Exposició - La realitat invocable | MACBA Museu d'Art Contemporani de Barcelona\nExposició Le Camion de Zahïa, conversations après le paradis perdu, Espai Zero 1, Museu Comarcal de la Garotxa, Olot, 2005 © Mireia Sallarès / Fotografia de Lisbeth Salas\nLa realitat invocable\n9 d'abril de 2014 al 31 d'agost de 2014\nLa realitat i la seva representació, la realitat i la seva mediatització són alguns dels grans temes que, des de l’art, ens fan reflexionar. L’exposició La realitat invocable explora possibles perspectives de la realitat des de les pràctiques artístiques a través d’una selecció d’obres d’artistes pertanyents a generacions i contextos diversos.\nMantenim una relació complicada amb la realitat. Vivim un moment de no-realitat, en què prevalen les retòriques de distracció, els mecanismes de construcció de la realitat, la seva mediatització, ficcionalització i virtualització. Alhora, hi ha una «passió pel real», pel genuí, per allò que és creïble. Existeix una realitat al marge de la nostra percepció? Implica l’afirmació del real tant la vida com la mort? Pot ser la violència extrema el preu que cal pagar per desvelar algunes capes de realitat? El real és la quotidianitat? O la realitat són els altres? L’art pot tenir cap incidència en la realitat? Aquestes són algunes de les preguntes que es planteja La realitat invocable.\nEls treballs dels artistes que configuren La realitat invocable s’acosten a la realitat d’una manera subtil, partint de l’«ara i aquí» d’aquesta realitat que es proposen «investigar i conquerir»: incorporant-ne fragments en l’espai expositiu (Roman Ondák), convertint la sala d’exposicions en un espai real (Antonio Ortega), filmant-la (Lutz Mommartz, Jeremy Deller i Mireia Sallarès), provant de dirigir-la (John Smith), buscant connexions en l’espai i en el temps (Enric Farrés-Duran), incidint-hi (Núria Güell), presentant els efectes devastadors d’una realitat mediatitzada (Phil Collins), evidenciant la impossibilitat de la seva representació (Rafel G. Bianchi) o mostrant com convertim la mort en una cosa irreal (Jill Magid).\nComissariat per Montse Badia, aquest projecte col·lectiu obre una línia que tindrà\ncontinuïtat amb una altra proposta de Frederic Montornés (abril – agost 2015) i amb\nun nou capítol presentat l’any 2016. El MACBA pretén interpel·lar el seu context\nartístic més immediat i, alhora, ser interpel·lat per aquest; per això, assumeix el\ncompromís de produir treballs d’artistes que exposen per primera vegada al museu.\nL’exposició s'inicia amb els treballs de dos referents dels anys setanta: John Smith i Lutz Mommartz. El vídeo The Girl Chewing Gum (1976) de John Smith (Londres, 1952) registra una escena que té lloc en un bulliciós carrer londinenc mentre una veu en off sembla dirigir tant els moviments de càmera com les accions que hi transcorren. El documental dramàtic Als wär’s von Beckett (A la manera de Beckett, 1976) de Lutz Mommartz (Erkelenz, Alemanya, 1934) mostra un cruel i dramàtic intercanvi de retrets i acusacions, laments i frustracions, d’una parella en crisi, que responent a la invitació del cineasta van estar separats durant una setmana per retrobar-se davant la càmera.\nRafel G. Bianchi es proposa tasques que requereixen un gran esforç, de vegades per evidenciar l’absurd, no sols del treball en art, sinó potser també del món. A x metres de l’objectiu (2006-2014), una obra en procés que es proposa realitzar al llarg de la seva vida, recull una sèrie d’imatges que són el resultat d’una acció que consisteix a córrer, allunyant-se de objectiu fotogràfic durant deu segons, mentre el temporitzador i el mateix artista compten abans d’executar la fotografia. Acudits de vaques i pintors. Cabirol reenactment (2013-2014) consisteix a pintar el mateix paisatge a plein air una vegada i una altra damunt la mateix tela.\nEnric Farrés-Duran proposa recorreguts a partir de coincidències i trobades fortuïtes. Farrés-Duran clona el llibre d’Enrique Vila-Matas París no se acaba nunca, en què l’autor planteja una continuïtat entre el real i el fictici. Farrés-Duran fa una investigació per fets i llocs del «Districte Cinquè», entre la Facultat de Filosofia i l’Escola Massana de Barcelona, que es plasma en una instal·lació d’inputs i troballes, en un recorregut urbà comentat i en una publicació.\nLa realitat entra al museu amb els treballs de Roman Ondák, Antonio Ortega i Núria Güell. Teaching to Walk (2002), de Roman Ondák, és una performance en la qual una mare acompanya el seu fill a fer els primers passos en una sala d’exposició.\nA Sòcol Antonio Ortega. Un intent de glossar el concepte de demagògia (2013-2014), Antonio Ortega (Sant Celoni, 1968) instal·la un sòcol dins l’espai expositiu. El sòcol, produït especialment per a l’ocasió, és lleugerament més alt que el que correspon a la mesura estàndard. Amb aquesta mínima modificació i aquest gest tan senzill, Ortega dota l’espai expositiu d’una «realitat amb finalitat pràctica».\nNúria Güell busca la incidència directa en la realitat. Per això, amb la complicitat dels migrants desallotjats d'unes naus industrials del barri barceloní del Poblenou ha creat el marc legal de la Cooperativa Ca l'Àfrica. L’organització cooperativa és una eina que permet fer contractes de treball als seus membres, i d’aquesta manera regularitzar-ne la situació. Alguns integrants de la cooperativa han estat contractats en el context de exposició per dur-hi a terme tasques diverses.\nMireia Sallarès, Jeremy Deller i Phil Collins filmen la realitat. Le camion de Zahïa ( 2003), de Mireia Sallarès, presenta la història de Zahïa, una dona algeriana que regentava un camió de venda ambulant de pizzes en una plaça de Valence, al sud de França, fins que una nova ordenança municipal va prohibir estacionament d’aquest tipus de vehicles a la ciutat, coincidint amb la remodelació del centre urbà en centre comercial. En aquesta ocasió, la peça s’activa en instal·lar a l’espai públic un camió semblant al de Zahïa, que actua com a suport de projecció d’una tria de documentals que exploren temes relacionats amb la privatització de l’espai públic i la gentrificació.\nSo Many Ways to Hurt You (The Life and Times of Adrian Street) (2010), de Jeremy Deller (Londres, 1966) narra la vida d’Adrian Street, fill d’un miner gal·lès, que va fer carrera com a culturista, amb aparicions estel·lars en programes de televisió i més tard als Estats Units, on va ser figura destacada del wrestling, la lluita lliure americana. La instal·lació ha comptat amb la col·laboració de Mikel Pascal i Javier Murillo, autors del mural inspirat en el documental.\nA la instal·lació Gerçeğin Geri Dönüşü – The Return of the Real (2005), Phil Collins investiga la cultura postdocumental, que la televisió ha tendit a encarnar. En aquesta videoinstal·lació, uns quants participants en reality shows que sentien que aquesta circumstància havia afectat profundament les seves vides tenen l’oportunitat de tornar a explicar les seves històries, aquesta vegada en converses sense editar ni censurar.\nEncara que la mort i la inseguretat formen part de la realitat, les nostres societats tendeixen a no acceptar-les. Amb aquest propòsit creen sistemes, aparentment objectius, que apaivaguen les nostres pors i transformen allò que no ens atrevim a mirar en una cosa agradable i material. Per a Auto Portrait Pending (2005), Jill Magid ha signat un contracte amb una empresa que la convertirà en un diamant quan ella mori. El contracte, redactat com si fos una carta d’amor, especifica els detalls de la creació del diamant a partir de les seves cendres. La vitrina mostra l’arc de anell i l’encast, però hi falta la pedra, el diamant, per completar un autoretrat que, de moment, està inacabat.\nRafel G. Bianchi, Mireia Sallarès\nPrograma de projeccions que es farà a "Le Camion de Zahïa..." de Mireia Sallarès\nTeaching to Walk\n18 d'abril de 2014 al 23 de maig de 2014\nLe Camion de Zahïa. Conversations après le paradis perdu de Mireia Sallarès Programa de projeccions\nRecorregut amb els artistes a "La realitat invocable" Visita guiada\nLa comunitat revocada Conferència de Jean-Luc Nancy\nBuscar-se enemics Itinerari amb Enric Farrés-Duran\nRecorregut amb els artistes a "La realitat invocable"\nSon[i]a #189 Montse Badia i Valentín Roma sobre "La realitat invocable"\nEls treballs dels artistes que configuren La realitat invocable s’acosten a la realitat d’una manera subtil, partint de l’«ara i aquí» d’aquesta realitat que es proposen «investigar i conquerir».\nMontse Badia, Bartomeu Marí, Clément Rosset


Faro Barcelona il·lumina la Masia La Florida | Faro\nFaro Barcelona il·lumina la Masia La Florida\nLa Masia La Florida ha sigut rehabilitada recentment per part de la seva gerent, Inés Vilar, i per la il·luminació del lloc s’ha comptat amb l’equip de Projectes de Faro Barcelona.\nFaro s’ha encarregat de realitzar un estudi lumínic per adaptar-se millor a les necessitats d’aquest lloc i donar solucions lumíniques segones les activitats i les zones.\nPer la il·luminació exterior, una de les zones més admirades de La Florida, s’han utilitzat estaques TONI d’Alegre Design. Aquests lluminàries permeten destacar certs elements i donar punts de llum. En aquest cas s’han instal·lat en els arbres creant un bonic recorregut pel jardí.\nPer la il·luminació de camins trobem els encastables KANE, que s’integren amb el terra i proporcionen un feix de llum que guia al visitant per tot el recorregut.\nA la paret de la zona de la balsa, l’aplic GROW d’Estudi Ribaudí proporciona una llum d’ambient perfecte per gaudir d’una velada perfecte un cop es pon el sol. Els aplics són una bona solució per reforçar la il·luminació de la resta del jardí.\nIl·luminant la façana principal, els encastables de terra CURTIS són perfectes per la il·luminació exterior de zones transitades gràcies al seu ik08. En les jardineres, KOPEK, un banyador de paret complementa la il·luminació exterior de la masia.\nUn cop creuem l’entrada, a la sala principal trobem els projectors MINI SIGMA de la gama professional de Faro Barcelona. Aquests projectors de carril permeten gaudir de diferents punts de llum i crear una il·luminació homogènia i adaptable a les necessitats del moment.\nEl seu estil compacta s’integra perfectament a la sala i tenen el protagonisme just per no recarregar l’ambient.\nFinalment, en el bany trobem els encastables blancs rodons FRESH amb IP44. Pensats per la il·luminació del bany ja que gràcies al seu índex de protecció poden instal·lar-se en zones amb humitat.\nPer donar un punt més de llum en una zona crítica, en el tocador esta instal·lat el penjant de vidre CLARA amb la bombeta a la vista. Aquest penjant li dóna un punt elegant i delicat perfecte per reforçar la llum d’aquesta estança.\nEl resultat és una il·luminació general homogènia i amb reforç lumínic en algunes zones i la capacitat d’adaptar-se a les necessitats comercials de la Masia La Florida.\nUn apartament de luxe a Hongria\nBy Marketing Lorefar\t19 de febrer de 2020\nArquitecte: Richárd Somogyi\nProductes: MINE, MOOD\nAmb vistes a la Giralda\nBy Marketing Lorefar\t29 de gener de 2020\nProductes: LINK, SUAU\nEl modernisme de Barcelona\nBy Marketing Lorefar\t08 de gener de 2020\nProjecte: Calle del Carme\nArquitecte: Jofre Roca\nProducte: LE VITA\nUtilitzem cookies per assegurar que donem la millor experiència a l'usuari en el nostre lloc web. Si continua utilitzant aquest lloc assumirem que està d'acord.Acceptar Llegeix més


Hotel New Shivalik Manali Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nThe Mall,Manali,Distt. Kullu, Poblat Dhungiri, Manali, Índia, 175131 - Veure al mapa\nBen posicionat a Poblat Dhungiri, Hotel New Shivalik és un lloc ideal d'inici d'excursions a Manali. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel New Shivalik, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions són només algunes de les comoditats que fan que Hotel New Shivalik sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nHotel New Shivalik té 52 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, escriptori, balcó/terrassa, telèfon. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Manali, el Hotel New Shivalik és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


15/05/2012: “Diablo III” és una realitat\nDesprés d'anys d'espera i des de la mitjanit d'avui, 15 de maig, ja es pot jugar amb “Diablo III”. Els servidors de Blizzard, la companyia responsable del títol, ja permeten fer partides tot i alguns problemes de servidors caiguts i missatges d'error que no permetien als usuaris accedir a Battle.net. La massiva afluència de públic ha obligat la companyia a preparar més servidors per respondre a la gran afluència d'usuaris que volien jugar amb el títol.\nDies enrere, alguns jugadors que havien accedit a la fase de proves del joc mostraven les seves crítiques adduint que els canvis realitzats en aquesta edició de la saga Diablo alteraven aspectes com la dificultat i les possibilitats de personalització. Segons els seus creadors aquestes crítiques es devien al fet que aquests jugadors només podien haver vist una petita part del joc que no es el reflex global de l'experiència total.\nD'altra banda, Blizzard ha confirmat que aquest tampoc visitarà la fira americana de l'E3 per cinquè any consecutiu. Sembla prefereix anar a la fira alemanya de Gamescom, que se celebra a la ciutat de Colònia durant el mes d'agost, on s'espera que dirà alguna cosa del seu nou videojoc conegut amb el nom de "Projecte Titan".\n14/03/2012: “Wasteland 2” també vol recaptar diners per al seu desenvolupament\nEl primer a provar la nova manera d'aconseguir capital per al desenvolupament d'un videojoc va ser Tim Schafer, que va demanar 400.000 dòlars pel seu projecte “Double Fine” i pel qual ha aconseguit la increïble xifra de 3 milions de dòlars. El sistema de recollida de donacions voluntàries es fa a través de la web Kickstarter i es poden demanar diners per a qualsevol tipus de projecte.\nDesprés de l'èxit de Schafer, ha estat Brian Fargo, fundador d'Interplay i responsable de jocs tan importants com el primer “Fallout” o “Bard's Tale”, que vol finançament per a la segona part de "Wasteland", un important RPG postapocalíptic. L'objectiu de Fargo és arribar als 900.000 dòlars i tothom que vulgui pot fer la seva donació començant per un mínim de 15 dòlars.\nDepenent de l'aportació el donant rebrà un regal, per 15 dòlars s'aconseguirà un còpia digital sense DRM (protecció de còpies de software), per 100 dòlars es disposarà d'una edició de col·leccionista i per 100.000 accés a una festa exclusiva amb els desenvolupadors. Segons la plana de Kickstarter, el projecte s'allargarà sis mesos en fase de preproducció i dotze mesos com a mínim pel seu desenvolupament.\nBrian Fargo, compta amb un bon equip en el desenvolupament del joc, Alan Pavlish i Micke Stackpole, dissenyadors de la primera part. Pel que fa al guió, serà responsabilitat de Jason Anderson, que va col·laborar amb els primers “Fallout”, així com el compositor Mark Morgan, que va fer la música també dels dos primers “Fallout” i s'encarregarà aquest cop de la banda sonora.\n25/08/2011: Casaments gais a “Skyrim”\nEls creadors de “The Elder Scrolls V: Skyrim” han confirmat que el seu joc de rol permetrà tant casaments homosexuals com heterosexuals. Des de ja fa un temps el sexe en els videojocs no és un tabú i nombrosos títols, sobretot de rol, ofereixen tota mena de possibilitats als seus jugadors.\nJa fa un parell d'anys que els creadors de “Dragon Age: Origins” van incorporar la possibilitat que el personatge interpretat pel jugador pogués tenir una relació amb un home. En aquell moment, Ray Muzyka, el director general de Bioware, declarava que la seva intenció no era ser molt obvi però tampoc ser ingenu a l’hora de mostrar les emocions de manera real.\nAra el joc de Bethesda permetrà casaments entre personatges del mateix sexe, mentre que Pete Hines, el responsable de màrqueting, ha assenyalat via Twitter que el personatge podrà contraure matrimoni amb qualsevol home o dona del joc, independentment del sexe del personatge amb què s'estigui jugant.\nEl desenvolupament de “Skyrim” permet fer-se amic dels personatges que el jugador es vagi trobant pel camí. Un cop s'aconsegueixi una casa per viure, l'home o dona amb què s'hagi casat amb el nostre personatge anirà a viure amb nosaltres, com a la vida real, serà una bona idea? ;)\nEl joc apareixerà al mercat l'11 de novembre d'aquest any, és a dir, 11/11/2011.\n01/07/2010: Blizzard anuncia la beta de "Cataclysm"\nAvui els nois de Blizzard, responsables de jocs tan importants com “Diablo”, “World of Warcratf” o “Starcraft”, han anunciat que està disponible la beta tancada de Cataclysm, l'expansió del seu joc de rol massiu en línia “World of Warcraft”. Això vol dir que s’obre un període de proves obert a un nombre de jugadors de tot el món que s’inscriguin a la beta a través del seu compte a Battle.net.\nLa tasca principal dels que provin el joc, a més de tenir-hi el primer contacte, és ajudar als desenvolupadors de Blizzard a trobar-hi tot tipus d’errors i millorar l’equilibri del joc, a més de posar a punt el nou contingut abans del seu llançament a finals d’any.\nEl joc del qual ara s’ofereix la beta és la tercera expansió de WoW. Les altres dues van batre els rècords de vendes en les llistes de jocs per a PC. En aquesta expansió el que el jugador s'hi trobarà és un canvi Azeroth a causa del retorn del Drac Alamuerte. És així com àrees del joc quedaran totalment canviades per la devastació i amb moltes noves aventures per viure.\nA més, dues noves races, els Huargen i els Goblins, s’afegiran a un bàndol per combatre amb l’Aliança o amb l’Horda. La batalla final serà contra Alamuerte i decidirà el destí final del món de “World of Warcraft”. Pels seguidors d'aquest gran joc és una oportunitat poder ser part d'aquest grup exclusiu de jugadors que proven el joc abans que els altres.\n22/04/2010: Onada de "phishing" a "World of Warcraft"\nSegons la companyia de seguretat Kaspery Lab han observat últimament un augment de correus “phishing” (una estafa cibernètica que busca aconseguir informació confidencial, contrasenyes, etc., de manera fraudulenta) dirigits a jugadors dels jocs en línia “World of Warcraft” i “Anion”.\nEl remitent d’aquest correu utilitza una adreça electrònica certament molt similar a noreply@blizzard.com, que és l’oficial, i l’assumpte d’aquest correu sol ser “World of Warcraft – Account Change Notice”. Sembla que el resultat és molt similar a un correu original de la companyia i en el text dirigeix l’usuari a un portal on intentaran robar les seves credencials, el cas és que aquest és molt semblant al portal original de Blizzard que farà dubtar fins i tot els usuaris més avesats.\nL’enllaç que apareix en el correu no envia al website original de la companyia, aquest enllaç conté un “script” que porta a una plana falsa on es demanen les dades del compte de joc de “World of Warcraft”. Quan els estafadors obtenen aquests comptes els venen en una plataforma de subhastes en línia.\nSi roben un compte d’aquest joc on l’usuari ha aconseguit desenvolupar amb un personatge i ha adquirit multitud d’objectes el poden arribar a vendre per 1.000 o 3.000 dòlars. El món dels videojocs en línia és molt atractiu per als ciberdelinqüents, s’han registrat més d'1,73 milions de troians (software que s’executa de manera oculta en el sistema per permetre l’accés al sistema d’un usuari no autoritzat) per a jocs.\n16/04/2010: Demon’s Souls per fi a Europa\nLa companyia Namco Bandai ha confirmat avui que després de l’acord que han arribat amb l’editora japonesa Sony Computer Entertainment, ells seran els encarregats de portar el joc de rol "Demon’s Souls" al continent europeu.\nMesos després del seu llançament al Japó i els Estats Units, on ha obtingut una bona acollida per part dels jugadors, el pròxim 25 de juny de 2010, amb una edició limitada per a Europa amb la banda sonora, un nou llibre amb il•lustracions i un guia d’estratègia, només per a PS3. La bona acollida en els països que s’ha llançat el joc fa presagiar una forta demanda també a Europa.\nLes opcions en línia del joc permet que jugadors puguin establir aliances amb altres jugadors i gaudir del mode cooperatiu per col•laborar entre ells i vèncer plegats els monstres finals del joc o bé enfrontar-se a altres jugadors en combats. Nombroses publicacions van puntuar el joc amb notes excel•lents i ja ha aconseguit més d’un premi per la seva innovació.\n23/12/2009: Excel•lents xifres de vendes per “FF XIII”\nEl passat 17 de desembre es va posar a la venda al Japó "Final Fantasy XIII", el joc de Square Enix del gènere de rol amb milers de seguidors en tot el món. La noticia és que ha aconseguit vendre més d’un milió i mig d’unitats el que demostra que ha estat un llançament estrella en aquell país.\nHa estat la revista japonesa Famitsu la que ha confirmat les xifres de venda al Japó, concretament són 1.515.532 còpies del joc, si tenim en compte que les xifres obtingudes es refereixen als quatre primers dies els resultats són excel•lents.\nPerò no només això, l’aparició del joc al mercat ha representat també la venda de 250.000 consoles que s’han plantejat comprar-les degut a la sortida al mercat del cobejat títol. El mercat europeu no veurà “Final Fantasy XIII” fins el proper 9 de març i ho farà per a les consoles Xbox 360 i PlayStation 3.\n23/03/2009: San Diego té un dia dedicat a Sony Online\nLes notícies al voltant del món del videojoc cada cop són més curioses, aquest cop és tracta de Carl DeMaio, l’alcalde de la ciutat de San Diego als Estats Units, el que ha proclamat el dia 16 de març com el dia “Sony Online Entertainment Day” per entendre la seva aportació al món de la cultura i l’oci electrònic.\nAquest honor, que han acceptat encantats tant el president de SOE, John Smedley, com tots els seus membres, coincideix amb el desè aniversari del seu videojoc Everquest. La ciutat de San Diego se sent agraïda amb SOE per l’esforç que ha fet l’empresa per donar feina als habitants de la ciutat i per les donacions a la comunitat com la Fundació per a la Diabetis Juvenil.\nEn xifres el videojoc "Everquest" és espectacular, té 12 milions de personatges creats, 15.000 missions i 21.000 encanteris disponibles, 15.000 zones de joc, o una curiositat com 11.221 rates que si tinguessin un pes de 300 grams sumarien 3,4 tones de rates virtuals.\nSony Online Entertainment està preparant una gran festa per commemorar els 10 anys d'"Everquest" amb esdeveniments com la possibilitat de conèixer els membres de l’equip de desenvolupament de joc, tornejos online, taules rodones amb els creadors del joc i molts regals i ítems.\nL’equip de SOE ha fet un divertit vídeo basant-se en la idea de "Where the Hell is Matt?" per celebrar aquest important aniversari.


Una ruïna monumental\nActualizada 01/02/2021 a las 15:13\n© vegetació. La natura ha envaït les estances nobles.\nDes de fora, el mil·lenari castell de Ribelles, al municipi de Vilanova de l’Aguda, és una fortificació imponent, però les aparences enganyen. La natura ha envaït bona part del que un dia van ser estances nobles i el pas del temps l’esmicola sense pietat. Els intents per restaurar-lo no han reeixit potser perquè és un edifici de propietat privada.\nResseguint l’Espai d’Interès Natural de la Vall del Llobregós que creua per Torà, Biosca, Sanaüja, Vilanova de l’Aguda i fins a Ponts, arribem a Ribelles. La vila està encimbellada damunt d’un penyal presidit pel magnífic castell que ja està documentat al segle X. Per fora es veu una magnífica estructura- És immens, i bell. A més, en un mateix espai completa la zona closa de la fortificació l’església romànica de Santa Maria, que manté algunes celebracions festives durant l’any. I el cementiri amb l’imponent mausoleu de la família dels Ribelles. El poble, igual com Guimerà o les Oluges, està afincat a la carena del penyal fins als mateixos peus on hi ha les estructures agràries, en els darrers anys i gràcies al canal Segarra-Garrigues enriquides pel cultiu de la poma de muntanya que combina amb el tradicional conreu de cereal.\nDes del cim podem contemplar la peixera, la més gran del territori, i el pont de pedra que creua el riu. Els va fer construir el baró per passejar-se i també per abastir el molí d’oli que encara avui funciona a peu del riu i és l’únic molí que queda a la zona. Per aquesta part, el territori s’endinsa cap a la vall del Llobregós. Es tracta d’un Espai d’Interès Natural únic per les seves guixeres que van des de Castellfollit fins a Vilanova de l’Aguda. Des dels incendis de l’any 2009 que van devastar part de la vall s’ha fet un treball exquisit de senyalització i recuperació. De fet, la vall del Llobregós és avui un espai habitual de descoberta per part del turisme, cosa que li obre les portes a una nova font d’ingressos. De la mateixa manera, s’estan recuperant alguns masos i el grup de cases de Puig-arner, al terme de Sanaüja. El passeig paral·lel al riu és un cau de sorpreses que, dins la humilitat que sol acompanyar el món agrícola, expliquen la riquesa i importància que va tenir aquest territori segles enrere. De fet, prop de Biosca en direcció a Talteüll ja hi trobem les restes del primer assentament que van fer els romans abans d’afincar-se el segle II abans de Crist a Iesso (Guissona).\nTot el patrimoni arquitectònic opulent que presenta la fortificació de Ribelles, dominadora al seu dia de part de la vall del Llobregós, està a punt de desaparèixer, de quedar en no res. En altres paraules, es tracta d’un Bé Cultural d’Interès Nacional, del qual molt possiblement siguem la darrera generació hereva. I això és així pel fet que a l’interior del castell ja quasi no hi queden ni parets, ni trebols. Es va fonent cada dia que passa.\nEl castell està documentat fa quasi mil anys. L’arquitectura que ha arribat als nostres dies ha vist nombroses modificacions, la darrera a principis del segle XX.\nL’interior dibuixa tres plantes. Un cop creuat el mur perimetral, s’entra al recinte de la fortificació per la porta que hi ha sota una gran balconada que dibuixa una gran espitllera. A l’habitatge del castell s’hi accedeix per unes escales semicirculars que deixen enrere la plaça. A la planta baixa hi trobem el que possiblement era la capella del castell. La trobem tocant, paret per paret, amb l’església romànica de Santa Maria. Aquesta primera sala situada a la dreta de l’entrada, ens obre pas fins un gran espai central que distribueix altres sales de l’entorn i on també hi ha l’escala amb baranes de fusta que donava accés als altres nivells de la fortificació medieval. En aquesta planta baixa és on millor es conserven les parets i el sostre. Fins i tot encara hi ha restes de mobiliari i una gran creu de forja decorada, d’uns dos metres de longitud, que al seu dia devia estar situada a la teulada del castell.\nAl primer pis hi ha les restes d’un gran saló que encara conserva solitària la llarg de foc amb l’escut del castell al centre. La resta d’estances, possiblement habitacions i sales d’estar, ja no tenen sostre. Tot i així encara conserven els colors de la pintura amb aquella línia de començaments del segle XX, quan es donava un color dominant i diferent a les parets de cada habitació: vermell, verd, blau. Estances que s’engalanaven amb arcs i voltes amb guix i estuc.\nDes d’aquesta mateixa planta accedim als patis del castell. S’obren per un espai porxat cobert de poc més d’un metre que ens presenta el jardí de la fortificació. En aquest espai l’escut i les inicials, BR, que situen el baró, són ben presents. Les trobem als capitells, coronant les voltes i, fins i tot, en una petita font d’aigua que hi ha a la paret del castell.\nPassejant pel jardí podem arribar fins a les dues torres de vigilància de planta rodona situades als escaires de la zona closa. Deuen tenir uns sis metres de diàmetre total. Presenten dos nivells als quals s’accedeix per una escala de cargol construïda a les mateixes parets de les torres. L’una dona al carrer on hi ha el cementiri. Igual que el castell està edificat damunt la mateixa roca del turó. Al seu interior, a la part central, hi ha el mausoleu amb una gran capella de la família Ribelles. Té unes dimensions colossals.\nDe la tercera planta únicament podem parlar pels finestrals que la fitaven; la resta caldria anar a buscar-la a bocins per les plantes inferiors. Aquí ja no hi ha cap mena de coberta ni accés. Únicament la vegetació va acaronant dolçament uns murs humits que es resisteixen a caure definitivament.\nEl poble, uns seixanta veïns als quals se sumen algunes segones residències, és als peus del castell. Hi trobem gent gran que encara recorden sentir explicar als avis anys en què la fortificació estava habitada. Actualment, la propietària és descendent de la família nobiliària dels Llabrés, els quals van adquirir la fortificació al segle XIX, tot i que posteriorment es van establir a Mallorca.\nSegons explica l’alcaldessa, Montserrat Fornells, en els darrers 50 anys hi ha hagut diverses iniciatives per recuperar el castell. Així, als anys 60 es va projectar convertir-lo en un parador turístic, un projecte engrescador que no va prosperar. Fa dues dècades també va veure la iniciativa del multimilionari libi afincat a Londres Jarnaz Masoud, que el volia comprar per restaurar-lo. Aquest mateix home ja va comprar i recuperar l’any 2002 el castell de la Curullada, que avui és un digne exponent de les fortificacions medievals a la ribera del riu Ondara, al municipi de Granyanella. De fet, és el primer castell que se’ns dibuixa a la vista quan entrem a les comarques de Lleida venint de Barcelona. Posteriorment, també una filla d’aquest es va interessar per la fortalesa de Ribelles. Fins al moment, sembla que cap d’aquestes iniciatives han arribat a bon port.\nLa torre del castell està documentada abans de l’any 1000 i, tot i així, la baronia dels Ribelles està documentada a partir del segle XI. Comprenia l’espai fins a Guardiola i Vilalta poblacions que fiten els límits amb la Segarra per Sanaüja i Torrefeta i Florejacs. Llavors el baró va participar en les tasques de la conquesta de Lleida al costat del bisbe d’Urgell. Al segle XV els descendents es desvincularen de la baronia originària que es vendria al senyor de Tàrrega, Gispert de Pons. Des de llavors el castell va anar passant per diferents propietaris fins que al segle XIX va passar a la família Llabrés, que en són els actuals propietaris.\n1.Un coche desfrenado cae al río en Lleida con dos bebés y sus padres dentro\n2.La DGT obligará a repetir la ITV a miles de vehícules aunque todavía no les toque\n4.Puigdemont, libre sin medidas cautelares\n5.VÍDEO | Quema un coche en el barrio de Balàfia de Lleida\n2.El 'superpescado' que tiene más omega-3 que el salmón y cuesta la mitad\n3.El mapa que muestra qué zonas del mundo desaparecerían con el aumento del nivel del mar\n1. La prórroga de los ERTO se encalla después de la segunda ausencia del Ministerio de S...\n2. Los ciberdelincuentes combinan whatsapp y Bizum para robarte\n3. Aragonès celebra que Puigdemont salga de la prisión de Sassari y pide su "libertad t...\n4. El Govern refuerza el transporte con bus en Les Garrigues y la conexión con Lleida\n5. Se intensifica la explosividad del volcán de La Palma


Sin Categoría | CCCB Veus - Part 19\nLes cèl·lules mare, a debat\noctubre 14th, 2014 Centre Documentació i Debat No Comments\nLes cèl·lules mare (stem cells) són cèl·lules presents a tots els teixits del cos, que amb la seva capacitat per dividir-se i duplicar-se permeten la renovació i regeneració dels nostres òrgans, abastint-los rutinàriament de noves cèl·lules per substituir els milions de cèl·lules que moren cada dia. En dividir-se, la cèl·lula mare es duplica i pot crear cèl·lules diferents (cèl·lules de la sang, dels teixits, de la pell, etcètera) segons les necessitats que tingui el cos. Aquesta capacitat regeneradora, i el potencial que podria tenir la creació dirigida d’aquestes cèl·lules noves en el tractament de determinades malalties, ha convertit la investigació en cèl·lules mare en un dels camps més apassionants de la recerca científica actual.\nDesprés del cicles dedicats als grans reptes de la biomedicina, els reptes energètics i el cervell, el Centre acull aquesta tardor ‘Cèl·lules mare: un futur sense malalties?‘ , el quart debat ICREA-CCCB, que donarà veu a quatre dels millors científics que treballen la disciplina a Catalunya per conèixer els últims avenços i reptes de la seva recerca.\n“Al Japó ja s’han fet assajos clínics per regenerar teixits amb cèl·lules mare”\nSalvador A. Benitah, professor d’investigació ICREA a l’Institut de Recerca Biomèdica de Barcelona, obrirà els debats ICREA d’aquesta tardor el dimarts 21 d’octubre amb la conferència ‘Les cèl·lules mare: què són i quin paper tenen en els éssers vius‘. En l’entrevista, Benitah ens avança quines són les funcions de les cèl·lules mare en l’organisme, i explica perquè la polèmica que causava la recerca amb cèl·lules mare procedents d’embrions ja ha passat a la història: “Amb el descobriment de Shin’ya Yamanaka, que li va merèixer el premi Nobel de Medicina del 2012, podem portar qualsevol cèl·lula mare de l’organisme a l’estat embrionari, de manera que podríem acabar regenerant els òrgans d’un pacient i llavors transplantar-los, i tot a partir de les seves pròpies cèl·lules adultes”.\n“Amb les cèl·lules mare podríem tractar les malalties més freqüents del món occidental”\nFins on podrà arribar la recerca amb cèl·lules mare? Ens ho explicarà el dimarts 28 d’octubre Ángel Raya, professor d’investigació ICREA a l’Institut de Bioenginyeria de Catalunya i director del Centre de Medicina Regenerativa de Barcelona a la conferència ‘Cèl·lules mare i medicina regenerativa: realitats i promeses‘. Per Raya les cèl·lules mare són “eines” que en el futur ens haurien de permetre tractar les malalties degeneratives més freqüents al nostre món: diabetis, malaltia de Parkinson, fallades cardíaques, i en general, “totes aquelles malalties vinculades a l’envelliment dels òrgans”. Al Centre de Medicina Regenerativa treballen per generar òrgans i cèl·lules al laboratori: “partint d’aquestes cèl·lules mare intentarem arribar a produir al laboratori les cèl·lules que necessita un pacient en concret”.\n“Les cèl·lules mare són les causants de la reaparició dels tumors”\nLes cèl·lules mare són beneficioses en la majoria d’òrgans i funcions del cos, però en el cas del càncer i els tumors la tasca de les cèl·lules mare resulta clarament perjudicial. Ens ho explicarà el dimarts 11 de novembre Joan Seoane, professor d’investigació ICREA al Vall d’Hebron Institut d’Oncologia, a la conferència ‘Cap a una nova comprensió del càncer i les seves teràpies‘. “Els tumors estan generats per les mateixes cèl·lules mare que, en condicions normals, generen teixits”, explica Seoane, i això té conseqüències: “en els càncers les cèl·lules mare són les responsables de que els tumors tornin a aparèixer i que vagin a altres llocs, segons com funcioni la metàstasi”.\nTambé participarà als debats la professora d’investigació ICREA i catedràtica de Biologia Cel·lular a la Universitat Pompeu Fabra Pura Muñoz, amb la conferència ‘Cèl·lules mare i envelliment: podem manipular el procés?‘ del dimarts 4 de novembre.\nPosted in Sin categoría el octubre 14th, 2014\nTags: Cèl·lules mare, CentreDoc, ciència, Conferències, Debats, Debats ICREA, debatsICREA


El projecte Patrimoni – PEU de la Universitat Jaume I se suma a l’Any Europeu del Patrimoni Cultural amb un projecte col·laboratiu\n13/02/2018 | SASC\nQuè sents que és el patrimoni cultural? Persones, llocs, històries #peopleplacesstories\nEl projecte Patrimoni del Programa d'Extensió Universitària de la Universitat Jaume I se suma a les celebracions de l'Any Europeu del Patrimoni Cultural amb una proposta col·laborativa per a aproximar-nos al concepte de patrimoni cultural a la qual esteu tots i totes convidats.\nAl 2018, els ciutadans i ciutadanes d'Europa celebrem l’Any Internacional del Patrimoni Cultural i el projecte Patrimoni de l’UJI us convida a enviar un xicotet text acompanyat amb una imatge sobre el que penseu i sentiu que és el patrimoni cultural a partir del lema “Persones, llocs, històries”, lema que articula la Convenció de Faro del Consell d'Europa.\nPot ser un record, una reflexió, una idea, una forma de treballar, un repte i pot expressar-se com un relat breu, un poema, una imatge… al voltant de “Persones, llocs, històries”. Les vostres aportacions i reflexions en aquest procés col·laboratiu seran publicades en el número 10 de la revista Memòria Viva del projecte Patrimoni – PEU de la Universitat Jaume I (juliol 2018) i ens serviran com a punt de partida cap a la necessària revisió participativa del concepte de patrimoni cultural.\nEn aquest enllaç podeu consultar tots els detalls d’aquesta convocatòria que romandrà oberta fins el 25 de febrer i els diferents canals per a poder participar.


L'Atlètic de Madrid allunya encara més el Barça del títol de Lliga (2-2)\nBarcelona, Catalunya. Dimarts, 30 de juny de 2020. 23:56\nActualitzat Dimecres, 1 de juliol de 2020. 00:05\nAixí es perd una Lliga. El Barça ha tornat a decebre, demostrant que ja no és aquell equip que un dia va ser, i a sobre es deixa dos punts pel camí que encara l'allunyen més del títol (2-2). L'Atlètic de Madrid ha estat combatiu com sempre i ha demostrat el perquè és el tercer classificat.\nUn regal entre la decepció\nVeure un partit del Barça a dia d'avui és un espectacle lamentable, que sort que no paga cap aficionat per veure en directe. La Lliga ja fa dies que està mig perduda i tot i que a l'inici el Barça ha començat amb empenta, a mesura que han passat els minuts tot ha tornat a la fatídica realitat.\nDisputa de pilota de Piqué\nNo hi ha hagut trident d'inici perquè Quique Setién ha tornat a cedir a les circumstàncies i ha abaixat el cap per donar les claus del vestidor als jugadors. Amb Leo Messi i Luis Suárez, i un mitjapunta com Arturo Vidal. I si el Barça ha apostat per la brega, contra l'Atlètic ja poden anar preparats.\nI encara ha tingut sort el Barça després que Diego Costa es fes un autogol al minut 12 després d'un córner picat per Messi. Un miratge d'un partit novament decebedor en el qual el Barça intentava jugar a futbol però l'únic que ha demostrat és que a hores d'ara és un equip absolutament derrotat.\nCelebració de Messi, Busquets, Rakitic i Riqui Puig després del primer gol\nEl festival dels penals\nMostra d'aquest estat derrotista continu del Barça s'ha demostrat tres minuts després quan Arturo Vidal ha comès un penal innocent i imperdonable sobre Carrasco. Ter Stegen, en primera instància, ha aturat la pena màxima picada per Diego Costa, però el VAR ha decretat la repetició perquè el porter del Barça s'havia avançat. I a la segona Saúl no ha perdonat.\nDes d'aleshores fins a la segona meitat ha estat un autèntic despropòsit del Barça. Si la pilota no passava pels peus de Messi, allà no es movia ningú. L'únic que intentava fer alguna cosa era Riqui Puig, però al mig del camp, acompanyat de Rakitic i Busquets, no ha trobat solucions.\nRiqui Puig jugant una pilota amb Arias\nI han tornat a aparèixer els penals. Primer perquè Messi per fi fes el seu gol 700 al minut 50 després d'una falta discutible dins l'àrea a Semedo. I l'espectacle ha seguit amb el mateix Semedo cometent un altre discutible penal sobre Carrasco deu minut després. I Saúl ha fet el seu doblet.\nL'última mitja hora no ha arreglat res. El Barça ha continuat ofuscat, sense idees i frenat una vegada i una altra per un Atlètic guerrer. Fins i tot, els matalassers han estat més a prop de la victòria.\nNo hauria de ser així, però el Barça pot donar gràcies pel punt aconseguit després d'un partit terrible. Així es perd una Lliga. I amb aquest nivell també diran ràpid adeu de la Champions.\nLliga Santander La contracrònica oportunista Pau Cusí\nFutbol Messi arriba a l'estratosfèrica xifra dels 700 gols Albert Malla\nLliga Santander El canvi de look de Messi contra l'Atlètic de Madrid El Nacional\nBarça El Barça ven Marc Cucurella al Getafe per seguir fent caixa El Nacional


Apartment in Grassina IX Impruneta Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment in Grassina IX\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment in Grassina IX és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Grassina. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Grassina. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Grassina, faci de Apartment in Grassina IX la vostra llar.


El CEIP L’Olla celebra el seu 50 aniversari - Altea Digital\nEl CEIP L’Olla celebra el seu 50 aniversari\nUn dimecres 21 de setembre de l’any 1966 obria les seues portes el col·legi públic de l’Olla. 50 anys després, i coincidint també en dimecres, els alumnes, pares i mares i mestres del centre han celebrat l’aniversari del col·legi que en aquell temps comptava amb 62 alumnes.\nAlumnes i ex alumnes han participat en una jornada festiva a la qual s’han sumat representants de la comunitat educativa d’Altea, com els directors dels quatre CEIP, El Blanquinal, Les Rotes, Garganes i Altea la Vella; l’alcalde d’Altea, Jaume Llinares i la regidora d’Educació, Vicenta Pérez. L’acte també ha comptat amb la presència de l’inspector de zona José Vicente López.\nLes celebracions del 50 aniversari seguiran amb altres activitats com el sopar de cabasset que tindrà lloc el pròxim dia 8 d’octubre al pati del centre, en el que participaran alumnes i ex alumnes del centre, i el professorat del CEIP l’Olla. Esta activitat està oberta a totes les persones que han tingut alguna relació amb el centre i s’espera també que assistisquen alguns dels alumnes que van inaugurar el col·legi. El CEIP L’Olla també acollirà una exposició retrospectiva amb fotografies i altres objectes relacionats amb el mateix.\nEl CEIP L’Olla està dirigit en l’actualitat per Luis López i compta amb 121 alumnes d’Educació Infantil i Primària.


CAKE POPS – L'anna al país de les meravelles\nPosted on 25 Març 2013 23 Març 2015 by nitamiu\nTinc una joguina nova, un dia navegant per aquests mars virtuals vaig trobar això, ho havia vist d’altres vegades però no m’havia cridat massa l’atenció, però sempre hi ha aquell dia que et lleves amb alguna neurona connectada al revés o inspirada i allò que no et semblava interessant de cop esdevé importantíssim. Com que vivim en aquest món taaaant global vaig intentar comprar el motlle especial als USA, val a dir que era força econòmic però en el moment de procedir al pagament em van avisar que no ho enviaven a l’estranger, per tant vaig haver de reconèixer que vivia a Europa i buscar alternatives al vell món, i evidentment la vaig trobar a casa nostra, acabada de sortir del forn, crec que el sentit més literal, us deixo l’enllaç a Lékué i una foto preciosa que evidentment no és meva.\nEs tracta de fer la massa que es desitgi, jo per estrenar el motlle vaig fer servir un preparat dels què venen per fer pans de pessic sense gluten que particularment no m’entusiasmen però et poden salvar en cas d’urgència i no fallen mai. Una vegada cuites, cal anar en compte perquè els temps de cocció han de ser molt inferiors a la cocció d’un pastís tradicional, vindria a ser com per fer magdalenes, es tracta d’esperar a què es refredin i decorar-les com es vulgui, jo evidentment em vaig decidir per la xocolata, però admet qualsevol cobertura.\nEl motlle té un foradet a cada “bombolla” que té un doble ús, per una banda permet col.locar els cake pops una vegada acabats i decorats per tal que s’assequi el fondant si es que hem decidit col·locar-los-hi el bastonet tipus xupa-xup, però la funció principal és que durant la cocció surti la massa excedent del seu lloc i així garantir una cocció uniforme i una massa no tupida .\nEntrada anteriorELS PAPERS PÒSTUMS DEL CLUB PICKWICK\nSegüent entradaUN BRI DE LLUM – GIORDANO BRUNO\n5 pensaments sobre “CAKE POPS”\nil cavaliere rosso\t 25 Març 20138:00 pm\t Resposta\nSícoris\t 25 Març 20138:11 pm\t Resposta\nSe m'està fent la boca aigua amb la pinta que fa tot… Es nota que encara no he sopat!;=)\nAnna Tomàs\t 25 Març 201311:32 pm\t Resposta\ngràcies guapus!!! practicaré molt per portar-ne a la propera trobada!!\npons007\t 26 Març 20139:22 am\t Resposta\ngairebé sembla que els pugui tastar! gairebé…\nAnna Tomàs\t 27 Març 20133:43 pm\t Resposta


Detalls: Las místicas\nUn jesuita con cargos importantes (profesor en Lovaina y Roma, arzobispo de Capua y cardenal), pero de vida muy sencilla (1542-1621).\nEditorial León Alado - Presentació del llibre Las místicas de Pilar Paricio.\nL'acte anirà a càrrec de Pilar Paricio, autora de l'obra.\nL'esdeveniment tindrà lloc dijous 31 de maig a les 19h a la Sala Pere Casaldàliga de la Llibreria Claret.\nEl llibre proposa un acostament a la mística femenina de diverses èpoques i territoris a través de les figures de Teresa de Jesús, Hildegarda Von Bingen, Hadewijch d'Anvers, Margarita Porete i María Magdalena.\nEstà escrit per tres autores que convergeixen en la seva pràctica espiritual, des de la qual s'aproximen a l'experiència d'aquestes dones excepcionals.\nLa mística femenina cristina es caracteritza per una intensa i apassionada cerca de l'estimat, de la divinitat a través de l'oració, l'escriptura, la música i l'ajuda a uns altres. Aquestes dones, ignorades, perseguides, aïllades, criticades en la seva època, van aconseguir inigualables experiències místiques que van immortalitzar en els seus escrits. A la presentació, proposem una lectura dels seus escrits, com a acostament a la seva espiritualitat, i un intercanvi entre els assistents.


EQUIP CEM - cempapiol.cat\nCorredores i corredors de l’Equip!\nAmb la intenció i moltes ganes de voler reiniciar les activitats del nostre Equip, des del CEM hem fet un calendari que anirem actualitzant mes a mes. Hi haurà novetats de tota mena, sortides de diversos nivells, calendari de curses variades (muntanya i asfalt) per poder coincidir amb més facilitat, entrevistes, xerrades tècniques, esmorzars...i una proposta sorpresa que ens la reservem de moment i pot ser la bomba !!!\nTrobareu informació tant el web com el facebook del CEM. Evidentment, tot això no tindrà sentit sense la vostre participació, per tant, esperem que us apunteu a les sortides, pengeu fotos, cròniques i que aporteu tantes idees com pogueu per a fer créixer l’Equip encara més.\nAquest proper dissabte farem la primera sortida per la muntanya a una hora encara per determinar; consistirà en una rodada de 50’ aproximadament (hi hauran dos circuits de diferents dificultats i ritmes) i a continuació una sessió d’uns 30’ de força i tècnica de cursa.\nAprofitarem la sortida per parlar en detall del nou projecte i prendrem nota de totes les vostres propostes.\nEl dissabte us esperem a tots i totes!!!


Abans de la reconquesta cristiana el lloc ja estava poblat, tal com consta en un document de 1097 en el qual Ramón Berenguer III cedeix el castell de la Ràpita al monestir de Sant Cugat. El comte va imposar la condició que el lloc fos repoblat pels monjos del cenobi. Es va establir un priorat al castell que va servir perquè s`iniciés la recolonització de les terres, especialment activa durant el segle XIII.\nEn 1260 els monjos de Sant Cugat van vendre el castell i la resta del terme als hospitalaris amb els quals havien mantingut diversos pleits. Al castell es va establir una comunitat femenina que va romandre en el mateix fins a 1579, any en què es van traslladar a Tortosa. En 1280 el senyoriu del lloc va quedar en mans de la corona.\nA mitjan segle XVIII, el rei Carles III va ordenar la construcció d`un port a la zona del Delta de l`Ebre, així com la d`un important nucli urbà a la vila pesquera de la Ràpita. En el seu honor, el lloc rebria el nom de Sant Carles de la Ràpita. El rei volia convertir el port dels Alfacs en un dels principals de la Mediterrània, de manera que entre 1780-1794 es va construir un canal de navegació que unia Amposta amb la Ràpita, es va fortificar el lloc i es van iniciar les obres de construcció de diversos edificis, com la duana, el palau del governador o l`església. La mort del rei i el caos econòmic dels últims anys del seu regnat van deixar la majoria de les obres incompletes.\nEl 1811, durant la Guerra de la Independència, el general Louis Gabriel Suchet es va fortificar durant un temps al port de la Ràpita, que va ser ocupada de nou després de la presa de Tarragona. El 1860 es va produir a la ciutat el desembarcament del general Ortega, intent de revolta carlista per enderrocar la reina Isabel II.\nLa vila es va constituir oficialment com a municipi el 1838 adoptant el nom oficial de San Carlos de la Rápita, que va canviar el 1982 la seva denominació oficial per la forma catalana Sant Carles de la Ràpita.\nGran part de l`arquitectura de la ciutat és d`aspecte neoclàssic, fruit de les obres iniciades per Carlos III. Destaquen l`edifici de la Glorieta i el conegut com a església nova.\nLa Glorieta es troba a la part superior de la vila. Aquesta obra, que va quedar inacabada, estava pensada per funcionar com un mirador cap al mar, funció que ha desaparegut ja que es troba envoltada d`alts edificis. Es tracta d`una rotonda amb tres arcs de maó emmarcats per columnes. A l`interior es troben altres columnes que havien de sostenir la cúpula que no va arribar a construir-se.\nL`edifici conegut com a església nova era en realitat destinat a funcions administratives. També inacabat, presenta planta de creu grega. La façana és neoclàssica amb una porta d`entrada en la qual apareixen dues columnes jòniques. Tant aquest edifici com el de la Glorieta estan considerats monuments des de 1984.\nPaisatge de la Ràpita.\nL`església parroquial està dedicada a la Santíssima Trinitat. Es va construir el 1941 en el mateix lloc en el qual es trobava l`antic temple, enderrocat durant la Guerra Civil. És de nau única amb capelles laterals. L`absis està cobert per una volta de quart d`esfera. Té annex un campanar sense cap ornament.\nA la zona de la Torreta es troba la torre de la Guardiola, coronada per una estàtua del Sagrat Cor. És de planta quadrada i apareix documentada per primera vegada en 1483. Es conserva només una part de la mateixa.\nA les coves de la Moleta de Cartagena es van descobrir el 1964 una sèrie de pintures rupestres. Datades en el paleolític representen a un toro ia una figura situada entre les seves cames, que pot representar un arquer. En el fons marí s`han trobat també algunes restes romanes, bàsicament àmfores.\nSant Carles de la Ràpita celebra la seva festa major en el mes de juliol. Durant el mes de setembre tenen lloc les festes en honor de la Mare de Déu de la Ràpita.


J.R.R. Tolkien: Resenya del llibre La llegenda de Sigurd i Gudrún\nEurofolk: Cutura i Art, Llíbres, Mitología / Por wolfheart\nResenya del llibre La llegenda de Sigurd i Gudrún de Tolkien\nPer aquells amants de la mitologia nórdica i de l’obra de Tolkien, us recomanem aquet llibre que podeu adquirir en català i castellà. La llegenda de Sigurd i Gudrún de Tolkien, per primera vegada va ser publicada a escala mundial l´any2009. Aquesta era una obra desconeguda fins el moment que, el pare de la literatura fantàstica va escriure abans d’El Hobbit i El Senyor dels Anells, i que el su fill Christopher Tolkien es va encarregar personalment de preparar i publicar la edició que finalment va poder veure la llum en diferents idiomes.\nTolkien era un gran fan dels mites. La balada dels Völsungs és un relat de la història del gran heroi i caçador de dracs Sigurd, El drac Fafbir (o también Fafner), i del tresor es va apoderar; del despertar de la valquiria Brynhild, que jeia dormint envoltada per un mur de foc, i també de les seves esposalles; aquest llibre de Tolkien també narra l’arribada a la cort dels grans prínceps o nibelungs. Allà va néixer un gran amor, i alhora odi, aquest es va veure alimentat pel poder de la fetillera i iniciada en la màgia, mare dels nibelungs.\nEn aquest llibre de Tolkien trobarem passatges de dramatisme intensitat, de confusió d’identitats, lluites, gelosia, i veurem la tragèdia de Sigurd i Brynhild, del Nibelung Gunnar i la seva germana Gudrún.\nLa versió que va fer J. R. R. Tolkien, i que va ser rescatada pel seu fill, es deu al seu gran coneixement en el tema, i el seu gran amor per aquest relat. També, com és lògic, a un exhaustiu estudi de Tolkien de la poesia noruega i islandesa recollida en l’Edda poètica, per això, podem observar l’ús d’estrofes breus en l’escriptura, els versos imiten els ritmes aliterativos dels poemes de l’Edda. Sens dubte Tolkien ens deixa una bona obra que ha de llegir tot l’amant d’aquest tipus de relats, de les llegendes nòrdiques i de l’obra d´aquest mestre.\nUs pot interessar: http://asatrucatalunya.org/llibres/\nEurofolk: Cutura i Art\nFestivitat de Walpurgis: La nit de les bruixes (30 d’Abril-1 de Maig)\nEls vitralls wagnerians al cercle del Liceu\nAsatrú Catalunya a l’acte «Donació d’òrgans, una mirada cultural i religiosa”\nYule, solstici d’hivern. (20-21 de Desembre)\nSortida al museu d’història de Barcelona


Dansa urbana per a adults | Festival Deltebre Dansa 2019\nMarion Sparber, Alan Fuentes i Alexandros Anastasiadis\nComencem la classe obrint els nostres canals de consciència i connectant amb el nostre company manipulant, provant i especulant amb la seva estructura i pes. En aquesta primera part, l’ús del joc ens permet connectar amb la nostra part instintiva i primitiva, sintonitzant un flux de respiració natural compartit. Ens preparem per saltar, creuar, empènyer, tirar, evitar, abraçar i sostenir-nos els uns als altres. Aprenem quanta resistència, poder i direcció es necessita per aconseguir el nostre màxim junts, investigant amb les eines facilitades i, finalment, aprenent el material de parella al final de cada classe.\nOriginària de Tirol del Sud, a Itàlia, Marion és una ballarina/instructora professional establerta a Berlín. Es va formar en dansa a les escoles Varium i Iwanson. Com a professora, coreògrafa i ballarina, ha treballat en diversos col·legis i festivals a Itàlia, Espanya, Costa Rica, Rússia, Portugal, Polònia, Suïssa, Àustria, els Estats Units, Guatemala, El Salvador, Mèxic i Alemanya. Ha col·laborat amb Francisco Cordova, Stella Zannou, Sonia Rodriguez i ADN-Dialect.\nBallarí i professor mexicà, Alan es va formar a SEAD (Àustria), estudiant en el programa de postgrau BODHI PROJECT i en l’EPDM a Mazatlán (Mèxic) rebent la seva llicenciatura en Dansa Contemporània. Actualment, resideix a Berlín i investiga sobre improvisació i teatre, mostrant una forta connexió amb la dansa física i el moviment. Després de graduar-se, va acumular experiència amb diversos coreògrafs i companyies: Ralf Jarochinsky, Christine Gouzelis i Paul Blackman, Sita Ostheimer, Etienne Gilloteau i Karolin Stächele.\nAlexandros “Greco” és llicenciat en Física i graduat en Dansa. Ha creat i actuat en diversos espectacles de dansa i teatre de carrer amb el col·lectiu Dance And The Mind. Des del 2017, treballa a la companyia Ultima Vez – Wim Vandekeybus en les produccions In spite of wishing and wanting i Trap Town. El seu treball personal l’ha portat a terme en companyia dels seus companys amb la companyia La Otra Familia. Com a professor, Alexandros vol connectar elements acrobàtics, dansa i altres disciplines que ell ha practicat i, més important, compartir la seva passió pel moviment.


Sovint les dites populars es repeteixen com un joc de paraules o com una frase feta sense sentit literal. Però a vegades, tornen a prendre tot el seu significat.\nEl passat 28 d'abril -i els dies precedents- es va produir una baixada de temperatures que va provocar gelades que van afectar de manera notable els conreus de la comarca de l'Anoia i altres punts de la Catalunya interior.\nEl percentatge de danys sembla elevat, però cal veure l'evolució de la collita per a determinar les pèrdues reals.\nL'aire fred pesa més que l'aire càlid, i durant la matinada (si no hi ha vent ni núvols), el fred s'acumula a les fondalades i a vegades el dany és qüestió de metres i, fins i tot, de centímetres.\nPassades unes hores ja es detecten danys en les parts tendres dels conreus més sensibles. Vinya, patates i noguers ens fan adonar de fins a quin punt ha arribat el dany. A la nostra comarca, arriba a assecar el cent per cent d'algunes vinyes. La planta no mor, tornarà a brotar, però perd la capacitat de produir fruit.\nPassats uns dies es veu clara la incidència del fred en els fruits ja formats, com ametlles, cireres o albercocs. Les ametlles ja havien assolit el seu tamany definitiu, i ara veiem com, esgrogueïdes, cauen.\nPassades unes setmanes es fa evident l'afectació en cereals i pèsols. Sobretot, es fa visible en l'ordi, en el qual les espigues bones s'inclinen pel pes dels grans, mentre les que van ser malmeses per la gelada, romanen dretes, sense fruit.\nEl fred, com les altres adversitats climàtiques, està cobert per l'assegurança de danys d'Agroseguro. Però ens trobem que la normativa de l'assegurança avalua el dany per fred en el conjunt de l'explotació, no pas parcel·la a parcel·la. Així hauria de ser, ja que el dany per fred és un fenomen puntual, local, no pas general.\nAixò ens porta que, a la pràctica, molt poc o res del dany sofert serà indemnitzable, tot i anar pagant una quota a l'asseguradora any rere any.\nNo es pot dir blat fins que no és al sac, ben lligat... i cobrat!


Route Montalt (Nord i Sud) per Canal del Mano, Llaberia, Cingles del Tortó i Coves de les Dues Boques, Ramer, La Fou i Sendal - Capçanes, Catalunya (España)- GPS track\nMontalt (Nord i Sud) per Canal del Mano, Llaberia, Cingles del Tortó i Coves de les Dues Boques, Ramer, La Fou i Sendal\n40.163 339 8165\n160211 Serra Llaberia. CAPÇANES: Del corral Gavaldà a Caseta Vall-Mas Cosme-Pas Equipat del Grauet-LLaberia-La Fou-Gavaldà (wandelen)\nCAPÇANES : Canal del Llop - Cova dues Boques - Canal del Mano - Montalt Nord - Montalt Sud - Barranc de Portadeix (wandelen)\nMontalt Punta Nord i Sud des de Capçanes (wandelen)\nCapçanes-Cova dels 2 ulls-Montalt S-Barranc Portadeix-Capçanes (wandelen)\n577 maal bekeken, 28 maal gedownload\nNotable ruta sortint des del Corral de Gavaldá (Capçanes, Priorat) en la que remuntarem el Barranc de la Font Gran fent pas per la Cova Dues Boques i desprès enfilarem la costeruda Canal del Mano tot recolçant alguna mà fins coronar les dues puntes del Montalt (Nord [762m] i Sud [749m]). Baixarem passant pel Salt de Portadeix fins el Mas del Ramer, on desprès d’explorar l’interessant Cova del Ramer (magnífica l’estalagmita de la sala final) pujarem pel Camí Vell de Tivissa fins el pintoresc i medieval poble de Llaberia i la seva església de Sant Joan Degollat (s.XII). Per tancar el cercle davallarem revoltant els verticals Cingles del Tortó, farem un cop d’ull a la balma de la Cova de les Gralles i la Cova de La Fou (a dia d’avui no es pot entrar per una esllavissada), ens refrescarem en la Font de la Mata (surgència) i veurem les formacions de tosca i travertins del Racó i Coves del Sendal.\n***RECORREGUT: Corral de Gavaldá-Mas de Rosalio-Mas de Margalef-Camí del Barranc de la Font Gran-Cova Dues Boques-Portella del Montalt-Canal del Mano-Collet en la carena-Montalt Punta Nord (762m)-Collet en la carena-Montalt Punta Sud (749m)-Salt del Barranc de Portadeix-Coll de la Mina-Mas del Ramer-Cova del Ramer-Camí Vell de Tivissa a Llaberia-Avenc del Ratolí-Collet del Planet del Vent-La Creu de Llaberia-Llaberia (poble)-Església de Sant Joan Degollat-Font de l’Horta-Collet de la Remullana-Camí dels Cingles del Tortó-Cova de les Gralles (balma)-Cruïlla del Barranc del Tortó-Cova de la Fou-Font de la Mata (surgència)-Camí del Barranc de la Fou-Prop del Mas Collet-Racó i Coves de la Sendal-Coll de les Revoltes-Corral de Gavaldá.\n***RESSENYA: Ruta feta el 16-03-2019. Arribats al poble de Capçanes seguim indicacions cap a l’Hotel-restaurant “Mas Collet” per una pista cimentada, deixem el vehicle abans d’arribar a l’hotel, tot just al costat del Corral de Gavaldá i d’un indicador (hi ha espai per un parell de vehicles). La tornada la farem pel camí indicat cap a “La Fou”, així que iniciem la caminada seguint la pista cimentada cap al “Mas Collet” (S) entre pins i voltant camps de vinyes. Poc desprès deixem una pista a la dreta i seguim per la nostra pista cimentada (SE) cap al “Mas Collet” tot encetant la pujada entre camps de vinyes i ametllers i passant a tocar del Mas Rosalio i el Mas de Margalef. Passat aquest ùltim mas passem al costat d’una bassa i arribem a una cruïlla senyalitzada: aquí deixem la pista (que continua cap al Mas Collet) i prenem una pista secundària a la dreta (S, senyals GR) cap a “Tivissa”. De seguida els senyals GR ens conviden a deixar la pista i prendre un sender fressat que continua pujant amb tendència al S tot endintsant-se en el bosc i resseguint el Barranc de la Font Gran per un clar camí vell. Més amunt el sender (S, senyals GR) dibuixa algunes giragonses tot pujant, desprès rebutgem un corriol a l’esquerra i seguim una mica més al S fins alrededor de la cota 580m, punt on ens desviem opcionalment a la dreta per un corriol (fites) que s’enfila fort pero breu a l’O fins arribar a la Cova Dues Boques, amb un total de 55m de recorregut i amb dues boques obertes a la cinglera intercomunicades (podem entrar per una i sortir per l’altre). Vista la cova tornem al sender que portàvem i el reprenem (S, senyals GR) pujant un xic més fins travessar la Portella de Montalt, passada la qual el sender davalla (S, senyals GR) pel vessant solei de la muntanya tot deixant a la nostra esquerra l’abrupte vessant O del Montalt. Ben aviat arribem a una cruïlla de camins senyalitzada on deixem els senyals GR i prenem un corriol a l’esquerra (E, senyals verds) cap a la “Canal del Mano” que s’enfila de valent i directe cap a les abruptes parets. D’inici el corriol està una mica tapat per la vegetació (res de l’altre món) fins que, alrededor de la cota 620m, abastem l’inici de la Canal del Mano, on començem a pujar tot recolçant les mans o grimpant fàcil (Iº) per terreny calcàri (senyals verds). Més amunt la canal es defineix una mica més i seguim pujant dret pero ara ja sense posar les mans, sempre en pujada directe fins gairebé al final, on el corriol (senyals verds) tomba al N i fent un petit flanqueig final ens porta a guanyar la carena en un collet. Des d’aquest coll fem una “anada-tornada” que encetem seguint un corriol a l’esquerra (N, fites) tot resseguint la carena que aviat ens deixa just a sota de l’abrupte punt culminant del Montalt N. Aquí el corriol (fites) revolta el vessant O del cim fins estar ubicats en la cara N d’aquest, punt on prenem una senda a la dreta que ens acaba de pujar tot recolçant alguna mà fàcil fins el cim del Montalt Nord (762m), on gaudim d’una excel·lent vista panoràmica. Des del cim desfem el camí fet fins el collet on iniciàvem “l’anada-tornada” abans esmentada i ara prenem un corriol (S, fites) que va decantat per l’inclinat vessant herbat amb matollar del costat E de la carena fent un traçat força planer amb una pujadeta final que aviat ens deixa en l’aplanat cim del Montalt Sud (749m), coronat per un vértex geodèsic i una vista bona pero inferior al Montalt Nord. Des del mateix vértex davallem seguint una senda ben fitada a l’E, sense un camí definit pero per terreny obert i, poc més avall, just quan la senda tomba al S, apareix un corriol prou fressat (senyals blaus i grocs) que continua davallant per terreny força obert d’antigues feixes i cada vegada amb més pins. Finalment el corriol (senyals blaus i grocs) tomba a l’E/SE i acaba desembocant en una pista-camí, que prenem a l’esquerra (N/NE) davallant lleugerament a prop de l’incipient Barranc de Portadeix. Més endavant deixem a la dreta un camí senyalitzat que mena a la Font d’en Sanxo i seguim la nostra pista-camí (N/NE), que tot just passar al costat del Salt de Portadeix (avui totalment sec) comença a pujar un xic (N) amb un ùltims metres a l’E que ens deixen en la cruïlla de camins senyalitada del Coll de la Mina: seguim cap al “Mas del Ramer” per la pista (senyals PR) que davalla a l’E fins arribar poc mes avall a una nova cruïlla senyalitzada, on deixem els senyals PR (se’n van a l’esquerra) i seguim cap al “Mas del Ramer” per la pista secundària que continua recte (E). Ben aviat arribem al Mas del Ramer, envoltat de camps d’oliveres i ametllers així com feixes treballades. Al costat del mateix mas prenem un sender fressat (Camí Vell de Tivissa a Llaberia, senyals grocs) que comença a pujar tot agafant rapidament tendència al N fent algunes ziga-zagues i, alrededor de la cota 470m, ens desviem momentàneament a la dreta (E) per un corriol que flanqueja una cinglera tombant al NE fins trobar una balma força gran on es veu l’entrada de la Cova del Ramer, que té un total de 20m de recorregut i un desnivell màxim de 15m. Per accedir a l’interior cal fer una petita grimpadeta i desprès seguim per una curta galeria de bones dimensions que als 4m esdevé un conducte descendent enmig d’un caos de blocs on cal passar mig ajupit i desgrimpant en alguns punts fins arribar a un replà des d’on podem gaudir de l’amagada sala final de la cova, de gran alçada, molt concreccionada i presidida per una magnífica estalagmita. Vista la cova reprenem el sender que portàvem (senyals grocs) tot pujant i orientant-se rapidament al NE per zones d’antigues feixes i bosquets. Mes endavant travessem una pista asfaltada i seguim pujant pel nostre sender fressat (NE, senyals grocs), desprès pugem un xic més marcat tot tombant al N per la zona de Els Tomasals entre pins i alzines i finalment el sender tomba de nou al NE passant al costat de l’Avenc del Ratolí fins abastar un camí més ample en el Collet del Planet del Vent, on s’hi forma una cruïlla de camins senyalitzada: seguim cap a “Llaberia” tot agafant aquest camí a la dreta (E, senyals grocs), que aviat desemboca en la carretera d’accès al poble de Llaberia (TV-3111), carretera que prenem a l’esquerra i, als pocs metres, trobem a la dreta de la carretera i una mica amagada la Creu de Llaberia. Vista la creu reprenem la carretera al NE i en lleugera davallada fins arribar al pintoresc poble de Llaberia. Tal com arribem al poble seguim pel C/del Forn, que de seguida ens porta al C/de l’Església, punt des d’on ens desviem a la dreta (E) fent una breu “anada-tornada” seguint aquest carrer a la dreta fins l’església de Sant Joan Degollat (s.XII), ubicada a la part alta del poble. Vista l’església reprenem el carrer avall (O) fins sortir ben aviat del poble, on al costat de l’ùltima casa un indicador ens convida a anar cap a “La Fou” per un sender fressat (senyals GR) que surt a l’O. Tot seguit aquest sender desemboca en una pista-cami, que seguim en la direcció que portem (O) tot voltant camps i aviat deixem aquesta pista i prenem un sender a l’esquerra (NO, senyals GR) que fa drecera i ens retorna a la pista-cami més endavant, tot just al costat de la bassa de la Font de l’Horta. Aquí tornem a obviar la pista i prenem un sender (senyals GR) que revolta la bassa i agafa tendència a l’O planejant entre boscos d’alzines i pins fins el poc marcat Collet de la Remullana. Travessat el coll el sender davalla un xic (O, senyals GR) i aviat arribem a una nova cruïlla de camins senyalitzada al costat d’una petita clariana: seguim cap a “Capçanes pel Camí Vell” tot agafant el sender que portàvem (senyals GR), que continua a l’O. Més endavant el sender comença a tombar paulatinament al S entre pins i desprès comença a davallar marcat per un antic grauet que va fent llaçades i ziga-zagues ben traçades tot apropant-se cap a uns evidents cingles. Desprès de perdre força alçada el sender (senyals GR) comença a faldejar els imponents Cingles del Tortó amb tendencia al S i, poc més avall, ens desviem a l’esquerra uns pocs metres per una senda (fites) que s’apropa a unes parets força espectaculars on hi han diversses vies d’escalada i trobem la Cova de les Gralles, una balma que forma una bona i resguardada balconada. Tornem al sender i el reprenem tot davallant (S, senyals GR) obviant algunes sendes a l’esquerra que menen a vies d’escalada, desprès el sender tomba al SO separant-se definitivament dels cingles, cada vegada per boscos més ombrívols i resseguint el Barranc del Tortó fins arribar a una nova cruïlla de camins senyalitzada: seguim cap a “Capçanes” pel sender que surt a la dreta (O, senyals GR i PR). De seguida el sender tomba al NO i, poc desprès, a l’alçada d’unes fites, ens desviem a la dreta (E) fent una “anada-tornada” per un corriol emboscat que aviat ens deixa en la Cova de la Fou, amb un total de 20m de recorregut, tot i que a dia d’avui està tapada per terra i pedres d’una esllavissada que no ens deixen entrar. Tornem al sender (senyals GR i PR) fent un breu tram al N fins una petita clariana on trobem un nou indicador, des d’on ens desviem apenes uns metres a la dreta fins la surgència de la Font de la Mata, d’aigües cristalines. A partir d’aquí el sender tomba a l’O i aviat acaba desembocant en una pista (indicador), on seguim cap a “Capçanes” tot agafant la pista a l’esquerra (NO, senyals GR i PR) pujant un xic entre xiprers, desprès passem al costat d’una construcció (que deixem a l’esquerra) i arribem a una nova cruïlla de camins senyalitzada. Aquí deixem la pista (i els senyals GR que continuen per la mateixa) i anem cap a “Capçanes per la Sendal” tot agafant un sender fressat a la dreta (NO, senyals PR) que continua dins del bosc revoltant el turó que es troba coronat pel Mas Collet. Arribats al costat Nord d’aquest turó el sender continua revoltant-lo tot tombant al SO fins arribar a la raconada del Racó i Coves del Sendal, un conjunt de petites cavitats, formacions i curiosos pasadissos típics que es formen en la pedra tosca i travertins. Vist el Racó del Sendal reprenem el sender (senyals PR), que a partir d’aquí regira cap al N per un tram ben arranjat en el vessant de la muntanya i, desprès de doblegar un contrafort, el sender tomba de nou al NO i continua força planer enlairat pel vessant esquerra del Barranc de Capçanes, que anem deixant sempre a la nostra dreta. Més endavant el sender (NO, senyals PR) comença a davallar suaument, desprès travessa uns camps d’oliveres (Coll de les Revoltes) i continuem davallant una mica més (NO, senyals PR) fins sortir al punt d’inici.\n***NOTA: Majoritàriament la ruta transita per corriols, senders i camins fressats i senyalitzats, nomès el breu tram de pujada fins l’inici de la Canal del Mano tot i estar senyalitzat amb senyals verds a dia d’avui (Març del 2019) està una mica tapat per vegetació alta (res de l’altre món). Tram dret i costerut amb algunes fàcils grimpades (Iº) en la Canal del Mano. Baixada dreta i estreta amb algunes desgrimpades en l’accès OPCIONAL a la sala final de la Cova del Ramer. Aquestes “dificultats” són molt fàcils per gent habituada a aquests menesters pero pot ser difícil per gent molt poc experimentada. Més informació de les diversses cavitats en Espeleoindex. Les nomenclatures fetes servir són les del Mapa de l’editorial Piolet “Serra de Llaberia”, que en alguns punts no coincideix amb el mapa del ICC.\nCorral de Gavaldá\nMas de Rosalio\nCamí dreta / Conexió GR\nPortella del Montalt\nTravessem pista asfaltada\nCollet del Planet del Vent\nCollet de la Remullana\nGrauet del Tortó\nCingles del Tortó\nCova de les Gralles (balma)\nBarranc del Tortó / Cruïlla\nFont de la Mata (surgència)\nCova de la Fou\nSenda dreta / Deixem GR\nRacó i coves del Sendal\nColl de les Revoltes\nMolt bona ruta com sempre Aventura't! menys la pujada per la canal tots els senders son de bon correr i val la pena baixar al fons de la cova ramer. El trak ok, salut i gracies per compartir!\nHola lamu! deu nidó quines cames que tens! gràcies a tú per deixar el teu comentari i valoració una vegada més, salut i muntanya!\nHallo, vond deze interessante route Montalt (Nord i Sud) per Canal del Mano, Llaberia, Cingles del Tortó i Coves de les Dues Boques, Ramer, La Fou i Sendal https://nl.wikiloc.com/routes-wandelen/montalt-nord-i-sud-per-canal-del-mano-llaberia-cingles-del-torto-i-coves-de-les-dues-boques-ramer-l-35966671 Met vriendelijke groet,, Wikiloc | Tracks uit de hele wereld


'El Nacional' estrena un popurri de Port Bo que prepara la cantada de Calella\nFoto: Fotos cedides per Picap\nBarcelona. Dijous, 5 de Juliol 2018. 05:25\nActualitzat: Dijous, 5 de Juliol 2018. 11:55\nPort Bo, un dels grans grups del món de les havaneres, presenta aquest divendres Quadern de viatge, un àlbum d'homenatge a J.L. Ortega Monasterio, l'autor d'algunes de les havaneres més conegudes, com El meu avi. I ho fa just el dia abans d'actuar al gran esdeveniment anual del món de les havaneres: la Cantada de Calella. El temea estrella de l'àlbum és el que el tanca, i El Nacional l'estrena abans de la sortida del disc. Es tracta d'un mix entre tres dels temes més coneguts d'Ortega Monasterio: El meu avi, La balada d'en Lucas i El canó de Palamós.\nMonasterio, el meu avi i molt més\nEl popurri de les cançons més populars de J.L. Ortega Monasterio", que tanca l'àlbum Quadern de viatge, destaca per una interpretació inusual de les músiques del mestre basco-català. En aquest mix, El meu avi es tropicalitza, també musicalment, amb un toc de maraques. El to caribeny aquí domina però serà present a tot el mix, tot i que La balada d'en Lucas pren un to més melangiós, amb un domini del vent. El popurri es tanca amb una versió d'El canó de Palamós en què aquesta melodia pren un aire d'espiritual negre.\nL'àlbum de Port Bo, que apareix aquest divendres, compta amb dotze temes: Si fóssim gavines, Vell mariner, Plora guiterra, Cap a romandre, Escolta es vent, La muñeca, Na nena, Nineta (Margarita y el mar), Nadala Marinera, La Rosa del port, Bitxintxo i, per acabar, el mix dels temes d'Ortega Monasterio.\nEl mestre i el resistent\nEl meu avi es va estrenar, justament, a una cantada d'havaneres de Calella de Palafrugell. Va ser l'any 1971, i els encarregats de cantar-la van ser Els Barrufets, als que Ortega Monasterio havia ofert la seva cançó. Josep Lluís Ortega Monasterio (1918-2004), va néixer a Santoña, d'una família de militars, però en quedar-se orfe es va traslladar a Catalunya. En esclatar la guerra civil va fugir per la frontera i es va incorporar a l'exèrcit franquista. Ja als anys 1940 va començar a composar havaneres. El 1964 es va establir a Palamós. Va formar part de la Unió Militar Democràtica (UMD) i per això va ser empresonat i expulsat de l'exèrcit. Aleshores va formar el grup d'havaneres Cavall Bernat i es va dedicar professionalment a la música. El 1999 va rebre la Creu de Sant Jordi. Es diu que va compondre més de 100 cançons (moltes d'elles havaneres) al llarg de la seva vida.\nLa cantada més massiva\nLa 52ª Cantada d'Havaneres de 2018, que se celebrarà el dissabte 7 (sempre es fa el primer dissabte de juliol), ja ha venut totes les entrades. El concert començarà a les 22h30 i comptarà amb la presència de Port Bo (Palafrugell), Peix Fregit (Palafrugell), Havàname (Barcelona) i L’Empordanet (Palafrugell). L'esdeveniment es retransmetrà en directe mitjançant una pantalla gegant a: Platja del Canadell i del Port Pelegrí (Calella), la Plaça Nova de Palafrugell i la Platja de Llafranc. Serà la primera vegada que un grup d'origen cubà participa a la festa; Havàname és un grup barceloní integrat per tres cubanes. A partir de les 00h30, la música passarà a les tavernes amb els "Concerts de Prop". I l'endemà Albert Pla oferirà un concert en el marc del festival Itaca a la plaça de Port Bo. El que va començar com una simple trobada de cantaires a la taverna de Can Batlle, el 1966, ha derivat en un espectacle de masses que en les darreres edicions ha superat els 40.000 assistents.\nMúsica popular 'L'home de la guitarra': tribut a Josep Bastons i a l'havanera Gustau Nerín\nMúsica El gran cantautor basc Kepa Junkera presenta Fok, un disc en català Gustau Nerín\nMúsica El disc 'Groc' de Xarim Aresté se solidaritza amb els presos polítics Gustau Nerín


Isidre Esteve, fora del Dakar\nActualitzada 14/01/2020 a les 09:40\nDirecció de carrera no li permet seguir en cursa però fora de competició i completa el seu primer abandó en cotxes || Fernando Alonso voreja el triomf\nPer primera vegada en les seues cinc participacions amb cotxe, Isidre Esteve ha hagut d’acomiadar-se abans de temps del Dakar. Ahir, la direcció de carrera no el va admetre en la categoria Dakar Experience, creada en aquesta edició perquè els pilots que no finalitzen una etapa puguin continuar, encara que en una classificació paral·lela, una decisió que li impedirà prendre la sortida de l’etapa d’avui.\nEl d’Oliana no va poder completar la jornada de diumenge perquè el seu prototip BV6 es va quedar sense turbo cap al quilòmetre 150 i, a partir d’allà, va viure una autèntica odissea, al ser remolcat per un camió d’assistència durant vuit hores en què només van poder recórrer un centenar de quilòmetres. Just abans d’afrontar la zona final de dunes, ja de nit, l’organització els va aconsellar continuar per carretera fins al campament, on van arribar entrada la matinada.\nL’equip d’Isidre Esteve havia aconseguit reparar l’avaria per tal de reenganxar-se avui i seguir dins de la categoria Dakar Experience. El Repsol Rally Team va fer tots els tràmits pertinents, però direcció de cursa va optar per no admetre’l a causa de la seua condició de pilot d’elit. “Ahir vam sortir de la pista perquè ens van aconsellar per l’Iritrack no passar les dunes de nit per un tema de seguretat. Els vam fer cas i vam arribar al campament per carretera, creient que havien pensat una solució i que podríem continuar competint. Així ho hem sol·licitat, però aquesta tarda ens han comunicat que el reglament no ens ho permetia. L’error va ser nostre per confiar en una possibilitat que mai ha existit”, resumia un resignat Esteve, que va afegir: “El nostre desig era completar les etapes que faltaven i arribar a la meta, per acumular el màxim de quilòmetres possibles de cara a pròximes edicions del Dakar.” Tot i la clatellada que ha suposat l’inesperat abandó, el pilot d’Oliana feia una lectura positiva del seu pas pel Dakar 2020 de l’Aràbia Saudita: “Hem demostrat que, si no tenim problemes ni cometem errors, som competitius, la qual cosa ens fa ser optimistes de cara al futur.”\nEn la jornada d’ahir, Fernando Alonso (Toyota) va estar a prop d’obtenir la primera victòria, encara que al final es va haver de conformar amb la segona posició, al darrere del francès Mathieu Serradori. El bicampió de Fórmula 1 va entrar quatre minuts al darrere de Serradori i el tretzè de la general. Carlos Sainz (Mini), per la seua part, va mantenir la primera plaça de la classificació malgrat acabar el dia a la quinzena posició.\nBetriu: “Els que anem amb moto no tenim gaires ganes de córrer”\nJaume Betriu, que ahir no va competir a l’anul·lar-se l’etapa de motos per la mort de Paulo Gonçalves, va reconèixer que “els que anem amb moto no tenim gaires ganes de córrer, però haurem d’acabar la cursa com sigui. Anirem amb més cura que mai”, va dir. El lleidatà va criticar que no s’anul·lés l’etapa de diumenge. “Tots vam passar pel lloc de l’accident i vam veure el que hi havia, i l’organització no va decidir anul·lar l’etapa i vam haver de córrer amb aquesta imatge al cap”, va explicar.


El Col·legi Claret guanya la Competició Catalana de Miniempreses | Catalunya Religió\nPer Catalunya Religió. Ds, 25/05/2013\nFusta i paper d’alumini. Amb aquests dos materials un grup d’alumnes de primer de Batxillerat del Col·legi Claret han aconseguit guanyar la primera Competició Catalana de Miniempreses.\nWifinc no té competència. És un nou mercat que ofereix la solució al problema que molts internautes tenen sovint quan el senyal Wi-Fi no arriba amb prou potència. Aquest producte estrella s’anomena Wi-Fi Booster, una peça molt senzilla feta de fusta 100% reciclable i d’alumini reutilitzat. Només cal col·locar-la darrere les antenes de l’encaminador (router) per aconseguir que el senyal Wi-Fi s’incrementi fins a un 50% sense necessitat que la tarifa d’Internet augmenti.\nMiniempreses és el programa estrella de Junior Achievement. Consisteix que els alumnes d’entre 14 i 18 anys crein la seva pròpia empresa i la gestionin durant tot el seu cicle de vida (constitució, producció, ventes, comptabilitat, etc.). Els cinc joves guanyadors volen comercialitzar el seu invent a través de l'empresa Wifinc que ells mateixos han impulsat.\nEn total van ser 239 les miniempreses d’arreu de Catalunya que es van enregistrar per a poder participar a la Competició. Un jurat constituït per més de 85 directius d’empreses; empresaris; emprenedors i professionals de diferents àmbits van seleccionar-ne 20 per passar a la darrera fase de la Competició. D’aquestes 20 miniempreses, 15 formaven part del programa KitCaixa Joves Emprenedors, una eina educativa que l’Obra Social “la Caixa” i Junior Achievement van arrencar plegats l’any passat.\nWifinc, Competició Catalana de Miniempreses, Claret


Maranta - Club TR3SC\nSidecar - Barcelona\tConcerts\nMaranta és un grup de cinc músics del Vallès Oriental que contra vent i marea intenta portar un missatge optimista i ple de vitalitat, ple d'unes cançons a ritme de rock, reggae, ska i hip-hop. Entre aquests components, la química va ser instantània i els temes van ser naixent de manera natural a força de tendències musicals que tots tenien en comú, creant així una música barrejada i fusionada que donaria pas a un estil propi, l'estil Maranta. El 2015 Maranta van presentar el seu àlbum de debut Ordenando el Ruido, un projecte que podria definir com pop rock contemporani, però amb influències d'estils tan diversos com elreggae, ska, hip hop, R'n'B, samba i un llarg etcètera que la banda fusiona sempre buscant l'originalitat i la coherència. L'any 2017 presenten el seu nou projecte, A Hora que mostra l'evolució del grup cap a una fusió de ritmes més intensa. Les seves cançons desprenen dinamisme, qualitat, poesia i bon rotllo, i així ho demostren en el seu directe potent i molt festiu. El principal orgull de Maranta és el d'aportar un repertori que el públic pot gaudir tant per la força de la banda i la varietat dels temes, com per les seves lletres, carregades de poesia. La seva energia en el directe els ha portat a actuar en nombrosos festivals i festes majors i compartir escenari amb grans grups com Els Catarres, Lax n 'Busto, Green Valley, Bongo Botrako, Itaca Band, Che Sudaka, D'Callaos, etc ... Maranta dóna nom a una planta que creix en les més adverses condicions a la selva amazònica. Aquesta planta és encara venerada pels indígenes de la zona per la seva força, vigor i singularitat. I aquest és l'esperit de Maranta.\nPlaça Reial, 708002 - Barcelona


Antoni Noguera: "Demanau al PP per què no tancaven les platges quan les anàlisis deien que s'havien de tancar"\nLa regidora de Model de Ciutat, Neus Truyol, no ha volgut fer declaracions respecte del cas Emaya perquè "hi ha un secret de sumari" i "l'única informació és la que hi ha als mitjans de comunicació"\n2 min. Palma 03/09/2019 13:14\n651x366 Antoni Noguera en una imatge d'arxiu / ISAAC BUJ Antoni Noguera en una imatge d'arxiu / ISAAC BUJ\nLa regidora de Model de Ciutat, Neus Truyol, ha estat preguntada pel cas Emaya aquest dimarts al matí en una roda de premsa a Cort. En concret, se li ha demanat si havia rebut alguna notificació del jutjat. Truyol ha contestat que "el cas encara està en secret de sumari i, per tant, no hi ha cap novetat". Ha afegit que està "tranquil·la per la feina feta durant la legislatura anterior, per haver fet front a una situació de falta d'inversió molt important per polítiques i serveis en matèria de neteja, residus i cicle de l'aigua".\nLa regidora no ha volgut fer declaracions respecte de la causa oberta perquè "hi ha un secret de sumari" i "l'única informació que tenc és la que hi ha als mitjans de comunicació". "No vull entrar en les valoracions de certs mitjans de comunicació per contestar una informació que jo no sé si és verídica o no", ha afegit.\nAntoni Noguera també s'hi ha pronunciat i ha defensat els "exercicis de transparència" del seu equip de govern durant la legislatura anterior, durant la qual "es varen fer obres per solucionar problemes històrics de la ciutat". "Demanau als senyors del PP per què no tancaven les platges quan hi havia anàlisis que deien que s'havien de tancar. Potser això sí que és un tema que hauria d'haver passat pels jutats", ha conclòs.


“Gran espectacularitat” en l’esprint especial de la Volta Ciclista que tindrà lloc a Ontinyent | TV Digital Ontinyent\n19 gener 2021 - 5:37 h\nInici Esports “Gran espectacularitat” en l’esprint especial de la Volta Ciclista que tindrà lloc...\nEl Director General de la Volta Ciclista a Espanya 2016, Javier Guillén, ha destacat “la gran espectacularitat” del sprint especial que tindrà lloc a Ontinyent, al transcurs de l’etapa Requena-Ontinyent-Gandia que es disputarà el proper 8 de setembre dins la ronda ciclista, una de les grans cites del ciclisme internacional.\nGuillen concretava que esta espectacularitat vindrà donada “perquè el terreny pica cara amunt”, en referència al pas de l’etapa per l’Avinguda Daniel Gil, en ple cor de la ciutat. El Director General de la Volta feia estes declaracions al transcurs de la presentació de l’etapa que tenia lloc en la Diputació de València, entitat patrocinadora de l’esdeveniment, des d’on el President Jorge Rodríguez posava de relleu que esta cita esportiva “va a ser un aparador al món dels nostres tresors turístics, a través de 37 canals de televisió a 190 països durant una retransmissió de 6 hores en directe”, destacava.\nA la presentació de l’etapa, on també intervenien les diputades d’Esports (Isabel García) i Turisme (Pilar Moncho), assistien com a convidats els regidors d’Esports i Política Econòmica d’Ontinyent, Óscar Borrell i Pablo Úbeda, que han posat de relleu “l’impacte a nivell d’imatge i de promoció turística per a Ontinyent, a més d’un nou esdeveniment de primera magnitud en una ciutat esportiva com la nostra”, destacaven.\nL’etapa Requena-Ontinyent-Gandia serà la divuitena de la Volta Espanya, per un traçat nou plantejat des de la Diputació comptan amb l’assessorament de l’exciclista Fernando Escartín. Serà la segona més llarga de tota la volta, amb un recorregut de 200’6 quilòmetres que travessarà Requena, Cofrents, Jalance, Ayora, Moixent, Fontanars dels Alforins, Ontinyent, Albaida, Bélgida i Gandia.\nArticle anteriorS’acorda el disseny d’un Pla Conjunt de neteja barrancs i llits de rius a la província de València\nArticle següentOntinyent adapta tots els seus semàfors a l’ús de persones amb visió reduïda\n150 ciclistes d’elit femenines de tot Espanya participen a Ontinyent en...\nRedacció TVdigitalOntinyent - Data modificada: 21/07/2017 0\nEl ciclisme femení d’èlit a Espanya ha tingut una cita destacada aquest 21 de juliol a Ontinyent, on ha tingut lloc la 2ª etapa...


On trobem Patrimoni Unesco a Catalunya?\nRUTES TEMÀTIQUES keyboard_arrow_right\nDes de les pintures rupestres fins al conjunt arquitectònic de les esglésies romàniques de la Vall de Boí, passant pel tresor arqueològic de la Tàrraco romana o el monestir de Santa Maria de Poblet, Catalunya és plena d'espais catalogats com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco per la seva qualitat excepcional i la seva aportació al llegat de la cultura mundial. Hi ha diverses rutes que fan parada en aquestes joies culturals perquè les vegis, les entenguis i en gaudeixis.\nUn altre tipus de patrimoni que la Unesco ha decidit preservar són les tradicions catalanes. La Patum, antiquíssima festa celebrada a Berga des del segle XIV, o les impressionants torres humanes dels castellers, símbol del treball en equip, o les falles dels Pirineus catalans, unes cerimònies de foc d'origen ancestral, han estat reconeguts com a Patrimoni Immaterial per la Unesco. Fulleja el calendari de celebracions catalanes, tria'n una i dedica una jornada a viure alguna d'aquestes tradicions que teixeixen l'ànima cultural de Catalunya.\nAra ja saps on trobar el Patrimoni Unesco català.\nCatalunya. Descobreix i viu l'art i la cultura.\nPatrimoni català reconegut per la Unesco\nCatalunya és plena d’espais catalogats com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco per la seva qualitat excepcional i la seva aportació al llegat de la cultura mundial.\nRutes del Patrimoni Unesco destacades\nTàrraco. Viatge al món romà\nLes restes de la ciutat de Tàrraco, declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, constitueixen l'eloqüent testimoni d'una urbs que va florir entre els segles III i V i va arribar a ser capital de la província Hispania Citerior, gairebé la meitat de la península Ibèrica.\nLa Vall de Boí. L’amagatall del tresor romànic\nLa ruta tresoreja un conjunt d'esglésies romàniques, declarades Patrimoni de la Humanitat, que es descobreixen fent passejos curts o bé excursions llargues.\nRiquesa universal. Art, espiritualitat i tradicions\nEls vestigis rupestres i el monestir de Poblet, declarats Patrimoni de la Humanitat, són essencials per conèixer l'art i la història del país.\nLa Ruta del Cister és un sender de gran recorregut, el GR-175, que uneix els tres monestirs cistercencs de la zona: el de Santes Creus, el de Vallbona de les Monges i el de Poblet.\nGR 175: Ruta del Cister\nLa Ruta del Cister uneix els tres grans monestirs cistercencs de Catalunya: Santes Creus, Poblet i Vallbona de les Monges.\nRuta del Romànic a la Vall de Boí\nAquest conjunt de nou esglésies romàniques és un dels més importants del món i una mostra del poder eclesiàstic durant els segles XI i XII.\nkeyboard_arrow_down Recursos (12)\nQuè estàs buscant?Organitzadors d'experiències turístiquesRutes i vies\nMontblanc / Costa Daurada\nhttp://www.larutadelcister.info info@larutadelcister.info 977 861 232\nhttp://www.santcugat.cat/camidelsmonjos atenciociutadana@santcugat.cat 935 892 288\nPlaçaBarcelona17Sant Cugat del Vallès08172\nSegueix el camí que la llegenda diu que van fer els monjos de Sant Llorenç del Munt per arribar a Sant Cugat a la recerca d'unes terres més productives i menys aïllades.\nBarcelona, Garriga, la, Escala, l', Roses, Vall de Bianya, la, Guissona, Tarragona / Barcelona\nhttp://www.costadaurada.info costadaurada@altanet.org 977 230 312\nTarragona centra gran part de les restes de construccions romanes que hi ha a Catalunya, però també se'n poden trobar a la resta del territori.\nVallbona de les Monges, Aiguamúrcia, Montblanc, Rocafort de Queralt, Vimbodí i Poblet / Costa Daurada\nhttp://www.feec.cat feec@feec.cat 934 120 777\nhttp://www.vallboi.cat valldeboi@valldeboi.com 973 694 000\nPasseigSant Feliu43Vall de Boí, la25527\nBerga, Vall de Boí, la, Cogul, el, Montblanc, Prades, Tarragona, Ulldecona, Vimbodí i Poblet / Pirineus\nhttp://act.gencat.cat/ 934 849 000\nBarcelona, Cardona, Moià, Prats de Rei, els, Sant Boi de Llobregat, Talamanca, Vic, Cervera, Lleida, Seu d'Urgell, la / Barcelona\nhttp://www.ruta1714.cat 932 566 851\nAmb la caiguda de Barcelona, l'11 de setembre de 1714, es va acabar la Guerra de Successió i Catalunya va perdre les llibertats. Aquesta ruta ressegueix els espais més importants d'aquell enfrontament bèl·lic.\nRuta Gaudí per Barcelona\nhttp://www.barcelonaturisme.com cultura@barcelonaturisme.com 933 689 700\nNo només trobem obres del genial arquitecte a l'Eixample barceloní; la part alta de la ciutat i Ciutat Vella també acullen edificacions de primera magnitud.\nCogul, el, Montblanc, Ulldecona / Terres de Lleida\nhttp://www.mac.cat/Rutes/Ruta-de-l-Art-Rupestre info@gencat.cat 934 232 149\nPasseigde Santa Madrona39Barcelona08038\nDescobreix els jaciments dels Abrics de l'Ermita a Ulldecona, les balmes de les Muntanyes de Prades a Montblanc i la Roca dels Moros al Cogul.\nhttp://www.vallboi.com vallboi@vallboi.com 973 694 000\nPasseigSant Feliu43bVall de Boí, la25527\nBarcelona, Olèrdola, Ullastrell, Calafell / Barcelona\nhttp://www.mac.es/ruta_dels_ibers difusiomac.cultura@gencat.net 934 246 577\nDescobreix com eren i vivien els ibers, una cultura que va dominar la costa mediterrània de la península Ibèrica abans que hi arribessin els romans.\nhttp://www.tarragonaturisme.cat turisme@tarragona.cat 977 250 795\nAmfiteatre romà (© Lluís Carro)\nPantocràtor a l'interior de l'església de Sant Climent de Taüll (© Lluís Carro)\nVisitants al pati de l'hospital de la Santa Creu i Sant Pau, conjunt modernista situat a la ciutat de Barcelona que fou projectat per l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner. (© Pepe Encinas)\nDescens nocturn amb els troncs encesos durant les Falles d'Isil. (© Oriol Llauradó)\nBall de l’Àliga a la Patum de Berga (© Lluís Carro)\nVista panoràmica del monestir de Poblet des del nucli de Les Masies de l'Espluga de Francolí (© Josep M. Palau Riberaygua)\nCastell de 4 de 9 amb folre de la Colla Vella dels Xiquets de Valls, durant la Diada Castellera de Sant Fèlix, a la Festa Major de Vilafranca del Penedès el 30 d'agost. (© Gemma Miralda)\nPintures rupestres de la Roca dels Moros, El Cogul. (© Servicios Editorials Georama)


Intimitat | Fòrum inventor independent\nLa seva privacitat és important per a nosaltres. Per protegir millor la seva privacitat proporcionem aquest avís que expliquen les nostres pràctiques d'informació en línia i les opcions que vostè pot fer sobre la manera en què la seva informació és recollida i usada. Per fer aquest avís fàcil de trobar, ho fem disponible a la nostra pàgina web i en cada punt on pot ser requerida informació personal.\nGoogle Adsense i la galeta d'DART de DoubleClick\nGoogle, com a proveïdor de publicitat, utilitza cookies per publicar anuncis en aquest lloc. L'ús de galetes de DART de Google permet servir anuncis als visitants que es basen en les seves visites a aquest lloc web, així com altres llocs a l'Internet.\nSi vostè té alguna pregunta sobre la nostra política de privacitat, llavors vostè pot contactar amb nosaltres a info@inventionpatenting.com


elMercadal - Diari optimista de Catalunya - Bilderberg: un club selecte, elitista, discret i a fi de bé\nL'èxit de la trobada va portar als organitzadors a organitzar una conferència anual. Es va establir un Comitè de Direcció permanent, amb Retinger designat com a secretari permanent. Així com organitzava la conferència, el comitè de direcció també mantenia un registre de noms d'assistents i detalls de contacte, amb l'objectiu de crear una xarxa informal d'individus que es podrien convidar l'un a l'altre en privat. El propòsit declarat del Grup Bilderberg era fer un nus al voltant d'una línea política comuna entre EUA i Europaen oposició a Rússia i el perill comunista.\nAlguns dels financers més importants del món occidental i estrategs de la política internacional es reuneixen a Bilderberg. Donald Rumsfeld n'és un membre molt actiu, i també n'és Peter Sutherland d'Irlanda, que havia format part de la comissió de la Unió Europea i ha estat president de Goldman Sachs i de la BP. Rumsfeld i Sutherland van entrar junts, el 2000, a la companyia sueco-suïssa d'energia ABB. L'anterior subsecretari del Ministeri de Defensa dels EUA i actual president del Banc Mundial Paul Wolfowitz n'és també membre, de la mateixa manera que Roger Boothe, Jr. El president actual del grup és Étienne Davignon, polític i home de negocis .\nLA LLISTA DELS CONFERENCIANTS QUE SEGURAMENT CANVIARAN EL MÓN EN POSITIU\nDarrera modificació el Dilluns, 22 Agost 2016 04:06\nMés en aquesta categoria: « Think Big presenta “BEING INCLUSIVE”, un exemple jove de superació que parteix de la passió per la moda Déu ha jubilat Joaquim Barraquer, una eminència de l'oftamologia a nivell mundial »


Gràfica Activa / Projecte Refugi | Bases grafisme per la llibertat\nCaldrà, a través dels recursos gràfics, elaborar una imatge de tècnica lliure, que exemplifiqui i reflexioni sobre la temàtica i les polèmiques que envolten la situació política actual i la manca de llibertat d’expressió.\nCada autor tindrà la llibertat creativa que cregui oportuna, sempre i quan es respectin els drets humans. No s’acceptarà cap treball que sigui susceptible d’interpretacions racistes, xenòfobes o contra la dignitat de les persones afectades.\nTotes les obres seran publicades a la galeria online del projecte, i també seran difoses oportunament, a través dels mitjans de comunicació col·laboradors.\nL’obra presentada haurà de ser en format digital, format 1000×1000 píxels a 300 dpi i en mode de color RGB.\nEl format de l’arxiu pot ser JPG o PNG i tan sols s’acceptarà una obra única i original.\nS’ha de enviar al correu: lagrafica.activa@gmail.com\nAl correu, juntament amb l’arxiu original s’haurà d’adjuntar:\n– Nom o pseudònim de l’autor.\n– Títol o naming del treball.\n– Dades de contacte: adreça, telèfon, correu electrònic, pàgina web,facebook. Instagram).