular les emissions totals de metà dels sauròpodes, només hem de calcular la densitat de la biomassa total, ja que les emissions de metà seran insensibles a la distribució de la mida corporal dels animals constitueixen. Com a exemple il•lustratiu, si considerem que la densitat de la biomassa dels sauròpodes era de 200.000 kg/km2, que equival a deu sauròpodes de 20.000 kg cada un (el que és una estimació conservadora de la massa adulta dels brontosaures) s'arriba a unes emissions de metà de 2.675 litres per dia per animal, el que equival aproximadament a 1,9 kg per dia. Per a una densitat de deu adults per km2, tenint en compte que el dia del Mesozoic era una mica més curt que l’actual), s'obtenen 6,9 tones/km2 d'emissions de metà a l'any. Suposant una superfície global de vegetació de 75 milions de km2 (equivalent a la meitat de la superfície total de la superfície emergida del planeta), dóna una producció global anual de metà dels sauròpodes de 520 Tg (520 milions de tones). Això és comparable al total de les emissions modernes metà. Per comparació, el total de l'emissió global de metà del període preindustrial de l'Holocè va ser aproximadament 200 Tg per any, capaç de sostenir una concentració de metà atmosfèric de prop de 0,7 ppm, mentre una emissió mundial de 500-600 Tg sustenta la concentració moderna d’aproximadament 1,8 ppm.\nEn resum, els càlculs dels autors suggereixen que els dinosaures sauròpodes podrien haver tingut un paper tan important que van arribar a influir sobre el clima, a través de les seves emissions de metà.\nUn tema molt interessant és la Transformació Alemanya d'Energia (Energiewende). Encara que la producció d'energia renovable està creixent a tot el món, no hi ha cap país important que estigui construint el seu futur subministrament d'energia basant-se principalment en les energies renovables, a excepció d'Alemanya.\nA la Contra de la Vanguardia del passat dia 4, el senyor Jeremy Rifkin afirmava que la tercera revolució industrial ja havia començat, que era una revolució consistent en produir energia de manera descentralitzada. Aquest senyor assessora la canceller Merkel en la seva aposta pionera per la producció descentralitzada d'energies renovables i de la seva distribució a través de la xarxa i afirma que això canviarà el món. Però sembla que les coses no són tan senzilles.\nAquesta és la política energètica oficial del govern alemany. I encara que ningú dubta que la Transformació de l'Energia sigui un pla perfectament seriós, que compta amb el suport de tot l'espectre polític, la pregunta és, què està fent el govern per fer que el somni verd alemany es faci realitat?\nVegem els objectius de la Energiewende:\n- Les emissions de gasos d'efecte hivernacle han de reduir un 40 per cent el 2020 i un 95 per cent per al 2050, respecte al 1990.\n- El consum d'energia primària ha de reduir un 20 per cent per a l'any 2020 i un 80 per cent per al 2050.\n- La productivitat energètica ha d'augmentar un 2,1 per cent l'any prenent com a referència el consum final d'energia.\n- Les energies renovables haurien d'assolir un percentatge del 18 per cent del consum final brut d'energia per a l'any 2020 i del 60 per cent per al 2050.\n- D'altra banda, per a l'any 2020 les energies renovables ha de generar com a mínim el 35 per cent del consum d'electricitat i el 80 per cent per a l'any 2050.\n- El consum d'electricitat s'ha de reduir en un 10 per cent el 2020 i en un 25 per cent per al 2050, en comparació amb 2008.\n- La demanda de calefacció dels edificis s'ha de reduir en un 20 per cent el 2020, mentre que la demanda d'energia primària s'ha de reduir en un 80 per cent per al 2050.\nDurant les dues setmanes de vents àrtics i temperatures sota zero d'aquest mes de febrer, la transició energètica a Alemanya, va assolir una gran victòria des que l'administració Merkel va parar l'energia nuclear i va abraçar un futur basat en energies renovables. Els crítics de Merkel, especialment els propietaris de les plantes d'energia nuclear del país i els operadors de la xarxa elèctrica, havien advertit de les apagades i de la pujada dels preus que hi hauria a l'hivern. Cap d'aquestes profecies es va complir. En realitat, durant l'onada de fred, impulsada pels vents a la costa del Bàltic i els dies clars i assolellats al sud, Alemanya va acabar exportant electricitat a França, tot i que la xarxa va estar a punt de fer figa.\nMalgrat això, actualment hi ha molta incertesa al país respecte d'aquesta transformació energètica. De fet, els crítics del govern diuen que el Energiewende ja s'ha estancat. La majoria dels experts coincideixen que l'execució del pla s'enfronta a enormes obstacles.\nLa pregunta més escoltada de totes és com farà el govern de Merkel per arribar a un Pla Mestre (no un pla amb els "objectius", ja que aquests ja s'han establert), sinó un pla per demostrar com assolir aquests objectius .\nEls observadors coincideixen que la llista d'accions concretes que cal dur a terme és formidable i molt complicada d'implementar. Entre d'altres, inclou:\n- La remodelació de la xarxa elèctrica\n- Resoldre l'interrogant de l'emmagatzematge de l'electricitat\n- Redissenyar els incentius del mercat energètic\n- Com avançar per assolir els objectius d'eficiència\nI no és només el poble alemany qui està esperant, la resta del món també. Ja que l'èxit o el fracàs del "model alemany" podria resoldre algunes de les discussions que bullen en el món de l'energia. I, de passada, podria ser l'únic camí per sortir de la crisi econòmica actual.\nPublicado por ssr los 19:14 1 comentari:


Xesco Boix reviu en els seus contes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nXesco Boix reviu en els seus contes\nLa companyia Cesc Serrat va oferir un espectacle recital que va omplir la sala petita del teatre Kursaal\nmarta pich | manresa 19.10.2009 | 09:37\nCesc Serrat explicant el conte del Patufet, dissabte a la tarda MARTA PICH\n'esperit de Xesco Boix va reviure, vint-i-cinc després de la seva pèrdua, dissabte, a la sala petita del Kursaal amb un espectacle-recital basat en les seves històries. La companyia Cesc Serrat va ser l'encarregada de donar vida als contes que en Xesco havia explicat durant anys arreu, com el del popular Patufet. El públic familiar que omplia la sala va participar activament en l'espectacle, acompanyant l'animador a cantar cançons com Els tres tambors i la del mateix Patufet. Un munt de caixes escampades a l'escenari amagaven els personatges dels diferents contes que es van poder escoltar, entre els quals Els Tres timbalers i el de L'arbre generós,amb un missatge una mica trist.\nLa representació, inclosa dins la programació d'Imagina't, també va rebre la col·laboració de Lluís Pinyot. L'animador manresà va convidar el públic a participar a l'acte central en memòria de Xesco Boix que se celebrarà el dissabte 24 d'octubre a la plaça Major de Manresa i als carrers dels voltants. Sota el títol Vine a tastar... la sopa de pedres, s'han organitzat una sèrie d'activitats per a totes les edats. El lema de la diada fa referència al conte que Xesco Boix va popularitzar i que difon el missatge que cal compartir més les coses que cadascú té. Dissabte ja es va poder escoltar al teatre Kursaal, però aquesta setmana tornarà a prendre vida a la plaça Major.


IB3N | Anticorrupció demana 2 anys de presó i 20 d'inhabilitació per l'exbatle de Felanitx, Biel Tauler\nIB3 Notícies > societat > Anticorrupció demana 2 anys de presó i 20 d’inhabilitació per l’exbatle de Felanitx, Biel Tauler\nAnticorrupció demana 2 anys de presó i 20 d’inhabilitació per l’exbatle de Felanitx, Biel Tauler\nL'acusa d'elaborar un concurs a mida pel servei de platges entre 2013 i 2014\nBiel Tauler, mentre era batle, al seu despatx de l'ajuntament de Felanitx\nLa Fiscalia Anticorrupció demana 2 anys de presó i 20 d’inhabilitació per l’exbatle de Felanitx del Partit Popular, Biel Tauler, per la concessió irregular dels serveis de platges. Segons l’escrit d’acusació, l’exbatle, un exregidor i dos funcionaris municipals feren un concurs a mida per beneficiar un empresari.\nLa fiscalia acusa Tauler, qui va ser batle de Felanitx entre 2008 i 2015, dels presumptes delictes de prevaricació i frau a l’administració. Segons l’escrit que firma el fiscal anticorrupció Joan Carrau, Tauler, juntament amb el regidor de platges i dos funcionaris municipals dissenyà entre 2013 i 2014 un concurs a mida per beneficiar l’empresari Miguel Adrover Rigo amb la concessió per explotar el servei de platges del municipi durant 4 anys, prorrogables.\nUn concurs, presumptament, a mida\nSegons Carrau, primer encarregaren a una persona propera a l’empresari la redacció de les bases per afavorir-lo. Després, li avançaren els criteris que es tindrien en compte abans que es publiquessin perquè tengués avantatge. També, diu l’escrit de fiscalia, reduïren al màxim els terminis per presentar ofertes i així perjudicar altres licitadors i feren servir una valoració irregular per beneficiar l’empresari. Per a aquest, el fiscal demana 4 anys de presó per frau i ús d’informació secreta. A més, també sol·licita que l’inhabilitin durant 12,5 anys per obtenir subvencions i ajudes públiques i contactar amb l’administració.\nEntre els 7 acusats hi ha el secretari i l’enginyer municipals i també un treballador de l’empresa beneficiada, a qui acusen d’estavellar un tot terreny contra una de les empreses competidores per intimidar-los.\nL’exbatle de Felanitx, Biel Tauler, NO ha volgut fer declaracions a IB3Notícies.


Walisons Hotel Srinagar Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1st Lane Boulevard, Llac Dal, Srinagar, Índia, 190001 - Veure al mapa\nBarri Llac Dal Llac Dal Llac Dal Llac Dal Lal Chowk Lal Chowk Llac Dal Llac Dal Lal Chowk Llac Dal\nRenovat l'any 2012, el Walisons Hotel garanteix els seus hostes una estada plaentera a Srinagar tant per negocis com per oci. Situat només a 1.00 Km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Walisons Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, servei de despertador, escriptori a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Walisons Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Srinagar.\nTots els tipus de viatgers (63) Viatger de Negocis (1) Parelles (21) Viatgers en solitari (12) Famílies amb infants petits (11) Famílies amb infants grans (4) Grups (14)\nTots els tipus de viatgers (28) Parelles (6) Viatgers en solitari (6) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (5) Grups (4)\nAl-Mamun, Bangla Desh


4.000 voluntaris recolliran per Sant Jordi signatures de suport al referèndum | VilaWeb\n4.000 voluntaris recolliran per Sant Jordi signatures de suport al referèndum\nEl Pacte pel Referèndum distribuirà més de 1.000 punts de recollida per tota Catalunya\nEl coordinador del Pacte Nacional pel Referèndum, Joan Ignasi Elena, ha anunciat aquest dijous que la plataforma ja compta amb 4.000 voluntaris que durant el diumenge 23 d’abril, dia de Sant Jordi, recolliran signatures de suport al referèndum en més de 1.000 punts de recollida distribuïts per la geografia catalana.\nHo ha dit en declaracions als periodistes des de la seu de CC.OO. de Catalunya, una de les múltiples entitats socials, culturals i econòmiques catalanes que, segons ha explicat el mateix Elena, col·laboren en la recollida d’aquestes signatures.\nElena ha explicat que el Pacte Nacional pel Referèndum vol que Sant Jordi sigui un dia clau de suport a aquesta reivindicació que ha qualificat de “molt transversal” entre els catalans, ja que ha assegurat que una majoria vol resoldre el futur polític de Catalunya mitjançant aquesta votació.\n“Hi ha una majoria de ciutadans molt plural que té molt clar que això es resol amb un referèndum, debatent i votant”, ha proclamat Elena, exdiputat del Parlament i ara al capdavant d’aquesta plataforma que aglutina partits i entitats partidàries del referèndum.\nEl Pacte va ser fundat pel president de la Generalitat, Carles Puigdemont, al desembre del 2016 i defensa que és legalment possible un referèndum a Catalunya i compta amb el suport de partits independentistes com el PDeCAT, ERC i la CUP, però també de la nova formació dels comuns.\nDe fet, la recollida de signatures va començar mesos enrere –ara en aquest Sant Jordi es vol reimpulsar– i un dels primers signants va ser el secretari general de Podem, Pablo Iglesias, ja que el Pacte parla en tot moment d’un referèndum d’acord amb la legalitat i no entra en cap cas en posicions unilaterals.\nLa recollida de signatures no es frenarà després del dia de Sant Jordi, sinó que es continuarà durant la setmana següent i sobretot el cap de setmana proper i el dia dels treballadors –1 de maig–, ja que el Pacte també veu aquesta jornada com una bona oportunitat per recollir suports.\nElena ha previst que, a mitjans de maig, el Pacte ofereixi dades sobre quantes signatures s’han recollit a Catalunya i més enllà d’ella –pot signar qui vulgui en suport al referèndum, i quedarà pendent aclarir què es fa amb aquestes signatures.\nPP i Cs a l’Ajuntament de Barcelona van protestar la setmana passada perquè els autobusos de la ciutat porten propaganda a favor del referèndum a favor pel Pacte, i van exigir la retirada d’aquesta propaganda dels autobusos de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB).\nElena ha suggerit a aquests dos partits que es llegeixin el manifest que ha impulsat el Pacte perquè allà veuran que la seva iniciativa no va contra ningú, sinó que crida a “participar i votar” en un referèndum a tots aquells que vulguin dir la seva opinió sobre el futur polític de Catalunya.


Decathlon alerta del perill d'un sac de dormir infantil que comercialitzen\nEl cordó de la caputxa del producte es pot enrotllar al coll de qui l'utilitzi\nper Redacció dilluns, 22 de gener 2018 - 17:30h | Actualitzat a 23/01/2018 11:50h\nEls errors de fabricació són problemes més comuns del que sembla, però a les empreses els costa admetre'ls. Decathlon no ha caigut en aquesta tendència i ha advertit als clients sobre un element incorrecte del sac de dormir infantil Forclaz 10º Junior, de la marca Quechua. Ha informat que el cordó que inclou la caputxa té el risc que s'enrotlli al voltant del coll, advertint del perill d'asfíxia.\nDavant d'aquest contratemps, l'empresa no ha volgut perdre l'oportunitat de quedar bé amb el seu públic. Inicialment, admetent el seu error, fet que acredita credibilitat. Posteriorment, donant tres alternatives pels consumidors, les quals convertiran al mencionat sac de dormir en un producte totalment abstingut de qualsevol inseguretat que pogués representar.\nLa primera d'elles ha vingut acompanyada d'un vídeo explicatiu on es mostra com desfer-se del cordó sense danyar al sac. En ell, Decathlon recomana als usuaris d'aquest element tallar la part riscosa del producte, per tal d'acabar amb el problema. El material audiovisual evidència la senzillesa amb què es pot arreglar el mencionat problema.\nEl sac de dormir Forclaz 10º de Decathlon | Decathlon\nEl vídeo explicatiu indica que s'ha d'estirar el cordó el màxim possible, fins que la caputxa quedi completament tancada. Serà llavors quan s'haurà de tallar el cordó i, posteriorment, retirar l'element de seguretat que el manté a lloc i impedeix que es pugui extreure. Amb aquesta alternativa, no es podrà ajustar la caputxa del sac, però el risc d'asfíxia haurà desaparegut.\nAcudir a qualsevol establiment\nLes altres dues alternatives proposades per la cadena d'articles d'esport i muntanya comporten apropar-se a un local de Decathlon. En una d'elles, recomanen demanar a un treballador que realitzi l'acció explicada. Per fer-ho, s'haurà d'omplir un document fent la sol·licitud prèvia, per així alertar a l'establiment sobre la necessitat de rebre l'ajuda.\nFinalment, l'empresa comercial inclou la possibilitat de retornar el producte. Qualsevol persona que hagi estat afectada per aquesta problemàtica, rebrà l'import total de la seva compra. Per tant, fent la sol·licitud prèvia mitjançant la web de Decathlon, es podrà advertir sobre el desig de recuperar els diners, per posteriorment rebre l'efectiu en qualsevol de les tendes.\nPELL DE GALLINA: «El meu pare em va dir: 'Hem d'apagar els teus ulls'»\nALERTA: El greu perill de consumir aquest tipus d'oli que has de conèixer


Covid: futurs truncats, per Gemma Altell\nEls joves davant de la pandèmia\nAprofitem l'oportunitat per no repetir velles estructures. Aquesta generació de joves amb formació, energia, il·lusió pot contribuir a refundar un sistema desigual i excloent\nLa desescalada ens va retornant a una realitat que ha semblat congelada durant més de dos mesos. Però no ho estava, congelada, dic. Mentre estàvem a casa posant atenció a l’avenç de la famosa corba sense gairebé respirar, l’objectiu era minimitzar el dolor, tornar a posar els peus al carrer i recuperar les relacions humanes. Ara comencem a observar-ne les conseqüències. Entre aquestes hi ha els somnis perduts de la generació que somreia al futur fent grans plans, amb tota la vida per endavant i amb la certesa de portar una motxilla carregada d’eines que, teòricament, els haurien d’impulsar cap a un món que esperava el seu talent. No obstant, una formació brillant, una voluntat d’adaptació o una capacitat d’esforç inesgotable no seran suficients per transitar un futur incert després de la Covid. Ara es troben davant d’una cosa que no figurava en el guió. Es posa de manifest, doncs, que com a societat no hem sabut –fins ara– mostrar als nostres joves les incerteses de la vida que sí que van viure les generacions anteriors.\nAquest nou escenari ens ha de portar necessàriament a repensar de nou el món. En aquesta generació preparada per entrar al mercat laboral hi trobem, ara, una de les paradoxes de la nostra època que alhora ens proporciona un savi principi de realitat. Si podem escoltar, aquesta situació ens parla: ens parla de com no podem controlar tot el que passa en les nostres vides, ens parla també de com és d’important prendre partit per transformar el món, ens parla de la necessitat de donar la veu als adults joves per intentar solucions diferents, a veure si poden fer alguna cosa millor del que fem nosaltres. Aquesta generació jove s’enfronta a un futur que pot veure’s truncat en la forma que prenia fa tan sols uns mesos, però, desgraciadament, aquest impacte socioeconòmic repercutirà en grans capes de la societat. Allà és on s’han de saber escoltar els missatges ocults. Les oportunitats es generaran, sí, però només si decidim impulsar una nova mirada social que col·loqui les prioritats en llocs diferents i que posi el saber al servei de la millora social. En aquest punt és on aquests nous talents han de trobar el seu encaix en la post-Covid. Per aconseguir-ho faran falta governs que hagin après la lliçó: impulsar la ciència, la tecnologia, la investigació, la salut pública, la cura de les persones, l’ecologia. Tot això al servei de les persones.\nAprofitem l’oportunitat per no repetir velles estructures ni paradigmes. Aquesta generació de joves amb formació, energia, il·lusió pot contribuir enormement a trobar les claus per refundar un sistema desigual i excloent. Fa anys que veiem partir a altres països una generació de persones molt preparades professionalment. Diuen que hem après algunes coses amb la pandèmia, no ho sé. En tot cas no repetim els mateixos errors. Dibuixem futurs que fomentin la cooperació i una societat justa.\nTemes: Coronavirus i treball Coronavirus a Espanya Coronavirus a Catalunya Coronavirus Joves Ocupació Atur


"Volem tindre la suficient força en Torrent per a governar en solitari com fins ara" | Periódic local L' Opinió de Torrent\nENTREVISTA A JESÚS ROS\nPer a Ros seran les seues setenes eleccions com a candidat socialista i recorda que el treball d'aquests quatre anys es començara a veure en aquest estiu.\nA Jesús Ros el coneix, pràcticament, tot el poble. És l'alcalde que més hi ha viscut la gent. És la sèptima vegada que es presenta a unes eleccions i ha viscut ja huit legislatures. Amb 65 anys enfronta aquestes eleccions amb força i ganes de "treballar pel meu poble"\n- Jesús Ros, un home experimentat, com afronta aquesta sèptima vegada que es presenta a les eleccions?\n- Amb normalitat. Coneixes a la gent, coneixes el poble, coneixes els problemes i per tant, cal buscar solucions. És un examen que s'ha de passar, el ciutadà el dia 26 donarà la seua opinió sobre el que han sigut aquests últims quatre anys de legislatura. I també donarà l'opinió sobre les propostes que es presenten, però cal fer-ho amb normalitat, no és res extraordinari. És bonic perquè estàs, encara més, en contacte amb la gent i la gent està disposada a escoltar-te i saber les teues propostes.\n- De les set vegades que s'ha presentat, aquesta la veu com la més difícil o la més ajustada?\n- Pareix que ningú va a governar amb majoria absoluta. Això de governar amb majoria absoluta pareix que ja haja passat a la història, de moment. Jo crec que això tornarà en quant la gent veja estabilitat, en qualsevol classe de govern, siga local, autonòmic o nacional. L'estabilitat fa que es puguen resoldre els problemes amb més rapidesa. Crec que la gent anirà assumint la responsabilitat de què els governs han de ser forts, però bo, això encara està per vindre.\n- Els resultats de les últimes eleccions, han deixat els resultats ajustats. No sé si té la impressió de què aquestes eleccions poden decantar-se per la dreta o per l'esquerra per molt poquet? O pensa que va a ser diferent?\n- Totes les eleccions són diferents. Afortunadament la gent sap el que vota. Si mirem els resultats, podem veure que no tenen res a veure les eleccions generals amb les autonòmiques. Les locals, la gent matissa encara més el seu vot. Això és segur perquè la gent, afortunadament, sap per a cada tipus de govern, el que vol. Anem a vore el que passa, jo estic convençut de què el resultat de la candidatura que jo presente va a ser molt interessant.\n- Una dada que sorprén és el sorpasso de CS al PP a molts llocs. De fet Al Vedat ha sigut el partit amb més vots. Creu que eixe sorpasso va a produir-se? Creu que va a ser un possible interlocutor o un partit amb el qual es puga pactar?\n- Nosaltres volem governar com ho hem fet, en solitari. Volem tindre la suficient força per a governar en solitari, però per descomptat, raonarem amb tot el món. CS té coses a aportar, el PP té coses que aportar, Compromís té coses per aportar. Al final, tots són representants dels torrentins. Però creguem que tindrem un govern prou fort i estable per a poder fer la política i el programa que tenim amb la col·laboració de tots.\n- Una de les coses que s'ha donat en aquest mandat ha sigut el problema de fer els pressupostos. Pensa que aquest fet pot penalitzar a l'esquerra per no haver-se ficat d'acord en tres anys?\n- No. En tres anys, nosaltres hem tingut els pressupostos. En 2015 els vam heretar. En 2016 els vam aprovar. I els pressupostos del 2017, el 2018 i el 2019 no han eixit perquè hi ha hagut un acord entre Partit Popular i Compromís de què no hi hagueren pressupostos. Però el pressupost del 2016 i conéixer l'administració i el fet de saber com s'ha de treballar dins de l'administració, ha fet possible i està sent possible tindre eixe pressupost en vigor. Mai hi ha hagut un programa d'inversions tan important per la quantitat d'obres i el seu import.\n- Ara venen eleccions i està tot ple d'obres. És casualitat?\n- La gent, de vegades, tendeix a pensar aquestes coses i no és així. Aplegues al govern i et trobes que als calaixos no hi ha ni un projecte. A partir d'eixe moment, has de començar a treballar. Una vegada tens els projectes fets, has de demanar el finançament. Aconseguir la d'Europa, de la Generalitat o de la Diputació. Per tant, has d'estar en un procés de contractació de les obres. Un procés que dura, aproximadament, un any.\n- És per eixe motiu que el PSOE demana altres quatre anys? Per a completar un cicle?\n- Jo espere encapçalar l'Ajuntament. Hi ha 120 actuacions que l'únic que s'ha de fer a partir d'aquest moment és posar-les en marxa. Tenen el projecte fet, tenen el finançament i la gran majoria d'elles estan en procés de contractació. La faena que no es veu i que costa, està feta. No és un producte de què hi haja eleccions o no. Precisament, el gran paquet de treball d'aquests quatre anys, començarà a executar-se en l'estiu.\n- Al míting de presentació ens vas deixar algunes de les propostes del programa electoral. Una d'elles va ser construir de nou UBPO, com aquelles promeses del 2007. No sé si és tornar al mateix perquè està tot igual?\n- Fa 15 anys parlàvem de què els joves compraren habitatges perquè eren molt cares. L'Ajuntament va iniciar un programa de construcció d'habitatges UBPO per a joves i va aplegar a fer-ne 400 habitatges. El vam iniciar nosaltres, el vam ficar damunt la taula. Va canviar la corporació i tot el que es va desenvolupar es va acabar. Hui és facilitar un programa als joves. L'habitatge en règim de lloguer. Anem a fer una experiència, pilote d'habitatges de lloguer.\n- Quines sensacions està tenint en aquesta campanya?\n- Unes eleccions et donen l'oportunitat d'intensificar més el contacte amb la gent. Un contacte, que per altra banda, en aquest equip de govern, el que és habitual. Això ens dóna eixa venteja de conéixer quina és la situació real de la ciutat. No seran promeses en l'aire. Seran promeses de cara el futur que es podran comprovar dins de quatres anys que s'hauran complit totes.


Els GRAE rescaten dues excursionistes a Sant Aniol i Queralbs - Diari de Girona\nEls GRAE rescaten dues excursionistes a Sant Aniol i Queralbs\nEn ambdós casos es va necessitar un helicòpter perquè van patir ferides en zones de difícil accés\nqueralbs | acn/ddg 09.03.2015 | 00:00\nEls GRAE rescaten dues excursionistes a Sant Aniol i Queralbs Diari de Girona\nDos rescats en menys de 24 hores a les comarques gironines d'excursionistes accidentades a la muntanya. Al llarg d'ahir, dues dones de 51 i 58 anys van ser rescatades pels Bombers de la Generalitat de Catalunya després de patir accidents i quedar ferides mentre feien excursions.\nSegons van informar els Bombers, el primer cas es va produir a Sant Aniol de Finestres, a la Garrotxa, on una dona de 51 anys, veïna de Santa Coloma de Farners, va caure en un corriol prop de l'església de Santa Elena. Aquesta és una zona de difícil accés i, per aquest motiu, va caldre la intervenció dels membres del GRAE. Aquests van utilitzar un helicòpter i van aconseguir rescatar-la. La víctima, de 51 anys, va ser traslladada amb aquest mateix mitjà de transport fins un punt segur on se la va canviar a un helicòpter medicalitzat del Servei d'Emergències Mèdiques per evacuar-la a l'hospital Josep Trueta de Girona. Segons van informar els equips de rescat, la dona va patir una fractura a la tíbia esquerra.\nPel que fa a la segona víctima, aquesta també va ser una dona, veïna de Calella de Palafrugell, de 58 anys, que es va fer una luxació a l'espatlla mentre feia una excursió al pic de Bastiments, al terme municipal de Queralbs. Aquesta també és una zona de difícil accés per la qual cosa es van necessitar els efectius dels GRAE dels Bombers.\nEn els dos casos, les víctimes estaven fent excursionisme i senderisme quan van patir els accidents.


Felip II - Vilapedia\n(Valladolid, 21 de maig de 1527 - San Lorenzo del Escorial, 13 de setembre de 1598)\n5 Felip II i Vila-real\nFelip II va ser fill de l'emperador Carles d'Habsburg i d'Isabel de Portugal. Des de molt jove va ser preparat per exercir el seu càrrec de rei. Després de la abdicació de Carles I en 1556 va governar l'imperi integrat pels regnes i territoris de Castella, Aragó, Navarra, el Franc-Comtat, els Països Baixos, Sicília, Sardenya, Milà, Nàpols, Orà, Tunísia, tota l'Amèrica descoberta i Filipines. A aquests vasts territoris se li va unir Portugal i el seu imperi afroasiàtica en 1580. Amb Felip II (1556-1598) l'hegemonia espanyola arriba al seu apogeu.\nCarles I havia cedit en la seua abdicació al seu germà Ferran l’ Imperi Alemany i les possessions dels Habsburg a Àustria. D'ara endavant, dues branques de la mateixa dinastia governaran a Madrid i Viena.\nDesprés de viatjar per Itàlia, els Països Baixos. Felip II es va assentar en la nova capital, Madrid, des d'on va governar amb plena dedicació la seua enorme imperi. A diferència del que va passar amb el seu pare Carles I, amb Felip II el centre de gravetat de l'Imperi es va assentar a la península, especialment a Castella.\nEls principals problemes interns del regnat de Felip II van ser la mort el 1568 del príncep hereu Carles, amb greus problemes psicològics,que havia estat arrestat a causa dels seus contactes amb els membres d'una presumpta conjura successòria promoguda per part de la noblesa contra Felip i la poderosa figura del seu secretari Antonio Pérez, que finalment va ser destituït i acusat de corrupció. Va fugir del país i es va convertir en un actiu propagandista contra Felip II. Recolzat pels enemics exteriors del rei, va ser un element clau en la formació de la "Llegenda Negra".\nEls seus successius matrimonis amb Maria de Portugal, amb Maria I Tudor, reina d'Anglaterra amb la francesa Isabel de Valois i amb la seua neboda Ana d'Àustriaan ser part important de la política exterior del monarca. Després de la mort de la seua esposa Maria Tudor, les relacions es van fer cada vegada més hostils amb Anglaterra, que donava suport als rebels protestants als Països Baixos. L'intent d'envair l'illa el 1588 amb l'Armada Invencible va acabar amb un gran fracàs que va iniciar el declivi del poder naval espanyol a l'Atlàntic.\nLa idea de la unitat religiosa va marcar la política de Felip II. No va dubtar a intervenir davant l'amenaça de les incursions berberisques i turques en les costes mediterrànies. Felip II va obtenir una gran victòria, encara que no la definitiva, en la batalla de Llepant el 1571. A l'interior peninsular el monarca va reprimir durament les revoltes morisques com, per exemple, en les Alpujarras granadines.\nA Europa es va enfrontar amb França pel control d'Itàlia (Nàpols i el Milanesat). La pau a Cateau-Cambrésis en 1559 va ser favorable als interessos espanyols a la península italiana. Felip II no va poder acabar tampoc amb el conflicte polític (major autonomia) i religiós (revolta calvinista) generat en els Països Baixos. Cap dels successius governadors van poder impedir que la revolta s'assentés i portés finalment al segle XVII a la independència de les Províncies Unides (actuals Països Baixos)\nUn dels seus grans triomfs va ser aconseguir la unitat ibèrica amb l'annexió de Portugal i els seus dominis, en fer valer els seus drets successoris el 1581 en les Corts de Tomar, després de morir sense descendència el rei portuguès Sebastià.\nEs va casar en primeres núpcies, el 12 de novembre de 1543 a Salamanca amb la seua cosina, la infanta Maria de Portugal, filla del rei Joan III de Portugal i de la infanta Caterina d'Habsburg. D'aquesta unió van nàixer:\n· l'infant Carles d'Espanya, nat el 1545 a Valladolid i mort el 1568 a Madrid. Príncep d'Astúries i de Girona.\nEn segones núpcies, el 25 de juliol de 1554 es va casar a la catedral de Winchester amb la seua tia-àvia, la reina Maria I d'Anglaterra. D'aquesta unió no hi hagué fills.\nCasat per tercera vegada el 31 de gener de 1559 a Guadalajara amb Isabel de Valois, filla del rei Enric II de França i de la princesa Caterina de Mèdici. D'aquesta unió nasqueren:\n· la infanta Isabel Clara Eugènia d'Habsburg, nascuda a Segòvia el 1566 i morta a Brussel·les el 1633. Casada el 1599 amb l'arxiduc Albert d'Àustria.\n· la infanta Caterina Micaela d'Espanya, nascuda al Monestir de l'Escorial el 1567 i morí el 1597 a Torí. Casada el 1585 amb el duc Carles Manuel I de Savoia.\nUn quart matrimoni el va unir el 12 de novembre de 1570 a Segòvia amb l'arxiduquesa Anna d'Àustria, filla de l'emperador Maximilià II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria d'Espanya. D'aquesta unió nasqueren:\n· l'infant Ferran d'Espanya (1571-1578), Príncep d'Astúries i de Girona.\n· l'infant Carles Llorenç d'Espanya (1573-1575).\n· l'infant Dídac d'Habsburg (1575-1582), Príncep d'Astúries i de Girona.\n· l'infant Felip, hereu de la corona com a Felip III d'Espanya, nat el 1578 al Monestir de l'Escorial i mort el 1621 a Madrid. Es va casar amb l'arxiduquessa Margarida d'Àustria.\n· la infanta Maria d'Espanya (1580-1583).\nFelip II i Vila-real\nEl monarca va pernoctar a la vila el 10 d’abril de 1564 quan, acompanyat pels seus nebots Anna i Rodolf, prínceps d’Hongria, anava camí de València, per tal de fer jurament dels Furs del Regne. Novament el 13 de gener de 1585 va fer una breu estada a Vila-real, però va ser el 13 de setembre de l’any següent, quan hostatjat per la família Montull va romandre en la seua casa mentre que el Consell i els habitants de la vila van organitzar diverses festes en el seu honor.\nEl triomf de Felip II en la batalla de Llepant sobre els turcs el 7 d'octubre de 1571 va ser exaltat a la vila amb grans celebracions i solemnes funerals pels soldats morts en la lluita naval. El Consell ordena la construcció al raval de Castelló d’una capella en honor de la Mare de Déu del Roser, per haver succeït la batalla el dia de la seua festa. Set anys més tard la capella serà lliurada als franciscans alcantarins que formaran allí el seu convent baix la mateixa advocació.\nObtingut de «http://vilapedia.wikis.cc/w/index.php?title=Felip_II&oldid=2782»\nDarrera modificació de la pàgina: 15 des 2014 a les 18:06.


Airbus vol tenir "aerotaxis" funcionant el 2017 | El Tecnològic\nAirbus vol tenir “aerotaxis” funcionant el 2017\nper Roger Almató\nSe sap que moltes empreses ja estan treballant amb el desenvolupament de cotxes voladors, i Airbus és una d’elles. No només no se n’amaga, sinó que a més a més s’atreveixen a dir que tindrem el primer prototip volador autònom a finals d’any.\nCom llogar un cotxe volador\nA part d’està en fase de desenvolupament el que es conneix com un “aerotaxi”, també estan dissenyant una aplicació per a telèfons mòbils. Aquesta aplicació permetrà a l’usuari llogar un aerotaxi, dir-li el punt d’origen des d’on et vindria a buscar i el destí final.\nTot això pot semblar molt estrany a la majoria de la gent, i és que qui s’imagina ara està caminant pel carrer i a part dels cotxes, veure aerotaxis volant per sobre els edificis? Aquesta pregunta és dfícil de respondre però si analitzem les paraules de Tom Enders (Airbus CEO), ens pot ajudar a fer-nos una idea del canvi:\n“Fa cent anys, el transport urbà va passar anar sota terra, ara tenim els mitjans tecnològics per anar per sobre del sòl“.\nFa cent anys, la humanitat va arribar a tenir la tecnologia necessària per enviar el transport públic sota terra. Segons Tom Enders, ara ens trobem en la mateixa situació, però en aquest cas tenim la possibilitat d’enviar-lo per sobre de les ciutats.\nDe moment se sap que el prototip en el qual estan treballant seria per una sola persona. Això els hi permetria l’ús d’uns motors més petits i tenir un gasto de combustible més reduït, cosa que per les fases de desenvolupament simplifica més les coses. Tot i així, la idea d’Airbus és portar a la societat un aerotaxi per més d’una persona.\nMoltes empreses estan treballant amb prototips per tal de fer realitat la idea d’aerotaxi, i sembla que Airbus és la que té més números per ser la capdavantera en el sector. És una idea que fins al moment desconeíxiem i que ens agradaria de veure en un futur pròxim.\nApassionat de les noves tecnologies i de l'esport en general. Fundador del blog www.elmontecnologic.cat i dissenyador d'apps durant el temps lliure. Des del 1997.\nEl VIII Congrés RITSI arriba el 17 de març a Sabadell


Samuel Langhorne Clemens (30 de novembre de 1835, Florida, Missouri, EUA -21 d'abril 1910, Redding, Connecticut, EUA), més conegut pel seu pseudònim Mark Twain, va ser un escriptor i... More > humorista estatunidenc. Destacà per les seves novel•les Les aventures de Huckleberry Finn (1885), considerada sovint com "the great American novel", i Les aventures de Tom Sawyer (1876). Twain fou un personatge molt conegut a la seva època, i va ser amic de presidents, artistes, grans empresaris, i membres de la reialesa europea. Pel seu enginy i talent per a la sàtira va ser molt popular. En el moment de la seva mort, se'l va considerar "l'humorista americà més gran de la seva època", i William Faulkner el va anomenar "el pare de la literatura americana".< Less


Es canvia de casa i deixa el seu gos tancat perquè es mori de gana\nUna dona de 37 anys de Vegas del Genil, a Granada, està investigada per haver abandonat el seu gos a l'interior d'un habitatge sense menjar ni aigua i haver deixat que l'animal es morís de gana. Ara, un jutjat l'investigarà per un suposat delicte d'abandonament animal.\nLa investigació va començar el 14 de maig, quan l'Ajuntament de Vegas del Genil va informar la Guàrdia Civil que havien trobat el cadàver d'un gos en un estat avançat de descomposició i que estava flotant a l'interior de la piscina d'un habitatge unifamiliar deshabitat.\nLa patrulla destinada a Sierra Nevada del Seprona, el Servei de Protecció de la Natura, es va fer càrrec de la investigació. Poc després van descobrir que l'última dona que havia viscut a la casa s'havia mudat i havia abandonat una de les seves mascotes, un gos jove de raça pastor malinois de manera intencionada a l'interior de la casa.\nMulta de fins a sis mesos\nL'animal no va poder sobreviure, segons la Guàrdia Civil, perquè la propietària el va deixar sense menjar ni aigua. L'informe veterinari també va concloure que el gos havia mort d'inanició.\nSegons el Codi Penal, l'abandonament d'animals posant en risc la seva vida es pot castigar amb multa d'un a sis mesos. El jutge també pot establir una inhabilitació d'entre tres mesos i un any per tenir un animal i per exercir qualsevol professió que hi tingui relació.\nMata la seva gossa a cops de martell i la llença al riu perquè "el posava nerviós"


"De 8 de cada 10 certificats de defunció vam passar a 9 de cada 10 curats. El càncer és agafar una moneda i donar-li la volta"\nOncologia, l'estat de la qüestió a l'Ateneu Barcelonès / Amics de la UAB\nEl 19 de març va tenir lloc l’última conferència dins del cicle “Sanitat, l’estat de la qüestió” a l’Ateneu Barcelonès. En aquest cicle, organitzat per Amics de la UAB dins La Universitat Opina i el Diari de la Sanitat, es van realitzar diferents conferències on es va parlar amb metges i pacients sobre les tres principals causes de mortaldat a Catalunya: Ictus, cardiopaties i càncer.\nEl doctor Josep Ramon Germà, director d’estratègia clínica, investigació i resultats de l’Institut Català d’Oncologia, i Fernando Trias de Bes, pacient d’èxit. La moderadora va ser la coordinadora d’aquest mateix Diari. Canviant el format dels dos actes anterior, aquest cop els dos participants van crear una entrevista a dues bandes. Reproduïm aquí algunes de les preguntes que més interès van generar.\nFernando Trias de Bes: Per què et vas fer oncòleg?\nDr. Josep Ramon Germà: No m’agrada veure els malalts dormits. Era molt avorrit. Aleshores me’n vaig anar cap a la medicina. Quan vaig acabar la carrera l’any 73 vaig veure un anunci que deia que es necessitaven residents per una cosa que es deia oncologia. Curiosament a Sant Pau l’oncologia està al final de tot, amb la sortida al carrer sant Quintí i sempre han estat uns personatges curiosos. Vaig anar a entrevistar-me amb el cap de servei que després es va convertir en un dels meus mestres: el Pau sabia que jo era espaviladet i em va dir ‘Mira Germà, si fas oncologia, no t’avorriràs mai’. Em vaig quedar sorprès i em vaig enganxar. No m’he equivocat i si tornés espero tornar a tenir la sort de llegir la petició i presentar-me.\nDr. Germà: Com recordes la primera visita amb mi?\nTrias de Bes: Acollonit. Jo els protocols de medicina no els entenc gaire. A mi em detecten el tumor, vaig a l’uròleg, m’operen i després em van dir que el tumor estava encapsulat però que es podria haver estès i que ho sabrien amb un TAC. Com duia les grapes de l’operació m’havia d’esperar 15 dies. I clar em van dir que no podien saber si estava curat, que potser se m’havia anat al cervell o al fetge i que tornés al cap de 15 dies.\nDr. Germà: Dir-li això al Fernando és com dir-li que s’està morint!\nTrias de Bes: Això em va costar molt. Era una muntanya russa. No sabia si em quedaven dos mesos de vida, res. En aquell moment la primera visita la recordo molt freda. Em vas dir que estava tot net però em vas donar percentatges de recaiguda i em vas dibuixar un diagrama que encara recordo. Em vas dir que tenia un 82% de probabilitat d’estar curat i un 18% que hagués vascularitzat i ho tingués en una altra part del cos. Si vols, em vas dir, fem quimioteràpia i baixarem aquesta probabilitat a l’1-2%. Jo et vaig preguntar ‘I vostè què faria?’ i em vas dir tens aquí els números. Jo esperava que em diguessis el què. Et vaig demanar si m’ho podia pensar. Jo tenia referències teves boníssimes però te n’adones que com a pacient també has de prendre decisions i en algunes d’elles no entenia que fos totalment meva la responsabilitat.\nTrias de Bes: Un oncòleg ha de mirar de no tenir sentiments amb els seus pacients?\nDr. Germà: La cosa més propera a tenir sentiments és l’oncòleg. El que ha de controlar són les seves emocions. Són dues coses totalment diferent. El càncer son unes 400-500 malalties diferents i fa res eren 200. Quan tens davant cadascuna d’aquesta persones no és el mateix tenir una persona totalment curable que un malalt de càncer de pulmó totalment avançat. Els metges hem de controlar les emocions però sentiments jo crec que tots.\nDr. Germà: Vas tenir por a morir?\nTrias de Bes: Sí. I tant. Tenia esperança pel que m’havies dit. De fet vaig triar no tractar-me. Tenia un alt percentatge de no recaure i la quimio és molt tòxica. Jo recordo preguntar-te: “però doctor si jo ara no em tracto, pel fet de no haver-ho fet, si després tinc una recaiguda, tindré menys probabilitat de curar-me?” I em vas dir “no, tindràs la mateixa, l’únic que t’hauré de donar més fort”. Vas deixar-me clar que no i vaig decidir jugar al 82%, probabilísticament tenia més opcions.\nQuan vaig tenir la recaiguda aquí sí que va ser fotut. Ja no era un tumor, era tot el cos, i després de quasi bé un any de control i no saps quantes cèl·lules hi ha. Estava més tranquil durant el tractament perquè quan t’estàs tractant tens la sensació que estàs actuant. Quan prens una medicació estàs fent alguna cosa. Quan va acabar el tractament ho vaig passar pitjor perquè et sents despullat: és el teu cos sol qui ha de seguir.\nUn moment que sí que el vaig patir va ser quan vaig tenir una complicació i vaig fer trombos a les cames. Em vaig espantar del mateix tractament. Aquí tu em vas donar molta esperança. Sempre em deies: ‘Gaudeix, tranquil, que es cura’. Així com el primer dia només em vas donar probabilitats després si em vas donar esperança. Al final has de confiar en el teu doctor i no mirar res a Internet. Si tens un metge, ell en sap i internet no discrimina ni filtra. Vaig confiar en tu que per això havies dedicat la teva vida a això.\nTrias de Bes: Diuen que hi ha els metges i que hi ha els oncòlegs. Aquesta frase me la va dir un metge, que els oncòlegs sou ‘ponequimios’, que busqueu curar la malaltia, esteu amb el tractament primari, i ignoreu els efectes secundaris.\nDr. Germà: el que jo diria és que tot especialista el que no ha d’oblidar és que és metge. A les meves classes a la universitat jo és el que intento transmetre. A l’essència de la medicina està l’humanisme. Has de tenir molt clar el que significa l’evidència científica però també que aquesta evidència l’has d’aplicar a un individu que té les seves pròpies característiques personals. L’evidència es pot trobar a qualsevol lloc però si no individualitzéssim no necessitaríem oncòlegs ni especialistes. Un robot podria decidir què necessitem.\nOncologia, l’estat de la qüestió a l’Ateneu Barcelonès / Amics de la UAB\nDr. Germà: Com va reaccionar el teu entorn?\nTrias de Bes: El càncer fa molts anys era com una sentència de mort. Ara hi ha molta més prevalència i qui més qui menys coneix a algú que l’ha passat. Tot i així fa por encara. No és el mateix tenir càncer amb 87 anys que amb 45 com va ser el meu cas. En situacions així cadascú es posa al seu lloc: gent que s’allunya, que es tensiona, potser perquè no sap com fer-ho. Al final davant la malaltia hi ha gent que sap entendre que la vida és fràgil i hi ha gent que ho assumeix molt bé i et ve a veure amb tota la normalitat. És molt curiós observar.\nDr. Germà: I els teus fills?\nTrias de Bes: La gran tenia 13 anys, el mitjà 9 i el petit 4. El petit sí que em va dir ‘Papá, yo sin pelo no te quiero’. No ho van entendre del tot. Al cole fan campanyes pel càncer infantil i la meva filla sí que em va preguntar si em moriria. Però li vaig dir que fins que no em veiés preocupat a mi no patís. Un dia que estava fotut de la quimio sí que em va dir ‘Papá, no pueden ser tantas horas en cama, podrías ir al médico, ¿no?’. El meu tractament també és cert que era curt. Era bèstia, molt concentrat, però curt, van ser uns 4 mesos en total. Un període més curt ajuda.\nTrias de Bes: Com ho fas per comunicar males notícies? Suavitzes? Prefereixes donar tombs? Vas directe?\nDr. Germà: La informació no pot ser estàtica. Tu si tens una mica d’experiència explores el pacient que tens davant, les seves emocions. En aquell moment el malalt no té sentiments clars, són emocions. Si veus que està receptiu, augmentes la informació. Els silencis són fonamentals. Molt difícils de fer però ajuden. A part, sempre que puc creo esperança. Sempre pots crear-la.\nHi ha moments que has de ser total i absolutament sincer i realista. He tingut gent que ha vingut i m’ha dit ‘escolti, estic a punt de tancar un negoci, tinc una família, i necessito saber quina és la meva situació’. Utilitzo dos sistemes jo. Un d’ells és preguntar ‘vostè creu que tots nosaltres hauríem de tenir les coses el màxim d’arreglades normalment?’. Si em responen que clar els hi dic ‘doncs vostè encara més’. I la segona, hi ha una frase molt interessant que diu que s’ha d’esperar el millor i estar preparat pel pitjor.\nDr. Germà: Què vas pensar el dia que et vaig dir que havia tornat a sortir el tumor?\nTrias de Bes: Vaig pensar “merda, vas escollir malament amb el 82%”. A l’anterior visita ja em vas preavisar. Vaig haver-me d’operar l’espatlla per un accident amb la bici i em vas veure que a la imatge s’intuïa alguna cosa però em vas dir que m’operés i que ja ho miraríem, que et feia dubtar una mica. Com d’alguna manera ja m’ho havies dit, em va costar menys. A tractar-me i ja està.\nEn un moment sí que vas mirar per la finestra i et vaig llegir el pensament. “Ja sé el què estàs pensant”, et vaig dir, “que m’has enganxat tan ràpid que estàs pensant en donar-me la quimio de fa un any i no la tocaria ara que té més dosi”. No estaves segur per temes estadístics però jo et vaig dir que fóssim coherents. Si fa un any em vas dir que la curació era la mateixa però m’hauries de donar més fort, doncs que així fos.\nDr. Germà: Els pacients també heu de prendre decisions, veus. I importants. Potser ha arribat el moment que expliqui com va començar tot això. L’any 1979 de cada 10 nois amb tumoral testicular, 8 dels que ingressaven se’ls signaven certificats de defunció. Jo tenia 28 anys i només volia curar el càncer. Segueixo sent del mateix parer, hi ha gent que es conforma amb cronificar-lo però jo el vull curar i si no puc vull cuidar. Vaig rebre una beca internacional i a Anglaterra vaig veure que estaven utilitzant un fàrmac que es deia cis platí que estava donant bons índex de curació. Vaig revisar les històries d’uns 100 nois i vaig veure que els què tenien un producte en sang molt alt es morien malgrat el platí. Quan torno a Barcelona em trobo que no hi havia cis platí a Catalunya ni a Espanya. Vaig agafar un company oncòleg i un farmacòleg, vam anar a una joieria i vam comprar fil de platí. Vam obtenir una mostra de cis platí estrangera i vam produir una mostra del fàrmac. Us podeu imaginar dos moments molt especials de la meva vida. Un va ser quan vam comprovar que el producte que havíem produït era exactament igual però aquesta no era la prova del cotó. Aquesta va ser tractar un noi que tenia com dues pilotes del tumor testicular de la mida d’una pilota d’handbol als pulmons. Aquell noi era un certificat de defunció segur. Vam donar-li el nostre producte i 15 dies després vam fer-li una radiografia de tòrax i les pilotes havien passat a ser pilotes de tennis. L’Esteve està viu 30 anys després.\nVam treure el placis, aquest fàrmac, i l’any 1983, vam fer la primera publicació espanyola amb 383 casos on el 93,5% dels nois es curaven. De 8 de cada 10 certificats de defunció vam passar a 9 de cada 10 curats. És agafar una moneda i donar-li la volta. He sigut testimoni d’això i per això puc tenir esperança. També ho he viscut després amb el càncer d’ovari i amb molts altres càncers. Mentre hi ha vida, hi ha esperança.\nDr. Germà: Escrius llibres, obres de teatre, fas una columna a l’Ara… quina és la teva sensació sobre les notícies sobre el càncer?\nTrias de Bes: Crec que ens en parlen sobre descobriments pels que encara falten anys per veure’n resultats. Cada cop hi haurà més innovació però un malalt que ho està ara potser ja no arriba, ho necessita ara. Per tant crec que són notícies de recerca, del que vindrà i que al pacient d’ara no els hi serveix.\nDr Germà: Jo també he intentat escriure alguns llibres de suport. Jo personalment trobo a faltar notícies positives però reals dins la premsa. No és necessari que s’hagin curat 3 ratolins però mai he sentit la notícia especifica del cis platí.\nTrias de Bes: Cada cop hi ha més càncers. Què fem malament els pacients, què feu malament els metges, què fa malament la societat? No fumo, no bec, faig esport… és l’alimentació, és la pol·lució? Em vas dir que tot eren factors de risc que només s’havia demostrat que el tabac era una causa. Fem alguna cosa malament?\nDr. Germà: Moltes. Els consells de salut tothom els dóna i els pren a llarg termini, com si no anés amb ells. La gran preocupació és la infància. En aquests moments tenim entre un 18-19% de nens amb sobrepès i això sabem que produirà un increment d’algun tipus de càncer com és el de còlon. Un company em va dir que als EUA les colonoscòpies ja les estan començant 10 anys abans. El prototipus de càncer que es produeix així és molt més agressiu.\nEls hàbits de bona salut es creen durant la infància. Els espinacs de Popeye han desaparegut. Després ens vam adonar que portaven poc ferro però l’hàbit hi era. Que la verdura sigui un càstig i que el McDonalds de dissabte és el premi és que alguna cosa estem fent malament. Els col·legis estan introduint les fruites però les famílies han de ser conscients que els consells de salut han de venir des de la infància. Quina és la despesa calòrica que fa un nen jugaven a basquet a un parc o amb la consola? I sí, si desaparegués el tabac, desapareixerien el 30% dels càncers: de bufeta, de ronyó, de pàncrees… Però hi ha moltes més coses. El meu co-resident de Sant Pau va aconseguir que avui en dia totes les noies a partir dels 12 anys siguin vacunades del papil·loma. Si desapareix la infecció, el càncer de coll uterí també desapareixerà. El problema fonamental és que la gent veu lluny la prevenció. Els polítics també. Sempre busquen la immediatesa. A més que la prevenció pot resultar cara. A Catalunya hem començat la prevenció de càncer de còlon mitjançant la sang en femta. Això val molts diners però quantes cirurgies t’estalvies, quantes morts perquè trobes els tumors quan encara no són càncers?\nDr. Germà: Per què som amics?\nTrias de Bes: Tens molts pacients que s’han fet amics teus. Jo quan estic esperant torn només sento gent rient. Ets molt humà, molt sincer… També escrius i hi ha més coses que ens han unit. A part que ens assemblem molt de caràcter i aficions.\nTrias de Bes: Estem en un 68% de totalitat de curació de càncer, arribarem a un 90% de curació de càncer?\nDr. Germà: Estem arribant a un cert límit de la taxa específicament de curació. No crec que traspassem un cert llindar. Un dels motius és que l’any 2020 el 75% de la incidència de càncer es produirà en països subdesenvolupats que tenen el 5% de l’economia mundial.


Botiga-Taller per FER I DESFER: LA BOTIGA\nA la botiga hi trobaras llana de "HILATURAS LM". Cotó orgànic i llanes tenyides de manera natural de "YOYPUNTO" . La col.leció dels fils de cotó de "DMC" (Nature Just Cotton)\nLes novetats d'aquesta tardor-hivern 2013-14 són, la llana merino WOOLLY de "DMC". Llanes de "CHEVAL BLANC"; Noves varietats d'Alpaca de "LANASALPACA". La nova col.leció "FILOSOFIA" de HILATURAS LM.\nFil de cotó 100% "Nature Just Cotton" de DMC per ganxet i tricot . Va molt bé per fer els amigurumis o per un jersei per la primavera, mantes de molt colors; conegudes per les "granny squares" ,guirnaldes decoratives.....\nAquests són els nous colors de la temporada\nEn aquí teniu una mostra de les novetats d'altres novetats d'aquesta tardor_\nGÜTTERMANN: Fils de cosir de Poliester de 100 mts i 250 mts. (Coselotodo).\nFils de Torzal de 30 mts,\nFils de Quilting a mà de 200 mts i a màquina de 300 mts.\nBobines de TRAPILLO de TRAP-ART\nAquest material, bàsicament de cotó, de teixit reciclat de les fàbriques tèxtils en bobines grans, d'uns 800 gr. a 1000 gr. permet treballar-lo amb agulles de ganxet o de punt, del nº 10, 12 o 15, fins i tot 20 si és molt gruixut.\nPodreu fer complements per a la llar com catifes coixins, pouffs, bijuteria, articles de decoració com jerros, individuals...\nUs trobareu amb acabats satinats o mates, d'altres desfilats, elàstics i que no s'estiren gens, molt variat.\nLa marca que més tenim a la botiga és hi ho força varietat de colors, estampats i textures.\nGANXETS i AGULLES\nAgulles de CROCHET o TRICOT de diferents mides i acabats:\nACRÍLIQUES, METÀLIQUES, FUSTA, BAMBU i PLÀSTIC.\nUs presentem la novetat d'aquest any 2013 de TRAP-ART, agulles de crochet de fusta.\nSón més llarges i la punta no és tant arrodonida, fet facilitat molt treballar el trapillo\nNoves agulles det tricot fetes de bambú de DMC, pintades a mà a unes floretes. disponibles en 4 números: nº 3, nº 5, nº 7 i nº 10. Són unes agulles llargues, 40 cm., s'hi poden posar molts punt i no pesen gens.\nEn breu ja podreu trobar la numeració restant d'aquestes agulles.\nROBES i PATCWORK\nTrobareu robes, llises i estampades per els vostres projectes de costura o Pachtwork.\nRatlles , quadres i topos\nTrobareu la nova revista de crafting, VEO VEO Magazine, ja tenim el TERCER NUMERO a la venda, on trobareu referencies de botigues, bloggers, idees per a manualitats i labors.\nTenim el primer i el segon numero per si el voleu consultar.\nVEO VEO magazine nº 3- 4,95 €\nTenim ja a la venda el numero 4, i ens queden encara del 2 i el 3, de la revista de KIREEI, referencia pels amants del craft, on podreu trobar articles i idees d'artistes de diferents tècniques.\nKIREEI Magazine nº4\nTRICOTAR EN CASA - 6 €\nRevista de punt i ganxet nº 3 a la venda\nConeixeu el WASHI TAPE? o cinta japonesa o, masking tape. És una cinta adhesiva, original de japó fabricada amb paper d'arrós.\nHi ha molta varietat de tamanys, colors, estampats i dissenys. El millor d'aquesta cinta és que es pot fer servir varies vegades, es desenganxa molt fàcilment, no deixa cap residu a la superficie.\nLa podreu fer servir per envolicar regals, fer etiquetes, decorar les parets, els pots de vidre o ceràmica, fusta, cartró,....uffff ......no parareu!


▷ Un dia a Els Guiaments amb nens - Escapada amb nens\nUn dia a Els Guiaments amb nens\n1 dia a Els Guiamets\nDiversió al pantà dels Guiaments, un oasis entre camps de vinya\nUbicat al sud del Priorat, fent frontera amb la Ribera d'Ebre, Els Guiamets és un destí molt encertat per fer una escapada amb nens si volem un dia de diversió i d'aventura. Navegarem per les aigües tranquiles i calmades de l'embassament dels Guiamets i en acabar dinarem de pícnic allí mateix.\nPer la tarda, us proposem una excursió fresca: anirem a buscar Les Olles de l'Asmà; unes piscines naturals que es formen a la riera de l'Asmà, entre els pobles dels Guiamets i de Darmós.\nAl matí: aventura relaxada al pantà\nPer la tarda: anem a descobrir piscines naturals


El Vendrell ha viscut uns Reis d'Orient ben diferents aquest 2021. | Ajuntament del Vendrell\nEl fred no impedeix l'espectacle dels Reis d'Orient al Vendrell\nMés de 1.000 persones van donar la benvinguda a Ses Majestats en dos torns\nper Redacció 08/01/2021 10:12h\nUn total de 1.089 persones es van apropar a la pista d'atletisme de l'avinguda del Camp d'Esports del Vendrell per donar la benvinguda als Reis d'Orient, aquest dimarts 5 de gener a la tarda. L'intens fred que feia no va impedir que els més menuts gaudissin de l'espectacle que enguany substituïa la tradicional cavalcada.\nLa funció es va fer en dos torns diferents, per evitar així aglomeracions i poder complir amb les restriccions dictades per les autoritats sanitàries amb motiu del coronavirus. En aquest sentit, la policia local i Protecció Civil no van registrar cap incidència, tot i que l'espectacle va començar amb més de mitja hora de retard en els dos torns.\nPresencialment o per la televisió\nEls assistents havien reservat prèviament el seu lloc a la pista, però l'espectacle també es va poder seguir per RTV el Vendrell. Tots dos passis van acabar amb un espectacle pirotècnic. El regidor de Festes de l'Ajuntament, Christian Soriano, ha destacat que s'hagi pogut «conservar la il·lusió i l'emoció dels nens i nenes del Vendrell», i ha agraït la tasca de l'Associació Reis d'Orient del Vendrell per la «professionalitat, dedicació i il·lusió extraordinàries que han demostrat per tirar endavant un acte com aquest».


Montbui adapta set pisos de gent gran del municipi\nDurant aquest mes de març l’Ajuntament de Santa Margarida de Montbui ha iniciat les obres d’adaptació en 7 habitatges per a persones grans del municipi. La iniciativa ha estat promoguda per l’Ajuntament montbuienc per primera vegada, i compta amb el suport del Programa d’Arranjament d’habitatges de la Diputació de Barcelona. La gestió d’aquesta ajuda s’ha canalitzat a través del departament d’acció social de l’Ajuntament i, per a la seva execució, s’ha contractat a dues empreses del municipi.\nAquest és el primer any de la convocatòria d’aquests ajuts, i des del consistori, la regidora d’acció social, Coral Vázquez ha valorat molt positivament que “amb aquests ajuts hem pogut millorar les condicions de vida de la persona dins la llar i també alleugerir la despesa que aquestes reformes poden suposar per a moltes famílies”. Per altra banda ha remarcat la voluntat de continuar convocant aquests ajuts perquè més famílies puguin beneficar-se en el futur.\nAquestes ajudes han inclòs la instal·lació de millores tècniques i també les reformes bàsiques en els habitatges. La finalitat del programa ha estat fomentar l’autonomia funcional i millorar la qualitat de vida al domicili. I, al mateix temps, garantir les condicions de seguretat, higiene, habitabilitat i eficiència energètica mínimes.\nLa línia d’ajudes inclou tant habitatge de lloguer com de propietat de les persones grans més vulnerables per tal de mantenir les condicions de seguretat, higiene i habitabilitat mínimes, i també s’han adreçat a persones menors de 65 anys, amb insuficiència de recursos econòmics i que tenen necessitats especials pel que fa a la seva capacitat física i psíquica per desenvolupar les activitats de la vida diària dins la llar.\nLes reformes han consistit bàsicament en adaptacions als banys fent el canvi de banyera per dutxa i la instal·lació d’ajudes tècniques diverses, tals com agafadors, barres de suport o seients de dutxa.\nEn total, s’han destinat 13.650 euros procedents d’una subvenció del programa d’Arranjament d’habitatges del Servei de Suport de Programes Socials de l’Àrea d’Atenció a les Persones de la Diputació de Barcelona, que oferia una subvenció als ajuntaments en concepte d’ajut econòmic que cobria el 100 % del cost dels arranjaments.\nPròxim articleUn menor detingut per dos robatoris a Piera