Moltó supera amb claredat a Ian en el Trofeu Mestres - Superdeporte\nMoltó supera amb claredat a Ian en el Trofeu Mestres\nEl torneig en la modalitat d'escala i corda comença hui a Pelayo\nmc montes y j. cano 14.12.2019 | 18:19\nEl Trofeu Mestres en la modalitat de raspall va completar ahir la segona semifinal al trinquet de Piles en partida que va ser propicia per a Moltó, Canari i Raúl, que es van imposar per 30-5 a Ian, Sanchis i Roberto.\nL'eliminatòria va passar dels jocs llargs i equilibrats a la clara superioritat dels vencedors. El fet més destacat en esta transició va ser la contundència i encert de Moltó. El campió individual va actuar com un vertader número u, des del traure i al rest.\nA més a més, el pilotari de Barxeta va estar molt ben acompanyat per Canari i Raúl. El mitger va destacar més en la faceta defensiva, parant pilotes molt compromeses. El de Xeraco es podria haver prodigat més en atac, però Moltó li va demanar molta pilota i va quedar demostrat que la millor opció era deixar-la passar. Per la seua part, el punter del Genovés es va mostrar ràpid i resolutiu, aprofitant la pràctica totalitat de les oportunitats que va tindre per a rematar.\nIan, Sanchis i Roberto van començar al nivell dels seus rivals, però a poc a poc es van apagar. On més es va acusar la diferència va ser darrere, en les tretes del rest de Senyera, que van passar de ser imparables a interceptables per a un especialista com Canari. La sort amb la galeria també va ser esquiva a este equip, en este cas amb Sanchis, a qui li van caure unes quantes pilotes.\nFins al marcador parcial de 15-5, la batalla va ser molta. Els dos trios estaven parells en forces, intenció i capacitat per a sumar malgrat l'avantatge roig. Posteriorment sí que va ser més evident la superioritat dels ara ja finalistes.\nPer a coronar-se 'mestres' del raspall de l'exercici 2019, Moltó, Canari i Raúl hauran de superar demà a Pablo, Tonet IV i Ricardet.\nVa de bo en escala i corda\nEl Trofeu Mestres en la modalitat d'escala i corda comença hui al trinquet Pelayo amb la semifinal que enfrontarà a Genovés II, Jesús i Tomàs II contra Pere Roc II, Javi i Guillermo.\nEncara que els sis jugadors saben carregar i dominar la pilota, esta és bàsicament una eliminatòria de tècnica contra potència, de buscar coses per a trobar el quinze o generar-lo a força de canonades. És la subtilesa d'un trio contra l'espenta de l'altre.\nLa càtedra tindrà hui complicat realitzar la postura prèvia al començament de la partida perquè, a més, el trinquet Pelayo és un recinte propici per a tots. Per a uns perquè és gran i ofereix més espais per a amagar la pilota i per a altres perquè obliga a afinar el tir davant la quasi absència de la llotgeta de baix. A priori és una gran semifinal.\nPresentació d'alumnes CESPIVA.\nDefinides les semifinals de tecnificació femenina.


Alba Giró - Poesia: Música nocturna\nUn home menut i calb esta assegut en una cadira davant d'un ordinador. Una llum tènue il.lumina la petita habitació i el fum d'un cigar mal apagat vaga per l'ambient. L'home es mou un mil.limetre i la cadira cruix. Encén la ràdio i comença a teclejar al ritme de la música. Li piquen els ulls, els frega amb la punta dels dits i els tanca un instant. La respiració va frenant suaument, li pesen les parpelles i badalla.\nLlavors és quan sent que comença a ploure, suaument, sense pressa. Gira el cap i veu com les petites gotes transparents xoquen contra el vidre i rellisquen formant petits dibuixos asimètrics. De sobte la foscor inunda l'habitació i el soroll de la ràdio desapareix. S'aixeca de la cadira, que torna a cruixir, i s'apropa a la finestra.\nDirigeix suaument la ma cap al pom i l'obre. Una rafega de vent mullat entra cap a dins. L'home respira profundament i i sent l'olor a pluja. Obre els ulls i mira cap al cel: és de nit, no es veu ni un estel i els fanals del carrer il.luminen les petites gotes cristal·lines.\nTorna a tancar els ulls i escolta els soroll de cada gota, cada esquitx, compassa la seva respiració i sent el seu cor bategar. La pluja s'intensifica i cauen gotes, moltes gotes, ràpid, molt ràpid. La seva ment, deixa de pensar i viatja suaument pels carrers de la ciutat que de seguida es transformen en un mar immens i obscur, com la gola del llop. Es llença a l'aigua i deixa de respirar, sent l'aigua freda a la pell, tan glaçada que crema, però la pell s'adorm i l'únic que l'impedeix nedar és el color negre de l'aigua.\nObre els ulls, ha deixat de ploure. De sobte, tal com ha marxat, la llum torna. Un calfred el recorre de dalt a baix i esternuda, una, dues i tres vegades. Inspira l'aire fred com si volgués engolir la nit i poc a poc, sense pressa, torna a tancar la finestra.\nUn cop a dins, torna a seure a la cadira, que torna a cruixir, i posa les mans fredes sobre el teclat. Encén un cigar, fa una calada i el deixa consumir dins del cendrer. Prem el botó de la radio, i poc a poc, sense pressa, comença a teclejar.\nPublicado por Alba en 10:19\n"Gira el cap i veu com les petites gotes transparents xoquen contra el vidre i rellisquen formant petits dibuixos asimètrics."\nMolt bona Alba\n12 de febrer de 2009 a les 12:55\nBrisa de l’ànima


parlar en valencià, conducta temerària - BARCELONA RADICAL\nparlar en valencià, conducta temerària\nUn veí d'Elx ha denunciat dos agents de la Policia Nacional que el van fer parlar en castellà. Segons publica ElDiario.es el 20 de juny passat els policies el van aturar quan anava en bicicleta i l'home els va respondre en valencià. Els dos agents que li havien demanat que es dirigís a ells en castellà el van portar fins a la comissiaria de policia d'Elx.\nL'home va avançar dos vehicles que estaven aturats al carril bici i els va cridar: "En bon lloc esteu". Una mica més endavant, d'un dels vehicles, van baixar dos homes que es van identificar com a policies. Segons consta en l'atestat policial, els policies li van retreure que parlant el valencià els estava provocant. L'home va intentar explicar-los que només volia saber per què l'havien aturat i que parlar en valencià no era cap tipus de provocació.\nFinalment van denunciar l'home per insults i per negar-se a identificar-se, per interrompre una actuació policial i per parlar en valencià. A més, el van multar per no portar les llums reglamentàries i per conducta temerària.


EL CASTRISME NO DÓNA TREVA\nUna batuda policial irromp en el funeral per l'opositor mort diumenge\nEl règim que va intentar silenciar en vida el dissident cubà Oswaldo Payá també n'ha reprimit l'últim adéu. Una desena d'activistes van ser detinguts ahir durant el funeral per l'opositor mort diumenge.\nCARME RIERA SANFELIU BARCELONA. 25/07/2012 00:00\n260x366 Una dona mostra una fotografia d'Oswaldo Payá, mort diumenge en un accident de trànsit que l'oposició titlla de sospitós. / A. ERNESTO / EFE Una dona mostra una fotografia d'Oswaldo Payá, mort diumenge en un accident de trànsit que l'oposició titlla de sospitós. / A. ERNESTO / EFE\nUn membre del PP, interrogat\nL'oposició recordava ahir que dues persones podrien tenir la clau que permeti treure l'entrellat del que va passar diumenge. Es tracta dels dos supervivents de l'accident, que es van passar el dia declarant davant les autoritats cubanes, que ahir encara no els havien deixat tornar als seus països. Es tracta de Jens Aron Modig, el president a Suècia de la Lliga de la Joventut Demòcrata Cristiana, i Ángel Carromero, vicesecretari de les Noves Generacions del Partit Popular a Madrid. El ministeri d'Exteriors espanyol va dir ahir en un comunicat que Carromero, que conduïa el cotxe, estava sent interrogat per les autoritats, però que no s'havien presentat càrrecs en contra seva.


Esquerra reclama informació sobre la campanya de màrqueting turístic anunciada pel Govern | Ràdio Calella Televisió\nEl partit republicà ha presentat una instància per tenir informació detallada sobre la campanya per captar turisme de proximitat a la que s’hi destinaran 100.000 euros, segons anunciava aquesta setmana el Govern Municipal. El cap de l’oposició, Xavier Ponsdomènech, ha reclamat que es justifiqui aquesta xifra “tan elevada” –així s’hi refereix en un comunicat de premsa–, contraposant-ho al fet que no s’estiguin anunciant partides socials per fer front a l’emergència derivada de la crisi del coronavirus.\nPonsdomènech demana actuar amb corresponsabilitat i ètica social, i expressa el malestar del partit perquè no s’hagi comunicat els detalls específics de la campanya, tampoc si s’ha fet un concurs públic per a la contractació del servei. El cap de l’oposició recalca que s’ha de comptar i donar informació a tots els regidors de les decisions que es prenen, sumar esforços i posar les persones al centre.\nEn el comunicat, Esquerra posa de relleu que els indicadors de Càritas, Creu Roja i Política Social apunten cap a una crisi social greu i llarga.\nSegüent El Dia Mundial sense Tabac vol evitar l’inici del tabaquisme entre els més joves\nAnterior Com es controlarà l’aforament i la distància de seguretat a la platja?


Pinewood (Florida) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n25° 52′ 14″ N, 80° 13′ 02″ O / 25.8706°N,80.2172°O / 25.8706; -80.2172Coord.: 25° 52′ 14″ N, 80° 13′ 02″ O / 25.8706°N,80.2172°O / 25.8706; -80.2172\nPinewood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia una població de 16.523 habitants.\nSegons el cens del 2000, Pinewood tenia 16.523 habitants, 5.029 habitatges, i 3.686 famílies. La densitat de població era de 3.709,1 habitants/km².\nDels 5.029 habitatges en un 41% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,3% hi vivien parelles casades, en un 28,5% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,77.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.\nL'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.\nLa renda mediana per habitatge era de 24.949 $ i la renda mediana per família de 26.548 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.439 $ mentre que les dones 18.046 $. La renda per capita de la població era de 10.169 $. Entorn del 30,2% de les famílies i el 33,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pinewood_(Florida)&oldid=25991485»


Jaquetes de grans dimensions per a dones obeses (68 fotos): consells per triar\nJaquetes de Tweed llargues de coll\nJaquetes de pit únic\nJaqueta de llana i tweed\nJaqueta de vestit\nJaquetes de pana\nJaquetes de seda i setí\nEn el vestuari d'una dona moderna, un lloc especial, en veritat, ocupa una peça de roba universal: la jaqueta. No és sorprenent que aquest element del vestuari s’ha convertit en el favorit de les dones, més la mida.\nLes jaquetes no només són capaces de crear una imatge completa, sinó que, a més, gràcies a un tall especial, faran que la vostra figura sigui més proporcional, amagui defectes i accentue els avantatges. El més important és triar el model, la mida del producte i combinar una jaqueta amb altres elements del conjunt.\nLa durada d’aquest producte arriba a la cintura o cau lleugerament darrere d’ell. El tall d’aquestes jaquetes pot ser solt o equipat, amb o sense coll, amb solapes o coll rodó, amb un sostenidor sobre un o diversos botons. La varietat de models d’aquestes jaquetes és realment genial.\nLa jaqueta tallada té un vestit estricte i clàssic, amb una faldilla recta o trapezoïdal. Una jaqueta curta molt efectiva es veu en un conjunt amb un vestit espaiós amb una cintura alta. Una jaqueta retallada serà una gran addició a qualsevol imatge de dones pomposes.\nEl més popular i estimat per les dones, més talla. Aquests models amaguen especialment les zones problemàtiques i destaquen la línia de cintura i el pit. De manera efectiva, aquests models semblen ajustats / semi-equipats i en forma lliure.\nAquests productes es poden combinar amb faldilles, vestits, pantalons de vestir i pantalons texans. I per no distorsionar visualment les proporcions de la figura, cal seguir una regla senzilla: com més curta sigui la part inferior de la imatge, més llarga serà la jaqueta!\nRoba molt elegant i pràctica a la primavera i la tardor. A més, els models sense collar ofereixen un estil minimalista contemporani. Si ho desitgeu, aquesta jaqueta es pot complementar amb accessoris, per exemple, una bella bufanda.\nCom a regla general, aquest model té un estil allargat. Aquesta cosa pot encaixar fàcilment en qualsevol armari.\nAquests models es combinen perfectament amb faldilles i pantalons clàssics, pantalons texans, vestits. La jaqueta es pot utilitzar amb samarretes clàssiques, bruses romàntiques, samarretes, colls i coles. I per a dones de magnífiques formes, aquest element de roba serà simplement insubstituïble.\nEstils tan diversos que sempre hi ha un model adequat per a qualsevol tipus de figura. Aquestes jaquetes poden ser fixades i ajustades, amb mànigues llargues o mànigues de tres quarts.\nEls models d’ajust lliure amb coll de collaret clàssic o coll de peu semblen impressionants. Es poden portar jaquetes de vestir amb pantalons clàssics, pantalons texans, faldilles i vestits.\nModel molt eficaç. Aquestes jaquetes decoraran una dona de talla completa i, si cal, ajusteu un petit volum a la zona del pit.\nPer fer que el vestit sigui espectacular, cal tenir en compte una característica senzilla: el nombre de botons de les files depèn de la vostra alçada. Major creixement: més botons i viceversa. Les jaquetes dobles es combinen perfectament amb els pantalons, les faldilles i els vestits d'estil clàssic.\nSuau, còmode, còmode, ideal per a totes les dones sense excepció.Filats de forjat de calat, jaquetes tallades coquetes són una addició fantàstica a un vestit o vestit de sol romàntic.\nJaquetes confortables i allargades de punt gruixut: una gran addició a pantalons i texans.\nUna varietat de models: no és l'únic avantatge de les jaquetes. Aquesta peça té una gran quantitat de tot tipus de teixits que s'utilitzen per a la seva fabricació.\nL'opció més popular i pràctica. Aquest teixit còmode i càlid manté perfectament la forma del producte.\nLa popularitat d’utilitzar aquests teixits us permetrà triar la jaqueta adequada per a qualsevol fashionista. Aquests teixits cobreixen models clàssics tallats i allargats, així com jaquetes sense coll.\nNo importa com de diferents, tan a prop com sigui possible en forma de la jaqueta i és un bell conjunt clàssic. Això és veritablement una cosa universal.\nLes jaquetes de pit únic i de doble pit tenen un aspecte espectacular en versions curtes i llargues.\nTeixits naturals còmodes i molt populars per a la fabricació de jaquetes lleugeres d'estiu amb mànigues curtes i llargues.\nAquesta és una opció elegant i de moda, escollida per dones de moda. Aquestes jaquetes poden substituir les jaquetes lleugeres.\nAquests materials són principalment utilitzats per dissenyadors de moda per fer jaquetes de nit. Aquests teixits tenen un aspecte brillant, molt ben decorat amb brodats o tapissos.\nSorprenentment elegant i rellevant! Els models abreujats de les jaquetes semblen impressionants. Les jaquetes de pell de llarga durada són una cosa pràctica, però alhora elegant.\nI, per descomptat, cal destacar les impressionants jaquetes combinades - on la pell juga el paper de decoració o decoració, per exemple, només un coll o butxaques poden ser de pell.\nPenseu en les característiques de l’elecció d’una jaqueta per a dones de mida "plus".\nPer a dones amb malucs destacats, les jaquetes equipades amb falques són perfectes: poseu-les en un conjunt amb un vestit o una faldilla de tall recte. Aquesta combinació de proporcions visualment correctes.\nPer a les dones amb una àmplia línia d’espatlles, les jaquetes rectes de llarg a mitja cuixa o més curtes són perfectes. I l'atenció al frondós bust atraurà un escot en forma de V.\nPer a les dones de magnífiques construccions i no de tall alt, els models de jaquetes serien una opció ideal i els estils poden ser dels més diversos: equipats, acampats a la part inferior o recta. Però els models allargats estan contraindicats per a les dones baixes: ampliaran encara més la forma i reduiran visualment el creixement.\nEls propietaris del busseig envoltant, per descomptat, han de fer èmfasi en això. I què, si no és una jaqueta, us ajudarà? Trieu estils amb un tall profund o una decoració al pit i tota l'atenció se centrarà en la dignitat de la vostra figura.\nEls feliços propietaris de cintura fina haurien de preferir models de silueta de mida mitjana. Per a vostè seran models rellevants amb cinturó o elements decoratius a la cintura.\nLes dones amb una grandària més gran han de prestar atenció a models asimètrics de jaquetes, però els models massa curts i ajustats han de ser abandonats.\nI, finalment, pareu atenció a l’esquema de colors en l’elecció de la jaqueta adequada. Els estilistes i experts de la moda aconsellen dirigir la seva atenció a models senzills de jaquetes. No tingueu por de colors vius: la jaqueta d'estil correcte amb l'ajuda del color crearà un accent de moda a tota la imatge. Si necessiteu reduir visualment la part superior de la vostra figura, preferiu tonalitats fosques de blau, verd, marró i sobre el mateix color negre. Si, al contrari, necessiteu cridar l’atenció a la zona del tòrax, trieu-vos lliurement.\nUna jaqueta és un element insubstituïble d'un armari que no surt de moda i us ofereix moltes opcions per crear exactament el vostre aspecte únic i únic per a totes les ocasions.


Castellserà celebra la vuitena edició del CastellSerà de Nit | Lleida.com\nCastellserà acollirà aquest mes d’agost la vuitena edició del cicle cultural CastellSerà de Nit, organitzat per l’Ajuntament i que compta amb la col·laboració de la Diputació de Lleida, l’Institut d’Estudis Ilerdencs i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. El festival inclou actuacions teatrals i de circ a l’aire lliure, concretament, a la pista d’estiu, els dies 6, 13, 20 i 27 d’agost.\nAra més que mai i amb la situació que estem vivint, cal destacar la importància de la cultura i donar suport a totes les companyies de la província que estan vivint uns moments complicats. És per això que s’aposta pels artistes i grups lleidatans, amb espectacles de qualitat i poc vistos a la província.\nCom a novetat, i adaptant-nos a les mesures establertes per fer front a la COVID-19, aquest any només es podrà accedir als espectacles realitzant una inscripció prèvia que es podrà fer telemàticament a la web de l’Ajuntament. L’espai de públic estarà dividit en grups de 10 cadires que es podran ocupar amb grups d’amistat o cercle familiar.\nEl festival començarà aquest proper dijous amb l’espectacle de titelles “Safari” representat per la companyia La Baldufa, el qual aborda un tema de gran importància com és el bullying. La resta de les actuacions que es podran veure son el dia 13, amb la companyia Zum Zum teatre que ens interpretaran “Titiritriki; el dia 20, la representació teatral “Hamelí”, de Xip Xap i el dia 27 d’agost es tancarà el cicle amb una representació de circ de la companyia mallorquina Hotel Iocandi, que s’encarregarà de mostra’ns el seu espectacle “Peix”, una coproducció amb Fira de Tàrrega que es va presentar al certamen de l’any passat. Tots els espectacles són gratuïts.\nPenelles estrena festival musical en suport als artistes afectats per la pandèmia\n⏯ El festival de teatre Esbaiola't cancel·la l'edició d'aquest any


Unió Catalanista de Sabadell: de juny 2009\nEscanyar els pensionistes\nL'absència d'arguments favorables a la dependència de Catalunya, el fet que ningú sigui capaç de defensar amb raons que als catalans ens és més beneficiós formar part de l'Estat espanyol que tenir un Estat propi, s'intenta amagar pels unionistes amb una doble estratègia. Aquells que tenen com a prioritat la defensa dels interessos dels catalans, que concreten en una autonomia més o menys potent, malden per fer poc atractiva la independència contraposant-la al que anomenen les preocupacions de la gent, que defineixen arran de terra i de la manera més estreta possible: tenir salut i feina, pagar la hipoteca, pujar els fills, sostenir la gent gran amb les pensions, i poca cosa més. Tot allò que se'n surti, diuen, és fer volar coloms, no tocar de peus a terra, i allunyar-se de la realitat, tal com durant la dictadura de Franco definien els seus propagandistes les aspiracions i la lluita per la democràcia, que també contraposaven als veritables interessos de la gent. Ni llavors els contraris a la democràcia, ni ara els contraris a la independència, expliquen per què i en què la dictadura, o la dependència de Catalunya, són beneficioses pel que fa a la salut, la feina, les pensions, i la resta d'allò que uns i altres anomenaven i anomenen "el que importa a la gent".\nAQUELLS QUE TENEN COM A PRIORITAT la defensa dels interessos dels espanyols afegeixen, contra la independència, l'argumentari de la por: no és possible, no us deixarem, traurem els tancs, us farem fora d'Europa, boicotejarem els vostres productes, us arruïnareu, no podreu pagar les pensions, etc. Salvades totes les distàncies, i sense confondre els unionistes catalanistes, més aviat resignats, amb els unionistes espanyolistes, més aviat agressius, uns i altres tenen en comú, però, l'absència absoluta d'arguments i raons que avalin els seus postulats respectius. Parlem-ne, doncs, estudiem "el que importa a la gent", i vejam si, des d'aquest punt de vista, és millor la dependència o la independència. Poden pagar-se les pensions en una Catalunya independent? Poden pagar-se en una Catalunya dependent?\nRES MÉS SENZILL; N'HI HA PROU A ANALITZAR quant paguem cada any les empreses i treballadors en cotitzacions socials a Catalunya, i quant en paguen a la resta de l'Estat; quant en reben en pensions cada any els nostres jubilats i vídues, i quant en reben fora de Catalunya. Cal recordar que el sistema de pensions establert a l'Estat espanyol és un sistema de repartiment que implica que la Seguretat Social utilitza les cotitzacions que recapta cada any per fer front a les pensions que ha de pagar cada any. Cal recordar també que els ciutadans de Catalunya som el 16% del total de l'Estat, i que el nostre PIB és una mica inferior al 19% del total, però hem pagat en cotitzacions socials molt més que això. De l'any 2004 a l'any 2007 les empreses i treballadors a Catalunya hem pagat en cotitzacions socials 88.945,2 milions d'euros, el 23,9% de tot l'Estat, però els pensionistes a Catalunya han rebut 75.847,8 milions d'euros, el 20,6% de tot l'Estat. En només quatre anys se n'han anat a Espanya per no tornar 13.097,2 milions d'euros, que les autoritats espanyoles han cobrat als catalans per regalar-los als espanyols. Prop del 2% del PIB de Catalunya s'ha perdut cada any en aquest espoli. Si tinguéssim un Estat propi, o una Seguretat Social pròpia, amb aquests 13.097,2 milions d'euros podríem: 1. Incrementar les pensions de jubilats i vídues catalanes un 25%, 174,7 € cada mes, 2.445,8 € cada any. 2. Nodrir un fons de reserva per cobrir les pensions futures. 3. Abaixar les cotitzacions d'empreses i treballadors un 14,7%, mantenint les actuals pensions.\nCOM QUE ELS NOSTRES DINERS SE'N van a Espanya, la realitat és que són els seus jubilats i vídues els que s'aprofiten de l'escanyament dels nostres. En quatre anys 38,5 milions de ciutadans de l'Estat, Catalunya exclosa, han nodrit el fons de reserva de la Seguretat Social amb 4.500 milions d'euros, mentre 7,5 milions de catalans l'hem nodrit amb 13.097,2 milions d'euros. Som nosaltres els que financem unes pensions per als espanyols que ells no poden sostenir; som nosaltres, empreses i treballadors a Catalunya, els que paguem el 74,4% del fons de reserva de la Seguretat Social de tot l'Estat.\nNO ÉS ESTRANY QUE MAI CAP instància espanyola hagi publicat un estudi sobre aquest tema, que hagin amagat les dades, i que els seus polítics i funcionaris hagin mentit i menteixin amenaçant-nos amb la pèrdua de les pensions si esdevenim independents. Ben al contrari, és pertànyer a Espanya el que posa en risc les pensions dels nostres jubilats i vídues, perquè en situació de crisi els espanyols no en tindran prou amb l'escanyament català per sortir-se'n, i la fallida de la seva Seguretat Social ens arrossegarà amb ells.\nÉS UNA BONA OCASIÓ PER ALS QUE sostenen que no cal la independència, que ens en podem sortir dins l'Estat espanyol. La independència té un efecte clar i immediat: sense pagar més en cotitzacions socials, cada jubilat i cada vídua a Catalunya rebria 2.445,8 € més cada any, i s'acabaria d'un cop amb l'espoli de pagar el 23,9% de les cotitzacions socials i rebre només el 20,6% de les pensions. Tindríem una Seguretat Social sanejada i viable, amb un superàvit constant i sostenible.\nL'AUTONOMIA ACTUAL TÉ TAMBÉ un efecte clar i constant, l'espoli de les nostres empreses i treballadors, l'escanyament dels nostres jubilats i les nostres vídues, la ruïna dels catalans. Tocant de peus a terra, com pensen els autonomistes acabar amb aquesta injustícia? Com consideren possible ocupar-se dels problemes de la gent, i resoldre'ls? Potser tindran mai els vots dels diputats espanyols per tornar als catalans els que ens pertoca, i que els espanyols deixin de robar-nos? Tots els diputats catalans al Congrés són 47; per canviar aquest sistema espanyol indecent en calen 176, i per blindar el canvi amb una reforma constitucional en calen 234. Algú és capaç de dir que obtindrà aquest suport a Espanya? Com i quan? Fets, no paraules.\nLA INDEPENDÈNCIA NOMÉS NECESSITA per reeixir el suport i el vot de la majoria dels catalans, només depèn de nosaltres; les reformes a Espanya no depenen de nosaltres, necessiten el suport dels espanyols, i ni el tenim ni el tindrem.\nL'estudi íntegre, i la seva presentació gràfica, es poden trobar a:\nArticle publicat al diari AVUI el diumenge 28 de juny del 2009\nParaules clau Catalunya, Espanya, Espoli, Independència, López Tena, Pensions\nVolem Seleccions nacionals catalanes\nAquest article és d'una obvietat descarada. Però necessària. Perquè aquest país sembla condemnat a repetir, una vegada i una altra, els mateixos arguments contra les mateixes fal·làcies. Potser seria millor no fer-ho. Però el cansament desemboca, de manera fatal, en la resignació. I resignar-se és donar la raó al fal·laç. Una vegada més, arran de les victòries del Barça al llarg de la temporada passada, de la xiulada immensa al camp del Mestalla a l'himne espanyol i dels símbols habituals que acompanyen l'equip -senyeres i senyeres estelades- i dels que no l'acompanyen -banderes espanyoles-, i arran també de la intervenció espanyola en la Copa Confederacions, s'han tornat a sentir les trampes de sempre. Una trampa bàsica és proclamar que no s'ha de barrejar "futbol i política". No ho fa ningú. Entenent "política" com la gestió de les coses públiques a través d'un sistema democràtic o no. Ningú no fa "política" amb el Barça ara. Se'n va fer -potser no tanta com hauria calgut- quan no se'n podia fer fora dels camps. És a dir, durant les dues dictadures que aquest país va patir al segle XX. Però ara no se'n fa. O se'n fa d'una altra manera. Al Camp Nou i a tot arreu, on les llotges esdevenen places d'exhibició pública dels uns i dels altres per fer "política".\nPerò això és diferent. Qui acusa els seguidors del Barça o el club de "fer política" en realitat els acusen de "fer nació". Una nació diferent de la dels detractors. És a dir, quan els seguidors del Madrid exhibeixen amb arrogància o amb agressivitat les banderes espanyoles o quan una part de la grada del Mestalla crida "Espanya, Espanya!" cada vegada que l'equip propi fa un gol al Barça, això no és política. Això deu ser justícia social. Quan el sistema d'organització del futbol mundial -com el dels altres esports- s'estructura basant-se en federacions "nacionals" que no sempre es corresponen amb les nacions reals, això tampoc és política. Això deu ser caritat cristiana. Quan es munten campionats i campionets on es baten seleccions "nacionals" que tampoc no responen a les nacions reals sinó als Estats, i les institucions de cada Estat -les públiques i les privades- s'aboquen a defensar els colors de la pàtria i consideren cada partit com una batalla guanyada contra qui sigui, això tampoc és política. Això és fe patriòtica. En definitiva, la "política" la fan els altres. Els discrepants. El sistema homologat internacional fa normalitat esportiva. Demanen als rarets que no en facin, de política, que és tant com dir que no utilitzin el futbol amb els mateixos fins amb què el manipulen ells.\nContra aquesta trampa hi ha catalans de bona fe que repliquen que sí, que ells en fan, de política, quan demanen, per exemple, seleccions nacionals esportives, i que hi tenen tot el dret. Hi tenen tot el dret, és cert, però ells no en fan, de política, o almenys en fan tanta com en fan els altres, els que es consideren homologats nacionalment.\nCal anar a pams, una vegada més. Un equip de futbol -que és l'esport de masses per excel·lència en aquesta part del món- sempre representa un sentiment de pertinença que va més enllà de l'esport. Pot expressar un sentiment de ciutat, de discrepància respecte al club hegemònic en la mateixa ciutat, de barri o de país. L'Hèrcules, per exemple, representa un sentiment de ciutat, mentre que l'Alacant expressa la discrepància local. El Madrid més aviat representa un sentiment de nació i d'Estat. És una paraselecció nacional, tot i que Espanya ja en té. Quan el Madrid juga contra el Barça o contra el Bilbao representa Espanya i quan ho fa contra un equip estranger en una competició internacional, també. Almenys així ho entenen una part determinant dels seus seguidors. I així ho han entès durant dècades les institucions d'aquest Estat, que hi han abocat tots els recursos que han pogut contra l'enemic extern o contra l'intern.\nEl Barça representa, també, per a moltíssims dels seus seguidors i per a moltíssims catalans el seu país: Catalunya. Un país que no té una selecció nacional homologada. Això fa que, sovint, els seguidors d'altres clubs catalans s'enfadin per aquesta "apropiació indeguda" o "exclusivitat". Tenen raons per fer-ho, però la història s'escriu a poc a poc i, els agradi o no, la d'aquest país s'ha escrit així. El Barça "és més que un club" per diversos motius, però també per aquesta convicció. Creure-hi, expressar-ho simbòlicament, viure-ho, no és fer política. És fer país. Agradi o no agradi als qui no ho suporten.\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 19:19 Cap comentari:\nParaules clau Barça, Catalunya, Espanya, Madrid, Sanchís, Seleccions\nCatalunya cap a la independència\nAra és l'hora?\nAhir mateix, i per pura casualitat, vaig assistir a tres reunions completament diferents; una era de caràcter professional, una segona era de caràcter polític i la tercera era de caràcter acadèmic. En totes tres es va parlar de Catalunya i en totes tres vaig escoltar persones d'ideologia i de tarannà molt distants entre elles que deien, primer, que el camí cap a la independència és, en una Europa lliure i democràtica, més fàcil que mai; segon, que l'entesa amb Espanya és impossible i que això afecta qualsevol ideologia governant; tercer, que només la malaptesa i el titubeig dels catalans impedeixen un avenç efectiu; i quart, que l'actual govern espanyol és manipulador i letal per a Catalunya. No m'ho invento, les coincidències van ser notòries. No pretenc, és clar, fer una anàlisi social ni tampoc treure conclusions precipitades, però sí que voldria remarcar que les coincidències, quan es tracta de grups socials molt allunyats, són dignes d'anàlisi.\nCap d'aquestes coses no és ni nova ni sorprenent; el que és interessant és la coincidència. A part d'aquestes quatre afirmacions calcades d'un lloc a l'altre, vaig sentir parlar de moltes altres coses: la mala utilització dels nostres escassos béns; la indefugible necessitat de situar Catalunya en un marc internacional; la creixent desinformació del mateix poble català de la seva pròpia història i coses per l'estil, però el diagnòstic era coincident. Si els interlocutors d'aquestes tres trobades tenen raó, i continuem amb una actitud passiva i derrotista, em penso que haurem de respondre a dures preguntes dels nostres successors. Si podia ser i ho vam impedir nosaltres mateixos, no tenim cap mena de perdó històric.\nArticle publicat al diari AVUI el dissabte 20 de juny del 2009\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 13:43 Cap comentari:\nParaules clau Catalunya, Espanya, Independència\nCatalunya no es pot permetre una actitud abstencionista\nLes eleccions europees del dia 7 de juny obliguen a fer alguns comentaris.\nEl primer és que hi ha hagut una abstenció molt alta. I molt més alta a Catalunya que a la resta de l’Estat. Hi deu haver diversos factors que ho expliquen. Un d’ells és que la polarització ha estat molt forta, però no deu haver influït tant aquí com a fora de Catalunya. I segons com, això podria veure’s com a quelcom positiu. Perquè en l’àmbit espanyol ha estat una campanya polaritzadora, bruta, de molt baixa qualitat. Baixa d’idees i d’ètica. Cal suposar que els protagonistes creien que l’enfrontament descarnat i feridor mobilitzaria millor els sectors més afins. I potser ha estat així fora de Catalunya. Encara que aquí, poc o molt, això també deu haver afectat, però no amb la mateixa intensitat. Tanmateix tot plegat no justifica la molt baixa participació catalana. Que significa un toc d’alarma molt seriós.\nLa campanya a Catalunya també ha tingut alguns aspectes de poc nivell. Però no ha caigut tan avall com la d’Espanya en general, protagonitzada només pels dos grans partits espanyols. Per tant, aquí l’efecte excitant propi d’una baralla de galls no s’ha produït, o s’ha produït poc. I això és bo. El que no és bo és que aquest dèficit de l’interès pel sang i fetge no hagi estat compensat per un interès de més qualitat cívica i social. I en honor a la veritat cal dir –i és just de dir-ho– que el debat europeu protagonitzat des de Catalunya ha tingut molt més nivell.\nPerò no ha mobilitzat prou.\nEl que aquest editorial vol subratllar és que Catalunya no es pot permetre una desmobilització tan alta. Potser Espanya se la pot permetre.\nPerò Catalunya, no. Perquè les estructures institucionals i polítiques i àdhuc econòmiques amb què ha de treballar no són del tot ajustades ni a la seva societat ni a la seva economia ni a la seva identitat col·lectiva. Per tant, li cal sempre un suplement o un complement de contribució de la gent, de la ciutadania. Li cal un estat d’ànim, una disponibilitat de la gent més alta que els dels països on l’Estat els resol millor els problemes bàsics. Li cal que la seva gent es mobilitzi més.\nHistòricament ha estat així, i això ha estat fonamental per al progrés de Catalunya, com a mínim durant els darrers 200 anys. És a dir, durant tot el temps de construcció de la Catalunya moderna. Per tant, és imprescindible i urgent que els catalans superem aquesta morositat.\nÉs habitual parlar del desprestigi de la política i dels polítics com a causa principal de l’abstencionisme i de la desafecció ciutadana per la cosa pública. I és segur que la classe política ha d’autoanalitzar-se i rectificar determinades maneres de fer. Ha d’interrogar-se sobre si dóna la imatge de manca de sinceritat o no, i fins i tot si aquesta manca de sinceritat és real o no; sobre si tendeix a constituir-se en casta; sobre si ajuda a crear més burocràcia de la necessària; sobre si introdueix un excés d’agressivitat en el debat polític; sobre si posa molt sovint el partidisme per sobre de l’interès general; sobre si actua només a curt termini, només per al titular del diari de l’endemà, etc. Que els polítics recordin que l’ofici de polític és especialment important i noble perquè és el polític qui s’ocupa més que ningú del bé comú. És així per definició. Però que recordin, també, que fàcilment pot no estar a l’alçada que la seva tasca requereix. I això de seguida es fa evident perquè el polític treballa molt a la vista de tothom.\nPerò tornaria a ser un acte poc responsable que els ciutadans donessin tota la culpa als polítics i no assumissin cap mena de responsabilitat del que passa. I en tenen molta, de responsabilitat. I molt repartida. Molta gent parla ara de crisi de valors i d’actituds poc positives. Una crisi general, que afecta els polítics i afecta tothom. I que, entre altres coses, es manifesta en el gest de no anar a votar. És diferent el vot en blanc, que és un acte de ciutadania responsable; un acte de protesta o d’advertiment cívic. Ve a dir als polítics «no m’agradeu, i us ho faig saber d’una manera responsable i cívica; reflexioneu i canvieu».\nPerò si analitzem la nostra cultura ciutadana veiem que la crisi de valors i que la insuficient acceptació de responsabilitats són molt generals. Per tant, com a mínim, s’imposa que els ciutadans no exhibeixin actituds de superioritat moral respecte als polítics, sinó que també ells analitzin el seu grau de compromís cívic.\nTot això requereix que els polítics en alguns aspectes canviïn. Alguns més que altres. Perquè en política no tothom assoleix el mateix grau de manipulació, de partidisme, d’ànsia del poder pel poder, etc. I requereix que els ciutadans evitin de caure en el «tots són iguals», que en el fons amaga mandra.\nI això porta a un últim comentari. O a una pregunta: Com i qui pot contribuir a superar totaixò? Hi pot contribuir gent i factors diversos, però, d’entrada, hi ha de contribuir tothom que sigui capaç de magisteri. Que tingui capacitat d’influir. A nivell familiar, a nivell local, a nivell general. A l’escola, a les entitats de tota mena, als mitjans de comunicació.\nParlem un moment d’aquests darrers. No caiguem en l’error de penjar-los el mort. De dir que els mitjans de comunicació són els responsables del mal ambient. No és veritat. És veritat que, de vegades, es deixen arrossegar per la idea que el públic vol confrontació i espectacle, més que no pas informació i criteris més consistents.\nPerò seria un error carregar-los la responsabilitat del que passa. Ara bé, dit això, sí que ens cal demanar-los que actuïn molt en termes constructius i amb pedagogia.\nNo els podem fer culpables del que passa, seria erroni i injust, però els podem demanar, en positiu, que ajudin intensament a enfortir les idees, els valors i les actituds que poden col·laborar a mobilitzar positivament la societat. I això no es fa apel·lant al vot en un editorial dos dies abans d’unes eleccions, sinó amb el to que els mitjans facin servir habitualment a l'hora d'informar.\nLes eleccions de diumenge passat es poden interpretar de diverses maneres segons quin sigui el prisma polític del partit. Hi ha qui té motius per estar satisfet i hi ha qui no en té. Però, des del punt de vista de país, el judici ha de ser negatiu.\nIndiscutiblement negatiu. Ja ho hem dit al començament d’aquest article: Catalunya depèn massa de la qualitat cívica i patriòtica de la seva gent per poder-se permetre una actitud abstencionista tan acusada. Alguna cosa falla. I la fallada potser és difosa. Però no és una fallada només política. És una fallada que obliga a fer-nos aquesta pregunta: tots plegats, quin exercici d’honestedat política, de compromís ciutadà i de reforçament moral hem de fer per tirar endavant Catalunya?\nI per acabar, un comentari molt breu. Tot això es pot superar si utilitzem bé els nostres actius (que els tenim) i, sobretot, si ens mobilitzem. El que cal és ser conscients que fonamentalment depenem de nosaltres mateixos.\nEditorial publicat al butlletí del Centre d’Estudis Jordi Pujol el 9 de juny de 2009\nParaules clau Catalunya, Espanya, Jordi Pujol, Unió Europea\nPresentació a Sabadell del III Congrés Catalanista\nSota els auspicis de l’Associació Sabadell Memorial, la Unió Catalanista de Sabadell va proporcionar el seu suport organitzatiu a la presentació a Sabadell del 3er. Congrés Catalanista.\nCatalunya no es defineix i, fins que no ho faci, estarem en un estat d'indefinició col·lectiva que no ens portarà enlloc. Si el que volem és un Estat propi, Catalunya ha de passar per una operació d'urgència i solucionar els seus problemes. Aquestes són algunes de les conclusions que es podrien extreure de l'acte que el Tercer Congrés Catalanista va oferir al Casal Pere Quart el dia 2 de juny. Diferents representants de l'organisme van passar per Sabadell per explicar quin hauria de ser el futur de Catalunya.\n"El Congrés és una resposta a la situació d'emprenyament de la situació actual que tenim els catalans", va dir Manel Pagès, moderador de la xerrada. El va seguir de prop Josep Espar, secretari general del Congrés, segons el qual a Catalunya es necessiten dues paraules: "prou i cal". "Com a poble, no podem continuar de la manera que estem. Hem de dir prou i cal, urgentment, fer alguna cosa. Es parla de federalisme, confederalisme, autonomisme, independentisme, separatisme... però ningú fa res", va apuntar Espar.\nAmb les eleccions europees com a teló de fons, Espar va destacar la necessitat de portar un Estat propi a Europa. Per la seva banda, Jordi Cuixart, vicepresident de l'àmbit d'Economia i Innovació del Congrés, va dir que el que calia era "fer-se un lloc entre les nacions del món". "El discurs, en qualsevol cas, sempre ha de ser esperançador, pensar en el que podem fer per salvar el país", va explicar.\nPatricia Gabancho, vicepresidenta de l'àmbit de Política, va donar especial importància a l'espai de reflexió que significa aquest Congrés, especialment en l'aspecte polític. "La tasca de l'àmbit de Política és informar els ciutadans amb papers i no amb actes presencials", va destacar Gabancho.\nAls anys 1880 i 1883, en els prolegòmens de l’empenta catalanista de finals del segle XIX i de principis del segle XX, es van convocar el primer i el segon congressos catalanistes que van enfortir la necessitat d’un catalanisme obertament polític a més del catalanisme cultural: memorial de Greuges (1885), Bases de Manresa (1892), eleccions de 1901, Mancomunitat de Catalunya (1909) hi estan relacionats. Valentí Almirall, Prat de la Riba i més tard Cambó i Macià aprofitaren els seus plantejaments i les seves conclusions. Aquest Congrés Catalanista és continuació dels congressos que van tenir lloc a finals del segle XIX.\nAra ens trobem en un món que canvia vertiginosament. Nous problemes, nous reptes a nivell europeu i mundial apareixen quan la realitat de Catalunya, sempre en construcció, no ha culminat els processos de recuperació ja desvetllats aleshores. Continuem tenint la necessitat d’enfortir els nostres factors identitaris, les nostres estructures de poder. Ens cal una adaptació als nous temps.\nEl Tercer Congrés Catalanista va començar el novembre de 2008 i acabarà a finals d'any. Per aquestes dates, ja haurà recorregut totes les províncies catalanes explicant el que breument es va dir ahir a Sabadell davant gairebé un centenar de persones. Aquest 3r Congrés Catalanista tindrà la finalitat de fer una reflexió en profunditat que analitzi què som i què tenim els catalans i catalanes i es plantegi serenament cap on volem anar.\nSi voleu conèixer amb més detall les idees, motivacions i activitats que duen a terme els organitzadors del Tercer Congrés Catalanista, podeu entrar a la seva web:\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 17:28 Cap comentari:\nParaules clau Catalunya, Gabancho, III Congrès, Secretariat UCS, Unió Catalanista\nCopa, Lliga i Champions - (Dues visions)\nEl Barça és un bon aliat, per a la independència de Catalunya? Parlem-ne. Per descomptat, el tricampió ha fet d'imant de la catalanitat durant molts anys, i en els darrers temps no hem tingut millors espots promocionals que els seus, en matèria d'integració, normalització, mundialització i totes les paraules acabades en ció. Per no dir que l'estelada fa de pebre picant en les celebracions blaugranes, fins al punt que els grans triomfs esportius sembla que ens duguin a les portes de la plena llibertat nacional.\nAra bé, mentre no hi ha dubte que el Barça és un bon amic del nacionalisme banal, o fins i tot de l'independentisme banal, no tinc tan clar que estigui interessat en la independència. El més que un club és idoni mentre s'alimenti de (menys que) un país, però no m'imagino l'armada culer amb la mateixa potència d'ara en cas de secessió política.\nDins d'un futur Estat català, el FC Barcelona segurament s'encongiria. La seva funció substitutòria, d'ambaixador nacional torrefacte, aniria de baixa davant l'existència d'una esquadra oficial catalana; la rivalitat amb el Madrid s'ensopiria, i el sistema futbolístic català no aguantaria un colós de dimensions com les actuals. No hi hauria ni incentius, ni base, ni diners, ni necessitat per mantenir tal criatura.\nAquest no és un tema menor en l'imaginari popular, si fem cas de la gresca dels darrers dies. El dilema és tan destacat que diverses ments privilegiades s'han inventat fórmules màgiques diferents per resoldre'l. La fórmula Gabancho consistiria a apuntar el Barça a la Lliga italiana. La fórmula Junqueras, crear una autèntica Lliga europea, i que les Lligues estatals operessin com les divisions regionals d'avui. I molts altres, n'estic segur, apostarien per la fórmula "ni França, ni Espanya, Barça", que consistiria a proclamar la independència del club i deixar-se de maldecaps polítics.\nT'ho miris com t'ho miris, qui més hi sortiria guanyant, en una Catalunya rica i plena, no seria l'univers culer. Si voleu un argument futboler per aspirar a la independència, més val posar l'accent en el Madrid -que hi perdria gairebé tant com el seu etern rival, perquè a la força també s'arronsaria.\nArticle publicat al diari AVUI el diumenge 31 de maig del 2009\nEn primer lloc: Esperanza Aguirre tenia ganes de tocar la pera quan se li va acudir subratllar l'espanyolitat del Barça. Espanyola és la Lliga guanyada, espanyol és el rei que atorga una altra Copa i espanyola són la capital i la comunitat autònoma catalanes. La presidenta madrilenya feia aquestes precisions moments abans de la final de la Champions, tot pixant al voltant d'algunes il·lusions. Per marcar territori en una festa que evidentment no és seva. I per aixafar-nos-la, esclar.\nEn segon lloc: aquests dies hem sentit repetir a tort i a dret que la victòria a Europa és del gran equip espanyol blaugrana i que, al capdavall, a Barcelona es va celebrar també molt l'Eurocopa guanyada per la selecció comuna. Zapatero ho va deixar també molt clar: "Este año Eurocopa y Champions", una curiosíssima manera de barrejar naps amb cols. Tanta insistència política i periodística només fa que remarcar que a Espanya saben molt bé què som i què representem, i què vol dir Més que un club, i quanta al·lèrgia mantenim cap a alguns símbols. Abans d'en Laporta, també. Doncs constatat queda.\nPerò en tercer lloc: les afirmacions de la senyora Esperanza són exactes. I veritat. Quan s'acaba la festa i el somni, la llei és rotunda (algunes lleis, esclar: l'Estatut no compta) i una bandera ens agermana: la d'ells. Les victòries les deixem per al futbol, ficcions momentànies. Potser ara ens adonarem que la ficció pot ser l'origen de les realitats. Som el que imaginem. Just do it.\nArticle publicat al diari AVUI el dilluns 1 de juny del 2009\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 20:07 Cap comentari:\nParaules clau Barça, Catalunya, Espanya, Independència, Zapatero\nLa fórmula: d’Agustí Bassols a Heribert Barrera\nTantes discussions sobre el traçat del full de ruta de la independència, tants articles cremats buscant llum per a la transversalitat que se’ns escapa de les mans, tantes crides caigudes al buit sobre l´anhelada unitat, i vés per on que els Honorables senyors Bassols i Barrera han deixat el tema llest per a sentència.\nAvantatges de ser una nació empantanegada i a mig fer. Així com als casals d’avis de Dinamarca i Estònia els seus vells es dediquen a fer la partideta de cartes de després de dinar i a tapar-se amb una manteta a la vora del foc, aquí en canvi organitzen associacions independentistes o continuen la seva lluita de tota una vida en la defensa d’uns ideals.\nFa dues setmanes, el conseller Bassols senzillament enterrava el fantasma de la por que ha rossegat el catalanisme durant tants anys. La naturalitat i la senzillesa amb la que ell i els Srs. Cahner, Ros Hombravella i l’amiga Patrícia Gabancho defensaven la independència, per justícia i per necessitat col·lectiva, era el gest d’audàcia que calia per donar per liquidat tants anys de tàctica estèril, de parlar amb mitges paraules, d’insinuacions tèbies. En una sala plena de gom a gom d’un públic de votants pujolistes des de 1980, el catalanisme de tota la vida donava el pas endavant que molts veníem somniant que fes. Acabat l’acte, la preguntava que flotava a l´Ateneu, entre els retrats de Pompeu Fabra i en Quim Borralleras que s’ho miraven expectants, era tant òbvia com la de si es podia continuar essent només catalanista després d’un exemple com aquell. Ni les tortugues del Jardí Romàntic no en tenen cap dubte. Tampoc elles ja no s’acontenten amb una fulla d’enciam, el volen sencer.\nUns dies després, el president Barrera, que havia assistit a la festa catalanista de l´Ateneu a primera fila, a propòsit de l’article del doctor Carretero, li donava el seu suport amb les paraules següents: “cal passar a l’acció. Macià ens ha de servir sempre d’exemple”. Un gest que alguns han desdenyat: “coses d’en Barrera, ja se sap”. Coses d’en Barrera? Del polític que és una de les màximes autoritats morals del país per una trajectòria impecable? Del jove activista que ja a l’exili de Perpinyà va començar la lluita? Del diputat que va votar No a la Constitució que ens ficava a la gàbia? D’un dels catalans impossibles que sempre ha estat on ha pensat que calia ser simplement per una qüestió de consciència i d’ètica política?\nBassols-Barrera, aquesta és la fórmula. Aquí és on hem d’aixoplugar-nos. Aquí hi cabem tots. Cada un d’ells no pot estar més allunyat de l’altre, segurament, de moltes qüestions socials, però ara, avui, en aquest país nostre, això no els distreu ni un segon l’atenció. Un porta lluitant per la independència durant molts anys i l’altre acaba d’abraçar la causa. També això s’ha criticat. I què? Molt ben benvingut. Encara seran rebuts més entusiàsticament els que vagin arribant. La paràbola del fill pròdig es quedarà curta davant de cada nova incorporació a l´independentisme. Això ha de ser una Festa Major cada cop que algú vingui amb nosaltres.\nEl professor Resina deia dissabte a l´Avui, en un dels millors articles que s’han escrit els darrers mesos: “La llibertat no pot ser monopoli de cap partit, sinó del compromís de catalans de totes classes i procedències, no perquè les diferències hagin de desaparèixer en un pretès agermanament, sinó perquè la llibertat és el bé prioritari de tots”. Bassols-Barrera, el vell independentista i el que acaba d’arribar. Aquesta és la fórmula. Aquesta és la transversalitat que necessitem. Sobiranistes de Convergència i Unió, independentistes d´Esquerra Republicana, amics de Reagrupament i d’El Matí, companys de les CUP, de Catalunya Acció i de totes les agrupacions i partits independentistes, no estem d’acord tots en què la independència és justa i necessària? No posem cada u de nosaltres el nostre país per damunt de qualsevol altra cosa? No és la llibertat el bé prioritari de tots? Doncs deixem-nos endur avall per la il•lusió que els nostres vells tan joves tenen encara en el nostre país! Que ens arrossegui el corrent de la seva esperança! Jo no penso posar cap resistència.\nFa dues setmanes, a l´Ateneu, el conseller Bassols tancava el seu parlament amb el mateix crit que Carrasco i Formiguera llançava sempre al finalitzar els seus parlaments: Visca Catalunya lliure! Va ser un crit fort, vibrant, jove. I tots els que estàvem a la sala, encapçalats pel president Barrera, vam seguir-lo.\nArticle publicat a elSingulardigital.cat el dijous 28 de maig de 2009\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 13:40 Cap comentari:\nParaules clau Agusti Bassols, CiU, Constitució, ERC, Independència


El Districte de Gràcia acull, per tercer any consecutiu, el Cicle d’humor Gràcia Riu. Una iniciativa que neix per reivindicar l’humor com una eina de cohesió social, completa l’extensa oferta cultural de Gràcia. El festival tindrà lloc entre el 18 i 28 d’octubre a diferents espais, i posa com a centre l’humor des de la seva universalitat i pluralitat d’expressió. Música, teatre, exposicions, clubs de lectura, i altres sorpreses organitzades pels diferents equipaments culturals del districte ens faran somriure i reflexionar al mateix temps.\nDurant tot el cicle es podran veure les exposicions 'Les revistes d’humor de la postguerra a Catalunya', que trobarem fins al 3 de novembre al Centre Cívic El Coll - La Bruguera i 'Còmics & muntanya', que estarà fins al 26 d'octubre al Centre de Cultura Popular La Violeta.\nDe les activitats puntuals repartides als diferents espais destaquen l'acte d’inauguració del cicle amb la lectura Del Pregó a càrrec de Jordi Pessarodona, comediant, compromès amb l’àmbit social i la lluita contra la discriminació social (Centre Cívic El Coll - La Bruguera, dijous 18, 19 h); un concert Daniel Higiénico Blues Experiencie (Centre Cívic La Sedeta, divendres 19, 21 h); l'espectacle de música i humor 'Notes i films', (Centre Cívic El Coll - La Bruguera, dissabte 20, 19 h); la taula rodona 'Riure al Teatre', moderada per Josefina Altes, on veus dels grups de teatre amateur de Gràcia i de la Federació de grups de teatre amateur de Catalunya ens acostaran a la història del teatre còmic i d’humor a Gràcia. (Centre Moral, dilluns 22, 20 h); 'Pinzellades d’humor teatral', representació de peces curtes a càrrec de les companyies Vada Retro Teatre i Dinàmics Teatre (Centre Cívic La Sedeta, dimarts 23, 19 h); una sessió oberta del Club de Lectura de Cultures Africanes, a càrrec de Marta Abelló (dijous 25, Biblioteca Vila de Gràcia, 11 h); el café teatre 'Una nit improvisada' a càrrec Cia. ITC, on gaudirem d’una nit on ningú sap que passarà (Centre de Cultura Popular La Violeta, dissabte 27, 21 h) o la tercera edició de Cling! trobada de microteatre d’humor amb peces teatrals en petit format, de curta durada, per a un públic reduït (Espai Jove La Fontana, diumenge 28, 17.30 h).


Esdeveniments pel Dilluns 4 Gener 2021\nSense esdeveniment per el Dilluns 4 Gener 2021\nConvocatòries obertes: 4 places de tècnics/ques\n03-03-2021 a las 00:00:00\nEl CCPAE convoca quatre places noves de perfil tècnic. Dues corresponen a tècnic/a d'oficina, una d'inspecció i una altra de certificació. Les altres dues corresponen a tècnic/a inspector/a per a les quals és indispensable residir a les comarques indicades a cada plaça convocada.\nEl termini de presentació de currículums per a les quatre places finalitza divendres 26 de març de 2021, aquest inclòs.\nEs preveu un increment de l'11,53% en les inspeccions de seguiment als operadors bio per al 2021\n02-03-2021 a las 00:00:00\nEl Consell Català de la Producció Agrària Ecològica (CCPAE) realitza una previsió anual de les auditories d'inspecció que s'efectuaran als operadors inscrits al registre de la producció ecològica a Catalunya. Per al 2021, s'han planificat un total de 4.632 inspeccions de seguiment de la certificació, un 11,53% més que la previsió de l'any anterior, amb 4.153 auditories.\nFitxes de recerca PAE: l'associació de varietats de blat i contingut de coure en sòl de vinya eco\n01-03-2021 a las 00:00:00\nEl Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) publica noves fitxes de recerca dedicades a diverses temàtiques: l'associació de varietats de blat en sistemes ecològics, i contingut de coure en els sòls de vinya ecològica a les denominacions d'origen vitivinícoles.\nEl CCPAE factura la quota de certificació del 2021\n25-02-2021 a las 00:00:00\nEl Consell Català de la Producció Agrària Ecològica (CCPAE) informa als operadors inscrits que aquesta setmana l'entitat facturarà la quota de certificació de l'any 2021, la qual es cobrarà a finals del mes de març. El Consell comunica aquest venciment de la quota amb antelació suficient per si algun operador ha de fer-ne provisionament.\nEl CCPAE fa efectiu el pagament de l'ajut a la participació 2019-20 que beneficiarà 1.301 productors\nEl Consell Català de la Producció Agrària Ecològica (CCPAE) ha fet efectiu aquest dijous 25 de febrer el pagament de l'ajut destinat a la participació en programes de qualitat dels aliments per a agricultors i ramaders corresponent a la convocatòria 2019-2020, concedit pel Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) per un import de 472.421,24 euros.


Deu anys d'una trista data\nTot i que talment com anava transcorrent el tema de la política, donada la nostra edat i que no en som massa entesos, vàrem proposar-nos de no tornar a parlar-ne, i menys ara que el tema del covid-19, n'ha agafat el protagonisme. Avui, però, un fet del qual les notícies se'n fan ressò, ens han decidit a fer-ne una pinzellada. Aquest 28 de juny de 2020, s'acompleixen els deu anys que el Tribunal Constitucional, atenent el recurs d'inconstitucionalitat presentat pel PP, va retallar l'estatut del qual, quatre anys abans, per 74% de vots a favor, se n'havia aprovat el projecte de reforma.\nAixò, ja de per si, va ser una forta sotragada, però el que ens va saber més greu fou la frase lapidària dita per un polític ben conegut per la poca estima que ens té, que va dir, rient: «Nos hemos cepillado el Estatut». Aquesta frase, a la majoria de catalans, igual que aquella cançoneta de l'«A por ellos, oe, oe!» -també dita per aquells verals- per temps que passi, no se'ns esborrarà mai. Sense rancúnia, això sí, no volem ser com aquells que les pronunciaren, simplement les guardem amb les frases que ens produeixen tristor.\nDurant la covid-19, encara en fases de dur i estricte confinament, va començar una onada de robatoris, atacs, estirades de bosses, destrosses i robatoris en trasters dels garatges. No en sé les causes. Ja m'agradaria saber-les. Una amiga, fa pocs dies em deia: en aquest barri, a més de deixadesa i poca cura; de brutícia i desordre, de creixement incontrolat de males herbes, i... millor no seguir per aquest viarany. En aquest barri fa mitja por sortir al carrer. Disculpeu, textualment em deia: fa por, basarda. Em sento insegura. Ningú controla res. No puc negar que de vigilància n'hi ha hagut els mesos passats, però era vigilància per a controlar persones que s'escapolien del confinament. No altra cosa. Mai hi ha hagut un control sistemàtic. Sant Pau-Pla de Palau s'ha tornat un barri de contrastos, desvirtuat, sense gairebé identitat pròpia. Refugi de grupets de nois i noies que pul·lulen per carrers i places... que seuen en bancs de zones verdes, que no consumeixen res en cap cafeteria, però que estan a l'aguait dels que caminen absorts en altres dèries. Com diu la cançó: «Qui gemega ja ha rebut». Tal com guineus esperant que surti el conill del cau. D'estirades de bosses, en senyores grans, me n'han explicat més de cinc des de gener passat. Entrades a trasters, més de quatre. Furts de mòbils, més de 8. Molts bars i cafeteries han tancat i aquest fet ha creat més zones de penombra i poc il·luminades. D'altres establiments de begudes oberts funcionen com a punts de trobada de grupuscles dedicats a activitats poc legals. En aquest hi ha consum però és mínim. Al Pla de Palau-Sant Pau es compten els pisos «ocupats» per dotzenes. Cada dia ha de venir la policia municipal o els Mossos per desfer baralles entre veïns. Hem arribat, o no, al màxim de la corba de delictes?\nDes que s'ha pogut tornar a viatjar cap a l'Empordà des de tota Catalunya, hi hagut un increment de cotxes a les carreteres tal com era de preveure. El que no era de preveure ni tampoc no ha aportat cap seguretat als qui hi vivim i ens hem de moure per obligació són les altes velocitats amb què molts s'entesten a conduir, acompanyades de les imprudències que constantment ens toca de patir. És sobretot durant els caps de setmana que hi ha qui es pensa que està en un circuit d'una pista virtual; només que ara que comencen les vacances per a molts dels qui vivim aquí els dies de cada dia són un perill constant.


Ta-Tung - L'EMPRESA\nDes dels seus inicis el 1980, Ta-Tung,\nparaula que significa pau o amistat en mandarí,\ns'ha convertit en el gran especialista d'Espanya en gastronomia asiàtica.\nAvui, Ta-Tung té presència a través de les seves populars safates "llestes per menjar", que es distribueixen en grans superfícies, petits distribuïdors i al canal Horeca, és a dir, en diferents punts de venda d'hostaleria, restauració professional i petites botigues independents.\nTa-Tung ofereix el millor de la variada gastronomia asiàtica, dirigit a un públic que valora l'autenticitat del que està comprant, amant dels productes saludables i gourmet.\nAvui, l’empresa representa ja més del 70% del segment de menjar precuinat d'origen asiàtic a Espanya, i està present a totes les províncies espanyoles, així com a Portugal i Itàlia.\nEl 1980 neix Ta-Tung, un restaurant asiàtic que avui dia encara regenta la xef Kav Ly. Aquest negoci familiar es troba al carrer Mare de Déu de la Salut, 75, al districte de Gràcia a Barcelona.\nA principis dels noranta, i vist l'èxit del negoci, Ta-Tung comença a elaborar plats preparats amb la finalitat de "portar el restaurant a casa". La signatura sorgeix com a especialista en un segment totalment incipient en aquesta època, sent, així, totalment pionera en el sector tant en menjar precuinat envasada com en gastronomia asiàtica per a la gran distribució.\nActualment, l’empresa s'ha convertit un referent al nostre país, oferint diferents especialitats que agradaran als amants dels sabors exòtics i també a tots aquells que busquen experiències diferents i divertides.\nTa-Tung té com a missió apropar la cultura asiàtica al nostre país a través de la seva gastronomia, adaptant-la als gustos nacionals però sent fidels a la recepta original.\nLa seva visió es centra en:\nMantenir-se com a líder en el sector.\nConsolidar-se en el mercat nacional i obrir-se pas en el mercat internacional.\nIniciar noves línies de negoci a llarg termini.\nOferir als consumidors un producte km.0 en les seves receptes, de producció nacional.\nElaborar referències que s'identifiquen amb les cinc regions culinàries més importants d'Àsia: Xina, Tailàndia, Cambodja, Índia i Japó.\nPreservar els sabors de la gastronomia asiàtica fusionada amb els gustos occidentals.


La Generalitat confirma la retallada d’una paga als seus treballadors el 2014 i el manteniment de la reducció de jornada i sou als interins | UGT Catalunya\nLa Generalitat confirma la retallada d’una paga als seus treballadors el 2014 i el manteniment de la reducció de jornada i sou als interins\nPublicat el 25 Octubre, 2013\nEl Govern ha convocat avui als sindicats a una primera reunió de la Mesa General de Negociació dels Empleats Públics de la Generalitat de Catalunya per comunicar-los les retallades que novament vol imposar al conjunt de treballadors i treballadores de la Generalitat. Retributivament, aquestes són les mesures que l’Administració vol aplicar el 2014 i les propostes que ha presentat la UGT de Catalunya:\n1. Eliminació, per tercer any consecutiu, d’una paga extra. Les propostes del nostre sindicat alternatives a aquesta mesura són:\nManteniment íntegre de les pagues extres. Des dels pressupostos de 2012, s’han perdut 10.000 llocs de treball a l’Administració de la Generalitat. Per tant, el Govern afronta la confecció dels pressupostos de 2014 amb un estalvi consolidat de 320 milions d’euros, xifra aconseguida per les lamentables i duríssimes mesures de supressió de llocs de treball durant aquests últims dos anys, i que coincideix amb la xifra que pretén tornar a estalviar retallant novament, l’equivalent a una paga extra. El nostre sindicat considera que el sacrifici ja està fet i que, pressupostàriament, l’estalvi també.\nManteniment del poder adquisitiu per a l’any 2014. La UGT de Catalunya ha reclamat l’aplicació de la Resolució del Parlament de Catalunya de 26 de setembre de 2013, aprovada pels grups parlamentaris de CiU i de ERC, en la que “…s’estableix que es negociarà l’establiment dels mecanismes necessaris per garantir que els treballadors públics no perdin poder adquisitiu el 2014”. L’IPC interanual en aquest moment és del 0,5%. El cost d’aquesta mesura, de mantenir-se un índex així pel total de 2014, seria de 22 milions d’euros que el nostre sindicat ha proposat que els treballadors ho poguessin cobrar en una paga a finals de 2014.\n2. No es faran aportacions a plans de pensions, ni al Fons d’Acció Social, ni productivitat, ni ajuts menjador. Aquestes també són retallades que es van imposar amb un caràcter provisional l’any 2011 i que es mantindran el 2014. La UGT de Catalunya ha proposat:\nEstalviar més de 50 milions d’euros en privilegis de l’Administració VIP de la Generalitat:\n– Eliminació del personal polític eventual: 18 milions d’euros\n– Establiment del salari màxim de 5000 euros/mes: 18 milions d’euros\n– Eliminació complement dedicació especial: 1,8 milions d’euros\n– Reducció d’incentius extraordinaris: 5 milions d’euros\n– Reducció càrrecs Administració VIP: 9 milions d’euros\n– Reducció despeses protocolàries: 3,5 milions d’euros\nLa UGT de Catalunya ha proposat que amb aquest estalvi, a costa dels privilegiats de l’Administració, s’activi un Fons d’Acció Social que pugui beneficiar els treballadors i treballadores que més ho necessitin. També amb aquesta mesura es podrien pagar els 22 milions als que ens referíem abans pel manteniment del nostre poder adquisitiu.\n3. Es perllonga la mesura de reducció de jornada i sou (15%) del personal interí. El propi Consell de Garanties Estatutàries de Catalunya, en el seu dictamen 4/2012 de 6 de març, va dictaminar “…l’Executiu, és habilitat legalment amb la potestat d’escurçar la vigència de la reducció de la jornada del personal interí, però, en cap cas, per estendre-la, perquè aquesta lectura genera un resultat intrínsecament contradictori en els seus propis termes, constitutiu d’una possible incertesa raonablement insuperable en els subjectes susceptibles de ser objecte de la seva aplicació, que contravindria el principi constitucional de seguretat jurídica (art. 9.3 Constitució). Aquesta mesura ha de ser integrada en el límit legal màxim dels dos anys de vigència previstos.” Aquests dos anys de vigència màxima acaben el 31 de març de 2014.\nLa UGT de Catalunya ha proposat:\nRetorn de tots els interins afectats a la totalitat d’horari i de retribucions. Des de l’inici del Pla d’Ocupació (març 2012) fins a la finalització establerta (març 2014) s’haurà disminuït el número d’interins de 6.913 a 6.351. Amb aquesta severa reducció de treballadors, el Govern ja disposa pressupostàriament dels fons necessaris per acabar amb aquesta mesura estrictament temporal.\nLa propera reunió de la Mesa ha estat convocada dilluns, 28 d’octubre, a les 9 hores, a la seu del Departament d’Empresa i Ocupació (c. de Sepúlveda, 148-150, Barcelona).


Hamburguesa, més enllà del ‘fast food’\nINICI > CONSELLS DE CUINA > Hamburguesa, més enllà del ‘fast food’\nUs ho ensenyem tot perquè feu les hamburgueses a casa\nTradicionalment hem associat aquest producte al menjar de mala qualitat, a les grans cadenes de menjar ràpid i, sobretot, a la gastronomia hipercalòrica dels Estats Units, però aquest plat va arribar durant l’època clàssica a la cuina catalana i es va consolidar a l’edat medieval sota el nom de ‘raola’. El nom actual li ve donat pels immigrants alemanys del segle XX que van escampar pels ports d’Europa un dels plats més típics de la seva regió, el filet d’Hamburg, que a poc a poc es va convertir en l’hamburguesa actual. Amb aquests consells de cuina us convidem a fer les vostres pròpies hamburgueses amb els ingredients que més us agradin, per trencar el mite que es tracta d’un plat de mala qualitat. Mans a l’obra!\nCarn d'hamburguesa Thinkstock\nLa carn, la clau de l'hamburguesa\nPer fer una bona hamburguesa és essencial que la carn que utilitzeu sigui de primera qualitat; comprar-la al vostre carnisser de confiança és la millor garantia. Les típiques són fetes de carn de vedella, però tot i així pot donar un resultat molt eixut. Per tal d’evitar-ho, podeu barrejar-hi una mica de carn de porc, això aportarà un plus de melositat a la vostra elaboració. Ara bé, si ja sou uns experts a fer hamburgueses casolanes, us convidem a tastar noves carns com les de caça, com el senglar o el cérvol, i d’altres molt més exòtiques com la de cocodril.\nI si no la volem de carn?\nDoncs, de fruites! Sí, és ben real, es poden fer hamburgueses utilitzant únicament i exclusivament fruita. Només necessiteu un producte, el Gel Burger. És un compost que permet amalgamar qualsevol producte sense necessitat de cocció ni de presència de proteïnes d’origen animal. Simplement heu de tallar les fruites a trossets petits, afegir-hi el gel i remenar-ho bé, emmotllar-ho en cèrcols metàl·lics i cap a la nevera, així de senzill! També es pot fer servir amb verdures i altres ingredients, activeu la vostra imaginació i comenceu a experimentar amb aquest nou producte! Les proporcions són: 15 grams per quilo de producte.\nCondiments de l'hamburguesa Thinkstock\nPer augmentar el gust de la vostra hamburguesa, hi podeu afegir ceba, julivert, all, cibulet… les possibilitats són infinites. Ara bé, no totes les carns tenen les mateixes combinacions, i depenent de la que feu servir haureu de canviar-ne l’amaniment. La carn de xai, per exemple, combina molt bé amb herbes aromàtiques com la farigola, el romaní i, fins i tot, la menta.\nSistema de cocció\nEl sistema de cocció d’una hamburguesa és similar al de qualsevol tall de carn. La graella ha d’estar ben calenta per tal de segellar ràpidament el producte i que retingui tots els líquids. Aleshores, cal abaixar el foc a intensitat mitjana i deixar que es vagi coent. És important que no la toqueu massa, ja que fins que no es coagulin totes les proteïnes hi ha risc que es trenqui.\nQuan l’hamburguesa es desenganxi tota sola de la graella, ja es podrà girar. Amb una passada per cada cara n’hi ha més que suficient. Si no us agrada que la carn interior quedi semicrua, feu l’hamburguesa a foc baix; així, la superfície no es farà tan ràpidament i l’interior tindrà més temps per coure’s.\nPer aportar una aroma més intensa i perfumada a la vostra hamburguesa, afegiu-hi un raig de vi ranci o de conyac.\nPodeu afegir un rovell d’ou a la carn, el greix aportarà melositat al producte i la proteïna ajudarà a obtenir una estructura més rígida.\nSi afegiu 100 grams de líquid per cada quilo de producte, el resultat serà molt més gustós. Per exemple, en el cas de la fruita, un almívar d’aigua i sucre a parts iguals, o en el cas que la vulgueu fer de gambes, un fumet de marisc. Un cop feta, la podeu marcar a la planxa sense por que es desfaci l’aglomerat.


El ple municipal d’ Esparreguera va aprovar el compte general de l’exercici 2020 - Llobregat Digital\nEl ple municipal d’ Esparreguera va aprovar el compte general de l’exercici 2020\nDivendres, 24 de setembre de 2021 a les 14:00h\nUna part de la oposició els va donar per bons.\nD’altra banda, el ple va acordar també una modificació de crèdit per valor de 103.777 euros per a instal•lar jocs infantils interactius a la plaça del Centre.\nPer a fer aquesta modificació s’ha donat de baixa una partida destinada a salut pública en concepte de despeses per l’emergència sanitària que no ha calgut executar. Aquest punt es va aprovar amb el vot a favor de PSC, EC, E2031, CUP i JxE, el vot en contra del regidor no adscrit i l’abstenció d’ERC.\nAixí mateix, també es va acordar una segona modificació de crèdit, en aquest cas per valor de 8.000 euros, per a donar suport a l’edició i la traducció del llibre sobre la Colònia Sedó que properament publicarà el Centres d’Estudis Comarcals del Baix Llobregat (CECBLL), escrit i documentat per la historiadora esparreguerina Gràcia Dorel-Farré. En aquest cas, es va aprovar amb el vot a favor de tots els grups municipals, excepte ERC i el regidor no adscrit que es van abstenir.\nEn aquest sentit, cal explicar que el consistori ja va aprovar una partida de 10.000 euros, procedent de romanents de tresoreria, per a fer l’edició d’aquest llibre i que els 8.000 euros que es validen ara corresponen a una subvenció que l’Ajuntament rebrà de la Diputació de Barcelona per a aquest mateix concepte, però que per motius de producció editorial necessiten un avançament.\nEs tracta d’un conjunt de documents que mostren la situació econòmica, financera i patrimonial, els resultats econòmics i patrimonials de l’exercici, i l’execució i liquidació del pressupost. D’ells es desprèn que durant l'exercici pressupostari 2020, marcat per l'esclat de la pandèmia, l’Ajuntament va registrar una davallada dels ingressos d’1.550.000 euros i va executar la despesa en gairebé un 72%.\nLa sessió plenària també va validar, per unanimitat, la pròrroga del conveni de col•laboració entre el Departament de Drets Socials de la Generalitat i l’Ajuntament per a la prestació del servei al Taller Ocupacional Can Comelles (TOCC) i a la Residència Municipal Can Comelles.\nAixí mateix es van aprovar dues modificacions de crèdit, una per a instal•lar jocs infantils interactius a la plaça del Centre i una altra per a donar suport a l’edició i la traducció d'un llibre sobre la Colònia Sedó.\nLa sessió, a més, va aprovar per unanimitat una moció presentada pels grups municipals del PSC i ERC sobre la situació de les dones i per a la defensa dels drets humans a l’Afganistan.\nEn relació a l'aprovació del compte general, durant la seva intervenció, el regidor de Serveis Econòmics, Daniel Farriols, va recordar que “el pressupost municipal de l’exercici 2020 es va aprovar al desembre de 2019, va entrar en vigor a mitjans-finals de gener i, al cap de dos mesos, el 14 de març, vam tenir la sotragada de la pandèmia que ha fet que l’execució hagi estat molt atípica”.\nEntre les dades a destacar dels comptes generals, el regidor va subratllar que “els ingressos propis de l’Ajuntament van tenir una caiguda de 1.550.000 euros, dels quals 1.350.000 provenen de les taxes de serveis que es van deixar de prestar o no es van cobrar a causa de l’emergència sanitària”.\n“Això ha fet que les despeses quedessin en una execució inferior als anys anteriors i ens hem situat en una execució d’una mica menys del 72%”, va explicar Daniel Farriols, qui també va apuntar que l’exercici ha acabat amb un romanent de 18 milions d’euros i un resultat pressupostari de 2,7 milions d’euros.\nEn l’Àrea de Territori i Sostenibilitat, la sessió plenària va acordar per unanimitat l’aprovació inicial del projecte de la fase 3 de reforma i adequació de la segona planta i les golfes de l’edifici municipal de Can Pasqual, que contempla la transformació de la segona planta, que actualment té ús d’arxiu, en un espai per a la implantació de serveis administratius de l’Ajuntament.\nDins d’aquesta mateixa àrea, el ple també va validar, amb el vot a favor de tots els grups municipals excepte la CUP, que es va abstenir, l’aprovació provisional de la modificació puntual del Pla General d’Ordenació Urbana (PGOU) d’Esparreguera.\nConcretament en relació a l’alçada reguladora màxima de la Clau I al Polígon Industrial Can Comelles Sud, que passa de 8 a 12 metres d’altura reglamentària màxima per resoldre situacions de volum disconforme i per permetre el creixement de les empreses ubicades en aquest polígon.


Serveis ofertats per WhiteLife Photography\nWhiteLife Photography és un projecte fotogràfic de conservació i conscienciació de la biodiversitat que ens envolta d'una manera extraordinàriament didàctica y respectuosa amb el medi ambient. Per això és perfecta per despertar l'interès i l'amor per la natura als més petits i joves en edat escolar.\nRealitzam tallers enfocats a escoles on s'explica com a través de la fotografia les persones poden tornar a connectar amb la vida silvestre descobrint les criatures que té més prop. Volem que tothom conegui la vida salvatge que l'envolta, just on viu, l'observi i la fotografiï seguint unes pautes determinades. Els alumnes i professors podran experimentar durant el taller amb aquest tipus de fotografia i sorprendre's amb la biodiversitat que l'envolta.\nLes escoles interessades es poden posar en contacte amb nosaltres utilitzant el formulari de contacte.\nTallers de fotografia WLP\nSi t'agrada la fotografia de natura i vols aprendre la tècnica de fons blanc, posa't en contacte amb nosaltres utilitzant el formulari de contacte. Realitzam tallers individuals i en grup.\nLes persones interessades poden posar-se en contacte amb nosaltres utilitzant el formulari de contacte.\nExposició MYN / WLP\nDisposam d'una exposició de 24 fotografies de diferents essers vius fotografiats seguint la tècnica del fons blanc. Compta amb el suport dels fotògrafs de renom mundial i divulgadors Niall Benvie i Clay Bolt. Ells varen ser els qui realment vàren popularitzar aquesta tècnica fotogràfica gracies al seu projecte conegut arreu del món com "Meet Your Neighbours" (MYN).\nOferim l'exposició conjuntament amb una xerrada/taller sobre la filosofia i objectius del projecte WhiteLife Photography com un spinoff local del projecte internacional MYN.\nLes entitats interessades poden posar-se en contacte amb nosaltres utilitzant el formulari de contacte.


Best Western Plus Hollywood/Aventura Fort Lauderdale (FL) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n101 Ansin Boulevard, Hollywood, Fort Lauderdale (FL), Estats Units, 33009-3916 - Veure al mapa\nSi busques un allotjament ben situat a Fort Lauderdale (FL), no busqui més, el Best Western PLUS Hollywood Aventura és el lloc ideal. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a South Broward Community Health Center, Memorial Regional Hospital South, Psychic Vision Center.\nTot esforç és poc perquè els hostes es trobin còmodes, motiu pel qual l'allotjament compta amb el millor en serveis i comoditats. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos casino, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nEls clients poden triar d'entre 100 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com centre esportiu, camp de golf (a 3 km), piscina exterior. Best Western PLUS Hollywood Aventura és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Fort Lauderdale (FL).\nTots els tipus de viatgers (991) Parelles (420) Viatgers en solitari (175) Famílies amb infants petits (202) Famílies amb infants grans (78) Grups (116)


Com arribar a Edifici Tremol a Canillo amb Bus\nEdifici Tremol, Canillo\nCom arribar a Edifici Tremol a Canillo amb Bus?\nMira Edifici Tremol, Canillo al mapa\nIndicacions a Edifici Tremol de Canillo amb transport públic\nLes següents vies de trànsit tenen rutes que passen a prop de Edifici Tremol\nCom arribar a Edifici Tremol amb Bus?\nEstacions de Bus a prop de Edifici Tremol a Canillo\nEl Tarter 4 min caminant VEURE\nBus línies a Edifici Tremol a Canillo\nQuines són les estacions més properes a Edifici Tremol?\nLes estacions més properes a Edifici Tremol són:\nEl Tarter és a 251 metres de distància, 4 minuts caminant.\nQuines Bus línies paren a prop de Edifici Tremol?\nAquestesBus línies paren a prop de Edifici Tremol: L4.\nTransport Públic fins a Edifici Tremol a Canillo\nEt preguntes com arribar a Edifici Tremol dins de Canillo, Andorra? Moovit t'ajuda a trobar la millor manera d'arribar a Edifici Tremol amb indicacions pas a pas des de l'estació de trànsit més propera.\nMoovit proporciona mapes gratuïts i indicacions en directe per ajudar-te a navegar per la teva ciutat. Consulta horaris, rutes, horaris i esbrina quant triga a arribar a Edifici Tremol en temps real.\nBusques la parada o l'estació més propera a Edifici Tremol? Consulta aquesta llista de parades més properes al teu destí: El Tarter.\nPots obtenir Edifici Tremol per a Bus. Aquestes són les línies i rutes que tenen parades properes - Bus: L4\nVols veure si hi ha una altra ruta que t'hi porti en un moment? Moovit t'ajuda a trobar rutes o horaris alternatius. Aconsegueix direccions des de Edifici Tremol fàcilment des de l'aplicació o lloc web de Moovit.\nFem fàcil anar a Edifici Tremol, és per això que més de 930 milions d'usuaris, inclosos els de Canillo, confien en Moovit com la millor aplicació per al transport públic. No et cal baixar cap aplicació d'autobús o tren, Moovit és la teva aplicació de transport tot en un que t'ajudarà a trobar el millor horari d'autobús o tren disponible.\nLlocs d'interès pròxims a Edifici Tremol a Canillo\nLínies de transport públic amb estacions més properes a Edifici Tremol a Canillo\nLínies Bus amb estacions més properes a Edifici Tremol a Canillo\nMés fàcil arribar a Edifici Tremol amb l' app!


De tu a tu - Diari el Jardí de Sant Gervasi i Sarrià\nInici De tu a tu\n22 octubre, 2021 @ 7:00 pm Europe/Madrid Franja horària\nfestes populars musica Vallvidrera\nCicle de música: De tu a tu\nPer celebrar la castanyada ens acompanyaran “De tu a tu”, gent propera i senzilla que fa temps que trepitja diversos escenaris d’arreu de Catalunya fent la seva música i en català. Pop rock, funky, reggae, swing, surf… Rodeja’t d’un fil conductor que uneix aquests patrons rítmics.\nIntèrprets: Gerard Español, guitarra i veu; Joan Giralt, guitarra i veu; Oriol Piqué, baix; Pau Oliva, teclat, i, finalment, Jordi Fàbregas, bateria


El tancament de les delegacions a l'estranger pel 155 té un cost de 485.000 euros\n'20-S': Els moments més colpidors del documentari que desmunta l'acusació contra Sànchez, Cuixart i Trapero\t'20-S': Els moments més colpidors del documentari que desmunta l'acusació contra Sànchez, Cuixart i Trapero\nLa revolució dels advocats: la conversa íntegra d'Alonso-Cuevillas i Boye\tLa revolució dels advocats: la conversa íntegra d'Alonso-Cuevillas i Boye\nLa direcció d'ERC no accepta per ara l'esmena del sector crític sobre el títol de la ponència\tLa direcció d'ERC no accepta per ara l'esmena del sector crític sobre el títol de la ponència\n'Els tractors seran sempre nostres', carta de Jordi Calvís a Meritxell Serret\t'Els tractors seran sempre nostres', carta de Jordi Calvís a Meritxell Serret\n[IMATGES] L’esperpèntica concentració ultra de Vox de suport a Felipe VI a Vilablareix\t[IMATGES] L’esperpèntica concentració ultra de Vox de suport a Felipe VI a Vilablareix\nProtestes a Vilablareix contra la visita de Felipe VI\tProtestes a Vilablareix contra la visita de Felipe VI\nL'Audiència espanyola confirma el processament de Trapero, Laplana i la cúpula d'Interior\tL'Audiència espanyola confirma el processament de Trapero, Laplana i la cúpula d'Interior\nEl festival Smithsonian suspèn els discursos de Torra i Morenés 'per evitar tensions'\tEl festival Smithsonian suspèn els discursos de Torra i Morenés 'per evitar tensions'\nTensió a Washington: Torra i Morenés tornen a coincidir en la inauguració del Smithsonian\tTensió a Washington: Torra i Morenés tornen a coincidir en la inauguració del Smithsonian\nLa CUP crida a desobeir el Suprem i garantir les funcions dels diputats processats per Llarena\tLa CUP crida a desobeir el Suprem i garantir les funcions dels diputats processats per Llarena\nEl tancament de les delegacions a l’estranger pel 155 té un cost de 485.000 euros\nMaragall afirma que la seva conselleria ja ha començat el diàleg amb el cos diplomàtic i consular a Catalunya\nEl tancament de les delegacions de la Generalitat a l’estranger ha estat de 485.000 euros, segons ha explicat el conseller d’Afers Estrangers, Ernest Maragall, en la seva primera compareixença durant la comissió del seu àmbit al parlament. Segons Maragall, aquest és el ‘cost afegit nou derivat del tancament’ de les delegacions el 27 d’octubre passat per part del govern Rajoy. Un cost ‘directe’, al qual ha afirmat que se li ha d’afegir el ‘cost polític, moral, institucional’ i de ‘l’obligada paralització d’accions’ a l’exterior durant aquests mesos. Maragall també ha anunciat que la seva conselleria ja ha començat el ‘diàleg’ amb el cos diplomàtic i consular a Catalunya.\nMaragall ha dit que l’obertura de les sis oficines a l’estranger anunciada dimarts forma part d’una primera fase de ‘desplegament’, que vindrà seguida d’una ‘immediata’ fase de ‘consolidació’ de les delegacions, en la qual se n’obriran més. Per últim, ha dit, hi haurà una fase ‘d’expansió’, que continuarà el pla d’acció dissenyat pel seu predecessor com a conseller, Raül Romeva.\nDurant la compareixença a la cambra catalana, també ha explicat que el seu departament ja ha iniciat contactes amb els representants diplomàtics internacionals al Principat. En concret, ha explicat que Quim Torra ja s’ha reunit amb els ambaixadors i cònsols de Suïssa i Alemanya, i també hi ha hagut contactes amb diplomàtics de Portugal i Flandes. També ha anunciat que ‘ben aviat’ celebraran una trobada amb tot el cos consular a Catalunya.\nMaragall també s’ha referit a la comunitat catalana a l’exterior, sobre la qual ha ressaltat que ‘cal restituir els danys provocats per la intervenció econòmica de l’estat’ i ‘el 155′.’La revocació de la convocatòria de subvencions de l’any 2017 a les comunitats de catalans a l’exterior ha fet un dany explícit i concret’. Segons ell, ‘després de mesos de no fer-ho’, el ministeri va accedir finalment a atorgar una part de les subvencions de l’any passat però amb diners d’aquest any, i ara la Generalitat està ‘resolent favorablement’ reclamacions per cobrar la resta dels diners de 2017 i està en ‘tràmit avançat’ per fer possible les subvencions per enguany.\nSobre la cimera de líders europeus d’aquest dijous, on es parlarà de la crisi dels refugiats, ha afirmat que la Generalitat no compareix ni ‘l’orientació’ de la reunió ni la ‘posició del govern espanyol’. ‘No pot ser que la solució europea sigui la industrialització, l’exportació i la repetició del model Turquia: pagar perquè no arribin’, ha apuntat. ‘Que el Mediterrani sigui sinònim de mort és quelcom intolerable, una gran vergonya europea, i hauria de ser un dels primers i claus objectius d’una Unió Europea regenerada’. Maragall ha promès treballar per contribuir en la solució del problema, ja que es necessita ‘una iniciativa de ciutats i regions europees’ per fer-ho.\nEl conseller d’Acció Exterior també ha explicat que portarà al consell executiu de dimarts vinent la posada en marxa de nou de ‘la comissió bilateral Generalitat-Estat’, a banda d’altres ‘òrgans paritaris’ entre les dues administracions. ‘Nosaltres estem a punt, no sé si l’estat està a punt’, ha dit. Segons Maragall, tot i ser òrgans previstos a l’Estatut, no es reuneixen des de 2011. ‘El concepte és bilateralitat, veurem si l’estat és coherent i respectuós almenys amb aquesta presumpta legalitat vigent’, ha reblat.\n11:21El SEPC convoca una manifestació demà a l’escola Turó del Drac\nEl SEPC convoca una manifestació demà a l'escola Turó del Drac


Arrago S.L. » Sabadell\nSant Pau de Riu-sec a L´Aula\nEl passat 2 de novembre va tenir lloc una conferència sobre Sant Pau de Riu-sec dins el marc de conferències i seminaris que organitza l’Aula de Sabadell. L’acte va tenir lloc a l’Auditori Antic de la Fundació Caixa de Sabadell en dues sessions. L’Aula (Aula d’Extensió Universitària de Sabadell per a la Gent Gran) és una associació sense ànim de lucre fundada fa uns deu anys que té l’objectiu de difondre la cultura a la gent gran dins un àmbit universitari. En estreta vinculació amb la Universitat Autònoma de Barcelona, organitza un programa de classes i seminaris setmanals així com tota una sèrie d’activitats complementàries. Sant Pau de Riu-sec és un ric jaciment situat a la part sud de Sabadell, al costat dels complexos comercials Ikea i Leroy Merlín. Des de l’any 2007 s’hi ha dut a terme diverses campanyes d’excavació arqueològica que han permès iniciar un projecte d’investigació amb l’objectiu d’estudiar l’evolució i característiques d’aquest jaciment tant extraordinari. Sant Pa\nTornem a ser a Sant Pau de Riu-sec!\nAquesta setmana ha començat la campanya d’excavació 2015 a Sant Pau de Riu-sec. Les excavacions duraran dues setmanes i se centraran a la zona de davant la porta d’entrada a l’església. Aquest indret ja va ser parcialment excavat en la campanya 2007 – 2008 on es va localitzar part del cementiri parroquial amb tombes del s. XII al XIX i les restes d’una vil·la romana alt imperial (s. I – II dC). Aquest any, doncs, es planteja l’excavació d’algunes d’aquestes tombes que van quedar sense excavar l’any 2008 i la profundització d’aquest sector. El cementiri medieval es troba situat damunt les restes de la vil·la romana i per tant, és possible, que aquest any se’n localitzin altres parts. Aquesta campanya està finançada pel Departament de Ciències de l’Antiguitat i l’Edat Mitjana de la Universitat Autònoma de Barcelona i s’inscriu dins del Projecte de Recerca quadriennal 2014-2017 de Sant Pau de Riu-sec, en el que també hi col·labora l’Ajuntament de Sabadell i l’Institut Català d\nÈpoca moderna, Ceràmica, Sabadell\nL’existència d’obradors de terrissa a la vila de Sabadell ha estat evidenciada des de fa temps a partir de les fonts escrites, i més recentment, també, a partir de la pràctica de l’arqueologia urbana. A partir de les fonts escrites, sembla que es pot intuir la presència de terrissers a la vila ja en els segles XIV-XV, malgrat que encara no és possible confirmar-ho. És a partir dels segles XVII i XVII, es constata una proliferació de terrissers a la vila, moment en què s’arribarà a la màxima expansió amb 14 obradors a finals del segle XVIII i una producció de 313.540 peces l’any 1794. Al llarg d’aquesta centúria la producció terrissera creix exponencialment i assoleix el seu major desenvolupament, amb una distribució i difusió del seu comerç per totes les comarques de la Catalunya central. Gràcies als registres de cens i contribucions de l’època, coneixem la majoria d’aquests artesans i la seva ubicació. Els darrers 25 anys, gràcies a les nombroses intervencions arqueològiques que s’han\nÈpoca moderna, Poblament, Ceràmica, Sabadell, Sistemes defensius, J. Roig, Forn, vidre, Muralles, Arraona, Terrissa, 2014\nJ.M. Coll, Necròpolis, Sabadell, Neolític Mitjà, 2010, Can Gambús-1, J. Roig\nNecròpolis, Poblament, Ceràmica, Sabadell, Sitges, Època medieval, J. Roig, Sant Pau de Riu-sec, J.M. Coll, 2013, L'Aiguacuit, Santa Coloma de Marata, BAR International Series\nJ. Roig, Època medieval, J.M. Coll, Sagrera, Sant Pau de Riu-sec, 2012, Necròpolis, Poblament, Església, Sabadell, Sitges\nJ.M. Coll, Sabadell, Tribuna d'Arqueologia, D. Molina, 2008, J. Roig, Poblament, J.A. Molina, Ceràmica, Calcolític


CiU ajorna el debat sobre si han de mantenir-se les eleccions del 27-S i dóna suport a la continuïtat de Xavier Trias com l'encarregat de liderar l'oposició a Colau\nLa federació nacionalista posa sota sospita la fidelitat de Barcelona en Comú en el procés sobiranista, tot i la defensa radical de Colau de donar suport al dret a decidir\nEspadaler i Corominas, en roda de premsa després dels resultats del 24M / JORDI MOLINA\nCiU s'acomiada entre llàgrimes del seu breu parèntesi a Barcelona\nEl rumb nacional de Catalunya està a l'aire. Aquest matí de ressaca electoral CiU ha intentat ajornar el debat sobre la conveniència de convocar, o no, les eleccions autonòmiques anunciades per al 27 de setembre (27-S). Unes eleccions dotades de caràcter plebiscitari i vitals per decidir el futur polític de Catalunya. Preguntat pels periodistes, el secretari general de la federació nacionalista, Ramon Espadaler, s'ha mostrat ambigu: "Avui no hem fet aquest debat ni ho farem en aquest moment", ha dit el també líder d’Unió, admetent que, com a mínim, el debat existeix.\nEl dia després de perdre Barcelona, CiU ha deixat veure quina serà la seva estratègia per combatre l'auge d'Ada Colau, que ahir es va convertir en virtual alcaldessa de la capital catalana. La federació nacionalista ha condicionat la fortalesa del procés sobiranista a la lleialtat de Barcelona, que asseguren no saber "de quin costat està", després de la sortida del fins ara alcalde convergent, Xavier Trias, que, de moment, té el suport de la cúpula convergent per encapçalar l'oposicó a Barcelona.\nHo han explicat en una compareixença conjunta el secretari general de CiU, Ramon Espadaler, i el secretari general de CDC, Lluís Corominas. Tots dos s'han felicitat pels bons resultats d'ahir, on CiU va aconseguir ser la força més votada a Catalunya, però han admès el dur cop que suposa per al seu projecte polític perdre l'hegemonia a Barcelona, peça fonamental en l'esquema polític d'Artur Mas, que s'havia bolcat en la campaña per revalidar el poder a la capital catalana.\nLa federació nacionalista ha volgut estendre una ombra de dubte al voltant de Barcelona en Comú. "Ens preocupa què passarà amb el procés sobiranista, però també amb les mesures socioeconòmiques i el model de ciutat", ha explicat Corominas davant Espadaler, que ha afegt: "i no som els únics que estem preocupats", en al·lusió als diferents actors econòmics de la ciutat.\nLes sospites que llança CiU en clau nacional, però, contrasten tant en el discurs de Colau com en l'ADN de la seva formació, on conviuen sensibilitats nítidament independentistes, com Procés Constituent, sobiranistes, com ICV-EUiA i altres que, com a mínim, han mostrat en seus programes suport al dret a decidir, com Podem. De fet, és un cas semblant al de CiU, on també coexisteixen visions diferents en l'eix nacional.\nTant és així que en la campanya per Barcelona Trias ha passat de puntetes pel debat nacional. De fet, CiU no ha volgut entrar de ple en aquesta qüestió conscient de la disparitat de criteri al voltant d’Unió, que va posposar la seva votació sobre el seu full de ruta sobiranista per al 14 de juny, quan clarificarà la seva posició en una consulta interna. Una consult en què, segons ha assegurat el líder d'Unió, Espadaler, "no es podrà obviar" el resultat de Barcelona.\nLa compareixença d'Espadaler i Corominas també ha servit per evidenciar cert nerviosisme. No pel procés, sinó per les polítiques que pot assumir Colau al capdavant del consistori. Els portaveus Espadaler i Corominas s'han mostrat indignats amb el to de la dirigent de Barcelona en comú, que aquest dilluns ha acusat el govern de Trias de signar "contractes d'última hora que comprometen el pressupost dels propers anys". Sense entrar a debatre sobre si es van signar aquests contractes d'última hora, CiU sí que s'ha queixat de les paraules de Colau: "És sorprenent que encara estigui amb aquest to", ha dit Corominas que ha afegit: "És d'una baixesa molt important"\n| 26/05/2015 - 11:26h


Stana Katic i Nathan Fillion: cites, xafarderies, notícies, fotos - Cites\nPrincipal Cites Stana Katic i Nathan Fillion\nStana Katic i Nathan Fillion\nA la pantalla Relació 3 anys\nStana Katic i Nathan Fillion van estar en un enfrontament en pantalla el març del 2009.\nodell beckham jr núvia 2017\nStana Katic i Nathan Fillion hi eren Castell (2009)junts.\nStana Katic és una actriu canadenca de 43 anys. Nascuda Stana Jacqueline Katic el 26 d'abril de 1978 a Hamilton, Ontario, Canadà, és famosa per Castle. El seu signe del zodíac és Taure.\nNathan Fillion és un actor canadenc de 50 anys. Nascut Nathan Christopher Fillion el 27 de març de 1971 a Edmonton, Alberta, Canadà, és famós per Firefly, Serenity, Castle, The Rookie. El seu signe del zodíac és Àries.\namb qui surt James James Arthur\nAjudeu-nos a construir el nostre perfil de Stana Katic i Nathan Fillion. iniciar Sessió per afegir informació, imatges i relacions, participar en discussions i obtenir crèdit per les vostres contribucions.\nMar 2009 - Dec 2012 3 anys, 9 mesos\nStana Katic estava sortint amb Nathan Fillion. Van començar a sortir al març del 2009 després de reunir-se a Castle Set i es van separar el desembre del 2012 després de sortir durant 3 anys.\nMés informació sobre Stana Katic i Nathan Fillion Menys sobre Stana Katic i Nathan Fillion\nMarç de 2009: connexió\nStana Katic i Nathan Fillion Castell Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion Stana Katic i Nathan Fillion\nOdisseu: viatge al món subterrani\namb qui està casat Johnny Gill\nqui és una cita de luke benward\ngretel valdez i sebastian zurita\nquants anys té Russell Hitchcock\nesposa de rick springfield barbara porter