181 entrades • Pàgina 9 de 10 • 1 ... 6, 7, 8, 9, 10\nAutor: raulitinbcn » Diumenge 23/11/2014 23:39\nPotser aquí, o al fil de l'exprés.cat: (també parla sobre Rodalies de Lleida)\nAutor: albe6 » Dijous 27/11/2014 20:16\nNo se si ho fan o faran a altres llocs, però des de la setmana passada als busos interurbans amb destinació Lleida s'ha d'especificar la parada de destinació dins de la capital.\nJo intueixo que deu ser de cara a les linies Exprés, per veure quines parades dins la capital són les menys usades i, que un cop implantats els serveis exprés, aquests no hi parin.\nPer exemple: des d'Almacelles tenim parada a:\n- Agrònoms (a demanda només entrada)\n- Hospital Arnau\n- Passeig Ronda / Rovira Roure (només entrada)\n- Estació de bus\nI pel que veig jo, estan totes mes o menys equilibrades en quant a moviment de passatge. Si amb la implantació de l'exprés se'n suprimeix alguna, hi hauran queixes.\nAutor: Granolleri » Dimecres 11/03/2015 19:08\nM'han comentat que a partir del proper 16 de març els trens de Rodalies de Catalunya començaran a admetre els títols ATM entre Lleida, Sant Guim de Freixenet i Vinaixa. No he trobat, però, cap notícia al respecte (ni enllaçable ni no enllaçable). Algú sap alguna cosa al respecte?\nAutor: albe6 » Dimecres 11/03/2015 22:13\nGranolleri ha escrit: M'han comentat que a partir del proper 16 de març els trens de Rodalies de Catalunya començaran a admetre els títols ATM entre Lleida, Sant Guim de Freixenet i Vinaixa. No he trobat, però, cap notícia al respecte (ni enllaçable ni no enllaçable). Algú sap alguna cosa al respecte?\nSón les "rodalies de broma" (per anomenar-les d'alguna manera) que va anunciar el conseller Vila quan van obrir la e1 a Cervera. Acceptar títols ATM en els municipis integrats en l'ATM Lleida on hi paren els R12, R13 i R14\nAlmenys ja tenim possibles dates\nAutor: Sky » Dimecres 11/03/2015 22:17\nJo no he tornat a sentir res del tema des que ho van presentar, però van dir que ho implantarien durant el primer trimestre d'enguany.\nAutor: Granolleri » Dijous 12/03/2015 12:34\nDe L'ATM de Lleida\nLa integració tarifària a la Rodalia de Lleida comença aquest dilluns amb descomptes de fins al 87% respecte el preu del bitllet senzill\n• S’aplicarà a tots els serveis regionals de la demarcació, és a dir, un total de 15 estacions de les línies R12 i R13-R14\n• Comprenen els serveis que connecten Lleida amb Anglesola, Artesa de Lleida, Bell-lloc d'Urgell, Bellpuig, Castellnou de Seana, Cervera, Golmés, Juneda, la Floresta, les Borges Blanques, Mollerussa, Puigverd de Lleida, Sant Guim de Freixenet, Tàrrega i Vinaixa\n• La integració facilitarà fins a tres transbordaments (tren, bus interurbà i bus urbà) usant el mateix títol de transport i sense cap cost afegit\nAquest dilluns, 16 de març, s’implanta la integració tarifària a la Rodalia de Lleida, el que suposarà que els usuaris podran viatjar amb bus i tren usant un sol títol de transport i a un preu entre un 39% i un 87% més barat que el del bitllet senzill de tren, en funció del títol i del trajecte. Quedaran integrades les 15 estacions dels serveis de regionals de les línies R12, entre Sant Guim de Freixenet i Lleida-Pirineus, i R13-R14, des de Vinaixa fins a Lleida.\nLa integració dels serveis ferroviaris al sistema tarifari integrat de Lleida suposa una millora en el conjunt del sistema de transport públic de Lleida mitjançant la inclusió al sistema de les relacions entre 15 estacions de les línies R12 i R13/R14 de Rodalies de Catalunya. A més de la línia Lleida – La Pobla de Segur, de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, integrada ja des de l’inici de la integració tarifària (2008) fins a Àger. D’aquesta manera, es completa la integració de tota la xarxa ferroviària existent a l’àrea de Lleida.\nAls serveis Regionals i Rodalia de l’àmbit del sistema tarifari integrat de Lleida serà vàlida tota la gamma de títols integrats de l'ATM per 1 i 2 zones.\nTambé han fet els horaris de les línies R12, R13 i R14 en el format unificat de l'ATM de Lleida\nAutor: Sky » Dijous 12/03/2015 13:18\nCartell informatiu: http://premsa.gencat.cat/pres_fsvp/docs ... 0c525a.pdf\nAutor: Sky » Dimarts 31/03/2015 9:03\nEs compleixen 7 anys d’integració tarifària a l’Àrea de Lleida\nLa integració tarifària permet utilitzar tota la xarxa integrada de transport públic amb una única targeta i realitzar transbordaments gratuïts entre els diferents modes de transport. El sistema tarifari integrat compleix avui 7 anys i ja són més de 100.000, les persones que es mouen per l'àrea de Lleida amb una targeta integrada de l'ATM.\nAvui es compleixen 7 anys d'integració tarifària a l'àrea de Lleida. Des de la posada en servei del sistema tarifari integrat, el 31 de març de l’any 2008, s’han venut prop de 107.000 targetes i s’ha realitzat 1,1 milions d’operacions de recàrrega. Actualment 8 de cada 10 usuaris del transport públic utilitzen títols integrats, que els permeten viatjar en tots els modes de transport: bus urbà, bus interurbà i tren. Actualment es registren a l’àrea integrada 7,5 milions de viatges en transport públic a l’any, amb un índex d’intermodalitat del 10%.\nL’ATM disposa de més de 200 punts de recàrrega (quioscos, supermercats, estancs i a bord dels autobusos), 8 centres d’atenció al client, un telèfon gratuït d’atenció a l’usuari (900 106 848) i un portal web de referència amb tota la informació d’horaris, targetes i tota l’actualitat relacionada amb els sistema de transport públic i el foment de la mobilitat sostenible en el seu àmbit d’actuació.\nAl llarg d’aquests set anys, el sistema tarifari integrat s’ha estès a les sis comarques de la plana de Lleida, amb 149 municipis integrats i 365.273 habitants. S’ha creat el mapa de línies de la xarxa integrada de Lleida i 34 parades intermodals a la ciutat de Lleida, per tal de facilitar l’intercanvi modal dels serveis interurbans als serveis urbans; s’han identificat també prop de 200 marquesines amb informació de les línies que donen servei a cada municipi, informació que també es pot consultar online a través de la nostra web per mitjà del cercador d’horaris basat en Google Maps.\nDurant aquests set anys, s’han anat incorporant nous títols al sistema facilitant l’accés al transport públic de determinats col•lectius. En aquest sentit, la Generalitat de Catalunya ha creat títols socials destinats a famílies nombroses i monoparentals, com són la T-70/90 i les bonificacions sobre el títol T-MES; a infants, amb la creació d’un títol gratuït per a nens i nenes de 4 a 12 anys; i a persones en situació d’atur, amb la posada en funcionament de la T-Aturat.\nEn coordinació amb la Universitat de Lleida (UdL), l’Eix Comercial i l’Hospital Santa Maria hem posat en funcionament diferents targetes multiservei, pròpies d’aquestes entitats en les que es poden incorporar els títols de transports integrats de l’ATM. Aquestes targetes són el carnet universitari de la UdL, la targeta financera de La Caixa Lleida Comerç Eix i la targeta d’identificació del personal de l’hospital Santa Maria, facilitant així l’accés al transport públic al conjunt de la comunitat universitària, als treballadors de l’hospital Santa Maria i als clients de l’Eix Comercial de la ciutat.\nAutor: Sky » Divendres 02/10/2015 12:54\nCreix un 8,14% el nombre d'usuaris del transport públic a l'àrea de l'ATM de Lleida el primer semestre de 2015\nLa demanda interanual se situa en 7,8 milions de viatges i acumula 10 mesos de creixement continuat de viatgers\nPer primer cop des de maig de 2009, creixen els tres modes de transports en termes interanuals\nActualment 8 de cada 10 usuaris del transport públic utilitza títols integrats\nL'ATM de Lleida ha fet balanç de les últimes xifres de l’ús del transport públic. Així, durant el primer semestre de 2015 ha continuat la tendència positiva i s’han realitzat 4.131.867 viatges, el que suposa un augment del 8,14% (més de 300.000 viatgers) respecte el mateix període del 2014.\nEn el darrer quadrimestre de l’any passat es va trencar la tendència a la davallada de viatgers en el sistema de transport públic. Des de l’estiu de 2014 s’han recuperat prop de 400.000 usuaris, de manera que la demanda interanual al mes de juny de 2015 s’ha situat en 7.790.695 viatgers.\nPer primer cop des de maig del 2009, els tres modes de transport integrats a l’àrea de Lleida creixen en termes interanuals. Aquest fet manifesta una recuperació de la demanda a la xarxa de bus urbà de Lleida ciutat, als serveis de bus interurbans i a la xarxa ferroviària, produïts per la remodelació de la xarxa de busos de la ciutat de Lleida, la incorporació de nous serveis com el bus exprés entre Lleida i Cervera i la integració de les Rodalies de l’àrea de Lleida.\nAixí, el servei de bus urbà creix un 6,51% en el darrer any, recuperant 360.180 viatgers des de juny del 2014; els serveis de bus interurbans creixen un 0,19%, guanyant 3.508 viatgers en el darrer any i per últim, els serveis ferroviaris guanyen 8.652 usuaris, xifra que suposa un increment del 16,25%.\nAutor: Granolleri » Dijous 31/12/2015 18:43\nHan publicat al DOGC d'avui les tarifes de l'ATM de Lleida per al 2016.\nCom a Girona i Tarragona, es mantenen els preus i les recàrregues del 2015 seran vàlides durant tot l'any 2016.\nAutor: Sky » Dimecres 16/03/2016 15:20\nProp de 60.000 viatgers del servei de Rodalia de Lleida es beneficien de la integració tarifaria\nEs compleix un any de la integració tarifària de les línies R12, entre Sant Guim de Freixenet i Lleida, i R13/14, entre Vinaixa i la capital del Segrià\nAvui, dimecres 16 de març, es compleix un any de la implantació de la integració tarifària a la Rodalia de Lleida. Durant aquests dotze mesos, un total de 59.449 viatgers d’aquest servei han fet ús del títols de transport públic de l’ATM de Lleida.\nDes de la incorporació del servei de Rodalia, els usuaris poden viatjar en bus i tren usant un únic títol de transport i fer fins a tres transbordaments (tren, bus interurbà i bus urbà) sense cap cost afegit dins d’un límit horari. També ha suposat una rebaixa notable en el preu del bitllet, entre un 39% i un 87% més barat que el del bitllet senzill de tren, en funció del títol i del trajecte.\nAmb la inclusió de les línies R12 i R13/14 de Rodalies de Catalunya es completa la integració de la xarxa ferroviària de Lleida, un procés iniciat al 2008 amb la integració tarifària de la línia de La Pobla, en el tram entre Lleida i Àger.\nAutor: Sky » Divendres 18/03/2016 15:56\nL’ATM de Lleida posa en marxa una aplicació per consultar la caducitat de les targetes\nL’Autoritat Territorial de la Mobilitat de l’Àrea de Lleida ha posat en funcionament una aplicació web per tal que els usuaris puguin consultar la data de caducitat de les targetes de viatge. Coincidint amb el 8è aniversari de la integració tarifaria, s’inicia el procés de renovació de les primeres targetes emeses per l’entitat, ja que tècnicament s’ha establert que aquest és el període de vida útil del xip que duen incorporat.\nAixí doncs, per tal que els usuaris sàpiguen quan han de renovar la targeta també s’ha posat en marxa una campanya informativa i s’inclou la data de caducitat al tiquet de compra. Paral•lelament, per evitar que les targetes quedin fora d’ús quan encara hi ha títols de viatge, el sistema les seguirà validant fins a esgotar el saldo o el límit temporal dels títols de transport que continguin.\nPer obtenir la data de caducitat a través de http://www.atmlleida.cat/caducitat, només cal introduir el número d’identificació de 12 dígits (0 10 en alguns casos) situat a la part inferior esquerra del revers de la targeta ATM. Aquesta consulta també es pot fer als Centres d’Atenció al Client http://www.atmlleida.cat/oficines i en determinats punts de la xarxa de recàrrega http://www.atmlleida.cat/xarxa-recarrega .\nAutor: Sky » Dijous 31/03/2016 22:28\nEl ple de l’Ajuntament de Balaguer debatrà unir-se al sistema tarifari integrat de l’àrea de Lleida\nEl ple ordinari del mes de Març de Balaguer debatrà la integració del transport públic Municipal al sistema tarifari integrat de Lleida. Segons explica Jordi Ignasi Vidal la integració només es duria a terme en els viatges que impliquessin un desplaçament fins a la capital del Segrià, per aquets motiu s’habilitarien dues targetes, una vàlida només pels trasllats urbans i l’altra que s’utilitzaria per realitzar els viatges fins a Lleida.\nEn el ple també és debatrà les tarifes del transport municipal on des de l’equip de govern es proposarà l’augment de la targeta de deu viatges, passaria a valer 5’50, i diversos descomptes pels joves de 6 a 18 anys i pels més grans de 65 anys\nhttp://www.balaguer.tv/se-al-sistema-ta ... de-lleida/\nAutor: Renfe451 » Diumenge 03/04/2016 14:09\nEl bus urbà de Balaguer si no m'equivoco és bus a la demanda. Ara que a partir de finals de mes es posen en marxa les noves freqüències a la línia de La Pobla, crec que seria necessari que aquest bus passi a funcionar de manera regular, coordinant-lo amb els horaris de sortida dels trens de l'estació de Balaguer i introduir-hi una parada al costat. Podria servir d'aportació per aquella gent que viu allunyada de l'estació d'FGC.\nAutor: Granolleri » Diumenge 03/04/2016 15:07\nRenfe451 ha escrit: El bus urbà de Balaguer si no m'equivoco és bus a la demanda.\nNo, és un servei de línia regular normal i corrent.\nAutor: Miquel » Diumenge 03/04/2016 16:08\nRenfe451 ha escrit: El bus urbà de Balaguer si no m'equivoco és bus a la demanda. Ara que a partir de finals de mes es posen en marxa les noves freqüències a la línia de La Pobla, crec que seria necessari que aquest bus passi a funcionar de manera regular, coordinant-lo amb els horaris de sortida dels trens de l'estació de Balaguer i introduir-hi una parada al costat. Podria servir d'aportació per aquella gent que viu allunyada de l'estació d'FGC.\nTal com han dit, es un servei regular de dilluns a dissabtes si no recordo malament.\nDe totes maneres ja te parada a l'estació i el problema del bus de Balaguer es que no l'usa ni cristo ja que horaris i recorregut (com a mínim fins fa poc) eren totalment infumables. Jo per aquest motiu no l'he arribat a usar mai (en les milers d'oportunitats que he tingut) i sempre he tirat caminant, ja que entre el temps d'espera i el tour per la ciutat, trigues menys. Amb això li sumem el bitllet senzill i queda desaparegut per tothom.\nEl volia agafar per fer una volteta amb el bus vell, però veig que ja no he estat a temps.\nAutor: Granolleri » Dimecres 12/10/2016 0:15\nAvui estava mirant el llistat de punts de venda i recàrrega de títols de l'ATM de Lleida i surt com un punt de venda i recàrrega un lloc situat a Barcelona ciutat, concretament al Passeig de Garcia Faria número 80. És l'únic punt de venda situat fora de la demarcació de Lleida.\nAixò és correcte? I si és així, perquè allà?\nAutor: jordi » Dimecres 12/10/2016 0:35\nJo crec que deu ser un error perquè els números parells d'aquest passeig corresponent al Parc del Maresme (zona verda) on no hi ha cap edifici. Si fossin els imparells encara podria ser veritat ja que és al costat on hi ha eld edificis.\nAutor: albe6 » Dimecres 12/10/2016 0:56\nNo és l'unic.\nApareix també un punt a Osso de Cinca (Huesca)\nUn altre error o el principi d'integració a la Franja?\nPer Osso hi passa la Binéfar - Fraga - Lleida (Alsa - Alsina Graells)\nAutor: Granolleri » Dissabte 17/12/2016 2:59\nNota de premsa amb les tarifes del 2017\nSintentizaré en una línia: mateixes tarifes que el 2016.


La CUP Tarragona planteja un revulsiu en la gestió dels museus a la ciutat\nUn centenar de persones van realitzar una ruta pels diferents espais culturals de la ciutat que es troben tancats.\nDenuncia de nou el mal estat dels equipaments culturals de la ciutat\nActualitzada 19/05/2019 a les 11:45\nLa CUP insisteix de nou en la necessitat d’impulsar un pla de manteniment i gestió tant dels museus com de la resta d’equipaments culturals de la ciutat, no sols per garantir el correcte estat de les seves instal·lacions, sinó també per millorar l’oferta cultural de la ciutat.\nCoincidint amb el Dia Internacional dels Museus, i amb la Nit dels Museus, que es va commemorar ahir 18 de maig, la CUP denuncia de nou el mal estat dels equipaments culturals de la ciutat, molts dels quals amplien la llista de «Grans Runes», tal i com ja va fer l’any passat conjuntament amb Tornavís Teatre, quan més d’un centenar de persones van realitzar una ruta pels diferents espais culturals de la ciutat que es troben tancats a causa de les deficiències en el seu manteniment.\nPer tal de resoldre aquesta greu problemàtica, ja que no sols té conseqüències negatives en el turisme, sinó també en la programació cultural, amb la manca d’espais per a que les entitats realitzin activitats, o fins i tot, en la seguretat en la via i els espais públics, la CUP proposa la realització d’un Pla de Museus, en el qual es garanteixi l’obertura de tots els espais que es troben tancats o infrautilitzats actualment.\nI, no sols això, sinó que també proposa de considerar la projecció de nous centres d’interpretació visibilitzant diferents períodes de la història de la ciutat i facilitar el seu accés als investigadors i equips de recerca.\nDins d’aquest Pla, la CUP també afegeix propostes concretes per tal de millorar i complementar l’activitat cultural i patrimonial que ja s’està duent a terme, com per exemple l’obertura d’un centre d’interpretació de la Cossetània ibèrica, per tal de recuperar el coneixement sobre la ciutat de Kesse que ja existia abans de Tàrraco, o la transformació dels magatzems municipals en un veritable arxiu arqueològic, que no sols garanteixi una correcta conservació del patrimoni, sinó també facilitar l’accés als acadèmics.\nSegons la consellera de la CUP a l’Ajuntament i cap de llista de la formació anticapitalista a les eleccions municipals, Laia Estrada, «durant aquests quatre anys no sols hem vist que el govern no ha tingut cap pla estratègic per a desenvolupar una política patrimonial i de museus coherent, sinó que no ha estat ni capaç de garantir un correcte manteniment dels espais ja existents, o fins i tot, que el Teatre Tarragona s’hagi hagut de tancar quan només fa quatre dies que va ser inaugurat». L’alcaldable cupaire remarca la necessitat de disposar de recursos econòmics i de personal suficient, la qual cosa requereix començar per la reincorporació de totes les treballadores del MHT acomiadades.\nSegons Estrada, «a causa de la importància que té el patrimoni històric i l’oferta cultural a la nostra ciutat, no ens podem limitar a fer com a d’altres ajuntaments en que les polítiques culturals consisteixen en festivals i fires, sinó que cal fer un Pla que tingui en compte els diferents usos d’aquests espais».\nPer aquest motiu, «Tarragona necessita una gestió cultural i del patrimoni que es diferenciï de la resta de municipis, especialment en comparació amb aquells altres municipis de la Mediterrània que també tenen un important patrimoni històric, ja que sinó no té cap mena de sentit ser Patrimoni Mundial més enllà de tenir un segell».\nComenta el contingut : La CUP Tarragona planteja un revulsiu en la gestió dels museus a la ciutat


Preferent: El Pego perd el liderat en una jornada en què només és el Jávea el que guanya dels comarcals\nLa jornada vuitena s'ha saldat per als equips de la Marina Alta amb un triomf, dos empats i una derrota. El Pego ha perdut el liderat en no passar de l'empat al Cervantes amb l'Alcúdia (2-2). L'únic triomf l'ha aconseguit el Jávea davant l'Enguera (3-1). El Dénia segueix sense guanyar al Diego Mena i ha empatat a tres amb el Portuarios (3-3). El Pedreguer ha estat l'únic comarcal que no ha puntuat i ha perdut per golejada contra el Castellonenca (1-4).\nEl Pego no ha pogut passar de l'empat davant un rival que ha neutralitzat el seu avantatge en dues ocasions. Es avançaven els pegolins en el minut 20 amb gol de Ferran però al límit del descans han empatat els visitants. Novament cobrava avantatge el Pego al 69 amb gol d'Arnau però en el 84, Natalio anotava el 2-2 definitiu.\nEl Jávea es retrobava amb el triomf contra l'Enguera en un partit en què Guerrero anotava dos dels tres gols del seu equip. Els xabiencs van respondre bé després d'encaixar l'empat a un, ja que tres minuts després Adrián Ramis anotava el 2-1, resultat al descans. Al minut 60 el Xàbia marcava el tercer i tancava el partit.\nEl Dénia segueix sense guanyar a casa i davant el Portuarios, un rival directe per la permanència, ha empatat un partit que ha pogut guanyar però també perdre. Els groguets, que segueixen concedint massa en defensa, s'ha posat tres vegades per davant però el seu rival l'ha igualat en les tres ocasions. Una pilota al travesser dels visitants al minut 87 ha salvat del perill de la derrota als deniers que van tornar a perdonar de cara a porta.\nEl Pedreguer ha collit la segona golejada consecutiva. Si la jornada passada encaixava sis gols en aquesta ha encaixat quatre al seu camp. El seu rival el Castellonense ha deixat el partit vist per a sentència abans del descans (0-3). I és que al minut 2 aconseguia el primer, en el 15, el segon i en el 40, el tercer. El quart el va anotar en el 55. Els blavets van aconseguir el gol de l'honor al final.


Wikiloc | Ruta Llacs de les Bulloses - el Carlit\nLlacs de les Bulloses - el Carlit\nRealitzem la ruta el més de juny, en aquesta epoca l'accés als llacs de les bulloses ja està restringit i cal deixar el cotxe en les zones d'aparcament habilitades (42.521360, 2.096971) i fer el trajecte a peu o en bus (5 eur). Aquest aparcament és gran i està dotat de lavabos públics.\nEl bus en deixarà a l'Alberg del Carlit, a uns 2000 metres d'alçada. Aquest alberg està situat al costat del llac de les Bullouses, que més que un llac és un pantà. Des d'aquest punt iniciem la ruta que des de bon començament és espectacular. Ja aquí m'en adono que he acertat en escollir sabates de trekking impermeables, ja que al ser una zona pantanosa s'han de creuar terrenys humits on a vegades t'hi pots enfonsar una mica.\nAl km 2 trobem l'estany dels Viver, comparat amb els que venen més endavant és poc espectacular, pero no per això deixa de ser bonic. Al km 3,6 passarem un petit coll que dóna inici a la part on es concentren ja la major part dels llacs, fins al km 5,9 ja a 2300 m d'alçada.\nA partir d'aqui el desnivell de la ruta és molt més fort, primer passem per una zona de tartera on de tant en tant ens girem per observar la bellesa dels conjunt dels llacs de les bulloses fins al km 7,1 a 2600 metres d'alçada. En aquest punt passem un petit coll on hi trobem un llac glaçat de color blau espectacular.\nA partir d'aqui cal estar molt al cas de les senyals vermelles (ja bastant desdibuixades) que ens recomanen el camí a seguir. Pujant no vam esar al cas i ens vam perdre, baixant si que el vam saber reconèixer. Molta gent va pujar per l'esquerra, resseguint la cresta, i baixant ens van dir que havia estat molt mala decisió.\nCal fer aquest tros fins al cim amb precaució, no és exageradament dificil però si que cal vigilar ja que hi han parts amb tartera i altres parts amb roca a grimpar on t'hi pots fer mal si vols anar amb presses. Aquesta part és la que jo veig més delicada si s'hi vol anar amb gossos.\nEl recorregut de baixada per la plana dels llacs de les bulloses té moltes variants, es pot seguir la proposada o bè fer-ne alguna altra.\nNosaltres vam estar molt de temps per ascendir al cim i realment podriem descontar unes dos hores, ja que a una de les companyes va patir mal d'altura i vam relantir molt la marxa.\nMolt bona ruta, espectaculars vistes. Felicitats\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Llacs de les Bulloses - el Carlit https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/llacs-de-les-bulloses-el-carlit-13943245 Salutacions, Wikiloc | Rutes del Món


El Sumoll reviu | Cupatges\nEl Sumoll negre només suposa, encara, unes vendes de 39.514 ampolles a la DO Penedès\nEl Consell Regulador reconeix que “és una varietat una mica oblidada que viu una certa tendència a la recuperació”\nRamon Francàs | 02/05/2019 a les 07:56h\nArxivat a: Reportatges, sumoll, DO Penedès\nEls vins negres emparats per la Denominació d’Origen Penedès no paren de créixer. L’any passat ho van fer de manera força significativa. Si al 2017 es van vendre 5,1 milions d’ampolles, l’any passat es va assolir la xifra rècord de 5,5 milions d’ampolles de vi negre. Caldria anar al 2014 per trobar la xifra de venda de vins negres del Penedès més bona després del 2018, amb 5,2 milions d’ampolles.\nEls monovarietals elaborats amb Cabernet Sauvignon són els vins negres més venuts al Penedès (1,6 milions d’ampolles al 2018), una xifra que no para de créixer des del 2014 tot i la mala premsa que ara tenen les varietats internacionals. En segon lloc es troben els cupatges de varietats negres (també amb 1,6 milions d’ampolles el 2018), seguit de prop dels monovarietals de Merlot (1,2 milions d’ampolles).\nPel que fa a les varietats autòctones, la més rellevant a la DO Penedès continua sent l’Ull de Llebre, amb 825.000 ampolles en números rodons. El Sumoll negre només suposa 39.514 ampolles. Sí que és cert, però, que el sumoll no para de créixer. El 2014 només es van vendre 6.134 ampolles de monovarietals d’aquesta autòctona i rústega varietat que és resistent a la sequera. Encara més minoritària, però, és la Carinyena.\nEl director del Consell Regulador de la DO Penedès, Francesc Olivella, reconeix que el Sumoll “és una varietat de raïm una mica oblidada que viu una certa tendència a la recuperació”. Afegeix que “fins i tot encara se’n planta o reempelta”. Olivella apunta que el Sumoll costa de treballar, tant a la vinya com al celler, però que “cal tenir en compte, de cara al futur, la seva evolució”. Alguns la defensen com a bandera negra de la DO Penedès, mentre d’altres prefereixen que mantingui l’encant d’allò no massiu.\nMicrovi certifica l’emergència del Sumoll\nBona prova de l’emergència de la Sumoll, una varietat que com la Malvasia de Sitges va ser expulsada del plec de condicions del Consell Regulador de la DO Penedès per a ser recuperada posteriorment, és l’evolució en la participació de cellers a la Nit dels Sumolls de la fira Microvi, que enguany s’ha fet davant el Monestir romànic de Sant Sebastià dels Gorgs (Avinyonet del Penedès). En la seva primera edició hi van participar 14 cellers, en la segona 21, l’any passat 26 i aquest passat 25 d’abril un total de 29 cellers, segons el regidor de Promoció Econòmica de l’Ajuntament d’Avinyonet del Penedès, Lluís Carsí. Mai com en aquesta darrera edició s’havien pogut tastar tants Sumoll Blanc, una varietat que res té a veure amb la negra més enllà de la sinonímia. També ha estat l’edició amb més Sumoll de fora l’àmbit de la DO Penedès, des de Rodonyà (Alt Camp) o Salomó (Tarragonès) a Orcau (Pallars Jussà).\nJosep Queralt, el director tècnic d’Heretat Mont Rubí, ha estat un dels pioners de la recuperació del Sumoll a la DO Penedès. Fins i tot va començar a elaborar aquesta varietat amb excel·lència abans que la DO la readmetés. Queralt veu el que suposa el Sumoll al Penedès com el que suposa el Xarel·lo però sense el seu volum, “no hi ha gaire més opcions”. No veu al Sumoll com una varietat de volum però sí en el marc de “cellers petits amb veremes selectives”. Josep Queralt destaca el caràcter “fresc, bevible i gastronòmic” d’aquesta varietat. També en destaca la bona acidesa i la seva poca graduació alcohòlica, així com el fet que està despertant “un interès creixent”.\nEl vitivinicultor Jordi Arnan, copropietari del celler Pardas de Torrelavit, afirma que el Sumoll li evoca a casa, al seu avi i al vi del porró. Afegeix que “és el raïm que omple el cup... un vi alegre, fruitós i feréstec”. Per a Jordi Arnan, el Sumoll, que també qualifica com a “molt adaptable”, hauria de ser la varietat negra bandera del Penedès.\nAlbert López, del celler Esteve i Gibert dels Casots de Subirats, no té cap dubte que el Sumoll “serà la reina de les varietats negres del Penedès”. Per al vitivinicultor Albert Jané, propietari d’Autòcton Celler de Mas Vilella de la Bisbal del Penedès, “el Sumoll és història, passió i cultura”. Recorda que el seu besavi Josep ja elaborava sumolls a doll, una varietat de la qual diu que és “un negre amb ànima de blanc”. També diu que el Sumoll és “un amor retrobat”. Creu que ha de ser, clarament, la varietat bandera del Penedès.\nIgnasi Segui, vitivinicultor de Vinyes Singulars de Pacs del Penedès, reconeix que “molta gent està plantant Sumoll”, i que la seva producció de la darrera verema l’hauria pogut vendre “fins a quatre vegades”. Opina que li dóna “molt de personalitat al territori”, i que és una varietat molt estable davant la variabilitat climatològica. Seguí no té dubtes que “és una de les varietats amb més potencial al Penedès, oferint vins més frescos i amb menys graduació alcohòlica”.\nPer a l’enòloga Sara Batalla, del celler Estol Verd de Rodonyà, el Sumoll també és “història”. Veu que ara el seu encant rau en la poca producció, “i potser no arribarà a ser la varietat bandera si es manté aquest caràcter minoritari”. El seu l’elabora a partir de vinyes plantades fa entre 85 i 90 anys. Per a l'enginyer de telecomunicacions Ernest Pérez-Muns, propietari de l’operadora Parlem i del celler Heretat Mas Corrobí, el Sumoll és “l’autenticitat autòctona i la rusticitat”. Les vinyes les tenen al Pla de Manlleu i Salomó, i vinifiquen a Rodonyà.\nLa Passarel·la Vinícola Penedès 2019 acull les darreres tendències dels 44 cellers assistents


"Si es fa fracassar l'1 d'octubre, el perjudici serà superior per a Espanya que per a Catalunya: s'haurà tancat moltes portes al futur"\nper Pere Torres 13 de setembre de 2017 18:59\n"És perquè la política no fa prou política que decep els ciutadans". Són paraules de la filòsofa Cynthia Fleury en una entrevista emesa el 2 de gener del 2017 per la ràdio francesa Europe 1. Es referia, lògicament, a la situació del seu país. Podríem trobar comentaris del mateix estil d'altres pensadors europeus per a valorar el desencís que s'ha escampat per tantes societats avançades arran de la recessió. I no és que aquesta el creés, el desencís, sinó que va fer-lo aflorar, perquè les llavors venien de més antic.\nNo hi ha, en el fons, un rebuig de la política per part dels ciutadans sinó un rebuig dels polítics i de les institucions que no l'exerceixen com cal, que es deixen condicionar massa pels interessos i per l'statu quo i que abandonen fàcilment les promeses a la majoria amb la mala excusa que les coses són com són i no poden ser d'altra manera. Les polítiques d'austeritat han estat l'expressió més contundent d'aquest biaix, que s'ha infiltrat en governs de variat signe polític.\nSostenir l'statu quo, quan l'statu quo perjudica la majoria, no és fer política sinó tot el contrari. Per això, el mapa polític de molts països ha esdevingut volàtil i el respecte per les institucions s'ha afeblit arreu. De tot això, Catalunya no n'ha quedat al marge, però la resposta aquí ha tingut una sortida diferent: una part molt important del país –quantitativament i qualitativament– ha optat per posar en qüestió el model institucional sorgit després del franquisme i ha empès els polítics catalans a fer política de debò, a agafar el toro per les banyes.\nAlguns han preferit continuar com sempre, altres han assumit el repte i han començat a arriscar (un valor que, paradoxalment, el pensament ortodox aplaudeix als empresaris i critica als polítics). Òbviament, arriscar no garanteix l'encert i s'han comès alguns errors grossos. Tanmateix, davant els reptes del present i del futur, és preferible caure de tant en tant que quedar-se immòbil, esperant que els vents de la història t'escombrin.\nA la banda espanyola, en canvi, s'ha optat per la via clàssica, la coercitiva, la que Espanya ha acabat aplicant sempre que Catalunya ha reclamat llibertat i autogovern. Res de nou a l'oest. Una crisi de naturalesa política no es pot respondre amb l'acció de fiscals, jutges i guàrdies civils. ¿Hi ha algú que realment creu que, impedint per la força el referèndum, amenaçant amb inhabilitacions, multes i presó a tothom que hi col·labori, es resoldrà el problema de fons? ¿Hi ha algú que realment creu que, d'aquesta manera, s'aconseguirà que els catalans partidaris de la independència tornaran al corral i se sentiran ràpidament confortats a participar en un "projecte comú"? Si jo fos un patriota espanyol, estaria molt preocupat per l'adopció de mesures que potser garanteixen conservar tot el territori però que asseguren que una part de la població es perdi definitivament per a Espanya.\nS'han sentit veus diverses queixant-se que el govern espanyol, a l'hora d'abordar la qüestió catalana, hagi renunciat a la política. Tinc els meus dubtes. Crec que, més que una renúncia, hi ha una incapacitat innata, heretada del franquisme, per a fer política. Malgrat les eleccions periòdiques, malgrat el parlamentarisme... la concepció del poder a Espanya continua ancorada en el passat. Es va passar d'una dictadura a una democràcia formal –amb formes i litúrgies democràtiques–, però no s'ha fet la transició cultural per a esdevenir una democràcia vivencial –amb actituds i valors vitalment democràtics, que no haurien de regir només les relacions polítiques sinó també les socials i econòmiques.\nAquest és el gran hàndicap que el procés sobiranista ha revelat en tota la seva cruesa i que, passi el que passi el dia 1 d'octubre, continuarà essent una tenalla per a la modernització real d'Espanya, de les seves estructures profundes. Aquest hàndicap només es resoldre amb una acció netament política i el referèndum català és una ocasió propícia per a començar a fer-ho. Per això, si es fa fracassar l'1 d'octubre, el perjudici serà superior per a Espanya que per a Catalunya: s'haurà tancat moltes portes al futur.


La teoria de les 7 relacions que t'ajudarà a detectar en què fallen les teves | Adolescents.cat\nLa teoria de les 7 relacions que t'ajudarà a detectar en què fallen les teves\nper Redacció, el 24 de novembre de 2021 a les 14:02\nDe vegades, sense adonar-nos-en, permetem conductes tòxiques o fins i tot les tenim nosaltres mateixos. Per això és tan important saber detectar-les.\nI com ho podem fer? Doncs hi ha moltes maneres i una d'elles és conèixer les relacions més freqüents que se solen establir entre les persones i les característiques nocives que pot tenir cada una d'aquestes relacions. L'experta Adály E. López Sierra les ha resumit en un post al seu Instagram prenent com a base la teoria del psiòcleg Bruce Fisher. Aquí les teniu:\nUna publicación compartida de Adály E. López Sierra (@1minutodepsicologia)\nDependència en forma A\nAquest tipus de relació pot semblar sana, perquè les persones s'ajuden mútuament. El problema sorgeix quan es crea dependència i sembla que una no pugui avançar sense l'altre. Això fa que els canvis creïn inseguretats i nerviosisme i pot provocar que un dels membres de la relació intenti frenar l'altre i li impedeixi evolucionar per tal que tot segueixi com abans.\n"No puc viure sense tu" o "Em dedicaré únicament a fer-te feliç". Aquestes són dues frases típiques en les relacions sufocants, les quals poden acabar en dependència i fins i tot en xantatge emocional. És important saber mantenir la independència i no fer responsable a l'altre de la nostra felicitat.\nAquest tipus de relació està vinculada amb idolatrar algú, és a dir, en tenir-lo en un pedestal. Dir coses boniques a les persones que estimem està bé, però idealitzar-les i creure que són "perfectes" no, perquè es pot establir un rol de submissió-superioritat molt nociu.\nCom el seu nom indica, en aquestes relacions una persona s'atribueix el rol de líder i pren gairebé totes les decisions sense tenir en compte a l'altre. Evidentment, això afecta negativament l'autoestima de l'altre membre de la relació i pot produir inseguretats.\nQuan no hi ha comunicació en la relació i cadascú va a la seva. Aquest tipus d'actituds solen ser un símptoma que les coses no van bé i que és millor tallar el lligam.\nRelació de màrtir\nTé lloc quan un dels membres de la relació agafa el rol de víctima: "És que jo ho dono tot i tu no fas res per mi", "sempre em surt tot malament...". Aquesta persona utilitza aquest tipus de frases per fer sentir culpable a l'altre i manipular-lo.\nLa relació que aspirem tenir, de respecte, igualtat i independència. Segons Adály E. López Sierra, aquests són alguns dels punts que caracteritzen aquest tipus de relació:\nPosar límits saludables\nAcceptar la nostra parella tal com és\nReconèixer els nostres errors i reparar els danys\nEstablir expectatives realistes\nComunicació oberta, clara i freqüent\nRespecte tot i no està d'acord\nPassar temps junts de manera consicent


Les Normes ortogràfiques de l’IEC, base del català escrit actual a tot el domini lingüístic, compleixen cent anys\nEl 24 de gener de 1913 es van publicar les Normes ortogràfiques de l’Institut d’Estudis Catalans, que són la base del català escrit modern i de la normativa vigent a tot el territori de llengua catalana. El 31 de gener, a dos quarts de set del vespre, l’IEC iniciarà la commemoració del centenari de la publicació de les Normes ortogràfiques amb un acte institucional en què Mila Segarra, Josep Massot i Joan F. Mira parlaran sobre el procés de gestació de les Normes, sobre les dificultats que van haver de superar fins a l’acceptació general als anys trenta i sobre la importància que té el fet que actualment tot l’àmbit cultural de la llengua catalana comparteixi unes mateixes normes d’escriptura. L’acte es retransmetrà en directe per Internet.\n«Gestació de les Normes ortogràfiques (1911-1913): de l’enfrontament al consens» és el títol de la intervenció de Mila Segarra, membre de la Secció Filològica de l’IEC; Josep Massot, membre de la Secció Històrico-Arqueològica de l’Institut, pronunciarà la conferència «L’oposició a les Normes ortogràfiques (1913-1934)», i Joan Francesc Mira, membre de la Secció de Filosofia i Ciències Socials, parlarà de «La norma i el territori». L’acte també inclourà els parlaments de Salvador Giner, president de l’IEC, i Isidor Marí, president de la Secció Filològica de l’Institut.\nAl llarg de tot l’any, i en el marc de la commemoració del centenari, se celebraran actes acadèmics i activitats populars i participatives en els diferents territoris de llengua catalana.


Babel > Fons Especials Biblioteca > Nucli Paulo Freire\nYou are here: UdG › Fons Especials Biblioteca › Nucli Paulo Freire\nEl Fons Nucli Paulo Freire està integrat pels documents del Nucli Paulo Freire i de l'Institut Paulo Freire d'Espanya.\nEstà format per uns 380 llibres i diverses revistes, així com documents inèdits (manuscrits, fotografies, dibuixos i cartells) recopil·lats pel professor Sebastià Parra. Destaquen els codis del mètode d'alfabetització Paulo Freire, utilitzats en diverses experiències a les comarques gironines.\nAquest fons recopil·la tant els document publicats per Paulo Freire com aquells sobre ell, el seu mètode i l'alfabetització.\nProcedència: Donatiu Nucli Paulo Freire, Institut Paulo Freire d'Espanya\nData d'ingrés: 2011\nAdreça web: http://www2.udg.edu/fonsespecialsbiblioteca/NucliPauloFreire\nFonsNucli Paulo FreireBiografiaEnllaços\nFons Nucli Paulo Freire al Catàleg UdG\nEl Nucli Paulo Freire de la Universitat de Girona és un dispositiu que agrupa un col·lectiu de persones, de dins i fora de la Universitat, compromeses a treballar per l'assoliment d'uns objectius:\nDivulgar l'herència política i pedagògica de Paulo Freire\nCrear l'Espai P. Freire a la Facultat d'Educació i Psicologia de la UdG\nCol·laborar amb l'Institut Paulo Freire de l'Estat espanyol\nCol·laborar amb totes les experiències i projectes tendents a eradicar l'analfabetisme i propagar l'Educació Popular i la Pedagogia Crítica i Alliberadora a casa nostra i arreu\nL'Espai Paulo Freire és una manera de donar continuïtat als esforços que s'han fet des de la Universitat de Girona durant més de trenta anys, i de seguir treballant en la difusió de l'obra d'aquest educador i pedagog. L'Espai Paulo Freire pot ser un rescurs educatiu i alhora un dispositiu generador d'activitats pedagògiques, socials i culturals des d'una perspectiva progressista i transformadora.\nExtret de: pàgina web del Nucli Paulo Freire\nRecife, 1921 - Brasília, 1997\nPedagog i educador\nNascut en el si d'una família de classe mitjana, va patir la pobresa i la gana durant la depressió econòmica de 1929, fet que va modelar el seu criteri sobre la pobresa i el portà a construir un mètode educacional molt particular.\nEstudià Dret a la Universitat de Recife, així com filosofia, fenomenologia i psicologia del llenguatge. No va exercir mai d'advocat, en lloc d'això va fer de mestre a les escoles de secundària ensenyant portuguès.\nEl 1946 ocupà el càrrec de Director del Departament d'Educació i Cultura del Servei Social de l'Estat de Pernambuco i començà a treballar amb la gent pobra amb problemes d'analfabetisme. Va començar a utilitzar un mètode poc ortodox,l que amb el temps es consideraria Teoria de l'Alliberament.\nEl 1961 va ocupar el càrrec de Director del Departament d'Extensió Cultural de la Universitat de Recife. El 1962 va disposar de la primera oportunitat per aplicar les seves teories; va ensenyar a llegir i escriure a 300 treballadors de la canya del sucre amb només 45 dies. A partir d'aquesta demostració el govern brasiler va aprovar la creació de milers de cercles culturals al país.\nEl 1964 hi va haver un cop d'estat i Freire va ser considerat un traïdor i va ser empresonat. Després d'un breu exili a Bolívia, treballà cinc anys a Xile pel Moviment Cristià Democràtic per a la Reforma Agrària i per a l'Organització de l'Agricultura i el Menjar de les Nacions Unides.\nEl 1967, publicà el seu primer llibre Educació com a pràctica de Llibertat. El 1968 publicà el seu llibre més famós La Pedagogia dels oprimits, que s'anà publicant en diverses llengües i expandint el seu radi d'acció.\nDesprés de treballar un any a Cambridge, EUA, Freire anà a Ginebra, per treballar al Consell Mundial d'Esglésies com a conseller d'educació especial. Durant aquest període, feu de conseller en les reformes educatives de les colònies portugueses d'Àfrica, especialment a Guinea Bissau i Moçambic.\nAl 1980 tornà a Brasil i s'uní al Partit del Treballadors (PT) a la ciutat de Sao Paulo. Freire ocupà el càrrec de supervisor del projecte d'alfabetització d'adults dins el partit entre els anys 1980 i 1986. Quan el PT va guanyar les eleccions municipals del 1988, va ser nomenat Secretari d'Educació de Sao Paulo.\nFotografia extreta de: Wikipedia\nNucli Paulo Freire (Universitat de Girona)\nCReC (Centre de Recursos i Educació Contínua)\nCàtedra Paulo Freire (Universidad de Sevilla)\nInstitut Paulo Freire (Xàtiva)\nInstituto Paulo Freire (Sao Paulo)


Notícies - Les obres per vianantitzar el carrer de la Creu, després de Festa Major\nEl carrer de la Creu\nel 23/feb/17 Sílvia Gonzalez Societat PDF\nEl final de la Festa Major marcarà l'inici d'obres de la vianantització del carrer de la Creu, que determinarà la connexió de l'eix de vianants des de la plaça de Lluís Millet fins l'avinguda de Cerdanyola. El projecte, que ja està redactat, preveu una via de plataforma única que vol superar la discontinuïtat que suposa la cruïlla amb el passeig de Francesc Macià.\nAmb l'avaluació positiva del tall de trànsit els caps de setmana, la vianantització del carrer de la Creu forma part del Pla d'Estratègies Urbanes de l'Ajuntament. L'actuació entra també en els objectius del Pla de Mobilitat Urbana (PMU) i recull l'esperit del Pla del Centre, iniciat el 2000, i que va comportar una progressiva vianantització del centre.\nEl director d'àmbit d'Urbanisme, Toni Serra, ha anunciat l'actuació a la presentació de les conclusions del procés participatiu del Pla del Monestir-Sant Francesc d'aquest dijous. El Pla d'Estratègies Urbanes també inclou la construcció d'habitatge públic al passeig de Francesc Macià, al costat de les promocions ja existents però amb menors dimensions. Seran dos edificis ubicats entre els carrers d'Orient i d'Abat Guillem d'Avinyó.\nUna altra iniciativa del pla a curt termini és la compra, aquest any, del xalet de l'avinguda de Cerdanyola amb el passeig de Torreblanca. La casa, de 1930, té dues plantes de 68 metres quadrats i serà objecte d'una rehabilitació per després ser un equipament municipal.\nTambé està prevista la instal·lació de gespa artificial a una de les dues pistes de Sant Francesc i la redacció de l'amfiteatre dels Jardins del Vallès per executar el 2017.\nSerra també ha anunciat que l'Ajuntament s'ha presentat en segona convocatòria a les subvencions de fons europeus per fer intervencions al barri del Monestir.


“Ha arribat el moment de fer un disc de música tradicional” | Quadern | EL PAÍS\nENTREVISTA / MIQUEL GIL\n“Ha arribat el moment de fer un disc de música tradicional”\nEl músic de Catarroja estrena a l’Auditori de Torrent l’espectacle del seu 40 aniversari amb temes del nou disc\nValència 19 NOV 2014 - 19:59\tCET\nMiquel Gil, en un descans de l'assaig del seu espectale 'Matèries'. Jesús Císcar\nFa poc més d’una setmana, Miquel Gil (Catarroja, 1956) pujava a l’escenari del Teatre Rialto de València per tornar a interpretar durant tres dies el paper de pare en una família de músics en l’opereta El mal vino, amb dues sopranos com a interlocutores. “Ha sigut una experiència molt enriquidora”, confessa, “però he hagut de fer-hi hores perquè el tren no m’agafara, perquè són dinàmiques de treball molt diferents, la lírica i el cant mediterrani”. Però, continua, “afortunadament he estat molt emparat per l’equip i el compositor, [Jesús Salvador] Chapí, que fa temps que pegava voltes a la idea, volia jugar precisament amb açò, veus líriques i no líriques, i m’ha deixat llibertat absoluta dins de la partitura”. L’obra, en tot cas, ha posat a prova la contrastada versatilitat del cantaor valencià, capaç de treballar en els contextos musicals més diversos i que estrenarà divendres que ve l’espectacle Matèries, per a celebrar els seus 40 anys en escena. Ja quasi ningú recorda que Miquel Gil va començar com a baixista i bateria.\nPregunta. Vosté i Chapí començaren a relacionar-se com a bateries, no és cert?\nResposta. Sí, parlem dels anys 70. Jo vaig començar de baixista en Al Tall, però després em vaig convertir en bateria.\nP. Per què aquest canvi?\nR. Jo estudiava contrabaix i, quan vam veure que anava seriosament, el catedràtic del conservatori em va dir que no m’aprovaria mai, perquè tocava amb l’esquerra, i on s’havia vist una orquestra simfònica amb un esquerrà? Era la pedagogia de l’època. No sabia que les orquestres estan plenes d’esquerrans.\nP. I, és clar, no era qüestió de provar sort amb un altre instrument de corda…\nR. A mi sempre m’ha agradat més el món de les bases que el món de la melodia i en aquella època començava el cuquet de la salsa. Vaig acabar tocant percussió i, quan vaig tornar de la mili, vaig trobar que el meu substitut amb el baix en Al Tall ja estava assentat en el lloc, de manera que em vaig reincorporar com a bateria.\nP. En el seu blog recordava que, encara adolescents, vosté i Chapí coincidien pels escenaris tocant, en les proves de so, temes de Chick Corea i de Weather Report.\nR. Sí, ell era el bateria de Lluís el Sifoner i jo d’Al tall, provàvem amb Return to Forever del Corea o el Black Market de Weather Report, per exemple.\nP. Però Al Tall no representava en aquest país el moviment de la riproposta?\nR. Sí, però a mi em tocaven molt de prop aquestes músiques. O Led Zeppelin, per exemple; a veure qui em diu que Zeppelin no és música tradicional o medievalista. Aleshores es barrejaven Gwendal, Malicorne, tot l’univers del jazz llatí, era l’època de Mink DeVille i totes aquelles referències tan diverses. Jo crec que la riproposta, si és res, és un barrija-barreja de textures musicals en què, d’alguna manera, s’incorporava aquella realitat sonora a la tradició musical. Ara es diu mestissatge. La música tradicional sempre ha utilitzat aquesta estratègia, les teues referències cordials i amables, amb el codi entranyable de les novetats. I les novetats a voltes provenen de dins i a voltes de fora, com en l’època en què venien homes de Màlaga a collir arròs i acabàvem incorporant les malaguenyes a la nostra música. Sempre ha sigut així, però la música és informació pura i, com a tal, ara va a velocitat de vertigen, com l’ADSL.\nP. En tot cas, a vosté gairebé cap estil, cap gènere, li és estrany. Ha col·laborat amb músics de jazz, de pop, de rock i, fins i tot, creadors de música clàssica contemporània, com ara en El mal vino.\nR. Jo crec que no hi ha altra música que la bona i la roïna.\nP. Això diuen tots.\nEl músic Miquel Gil. Jesús Císcar\nR.- Sí, però és que realment m’emociona tota la música, posar portes al camp és estèril. Ara tinc un projecte amb el meu amic Voro Garcia, el trompetista. Farem una pirueta amb la seua big band, agafant cançons meues i posant-les en codi de big band. Potser hi afegirem també algun estàndard.\nP. No seria la primera volta.\nR. Sí, ja he fet Cole Porter, per exemple, amb Manel Camp.\nP. Quaranta anys donen de si, si s’aprofiten be. S’anima a fer un balanç de les seues quatre dècades de carrera?\nR. No tinc ganes de fer balanços, eh. El que faré a Torrent divendres serà una ullada panoràmica. No vull donar molta importància als anys, no deixen de ser xifres, però la realitat és aquesta: l’any 75 començava com a professional, són 40 anys de música, i hi ha moltes aventures pel mig.\nP. Quin repertori recuperarà?\nR. Bolcaré una cançó d’ací, una cançó d’allà; farem temes d’Al Tall, de Terminal Sur, temes meus com a solista d’abans i d’ara, i, és clar, algunes cançons noves que s’inclouran en el pròxim treball discogràfic. Serem un quartet: amb Abel Garcia, com a multiinstrumentista, omplirem l’escenari de recursos electrònics; també, Josep Maria Reillo, que fa un lustre que treballa amb nosaltres, farà de bateria; Gus Gil, el meu fill, amb el baix, i jo, que tocaré la guitarra i alguna percussió. Més endavant incorporarem un cinqué personatge. Del disc nou inclourem els temes més estàndards, menys arriscats.\nP. Per què? Planeja un disc revolucionari?\nR.Tant no ho sé, però, com a mínim, “evolucionari”. Jo mai no havia fet un disc de música tradicional.\nP. Pot explicar-se millor?\nR. Mai no havia fet un disc de repertori tradicional, sempre he fet música nova a partir de música tradicional i això m’ho van fer evident fa dos o tres anys. “Què dius?”, vaig preguntar. I sí, sí, és de veres. Ha arribat el moment de fer aquest disc i em vénen els grans dubtes. Com l’afronte?, amb la rondalla mediterrània, que és un poc la meua formació, en què hi ha incorporats instruments grecs, turcs i més? Amb una banda de música al darrere, una de vent? Amb una rondalla tradicional? Tot açò ja està dit i fet.\nP. Doncs, es tracta de fer un disc de música tradicional no convencional.\nR. Sí, és clar. M’agradaria jugar molt amb les possibilitats de la informàtica i de l’electrònica musical, que, en realitat, estan darrere de tots els meus discos.\nP. Des de Terminal Sur [el grup que va crear després de deixar Al Tall el 1986]?\nR. Des de Terminal Sur, des que s’inventà el sistema MIDI, sempre hem utilitzat aquests recursos. Terminal Sur era world music avançada a la seua època. Hi ha gent que ho entén quan ara interpretem Sahariana, per exemple, i em diuen: “Aha!, ací ja feies cançons de batre amb tota aquesta parafernàlia al darrere”.\nP. La seua veu serà també tradicional?\nR. En la veu mantindré tots els paràmetres del cant valencià, serà canònica, ningú no podrà dir que això no és un cantaor valencià, però, pel que fa a la resta, no garantisc res. M’abelleix jugar. En la part musical van eixint coses interessants. A tots els qui hi treballen, els faig escoltar l’Omega, per exemple, el disc de Morente amb Lagartija Nick, que ja té vint anys i encara continua viu. O escoltar coses com el Kid A, de Radiohead, amb totes les seues foscors i sonoritats, que seria interessant acoblar a aquest tipus de projectes. O Hedningarna, fa deu o quinze anys, la percussionista gallega Mercedes Peón… hi ha moltes referències de gent que ha jugat amb aquest món de l’electrònica o de la música X associada a la música tradicional. No invente res, però m’abelleix jugar amb aquest univers.\nP.En aquests 40 anys, inevitablement, vosté s’ha convertir en el músic més reclamat per altres músics per a col·laborar en els seus projectes.\nR. Josep Vicent Frechina em va dir que ja estic prop de les 200 col·laboracions, no ho sabia.\nP. Hi ha algú amb qui li hauria agradat fer-ho i no ha sigut possible.\nR. Potser amb la generació perduda valenciana. M’hauria agradat seure a col·laborar per a fer alguna cosa amb Remigi [Palmero], [Julio] Bustamante o Pep Laguarda. He fet molt poc de pop i m’hauria agradat fer un all stars amb ells i el seu pop mediterrani tan divers, perquè per l’edat m’incloc en aquesta generació perduda.


Pluja al parabrisa d'un cotxe. Xavier Bertral\nAixò de poder escriure només una vegada al mes fa que un no pugui seguir el pas del temps com li agradaria. Hauria volgut parlar de l’aniversari de Josep Carner, que va néixer el dia 9, i per això he titulat aquest paper amb el títol d’un poema seu, un poema preciós. Hauria volgut parlar del Dimecres de Cendra, de la celebració litúrgica del començament de la Quaresma i del poema de T.S. Eliot. Dels records que em porta el Dimecres de Cendra, de la ditada al front que ens posava el capellà a la missa matinal del col·legi mentre deia allò de pulvis es et in pulverem reverteris, que vol dir “ets pols i a la pols tornaràs”. Aquella cendra la feien amb les palmes i palmons i les branques d’olivera que s’havien beneït el Diumenge de Rams anterior. Tot es lligava. La roda de l’any litúrgic girava sense parar. Era el primer dia d’abstinència, de peix, com es deia. Habitualment, bacallà. I com que el peix és poca cosa, s’havia de completar la dieta amb brunyols. Pastosos, amb un punt de matafaluga, ensucrats, reforçaven el dinar que havia començat amb pèsols ofegats, sense porc, evidentment, o amb una truita d’espàrrecs de marge. Temps feliços! Després de dinar, el ritual seguia amb el passeig per Sant Daniel a collir violetes. Ara fa anys que no puc anar-hi, però una amiga meva cada any hi va per mi. En cull un bon pom i el porta a casa de la meva germana. És una tradició que fa un quart de segle que dura. M’hauria agradat parlar de les raconades humides de la vall, prop de la plaça dels Músics, de les clapes que s’hi fan de violetes d’un lila una mica esblaimat, d’un perfum trist de nostàlgia. Potser l’any vinent.\nJosep Carner i Émilie Noulet a l'aeroport de Barcelona, el 1970. El poeta tornava a Catalunya després de més de 30 anys d'absència. EFE\nM’hauria agradat parlar de la Celebració del Niu, que, cada any, ens reuneix a una colla d’amics al Motel Empordà, sempre al febrer, sobretot abans de Quaresma, en record de Modest Prats. El Niu és aquell plat una mica esbojarrat, aquella mena de suquet de bacallà, tripes de bacallà, peixopalo, morro de vedella i tords. I patates, evidentment, que sempre acaben sent el més gustós. I allioli, per si la cosa no tingués prou substància. Tampoc n’he pogut parlar quan tocava perquè demà s’acaba el febrer i totes les fites del mes han passat i m’han deixat ple d’una insalvable tristesa.\nPotser ho fa el febrer i és per això que Carner escriu el seu plany. Carner diu que al febrer el cel és hostil i que el sol, que encara no sap d’escalfar, és una flor malalta. I que les ombres dels que passen són tan primes que “un hom comença a creure que se’n va”. El poema acaba dient que els camins jeuen descoratjats. Aquesta sensació de descoratjament és la que em domina ara que, entre nostàlgia i violetes i ditades de cendra, escric aquest paper. Sort que cascades de mimosa em fan companyia i m’omplen l’aire de perfum empolsinat.\nCarner diu que al febrer el cel és hostil i que el sol, que encara no sap d’escalfar, és una flor malalta\nPràcticament el febrer ja ha passat. El dia 14 vam haver d’anar a votar en unes eleccions simbòliques de la nostra situació colonial. Quantes n’hem fet, ja? El 23, l’Estat i la monarquia van celebrar (sic!) el cop d’estat i paral·lelament això que en diuen “el poder judicial” va empresonar un poeta. I van començar les protestes. Els carrers de Barcelona es van tornar a omplir de bardisses incendiades amb la bellesa que té el foc sobre l’asfalt. Però hi va haver destrosses, es van saquejar botigues i les pedres sobre la façana del Palau de la Música ens van dir molt clar que en aquelles protestes hi havia qui s’aprofitava de tot plegat per atacar allò que fa més mal. Haurà estat un febrer curt, com ho és sempre, però intens.\nJo m’he dedicat a pintar i a escriure i a llegir. Després de l’Autoretrat de Mozart, un llibre esplèndid de l’Albert Balcells en què, a través de fragments de cartes del compositor, triats i molt ben enllaçats i comentats, es teixeix una autèntica autobiografia, un llibre antic que ara he tornat a llegir, he començat el volum de John Eliot Gardiner dedicat a Bach. La música en el castillo del cielo és un llibre erudit, ple de notes (pel meu gust massa), però fascinant. Bach se’ns fa present en la vida quotidiana de la seva Turíngia natal, en els costums, en la família, aquesta xarxa de parents músics escampats per tota la regió. I per desintoxicar-me una mica, vaig llegint un llibre de Pasolini, Il caos. Són els articles que el seu autor publicava a la revista Tempo setmanalment i on parlava de política, de cinema, de literatura, de qualsevol fet. L’energia pasoliniana és el millor antídot contra l’apatia somnolent provocada per la pandèmia. Contra aquell descoratjament de què parlava Carner.


CCOO demana una Oferta d'Ocupació Pública excepcional de 94.000 places en el SNS - CCOO Hospital Municipal Badalona\nCCOO demana una Oferta d'Ocupació Pública excepcional de 94.000 places en el SNS\n30 de juny 2016, 1:47 publicada per Secció Sindical CCOO-HMB\nLa Federació de Sanitat i Sectors Sociosanitaris de CCOO ha realitzat un estudi que revela que és possible, si hi ha voluntat política, convocar una Oferta d'Ocupació Pública (OEP) excepcional de 94.000 places en el Sistema Nacional de Salut, sense que això comporti increment pressupostari algun, és a dir, places pressupostades que o bé estan ocupades per personal interí, o bé es troben sense ocupar. Una anàlisi que s'ha dut conjuntament amb les altres federacions que conformen l'Àrea Pública de CCOO (Federació d'Ensenyament i Federació de Serveis a la Ciutadania) i que en total situa en 356.000 les places a convocar a les diferents administracions públiques.\nPel que fa a l'SNS, aquestes places s'han quantificat per comunitats autònomes i la FSS-CCOO, sense esgotar en absolut les seves propostes en matèria d'ocupació, plantejarà en cadascuna de les diferents meses sectorials que es realitzi aquesta Oferta d' ocupació Pública excepcional. "Aconseguir que finalment es pugui convocar aquesta OEP excepcional significarà que les condicions laborals en l'àmbit sanitari millorin àmpliament i que els usuaris percebin directament una major i millor qualitat assistencial", explica el secretari general de la FSS-CCOO, Antonio Cabrera, qui afegeix que al mateix temps aquest sindicat seguirà exigint la recuperació de drets arrabassats injustament, entre els quals es troba la jornada setmanal de 35 hores. en aquest sentit, una de les característiques que més destaca en l'ocupació pública sanitària és l'envelliment de les plantilles i la seva necessària renovació. Si s'atengués aquesta demanda de CCOO, s'atenuaria de manera important aquest problema, així com s'aconseguiria reduir de manera substancial el percentatge de temporalitat en el SNS, que actualment se situa en el 30,48% del personal assalariat.


maig 31 @ 6:00 pm – 10:00 pm Dio Club\njuny 7 @ 6:00 pm – 10:00 pm Dio Club\njuny 14 @ 6:00 pm – 10:00 pm Dio Club\njuny 21 (Diumenge)\njuny 21 @ 6:00 pm – 10:00 pm Dio Club\njuny 26 (Divendres)\nSwing al Casal Nova Aliança, Mataró\njuny 26 @ 10:00 pm – 11:59 pm Casal Nova Aliança, Mataró\njuny 28 (Diumenge)\njuny 28 @ 6:00 pm – 10:00 pm Dio Club\njul. 5 @ 6:00 pm – 10:00 pm Dio Club\njuliol 24 (Divendres)\njul. 24 @ 10:00 pm – 11:59 pm Casal Nova Aliança, Mataró\nagost 28 (Divendres)\nag. 28 @ 10:00 pm – 11:59 pm Casal Nova Aliança, Mataró\nset. 25 @ 10:00 pm – 11:59 pm Casal Nova Aliança, Mataró\noct. 23 @ 10:00 pm – 11:59 pm Casal Nova Aliança, Mataró


Artistes, galeristes i crítics denuncien en un comunicat els canvis anunciats per l'Icub\nLa Fabra i Coats és la seu de l’Espai Transversal de Cultura i Educació. RUTH MARIGOT\nBarcelonaDesprés de la confirmació de l'Institut de Cultura de Barcelona (Icub) de la divisió de la Fabra i Coats en dos projectes separats –una fàbrica de creació i un centre d'art–, al contrari del que s'havia anunciat en l'últim concurs públic el 2019, el sector ha reaccionat. Les associacions Art Barcelona Associació de Galeries (Abe), l'Associació de Crítica d'Art de Catalunya (ACCA) i Plataforma Assembleària d'Artistes de Catalunya (PAAC) han mostrat el seu descontentament a través d'un comunicat conjunt.\nLa fusió entre els dos centres ja va ser qüestionada en el seu dia per les tres associacions, que ara s'han mostrat perplexes per aquest canvi sobtat. Qualifiquen de "degradant" el càrrec de Joana Hurtado, escollida fa un any i mig per dirigir els dos centres, i opinen "que no pot ser discrecional i hauria d'atendre les mateixes variables que van portar a la selecció del projecte i al nomenament d'Hurtado". Joana Hurtado seria cessada i recontractada com a autònoma per dirigir el Centre d'Art mentre que l'Icub gestionaria internament l'activitat com a Fàbrica de Creació fins a convocar un nou concurs.\nAl comunicat també recorden el cas de la Virreina Centre de la Imatge i la gestió de la seva direcció amb Valentín Roma "al llarg de quatre anys en règim de treballador extern" i assenyalen la situació precària del sector. Les associacions també s'oposen a una possible fusió entre la Virreina i La Capella i remarquen "les contradiccions" que suposaria la unió entre els dos centres després de l'anunci de l'Icub. Finalment, demanen a l'Ajuntament de Barcelona que "repari la situació de crisi que s'ha produït en relació a la direcció de la Fabra i Coats" i insisteixen en l'organització d'un concurs públic per a la direcció de La Capella "d'acord amb els principis de bones pràctiques i en diàleg amb el sector de les arts visuals".\nFabra i Coats ICUB Ajuntament de Barcelona


Vestits d'hivern (100 fotos): llargs, a terra i curtes, de punt, belles col·leccions\nVestits de talla gran\nLa base del vestuari de les dones sovint es compon de vestits que podeu i fins i tot haureu d’incloure en les vostres mirades d’hivern.\nEl cos femení escalfarà i decorarà els vestits llargs, que esdevenen especialment rellevants a l'hivern.\nEls vestits mini d’un armari d’hivern poden servir de jersei allargat, sota el qual s’acostuma a portar mitges càlides amb una estructura o polaines denses.\nL’anhel d'estils d’estiu és insuportable a l’hivern. Així, els dissenyadors creen vestits d'hivern amb corretges fines, que s'assemblen molt a les sundresses d'estiu.\nPer no congelar-se en un vestit tan obert, val la pena recollir-li suéteres fins i tot pells de dits. Seleccioneu amb cura els tons d'aquests dos elements.\nEls vestits de màniga curta tenen un bon aspecte amb guants llargs. Sota aquest tipus de roba podeu triar un suèter fi o un coll de dolços, però haureu d'endevinar amb un toc.\nUna màniga llarga i solta que es talla a l’àrea del canell torna a la moda. No feu cas omís de la màniga del ratpenat.\nEls vestits esportius estan tan fermament establerts de manera moderna que es formen moltes imatges a partir d’aquests. Per fer una passejada, les compres, les trobades amb els amics, els vestits càlids i amb un estil esportiu sempre seran apropiats.\nAmaga els defectes que espatllen la vostra figura, podeu utilitzar el suèter de vestir. S'ha de combinar hàbilment amb elements addicionals, ja siguin malles (necessàriament denses i fosques) o polseres, comptes o bufanda, cinturons o polseres.\nPel que fa al color d'aquest vestit, tot depèn del vostre gust: fosc i monofònic, lluminós combinat, amb patrons, gravats, insòlits motius viscosos, geomètrics o ètnics.\nD'una banda, senzilla però original, còmoda i còmoda: per a un hivern serà més difícil trobar un vestit més perfecte.\nLa llibertat de moviments i la comoditat són vestits, túniques, que, si es combinen adequadament amb altres elements del vestuari, poden aparèixer d'una altra manera.\nEls vestits amb colors a quadres es poden utilitzar en qualsevol temporada.\nSi el vestit s’escull primer de tot pel que fa a comoditat i efecte d’escalfament, caldrà considerar els models de punt. Per vestir-se bé i decorar-vos, heu de combinar correctament les característiques de la figura amb les característiques dels patrons i de teixir. Podeu triar un model de punt o un vestit amb un punt rugós - en qualsevol cas, es veurà genial tot i l'hivern.\nL’opció més càlida són els vestits amb colls. L'elecció d'aquests vestits és enorme, decora la imatge, crea comoditat i comoditat. Es pot deixar oberta la gola escollint un model amb un coll estàndard.\nL’hivern no és un motiu per treure el punt de l’armari. Al contrari, aquestes peces crearan una sensació de confort, suavitat i tendresa.\nLa comoditat i la versatilitat dels vestits de punt són òbvies, i la seva capacitat d’atreure una silueta femenina i ressaltar la seva harmonia és innegable. No hi ha necessitat d’esperar a una ocasió especial per portar un vestit de punt a l’hivern. És important la qualitat del material, la seva composició i la seva artesania.\nLa versatilitat de denim us permet utilitzar-lo en qualsevol dels vostres armaris.\nLa primera versió dels vestits d'hivern, que hauria de considerar-se com a dona completa, és un estil grec. La suavitat de les línies, la feminitat de les formes, els baixos, els llargs, la combinació d’aquests elements en un vestit jugarà al vostre favor, donarà harmonia i amaga els defectes de la figura.\nLa solució correcta és ressaltar la cintura amb un cinturó o cinturó.\nA la recerca de la bellesa, no s'ha d'oblidar de la comoditat i la comoditat que tots els elements del vestuari d'una dona haurien de tenir. Juntament amb el vestit grec s'han de considerar models trapezoïdal que també tenen un aspecte bo en figures completes.\nEls models de punt amb un coll de volum, per exemple, un jou, són capaços de donar l'esvelta necessitat. Les solucions de contrast són benvingudes. Però no s’hauria de preferir el teixit gran.\nTriar un vestit de núvia per a un casament d'hivern no és un problema. Qualsevol estil i material es troba entre les col·leccions de vestits de núvia d'hivern. A més del setí, que representa els clàssics del casament, els dissenyadors utilitzen el brocat i el tafetà, el vellut i el crepé, posen accents amb l'ajut de la pell.\nS'ha de tenir cura en triar el color del vestit. En un context de neu blanca de neu, es transformen molts colors, però el vestit blanc es pot combinar i no semblar tan deliciós com al saló.\nCada cop, més núvies van començar a escollir vestits curts per a un casament d'hivern, que juntament amb botes amb rivet de pell, capa i guants formen una imatge fabulosa. Però els vestits llargs segueixen sent els més populars.\nHi ha diverses variants populars de vestits de nit que són rellevants per a la temporada d’hivern. Els vestits amb línies asimètriques, que poden estar presents en qualsevol part del vestit, són sempre una bona opció.\nEls talls elevats i els talls profunds a l’escot apareixen ara i després a les passarel·les.\nPer a ocasions especials, es permeten vestits amb faldilles acampanades i completes. Quan la figura és perfecta i s'aconsegueix afilat cada línia, primer cal triar els models adequats.\nA continuació, allunyeu-vos de la monotonia i la incoloritat. La moda moderna requereix un motí de colors. Mireu les col·leccions de dissenyadors famosos: els seus espectacles només tenen colors vius i especialment rellevants durant la temporada d'hivern.\nEl vestit brillant no és especialment necessari per decorar i afegir accessoris. Serà excusable la seva absència total o la presència de les joies més modestes.\nDones greus que es veuen obligades a complir un codi de vestimenta estricta, no queda res, com triar els colors negre, gris i els tons metàl·lics. Aquests vestits també poden semblar interessants. Els vestits de punt en colors pastel adquireixen un caràcter commovedor, la tendresa i la capacitat de crear emoció en l'ànima.\nPer a la versió quotidiana, una barreja de diferents tons serà una bona opció.\nQualsevol vestit es pot donar al personatge que requereix el seu estat d’ambient i ocasió.\nLes botes altes o les botes són clàssics que s'adapten a qualsevol ocasió.. Un vestit amb tal element sempre es veurà romàntic i elegant.\nLes senyoretes atrevides que posen sobretot comoditat i originalitat combinen vestits amb lluita lliure.\nUna capa de material suau, com ara la tweed, funciona bé per a un aspecte romàntic. Un llarg abric de pell o un mantell de pell d'ovella, una capa de tall clàssic, tot això és adequat per a un passeig o una caminada a la feina.\nNo barreu les jaquetes de cuir, sinó que també són molt adequades per a vestits d'hivern.\nPer a un vestit de nit, totes aquestes opcions no són molt adequades, però la capa de la pell farà que la imatge sigui realment chic.\nEls accessoris han de tenir una atenció digna, ja que tenen un paper important en la configuració de la imatge que necessiteu.El fermall o les perles originals poden fer meravelles amb un vestit que abans us semblava normal.


De nou l’aparell judicial no considera violació que un grup de sis homes agredeixin sexualment a una menor de 14 anys, arribant fins i tot a culpar la víctima de “no resistir-se prou” a l’atac. És aquesta justícia la que va deixar en llibertat provisional els violadors, permetent que dos d’ells fugissin i es trobin ara mateix en parador desconegut, i malgrat aquesta fugida va mantenir la llibertat per als altres afirmant que no hi havia risc de fuga ni possibilitat de reiteració delictiva! És aquesta justícia franquista i patriarcal la que considera que violar no és delicte, la que empresona rapers per criticar la monarquia com Pablo Hasél i la que fixa eleccions en plena tercera onada de la pandèmia intentant aixafar la lluita contra el règim del 78, posant en risc la salut pública d’una manera totalment irresponsable.\nAmb la confirmació d’aquesta sentència per part del TSJC i de les dues jutgesses del tribunal, es torna a posar sobre la taula que el problema és el conjunt de la judicadura, és el sistema! Aquestes sentències criminals que protegeixen als violadors i culpabilitzen a les víctimes són el resultat d’un entramat institucional i judicial sense depurar després de 40 anys de dictadura franquista i que segueix colpejant les més oprimides dins dels oprimits.\nPerò si es pensen que ens quedarem callades i submises, s’han equivocat completament. Les dones treballadores i joves ens hem aixecat en tot el món, no pensem fer ni un pas enrere en la nostra lluita i no ens aturarem fins a posar fi a la nostra opressió.\nEl govern central ha d’actuar ja i fer fora els i les masclistes i feixistes de la judicatura!


Preguntes freqüents - Condor\nEnviaments gratuïts per comandes superiors a 60€ i devolucions gratuïtes\nLeotards amb borletes (12 colors)\nEls artícles es poden canviar de talla o color a les nostres botigues Cóndor de Barcelona, València o Madrid. És imprescindible retornar-ho en l'embalatge original i adjuntar una còpia de la sol·licitud de devolució que pot descarregar-se desde el compte d'usuari de la botiga on-line. El termini per realitzar canvis és de màxim 30 dies naturals desde la recepció de la comanda. Pot consultar la ubicació de les nostres botigues a: http://www.condor.es/tiendas/\nPer sol·licitar canvis on-line ha de realitzar una nova comanda amb els nous colors o talles i sol·licitar la recollida dels artícles a retornar mitjançant el compte d'usuari de la botiga on-line. Les recollides son totalment gratuïtes, és imprescindible retornar els artícles en l'embalatge original i adjuntar una copia de la comanda dins el paquet. El termini per realitzar canvis és de màxim 30 dies naturals desde la recepció de la comanda.\nLes devolucions dels artícles es poden realitzar a qualsevol de les nostres botigues (Albacete, Alicante, Alzira, Barcelona, Boadilla de Monte, Gandía, Girona, Huelva, Madrid, Melilla, Valencia, Vigo o Zaragoza). Les botigues solsament actuen com a receptores de la comanda i no abonaran cap import. Abans d'entregar la devolució a la botiga, haurà d'omplir la sol·licitud de devolució que podrà descarregar-se del seu compte d'usuari. Un cop rebuda la devolució al nostre magatzem central, un procés que pot durar entre 1 o 2 setmanes, se li abonarà l'import íntegre retornat en el mateix mètode de pagament amb el que es va realitzar la comanda. És imprescindible retornar els artícles dins l'embalatge original i adjunta una còpia del document de devolució. Pot consultar la ubicació de les nostres botigues a: http://www.condor.es/tiendas/ El termini per realitzar devoluicions és de màxim 30 dies naturals desde la recepció de la comanda.\nLes devolucions que es vulguin realitzar a través de la botiga on-line amb recollida al domicili hauran de realitzar-se a través de la sol·licitud de devolució que trobarà al seu compte d'usuari. En el plaç màxim d'una setmana, un missatger passarà a recollir pel seu domicili la comanda de forma totalment gratuïta. Un cop rebuda la devolució a les nostres oficines centrals, se li abonarà l'import íntegre de la devolució amb el mateix mètode de pagamant que va utilitzar per a realitzar la comanda. El termini per realitzar devolucions és de màxim 30 dies naturals desde la recepció de la comanda.\nCóndor es reserva el dret de rebutjar devolucions comunicaddes o enviades fora del termini fixat o que no es trobin en les mateixes condicions amb les que es van enviar.\nPer a realitzar consultes pot contactar amb nostres a: shop@condor.es Estarem encantats d'ajudar-lo!\nRebaixes en moda nadó\nRebaixes en moda infantil\nDisculpi les molèsties, la nostra botiga online no està disponible en el seu país. Si ho desitja, posi's en contact amb nosaltres a: mkt@condor.es.


鈻稾XIX Premi de Narrativa Infantil Carmesina 馃搶\nEst谩s aqu铆: Inicio / Mancomunitat de la Safor / XXIX Premi de Narrativa Infantil Carmesina\nLa Mancomunitat de Municipis de la Safor convoca una nova edici贸 del Premi de Narrativa Infantil Carmesina de la Safor, ja la XXIX edici贸. Aquest premi 茅s un premi que est脿 molt ben considerat i amb gran prestigi dins del m贸n de la literatura infantil, amb una dotaci贸 econ貌mica 3.000 鈧� i la publicaci贸 de l’obra. Tamb茅 se鈥檔 publiquen algunes obres finalistes si l鈥檈ditorial ho estima oport煤. La publicaci贸 de les obres premiades i finalistes s贸n editades per T脿ndem Edicions (del grup Edicions Bromera) i compta amb el suport de l’Acad猫mia Valenciana de la Llengua. En aquesta convocat貌ria, la presentaci贸 d鈥檕riginals finalitza el 17 de febrer de 2020.\nEl jurat d’aquesta edici贸 est脿 format per Joan Portell, Gon莽al L贸pez-Pampl贸, Artur Ahuir (membre de l’Acad猫mia Valenciana de la Llengua), Fina Masgrau i Maria Jes煤s Bolta (guanyadora de l’edici贸 anterior).


unitat de control | enciclopedia.cat\nPart del maquinari d’un ordinador que, quan rep una instrucció completa, la interpreta i activa els circuits corresponents per executar-la; també pot dirigir l’ordre i la successió temporal de diverses operacions.\nTot perifèric, o grup de perifèrics, en requereix una, i és considerada una de les parts de la unitat central. Essencialment, realitza les funcions de seleccionar les instruccions de la memòria central i l’activació de la unitat aritmètica, per realitzar les operacions especificades. En primer lloc la unitat de control selecciona una instrucció de la memòria i l’emmagatzema en un dels seus registres on és descodificada per tal d’esbrinar l’operació aritmètica o lògica que hom ha de realitzar, i també les posicions de la memòria que han d’intervenir; aleshores la instrucció és executada i produeix les operacions seleccionades. El temps necessari per a realitzar una instrucció normalment és el temps per a seleccionar-la més el temps necessari per a executar-la. Aquest cicle (seleccionar, descodificar i executar) es repeteix per a totes les instruccions del programa a alta velocitat. Una altra funció de la unitat de control és la generació cronometrada dels impulsos que controlen les activitats de molts dels circuits del sistema i que asseguren que cada instrucció ocupi un període determinat de temps. La unitat de control també coordina les activitats de les altres unitats, incloses les unitats perifèriques que generalment s’activen mitjançant les instruccions del programa de l’usuari. Així, per exemple, les errades del programa són senyalitzades gràcies a la unitat de control a través de la consola per on l’usuari pot corregir-les. En els sistemes amb algun grau de temps compartit, la unitat de control coordina diverses operacions perifèriques mentre les dades són processades en la unitat central. En el camp del temps real la unitat de control coordina el servei d'interrupcions entre els diferents terminals.


L'Informatiu - L’Informatiu editarà un especial amb motiu del Dia Mundial dels Infants, el 20 de novembre\nL’Informatiu editarà un especial amb motiu del Dia Mundial dels Infants, el 20 de novembre\nL’Informatiu està preparant la propera edició, que serà especial amb motiu de la commemoració del Dia Mundial dels Infants que se celebra el 20 de novembre. La proposta està renovada i comptarà amb un plec central amb continguts, imatges i dibuixos fets íntegrament per infants i joves de Santa Perpètua. La iniciativa és diferent a la d’altres anys, quan només participaven infants il·lustrant amb dibuixos les notícies que es feien des de la redacció. En aquesta ocasió seran els infants i joves qui escriguin i il·lustrin aquest plec especial per a ells.\nLa nova proposta va sorgir atesa la necessitat d’adaptar la producció de l’edició especial a la nova situació generada per la pandèmia. Muntar una parada, recollir dibuixos al carrer o traslladar-se a les escoles per fer un taller, es feia difícil o impossible coneixent el moment creixent de contagis en què ens trobem. Per això, la redacció de l’Informatiu va oferir una alternativa comptant amb totes les escoles i instituts del municipi.\nD’aquesta manera, l’Informatiu va enviar un total de dotze activitats adaptades als diferents cicles de Primària i a l’ESO a partir de les quals els infants i joves podrien treballar amb l’objectiu que els seus escrits sortissin a l’edició especial. El tema què centrarà tot el plec serà la crisi sanitària de la Covid19 i com aquesta els hi està afectant a ells mateixos. El contingut que presentaran té a veure amb els mites sobre el virus i la infància; el lleure el temps de coronavirus o l’afectació de la pandèmia a infants a altres parts al món, entre d’altres. A més, també hi haurà espai per tal que exposin la seva opinió o deixin anar la seva part més creativa. Passatemps, cartes o un mural de fotos, completaran aquest plec especial.\nLa resposta dels centres educatius ha estat molt bona i hi prendran part les escoles La Florida, Bernat de Mogoda, Els Aigüerols i Santa Perpètua amb alumnat de tots els cicles; l’escola Tabor i el Col·legi Sagrada família amb primària i secundària i l’alumnat de l’Institut Estela Ibèrica també presentarà projectes a la iniciativa.\nDes de la redacció de l’Informatiu estem treballant amb el centres per tal que la proposta final sigui conjunta i amb la voluntat de resoldre tots els dubtes i oferir ajuda en el procés elaboració dels continguts. L’objectiu de l’edició especial és donar veu a infants i joves de Santa Perpètua amb motiu de la commemoració del 20N. A més, aquest col·lectiu ha estat un dels més afectats per les conseqüències de la pandèmia amb la pèrdua de classes o la limitació de contactes, entre d’altres i per això és important que expliquin des de la seva visió aquests moments històrics.\nA partir del 9 de novembre des de l’edició digital i les xarxes socials de l’Informatiu es donaran a conèixer els continguts del plec per tal d’anar explicant a la ciutadania com ha estat tot aquest procés de creació de l’especial. A més, des de la redacció considerem important que tota la feina feta des de les escoles tingui el seu reconeixent i posada en valor.\nFoto: Una nena mostra el seu dibuix realitzat a la paradeta muntada amb motiu del Dibuixa l’Informatiu de l’any 2019 / Josep Cano


Estació Collserola: III Col·loqui Internacional Walter Benjamin: ‘Memòria i humanisme, antídots de la barbàrie’\nIII Col·loqui Internacional Walter Benjamin: ‘Memòria i humanisme, antídots de la barbàrie’\nDel 23 al 25 de setembre, el Memorial Democràtic, el Mume i l’Ajuntament de Portbou organitzen les jornades ‘Memòria i humanisme, antídots de la barbàrie’\nCarrer Méndez Núñez, 20\nEl Memorial Democràtic i el Consorci del Museu Memorial de l’Exili (integrat per la Generalitat, el Consell Comarcal de l’Alt Empordà, els municipis de Portbou i La Jonquera i la Universitat de Girona) organitzen a Portbou, del 23 al 25 de setembre, el III Col·loqui Internacional Walter Benjamin sota el títol Memòria i humanisme, antídots de la barbàrie. El col·loqui, que coincideix amb el 71 aniversari de la mort a la localitat fronterera empordanesa del filòsof judeoalemany mentre fugia del nazisme, comptarà amb la presència de destacats investigadors i intel·lectuals catalans i estrangers.\nLa memòria i l’humanisme constitueixin el fil conductor d’aquestes jornades, atès que actualment tenen més rellevància que mai com a eines útils per a la construcció d’un món respectuós amb els drets humans i que es basi en l’aprofundiment de la qualitat democràtica i la participació. Així doncs, a partir de la llavor inspiradora de Walter Benjamin, es planteja un espai de discussió i diàleg sobre diverses temàtiques que reuneix a Portbou diferents visions del camp intel·lectual: des de l’art a la història, passant per la filosofia, la literatura i la sociologia.\nEl col·loqui l’obre la historiadora israeliana i professora a la Universitat de Basilea Idith Zertal, que dictarà la conferència Les grans humiliacions no acaben mai: Walter Benjamin, Hannah Arendt i Primo Levi sobre les víctimes i el victimisme. Divendres 23, quan també hi intervé l’artista visual alemany Horst Hoheisel, hi ha prevista la taula rodona Homenatge a Jorge Semprún: Memòria, literatura i identitat europea. Hi participen els professors universitaris Xavier Pla i Anna Maria Garcia (Universitat de Girona), Marta Marin-Dómine (Wilfrid Laurier University de Toronto), i el crític literari Jordi Amat.\nDesprés de la tradicional ruta matinal a peu Banyuls-Portbou, dissabte 24 es reprèn el col·loqui amb les intervencions de la historiadora italiana Patrizia Dogliani, la directora de l’Arxiu Històric de Girona, Montserrat Hosta, la vicepresidenta del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts, Pilar Parcerisas, i el cineasta David Mauas. El col·loqui es clou amb la taula rodona Humanisme i crisi cultural. La vigència del pensament crític, en la que intervindran el director del Mume, Jordi Font, el professor de la Universitat de Barcelona Jordi Llovet, el director de L'Avenç, Josep Maria Muñoz, i el poeta i assagista Carles Torner.\nCom a pròleg del col·loqui, el 16 de setembre s’inaugura a Portbou l’exposició La maleta [blava] de W. B., de l’artista Isabel Banal, que forma part d’un cicle comissariat pel crític d’art Eudald Camps. I com a epíleg, diumenge 25, a les 11h, se celebrarà la tradicional una ofrena floral al monòlit dedicat a Walter Benjamin del cementiri de Portbou.\nA les conferències i taules rodones hi haurà servei de traducció simultània al francès i al català.\nEtiquetes: aniversari, conferència, exili, exposició, Girona demarcacio, jornades


Les Forges de Planechaud Chateauponsac França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n10 Planechaud, Saint-Sornin-Leulac, Chateauponsac, França, 87290 - Veure al mapa\nMés informació sobre Les Forges de Planechaud\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Villefavard, no busqui més enllà de Les Forges de Planechaud. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Les Forges de Planechaud és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix habitació familiar, biblioteca, lloguer de bicicletes, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Les Forges de Planechaud es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, nevera, forn microones, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Les Forges de Planechaud no troba competidors en cap categoria.


Taller d'Escriptura Creativa: El tafaner (Núria Soler)\nUs he de confessar una cosa: sóc un gran tafaner. Sí, sí, tafaner de mena. Ja de petit, petit, ficava el nas a tot arreu. Tot ho descobria però, això sí, m’ho quedava per a mi. Alguna vegada m’havien enxampat en delicte evident i, no sé com, sempre me’n sortia. Ningú no es creia que ho fes expressament.\nM’agrada saber-ho tot, l’oïda se m’esmola per arribar a qualsevol conversa que em pugui portar alguna novetat. A més a més, puc processar-ne tres o quatre alhora sense barrejar-ne cap. Després en destrio el que em sembla interessant i m’ho guardo. Mai no se sap quan una informació pot esdevenir útil.\nHi ha però, una cosa que encara no he aconseguit: obrir portes tancades. Em fa un no sé què, tinc la sensació que és una intrusió massa flagrant. Bé, parlo de les portes tancades amb clau, les altres no compten. Forçar un pany, no m’ha passat mai pel cap.\nTot i això, una vegada, em va passar un cas ben extraordinari. Anava sovint a fer tertúlia a casa d’en Carles, el meu amic de sempre, que mai no va arribar a entendre com m’ho feia per saber coses que ell ni intuïa. Bé, doncs, a casa d’en Carles hi havia al costat de l’entrada una porta tancada sempre amb clau. De primer ni me’n vaig adonar. Va ser força temps més tard, potser fins i tot van passar anys, que em va cridar l’atenció.\nVaig demanar-li al meu amic què i havia allà i ell respongué:\n—No ho sé, coses del pare, suposo.\nTanta poca ànsia de saber va incitar la meva. No parava de donar-hi voltes: Què hi deu amagar, ho deu saber algú més? Potser la seva dona, sí segur que la mare d’en Carles ho sabia. Em vaig proposar que , quan en tingués ocasió... però ella era força inaccessible, bon dia, com estàs, i prou.\nLa curiositat em corsecava, abans de trucar el timbre m’acostava a la paret exterior, l’olorava, hi enganxava l’orella per si sentia quelcom, res de res.\nUn dia vaig enganxar tan fort l’orella a la paret que, ja sé que us costarà de creure, aquesta va anar cedint, cedint i el meu cap la va travessar. Astorat pel fet, vaig retirar-me ràpidament sense ni haver mirat què hi havia.\nAra no us diré res més d’aquella habitació, ja he comentat que tot m’ho quedo per mi. Però, bé us podeu imaginar que ja no hi ha res que aturi la meva tafaneria.\nEtiquetes: 028. Portes, 28. Portes, Curs 2013-2014, Núria Soler


Inés Arrimadas diu a Manresa que el PP "surt a perdre el partit abans de jugar-lo" - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nInés Arrimadas diu a Manresa que el PP "surt a perdre el partit abans de jugar-lo"\nLa cap de llista de C's no es plantejarà abans del 27-S si se suma a la manifestació contra independència d'Albiol\nacn | manresa 17.09.2015 | 13:47\nArrimadas conversa durant una reunió amb la PIMEC. ACN\nC's prefereix no plantejar-se ara per ara si se sumaria a les mobilitzacions contra independència que el candidat del PPC, Xavier Garcia Albiol, ha proposat durant una roda de premsa a l'ACN en cas que els independentistes sumin majoria el proper 27-S. "No m'ho plantejo, estic en campanya electoral i tenim les millors enquestes. El que em plantejo és guanyar amb els millors resultats possibles per poder formar alternativa de govern. Ho tenim molt a prop", ha respost des de Manresa. L'aspirant a presidir la Generalitat i dirigent de C's ha retret als populars que "surtin a perdre el partit abans de jugar-lo". I ha afegit: "si no guanyem i ells [els independentistes] sumen, ja veurem què passa".\nArrimadas ha remarcat que "vol guanyar al senyor Mas i Junqueras" a les urnes. Per això "no cal parlar de què farem" en cas d'una hipotètica victòria de Junts pel Sí. "No em plantejo escenaris ni dono per perdut el partit", raona. Ara toca "cridar a la participació de la gent i governar amb mans netes i per a tothom". L'opció de C's "pot seduir a independentistes i contraris a la independència que volen el millor per Catalunya".\nEl problema del PPC a Catalunya, ha valorat Arrimadas sobre la darrera proposta del seu candidat Xavier Albiol, és que "sempre surten a perdre". "Nosaltres sortim a guanyar" i "totes les enquestes ens donen com a alternativa de govern"." Tenim les ganes i l'equip per començar a treballar per als catalans".\nLa candidata de Ciutadans ha carregat novament contra PP i PSOE perquè aquests partits es conformen "amb governar en altres parts d'Espanya" i deixar Catalunya "en mans dels separatistes". "Jo vull guanyar i governar aquí", ha sentenciat.\nArrimadas se suma a la demanda de millores a la C-55 per evitar sinistres . Eleccions Catalanes del 27-S


Reunió Comissió de Coordinació CCAA TCu i OCEX, gener 2021 - Inici - Sindicatura de Comptes\nReunió Comissió de Coordinació CCAA TCu i OCEX, gener 2021\nLa Sindicatura participa en la reunió de la Comissió de Coordinació de Comunitats Autònomes del Tribunal de Comptes i els OCEX\nLa síndica Emma Balseiro assisteix a la reunió, celebrada ahir per videoconferència\nLa síndica Emma Balseiro va participar en la reunió de la Comissió de Coordinació de Comunitats Autònomes del Tribunal de Comptes i els òrgans de control extern (OCEX) que va tenir lloc ahir, 19 de gener, per videoconferència.\nEls representants de les institucions de control de l’Estat van analitzar els respectius programes de fiscalització per a l’any 2021 i van coincidir a destacar la rellevància del control extern en temps de pandèmia per assegurar la integritat, l’eficàcia i l’eficiència en l’ús dels recursos públics que les administracions han destinat a contenir l’expansió del coronavirus.\nLa reunió, presidida pel conseller del Departament de Comunitats Autònomes del Tribunal de Comptes, Ángel Algarra, va comptar amb la participació de membres dels dotze OCEX: la presidenta de la Cambra de Comptes de Navarra, Asunción Olaechea; el síndic major de la Sindicatura de Comptes de les Illes Balears, Joan Rosselló; el vicepresident de la Cambra de Comptes d’Aragó, Luis Rufas; la síndica de la Sindicatura de Comptes de Catalunya Emma Balseiro; la síndica de la Sindicatura de Comptes de la Comunitat Valenciana Marcela Miró; el conseller del Consell de Comptes de Castella i Lleó Miguel Ángel Jiménez; el conseller del Tribunal Basc de Comptes Públics Eusebio Melero; el síndic de la Sindicatura de Comptes del Principat d’Astúries Eduardo Rodríguez; els consellers auditors de l’Audiència de Comptes de les Illes Canàries Inmaculada Saavedra i Fernando Figuereo; la consellera de la Cambra de Comptes de la Comunitat de Madrid María Victoria Malavé; la consellera de la Cambra de Comptes d’Andalusia Sandra Garrido, i el conseller del Consell de Comptes de Galícia, Constantino Carreiras.\nEn la trobada es van analitzar també els treballs de fiscalització que s’estan duent a terme en col·laboració entre el Tribunal i alguns OCEX relatius a les ajudes atorgades en compliment de la Llei de dependència i a la comptabilitat analítica a les universitats públiques espanyoles.\nRespecte als programes de fiscalització per a l’any que acaba de començar, els membres de les institucions de control van exposar els treballs previstos en l’àmbit de la fiscalització dels fons Covid-19, que van des de la fiscalització de la contractació de serveis i subministraments i la fiscalització de les ajudes i transferències atorgades per pal·liar els efectes de la crisi econòmica, fins a la fiscalització de les despeses del personal sanitari que ha lluitat en primera línia contra el virus.\nLa Comissió la renovat el compromís de col·laboració dels seus membres per contribuir a la millora de la gestió dels fons que gestionen les administracions públiques.


Les aigües turbulentes - Bloc personal de Jordi Casadevall Camps - Pàgina 4\nOi tant si calia anar-hi. Oi tant si caldrà anar a més manifestacions encara. Diguin el que diguin ex-consellers ofesos, hiperventilats diversos i desencantats pel que està passant. Només el record de la repressió patida els darrers vint-i-quatre mesos, sense cap rastre de rectificació o voluntat de contemporització, era ja suficient per fer l’enoooorme esforç\nDiuen que la venjança és un plat que es menja fred. En el meu cas, des dels oprobiosos fets d’octubre del 2017 (discurs reial, 155, exilis, empresonaments, repressió a tort i a dret) em vaig proposar respondre-hi personalment amb petites accions pautades en el temps, decidides amb el cap serè i executades discretament, sense fer-ne\nL’excel·lentíssim Miquel Iceta, polític de professió (des que era un tendre adolescent, segons sembla) i ballarí per afició, està que no toca vores perquè el Ser Suprem, Pedro Sánchez, l’ha ungit com a possible proper president del Senat. Una respectable canongia molt ben remunerada i que no comporta excessives obligacions ni responsabilitats, a no ser\nSilenci, que reflexiono!\nPer si algú no ho sabia, aquesta ha estat la Setmana contra el Soroll, una d’aquelles benemèrites i benitencionades iniciatives públiques periòdiques amb resultat més que discutible. Que aquesta setmana hagi coincidit amb els darrers dies d’una de les campanyes electorals més sorolloses i controvertides dels darrers anys no deixa de tenir la seva gràcia.\nIntentava explicar ahir que la confusió entre la defensa dels drets civils i les llibertats polítiques i la construcció de la República està en l’origen de la desorientació en què va entrar el procés sobiranista català des d’aquell 27 d’octubre d’alegries i emocions però també d’incògnites i paradoxes. Treia també a col·lació l’editorial de Vicent\nEl director d’aquesta casa, Vicent Partal, es despatxava ben a gust a l’editorial del passat dijous a compte dels darrers moviments político-jurídico-fàctics sobre pancartes i llaços grocs en edificis de la Generalitat. A partir d’aquest sainet (perquè, comptat i debatut, això ha acabat esdevenint un lamentable sainet), i sense ser lògicament coneixedor del que passaria\n28 d’abril: com ho tenim\nEl 28 d’abril, dia de la Divina Misericòrdia segons el Calendari dels Pagesos, els soferts súbdits de l’estat espanyol estan (i, ai las, estem) convocats novament a les urnes per decisió constitucionalment personalíssima de Pedro Sánchez. Els motius per tan arriscada decisió? Molts, i se suposa que valorats i apamats per la tupida xarxa d’assessors, consellers,\nNo fa ni tres mesos del darrer accident de tren a Catalunya i ahir un altre de ben similar colpejà les nostres oïdes. L’apunt que en aquella ocasió vaig publicar és perfectament reproduïble avui perquè res no ha canviat: a més d’expressar la solidaritat amb totes les víctimes, cal denunciar una vegada més tant l’enganyós