Junta de Govern Local - Ajuntament de Banyeres del Penedès\nBNY - Alcalde\nMarc Majem Bofill\nBEC - 1r tinent d'alcalde\nAnna Jané Caralt\nBNY - 2a tinent d'alcalde\nJoan Roig Sòria\nOperacions de Tresoreria quan l’import acumulat de les operacions vives en cada moment no superin el 15 per 100 dels ingressos liquidats en l’exercici anterior.\nSancionar les faltes de desobediència a la seva autoritat o per infracció de les ordenances municipals, exceptuant els casos en què aquesta facultat estigui atribuïda a altres òrgans (sempre que no comportin separació del servei dels funcionaris i acomiadament del personal laboral).\nLes competències com a òrgan de contractació respecte dels contractes d’obres, de subministrament, de serveis, de gestió de serveis públics, els contractes administratius especials, i els contractes privats quan el seu import no superi el 10 per cent dels recursos ordinaris del pressupost ni , en qualsevol cas, la quantia de sis milions d’euros, inclosos els de caràcter plurianual quan la seva durada no sigui superior a quatre anys, sempre que l’import acumulat de totes les seves anualitats no superi ni el percentatge indicat, referit als recursos ordinaris del pressupost del primer exercici, ni la quantia assenyalada.\nL’adjudicació de concessions sobre bens de la entitat local i l’adquisició de bens immobles y drets subjectes a la legislació patrimonial quan el seu valor no superi el 10 per cent dels recursos ordinaris del pressupost ni l’import de tres milions d’euros, així com l’alienació de patrimoni, quan el seu valor no superi el percentatge ni la quantia indicada.\nL’exercici de les accions judicials i administratives i la defensa de la corporació en competència plenària.\nLes operacions de crèdit de quantia acumulada dins de cada exercici econòmic superior al 10% dels recursos ordinaris del pressupost.\nLes contractacions i concessions de tota classe quan el seu import superi el 10 per 100 dels recursos ordinaris del pressupost i, en qualsevol cas, els 6.000.000 €, així com els contractes i les concessions plurianuals, quan la seva durada sigui superior a quatre anys i els plurianuals de menor duració quan l’import acumulat de totes les anualitats superi el percentatge indicat, referit als recursos ordinaris del pressupost del primer exercici i, en tot cas, quan sigui superior a la quantia assenyalada en aquesta lletra.\nEl reconeixement i autorització de compatibilitats.\nEstabliment o modificació de preus públics.\nLa periodicitat de la sessions és setmanal, i les sessions tindran lloc els dijous no festius, a les 17.00 hores, a la sala Juntes de l’Ajuntament, prèviament convocades a l’efecte. La periodicitat assenyalada podrà modificar-se a criteri de l’Alcaldia, a la qual es faculta perquè, quan la convocatòria coincideixi amb períodes de vacances, obtenir una millor gestió en els assumptes municipals.


Santa Pola vol distingir la tripulació del pesquer Nuestra Madre Loreto - Diari La Veu\nEscriba el número 493130\nSanta Pola vol distingir la tripulació del pesquer Nuestra Madre Loreto\nL'Alcaldia del municipi del Baix Vinalopó signa un decret per a concedir la insígnia de plata de la vila als mariners de l'embarcació que va rescatar dotze persones\nYolanda Seva, alcaldessa de Santa Pola, amb els familiars de la tripulació durant la lectura del manifest en suport al pesquer Nuestra Madre Loreto. A la dreta, Pepi Irles i José Durá, pares del patró Pascual Durá.\nL'Alcaldia de l'Ajuntament de Santa Pola (el Baix Vinalopó) ha signat un decret en què disposa concedir la insígnia de plata d'aquesta vila als mariners del pesquer Nuestra Madre Loreto, que va rescatar dotze migrants a vora huitanta milles de la costa de Líbia per aquest "acte humanitari".\nEl decret, que haurà de ser ratificat pel ple del consistori, disposa també distingir aquesta embarcació fent-li lliurament d'un pergamí en reconeixement de "la labor humanitària realitzada".\nA més, els tretze integrants de la tripulació de Nuestra Madre Loreto seran "rebuts quan tornen al port de Santa Pola amb un homenatge impulsat" pel consistori. El seu retorn està previst per al 21 o el 22 de desembre, una vegada haja conclòs la campanya de captura de gambetes.\nEl decret d'Alcaldia també proposa sol·licitar al govern i a l'executiu estatal que atorguen l'Alta Distinció de la Generalitat i la Medalla al Mèrit en el Treball, respectivament, a la tripulació de Nuestra Madre Loreto pel rescat "solidari i humanitari".\nEl document recorda que els mariners van viure durant deu dies "una situació molt difícil" després de rescatar els migrants, que aquest diumenge es va resoldre després de ser lliurats onze d'ells a una nau de la Guàrdia Costanera de Malta per al seu desembarcament; una altra persona ja va ser evacuada divendres en un helicòpter a la mateixa illa a causa del seu estat de salut.\n"Aquest acte humanitari, en el qual la tripulació ha demostrat la seua solidaritat per sobre dels propis interessos, ha omplit d'orgull tota la ciutadania", recull el document. Per això, el consistori vol "reconéixer la labor humanitària i solidària de tots i cadascun" dels tretze mariners de l'embarcació Nuestra Madre Loreto, fent "especial menció en la figura" del seu patró, Pascual Durá.\nEl pesquer, amb base a Santa Pola, ja ha tornat a la normalitat i ha représ la seua activitat pesquera.\nEscriba el número 214070


El Castell de la revolució - LA MIRA - Magazín\nAquí no hi havia res i ara hi és tot. Tot això era un desert: el clot de l’Infern, o del Dimoni, en deien. Una família va veure el futur: els Girona. De Tàrrega. La nissaga catalana més poderosa, determinant, industrialment, comercialment, financerament del segle XIX. Ells són la revolució industrial (bancs, ferrocarrils, metal·lúrgia..., més de setanta empreses). El gran Urgell, la vasta planúria de l’oest català, l’horitzó de Ponent sense fi, el converteixen en una revolució verda, en unes estovalles mengívoles de futur.\nEls Girona, el 1853, comencen a comprar trossos d’aquesta estepa plana, igualada, infinita, i arriben fins a les mil hectàrees: tot un país. Però darrere, com el sol de Ponent, que aquí és una frontissa que mou la porta de cel i terra, s’obre el demà. Els Girona s’apropien de tot allò perquè aquí hi sembren el futur: el canal d’Urgell. L’obra hidràulica més important del món durant el segle XIX i una de les més colossals del planeta. El canal rega el desert. El pas del marró misèria al verd esperança. El canal el construeixen... els Girona. I aquí hi planten el seu castell.\nEl Castell del Remei (Penelles, la Noguera), a dalt, és casa, on els Girona passen temporades al llarg de l’any, però, a baix, és sobretot el celler més antic de Catalunya —a més, hi ha indicis d’elaboració de vi a la finca des dels romans i s’ha documentat que s’hi feia vi des de 1780. Un model de finca agrària, de vitivinicultura, únic a Europa. El Castell del Remei és la capital d’aquest rebost de Catalunya i d’Europa que conreen els Girona. La Terra Ferma, les estovalles virolades de Ponent a totes les taules: fruites, hortalisses, cereals... Menjar per a tot el món gràcies a l’aigua del canal. I el vi, el brindis excel·lent pel futur.\nUn celler únic: amb les millors vinyes i vins. Tot protegit per aquest castell real i simbòlic. El que era originalment una casa fortificada amb una sola torre, els Girona ho converteixen en un castell amb quatre torres. Un castell de poder econòmic, agrari, social i artístic, i també un naixement: Castell del Remei. Batejat en record de la capella de la Verge del Remei de Tàrrega, protectora dels Girona i dels seus negocis. I per això també alcen el santuari a la vora del castell. Tot un país popular per a les persones que han treballat en aquesta terra, o que hi han festejat dies de la mona, berenars, dinars, passejades... El castell és memòria horitzontal per a tothom.\n130 anys en mans dels Girona. Però als anys vuitanta del segle passat el Castell del Remei passa a mans de la família Cusiné, de Mollerussa. Comença la resurrecció i l’altra revolució. Tomàs Cusiné, propietari del Castell del Remei, i vitivinicultor, torna a pintar els colors de la Terra Ferma a les copes. Els vins del Castell del Remei s’enlairen i volen, motor de la DO Costers del Segre (els vins Cusiné també broten a les DO Conca de Barberà i Montsant). I volen des d’aquí a tot el món. Torna el Castell, segurament perquè, com la terra, no havia marxat mai. Com diu el brindis immortal dels Girona, de tots els Girona dels espais i temps: “L’home fa la casa, la casa fa l’home”. Salut!


Francesc Amaro / Director de teatre: Mattherhorn\nEntre Buster Keaton i KT Dreyer, entre John Waters i Takeshi Kitano , l'holandès Diederik Ebbinge ha compost en Mattherhorn una pel·lícula insòlita, única.\nPremi al millor director en l'última Seminci de Valladolid , Mattherhorn exerceix un saludable qüestionament dels dogmes (religiosos , sexuals , familiars ... ) , a través d'una història d'amistat i d'acceptació personal amb moralitat explícita que acaba fent-se emocionant a la seva part final .\nEls prejudicis de l'església calvinista respecte de certes distincions, entre elles la homosexualitat, centren els dards d'un treball senzill en aparença, però d'un complexíssim engranatge narratiu: molt poc text, aspecte de conte infantil, tocs surrealistes, plans normalment fixos de molt acurada composició en l'enquadrament i fortíssim suport musical, de Bach a la balada d'autoafirmació gai. Hi ha dues coses que molts no li perdonaran: una és que comenci com un miniatura estilitzada i acabi com un melodrama desaforat, i una altra és que expliqui moltes més coses de les que, suposadament, hauria d'explicar.\nFred viu en un petit poble dominat per la moral i la religiositat més estrictes, lliurat a una vida monòtona i avorrida, el màxim somni del qual és tornar al Matterhorn, la muntanya on va passar la seva lluna de mel. Un dia troba a un tipus hermètic, silenciós, que amb prou feines sap com comportar-se i que no sembla conèixer ni les més mínimes regles de convivència. Fred l'acull, s'encapritxa amb ell, pal·lia la seva solitud amb la seva companyia. Però també es guanya l'animadversió dels seus veïns, convençuts, a través d'algun que un altre equívoc, que estan davant d'una relació homosexual. La clau aquí era la següent: quin és el passat de tots dos personatges? Per què Fred es lamenta contínuament de l'absència de la seva dona i del seu fill, immortalitzats en diversos retrats que adornen casa? Té passat el personatge misteriós o és un simple rodamón, un discapacitat mental que ha anat a parar al poble per casualitat? Els puristes haurien desitjat que això no sabés mai, que quedés en la boira del misteri. Altres no perdonaran la pel·lícula que acabi donant dades que potser s'hagués pogut estalviar .\nL'estil es decanta per l´antinaturalisme des d'un principi: decorats - clixé (la imatgeria domèstica protestant, les cases- pastís de la burgesia), música de Bach a manera de contrapunt irònic, el·lipsis bé modelades ... I una certa visió “bizarra” fa que arribi als seus cims més alts, els seus moments més memorables: la conversió de Fred i el seu amic en parella còmica per a festes d'aniversari, el transvestisme del segon, en concret, les escenes de la festa d'aniversari de la nena i del casament (i no dic més) es troben entre les més còmiques , patètiques i transgressores que he tingut ocasió de veure últimament\nMatterhorn no vol ser hermètica, i tampoc expansiva, Comença com una pel·lícula de Ben Hammer i acaba com una de Fassbinder però té capacitat per al sarcasme i la seva inventiva formal la converteixen en una proposta agradable, divertida, sorneguera . No us la perdeu!!!!


Records | Codi Lyoko Wiki | FANDOM powered by Wikia\nNúmero total 46\nCapítol per temporada 2x20\nLa guerra freda següent\nRecords és el capítol 20 de la temporada 2 i el 46 de Codi: Lyoko, i va estrenar-se el 18 de gener del 2006.\nEl capítol comença amb un somni de ľAelita: és a ľErmita, i de sobte es presenten davant ďella els homes de negre i estan amenaçadors. Mentre un ďells s’avança, ľAelita es desperta cridant només per descobrir que es tractava ďun malson.\nAquesta nit, ľAelita va al lavabo, i es renta el cap. La Sissi, que havia estat despertada per ľAelita, ve i li pregunta què li passa, i ľAelita es posa a plorar. La Sissi ľhi diu a en Jim, i ell ľacompanya a la seva habitació. En Jeremie li pregunta si està bé, però ľAelita li diu que no es preocupi. Tots surten de les seves cambres, però en Jim els obliga a tornar a dormir.\nĽendemà ľAelita li diu a en en Jeremie el seu malson amb els homes de negre. Yumi li diu que no es preocupi. ĽOdd està parlant ďuna noia que va conèixer recentment per comunicació virtual. En Jeremie diu que no pot saltar-se les classes de piscina, i ha ďanar.\nA la tarda són a la piscina, i en Jim fa un discurs. ĽOdd està buscant qui és la noia. Quan tots es preparen per nedar i ľOdd i ľUlrich ja han saltat, ľAelita de nou té visions més precises: està de nou a ľErmita amb els homes de negre, i ella s’escapa amb un adult per les clavegueres. En el seu deliri, ella ensopega, cau a ľaigua, i en Jeremie salta a ľaigua i la salva ďofegar-se.\nA classe de la senyora Hertz, ľOdd descobreix que la noia és de la seva classe. Llavors en Jeremie detecta una torre activada pel XANA, i ell, ľOdd i ľUlrich demanen sortir, però la senyora Hertz no els deixa i han de quedar-se a ľaula.\nPreocupada per aquests esdeveniments, ľAelita surt de la seva classe per arribar a ľErmita, i allà és assetjada de nou per visions i sembla reviure aquesta escena que ja ha vist i veu un home al piano (en Franz Hopper).\nMentrestant, la classe de la senyora Hertz ja ha acabat. ĽAelita s’uneix als seus amics al passatge secret de ľErmita, mentre que els altres Guerrers de Lyoko arriben després de les classes.\nEn la batalla en el sector del desert de Lyoko ràpidament guanyen per la coordinació dels Guerrers de Lyoko, però contra tot pronòstic, en lloc de desactivar la torre, Aelita s’embarca a bord del transportador per al sector 5.\nDemanant disculpes a en Jeremie, ella diu que necessita respostes, abans de desaparèixer en ľesfera blava enviada pel XANA. Presa del pànic, en Jeremie diu als altres que vagin ràpidament a buscar-la, i introdueix el codi: SCIPIO, apareixent el transportador.\nArriben al sector 5 ľOdd, ľUlrich i la Yumi, però ľAelita insisteix a buscar informació en la interfície del sector 5. Allí la Medusa ve i intenta robar la memòria de ľAelita, però els seus amics vénen i la salven.\nDurant la lluita contra mantes ľexterior, la Medusa apareix de nou, però una altra vegada fracassa en el seu intent de robar la memòria de ľAelita. Tornen a desert i finalment desactiven la torre.\nA la Terra, ľAelita es disculpa pel dany causat i s’adona que les seves visions van ser planejades probablement pel XANA per atreure-la al sector 5 amb la Medusa. Durant aquest temps, ľOdd s’adona que la misteriosa noia no és una altra que… la Sissi! Ell s’escapa per no trobar-se amb ella.\nJust abans que ľAelita caigui a la piscina, canvia de color el banyador ďen Jeremie i dos estudiants canvien de lloc.\nLa safata ďen Jeremie està buida quan ľOdd està a punt de sortir del menjador i després s’omple en la següent escena.\nĽarracada de ľAelita desapareix quan ella diu que té uns segons per entrar a la interfície del sector 5.\nĽAelita cau a la piscina.\nEls homes de negre a les visions de ľAelita.\n45: La guerra freda 46: Records 47: En plena forma\nObtingut de «http://ca.codilyoko.wikia.com/wiki/Records?oldid=3940»


Ibi Antifeixista: de gener 2014\nPublicat per Ibi Antifeixista a 27.1.14 Cap comentari:\nAixí s'estàn extenent les revoltes a Kiev, on els manifestants estàn agafant gran força d'organització i lluita:\nVídeo de com tiren als antidisturbis d'un edifici ministerial:\nREBUIG A FABRA EN CANALS I MANIPULACIÓ DE LA TV COMARCAL\nLa setmana passada el president fabra va arribar a Canals (La Costera) per encendre la gran foguera que allà preparen pel dia de Sant Antoni, però la gent s'adonà de la visita que anaven a rebre i s'organitzà per fer un clamorós rebuig.\nAcí tenim un vídeo on sentim crits com "fabra a la foguera" i de més. No és el primer poble on aquest mafiós és rebutjat per la gent, i esperem que no siga l'últim.\nHo diem perquè aquest vídeo té un afegit especial, i és com es va donar la notícia des de la televisió comarcal, la qual està controlada pel PP.\nPareu atenció a la facilitat amb què una informació pot estar manipulada:\nPublicat per Ibi Antifeixista a 20.1.14 Cap comentari:\nCONCENTRACIÓ EN SUPORT I SOLIDARITAT A GAMONAL EN ALACANT\nDivendres 17 de gener 2014, a les 20h.\nPlaça Pio XII, Alacant.\nPublicat per Ibi Antifeixista a 16.1.14 Cap comentari:\nDissabtes 18, 25, 31 de gener i 1 de febrer.\nOrganitza: Grup Antimilitarista Tortuga\nTotes les activitats de participació lliure.\nAcí vos deixem un parell de videos de les protestes d'anit a Gamonal, barri de Burgos.\nPer tercera nit consecutiva els manifestants s'oposen activament a què el govern local el pp els enganye una vegada més. Aquest vol fer una gran obra pública amb l'empresari Antonio Miguel Méndez Pozo, el constructor al qual se li adjudica un poder absolut a Burgos; sí, el típic empresari-constructor amic dels peperos que s'ha fet ric amb mètodes il·legals gràcies a la corrupció dels polítics malversadors, especuladors i recalificadors.\nAlmenys tenim una bona notícia i és que el barri resisteix, que la gent ja ha eixit al carrer per protestar activament contra les contínues burles de la classe política. Esperem que aquesta forma de "respondre amb contundència" siga apresa per altres zones de l'estat.\nPer llegir-ne més a KaosEnLaRed: http://www.kaosenlared.net/component/k2/item/78215-gamonal-y-las-esencias-de-la-espa%C3%B1a-capitalista-empresarios-pol%C3%ADticos-y-medios-contra-el-pueblo-que-resiste.html\nPublicat per Ibi Antifeixista a 14.1.14 Cap comentari:\nPareix que a vegades Alemanya se'ns presenta com un estat idíl·lic on la societat conviu en pau, on no existeix el malestar, on els governs treballen per al poble... Un sistema que se'ns posa com a exemple i al que actualment intentem copiar en moltes formes.\nDoncs, mentre els mitjans de comunicació li donen importància a l'accident de Merkel, açò fa ella: tancar el centre social i cultural Rote Flora, als barris centrals d'Hamburg (St. Pauli, Altona y Sternschanze).\nPerò gràcies al fort suport que tenen els moviments autogestionats a algunes ciutats d'Alemanya, s'organitzà una concentració com a resposta al desnonament.\nEl resultat ha segut que la ciutat active el Gefahrengebiet, una mesura de control social que s'inventaren a 2005 per la qual qualsevol persona pot ser identificada, registrada i detesa sense necessitat de sospites prèvies\nAixí és com permaneixen encara a estos barris d'Hamburg, controlats per la policia o en estat d'excepció, mesura que afecta 100.000 habitants de la ciutat.\nSí, aquest és l'estat utòpic que tot@s desitgem! (Almenys el control social es fa explicit amb l'anunci del Gefahrengebiet, no és encobert i real a la pràctica, com ací...)\nPublicat per Ibi Antifeixista a 8.1.14 Cap comentari:\nAcí tenim el vídeo i la notícia de la benvinguda que li van preparar a Bellús (Vall d'Albaida) al molt deshonrat president Alberto Fabra. "No erem molts però ens ho varem passar d'allò més bé i Alberto es va enudur la primera escaldà de l'any..." ens diu el nostre contacte a la Vall d'Albaida.\nDesprés de veure com açò ja passava a Ibi, Biar, Ontinyent i altres pobles, veiem que a nivell de comarques i pobles hi ha un gran sector de gent que rebuiga aquest tipus de visites provocadores per part del desgovern valencià.\nSi ens ho proposem podem fer molt amb molt poc... si esteu interessats en aquest tipus de celebracions i es posem en contacte per a la propera, si fem xarxa serem molts més!\nPublicat per Ibi Antifeixista a 5.1.14 Cap comentari:


Fusteria Feliu, com treballem a la fusteria líder de Sant Cugat - Fusteria Feliu\nEn el nostre post d’avui, al blog de Fusteria Feliu, fusteria líder de Sant Cugat, Sabadell i altres poblacions del Vallès i la comarca de Barcelona, volem explicar-vos la nostra manera de treballar, que ens ha donat tant èxit durant tots els nostres anys com a professionals (que ja en són uns quants!). Esperem que us agradi la nostra filosofia i forma de treballar, que fan que cada cop es confiï més en la nostra fusteria des de zones com Sant Cugat, Sarrià, Sant Gervasi, etc.\nA Fusteria Feliu fem els mobles a mida, tenint en compte les necessitats i gustos de cada client, i adaptant-nos i personalitzant-los sempre segons els requeriments que tinguem en cada cas. Cimentem la confiança dels nostres clients en diferents pilars que, conjuntament, fan que siguem líders del nostre sector (tant de fusteria en general com de mobles fets a mida en concret) perquè tothom acaba satisfet dels nostres treballs artesanals. A continuació, descriurem breument cadascun d’aquests pilars que ens han portat a ser una empresa sòlida i de prestigi.\nPer començar, en quant a disseny i bon gust, comptem amb grans experts i assessors que us podran ajudar a decidir-vos sobre quin tipus de moble us encaixaria millor, tenint en compte les vostres necessitats concretes i la decoració de la resta de la llar i de l’habitacle concret en el qual el vulgueu situar. També podem ajudar-vos des de l’inici, si voleu fer una habitació o un menjador, per exemple, partint de zero.\nD’altra banda, som una fusteria que treballa ràpid (però sempre fent la feina ben feta): sabem de la pressa que corre en algunes situacions concretes tenir algun moble a punt. Sense deixar de banda en cap moment la qualitat del producte, intentem tenir en el menor temps possible els encàrrecs que se’ns fan.\nEn quant als materials, els utilitzem de primera qualitat, ja que volem tornar la confiança depositada en la nostra fusteria pels clients de Sant Cugat i la resta de Catalunya. Utilitzem un tipus de material (de fusta, concretament) tenint en compte els requeriments concrets de cada projecte. No obstant això, sempre fem servir les millors fustes perquè fem mobles que volem que us durin tota la vida. En aquest sentit, totes les nostres creacions han durat i duren molts anys a tots els nostres clients.\nSeguint en la línia que estàvem comentant, tenim uns preus molt competitius dins del sector. A banda de ser assequibles per tothom, com dèiem, és una inversió que fareu a molt llarg termini: els nostres mobles mai perden valor, donada la seva qualitat.\nEsperem que us hagi convençut la nostra filosofia de treball, i volem recordar-vos que per a qualsevol tipus d’informació o per demanar un pressupost a la nostra fusteria, podeu contactar amb nosaltres sens cap compromís.


Detenen un sospitós que podria tenir relació amb l'assassinat de la dona de Tarragona\nImatges dels Mossos d'Esquadra escortant la vivenda de la víctima.\nEs tractaria d'un individu amb antecedents per robatoris violents, molt comuns a la zona\nActualitzada 28/04/2016 a les 23:26\nEls Mossos d'Esquadra han detingut un sospitós que podria estar relacionat amb l'assassinat de la dona de 54 anys de Tarragona a l'ascensor de casa seva, que ha tingut lloc aquesta tarda. Es tractaria d'un individu amb antecedents per robatoris violents.\nLa detenció s'ha portat a terme hores després de que una dona de 54 anys i de nacionalitat espanyola, B.T.E, ha estat assassinada aquesta tarda al voltant de les 16 hores al bloc 7B del carrer Fra Antoni Cardona i Grau de Tarragona. La investigació es troba sota secret d'actuacions, tot i que fonts policials revelen que l'agressor hauria seguit la víctima fins al seu domicili i l'hauria atacat a l'ascensor fins a matar-la. Algunes fonts apunten que ha estat una veïna qui l'hauria trobat.\nLa víctima era psicòloga i mare de dos menors. En el moment dels fets diversos familiars es trobaven al domicili, i han rebut atenció psicològica en rebre la notícia.\nL'ascensor de l'edifici resta precintat i mostra signes i marques de violència. Segons els veïns de la zona, en els últims mesos hi ha hagut diversos atracaments.


L'aeroport canvia el rol de les pistes per reduir el soroll\nInici » Actualitat » Notícies » L'aeroport canvia el rol de les pistes per reduir el soroll\nEls avions s'enlairaran per la tercera pista i aterraran per la principal.\ndimecres, 25 octubre, 2006 - 10:46\nA partir de dijous, 26 d'octubre, l'aeroport del Prat aplicarà el previst canvi de rol de les pistes per tal de reduir l'impacte acústic sobre les zones habitades i respondre així a les peticions de, sobre tot, Gavà i Castelldefels. El canvi, però, també beneficiarà de manera important al Prat.\nAmb el canvi de rol s'invertirà la forma actual com, fins ara, operava l'aeroport. Així, a partir del dia 26, la tercera pista, la més propera al mar i, per tant, la més allunyada del nucli urbà del Prat, es farà servir per als enlairaments, l'operació més sorollosa. Hi haurà una excepció: els avions que necessitin una pista més llarga per enlairar-se ho faran per la principal, però es tracta d'un percentatge pràcticament inapreciable.\nEls enlairaments per la tercera pista es faran en direcció sud, amb un gir immediat de 60º cap al mar, per evitar sobrevolar Gavà i Castelldefels.\nPer la seva banda, la pista principal, la més propera a la ciutat, acollirà els aterratges, l'operació menys sorollosa. Els avions procediran de la Zona Franca.\nEn el 10% dels casos, el sentit dels avions serà diferent, tot i que seguiran aterrant per la principal i enlairant-se per la tercera. És a dir, en una de cada deu operacions, i degut a les condicions meteorològiques, els avions aterraran per la principal procedents del sud, i s'enlairaran per la tercera en direcció Zona Franca.\nEn horari nocturn, els avions s'enlairaran per la tercera pista en direcció Zona Franca i aterraran per la transversal procedents del mar, una operació sense afectació acústica. Aquesta possibilitat, però, no es posarà en servei fins al proper mes de febrer.\nL'ens públic Aena (Aeropuertos Españoles y Navegación Aérea) haurà invertit uns 17 milions d'euros per fer possibles tots aquests canvis de rol de les pistes de l'aeroport.


Recursos per a projectes comunitaris\nRECURSOS PER A PROJECTES COMUNITARIS\nDocuments inclosos en aquest mòdul de recursos :\nAdquisició de recursos, mètodes per a comunitats que busquen recursos;\nObtenció de fons, mètodes per a obtenir finançament per a ONG i OBC;\nPropostes, per a ONG i OBC que busquin autorització o diners;\nEstructura de les propostes, folletó per a taller amb l'esquema per fer una proposta;\nLlistat de verificació, folletó per a taller per escriure propostes.\nVegeu també: Organització del procés de redacció de subvencions, per Michelle K. Carter.\nCom aconseguir el que necessites per a fer el que vols fer\nL'acció que estimules en una comunitat, quan mobilitzes i organitzes els membres d'una comunitat, sovint s'anomena projecte. Pot ser un projecte per a construir o fer el manteniment d'un servei comunal (com ara el subministrament d'aigua, una clínica, una escola o el sistema de clavegueram), una sèrie de sessions de formació (per exemple, d'educació per a la higiene o d'alfabetització funcional) o acció social (en defensa dels drets dels llogaters, descens de la delinqüència, prevenció de formació de bandes al carrer).\nHi ha una paradoxa en el fet de que tots els recursos necessaris per a un projecte potser no es troben a l'abast dins la pròpia comunitat, encara que un dels punts que defensa aquesta sèrie de mòduls de potenciació comunitària és que existeixen molts més recursos interns dels que en un principi sembla. Refiar-se massa en els recursos externs produeix i fomenta la "síndrome de dependència", que, en les seves formes extremes, es tradueix en una comunitat tan apàtica i desorganitzada que no fa res per sí mateixa.\nQuè ha de fer el dinamitzador? Utilitza aquests mòduls per traçar una fina línia entre la cerca d'alguns recursos externs, ajudant als membres de la comunitat a dependre més dels recursos interns, i a no excedir-se en la seva dependència dels recursos externs. Quant més depengui la comunitat dels seus propis recursos per a un projecte (vegeu el mòdul de disseny de projectes ), més pràctica adquireix i més s'enforteix.\nHi ha diverses pàgines web que tracten aquest tema. Propostes és un document amb instruccions per a ONG i OBC que busquin autorització o diners per a un projecte en concret; Estructura de les propostes és un folletó que inclou un llistat dels apartats necessaris; Llistat de verificació és un altre folletó per a taller, tant per al que escriu i demana la subvenció com per als donants per assegurar-se de que està inclòs tot el que es necessita; Adquisició de recursos és un document amb orientacions per a les comunitats que busquen recursos; i Obtenció de fons descriu diversos mètodes per a obtenir fons per a ONG i OBC.\nPer trobar exemples de propostes de projectes, vegeu: www.developmentgateway.org.\nAquest lloc web no és una font de fons, però aquest mòdul et pot ensenyar com obtenir fons.\nVegeu: Vaques i pollastres.\nMòduls complementaris: Disseny de projectes comunitaris\nEslògans i Proverbis: Seguir el camí més fàcil esguerra tots els rius i molts homes


#Novaveu - Fitxa d'obra: El meu nom és Hor\nEntrar (o no) a l'indescriptible univers del no-res\nEl meu nom és Hor Teatre Kursaal de Manresa, 1 de setembre de 2018\nLa gent entra al teatre d’una mateixa manera: sense saber de què va l'obra, de quin gènere és, quants personatges hi ha, quins temes tracta... I surt igual: sense saber què acaba de veure. Amb una diferència. El públic surt dividit en dues parts: la gent que ha entrat i la que no en aquest viatge, aquest univers. 1 de cada 10 hi hauran entrat, uns altres 3 admiraran la feina feta però no hauran entès res i els altres 6 marxaran decebuts, avorrits, estafats i insatisfets.\nM'agradaria saber del cert com és l'espectacle, de què tracta, quina dinàmica crea. I ho hauria de poder fer (crec jo). Però no puc, per tant em limitaré a enumerar sentiments, conceptes, detalls i altres històries que han creat això, que ha rebut el títol ‘El meu nom és Hor'.\nUna baralla constant entre la llum i la foscor, entre la vida i la mort, entre l'amistat i la violència, entre la duresa i la fragilitat, entre la humanitat i la inhumanitat, entre el riure i el plor. Parla de tot el que un vulgui sentir. Potser per molts no parla de res. Segurament no parla de res, però llavors l'espectacle seria massa avorrit. Atreviu-vos a deixar-vos endur, atreviu-vos a desconnectar.\nCrear un univers determinat requereix d'una estètica determinada. Evidentment creen aquesta estètica. Una estètica minimalista on només hi ha objectes inconnexos que es relacionen a través de les persones. La llum és el pilar fort per crear aquest univers que parla de tot o no parla de res. També hi intervenen el circ (massa poc per ser una companyia de circ), la dansa, la música, els titelles, els sons... Un espectacle multidisciplinari en tota regla. M'atreviria a dir que multidisciplinari seria dir poc.\nPotser m'he passat d'optimisme, m'hauria d'haver conformat amb fer una crítica a partir de comentaris com: una frikada, una anada de l'olla, un error d’espectacle, una cosa on no s'entén res... Però m'he volgut esforçar a veure-hi allò invisible, que potser no existeix.\nAquest espectacle forma part de la programació de la Fira de Tàrrega. Una fira que ha fet atrevir als creadors, ha intentat ensenyar als espectadors i ha posat a prova els crítics. Ara ja no cal que ens expliquin res, ara només cal que ens deixem endur, que experimentem. Ens agradi o no ara ja no anem a veure, anem a viure teatre.


àguila | enciclopèdia.cat\nEtimologia: del ll. aquĭla, per via mig culta, i la variant per metàtesi àliga (s. XVI) 1a font: s. XIV, Llull\nfemení ornitologia Nom donat a diversos ocells de rapinya de la família dels accipítrids, com l’àguila calçada (Hieraaetus pennatus), de mida petita i amb el tars molt emplomallat, l’àguila cuabarrada (Aquila fasciata), de cua travessada per barres, l’àguila imperial (o coronada) (H. heliaca), de grans dimensions i de color bru, l’àguila marcenca (Circaetus gallicus), de cap arrodonit que recorda el duc, l’àguila marina (Haliaeetus albicilla), de grans dimensions i de bec groc, l’àguila pescadora (o d’estany) (Pandion haliaetus), que es precipita sobre els peixos i els agafa amb les arpes, i l’àguila reial (o daurada) (Aquila chrysaetos), de grans dimensions i de color bru amb reflexos daurats.\nmasculí i femení figuradament Persona perspicaç.\nfemení alquímia Entre els alquimistes, denominació de diverses substàncies, especialment sublimables.\nfemení cristianisme Símbol de l’evangelista Joan.\nfemení folklore Figura d’entremès pròpia de diverses poblacions catalanes que representa una àguila.\nfemení heràldica Figura heràldica, representada de front, amb el cos dreçat, les ales esteses als costats i les plomes cap amunt, el cap de perfil mirant al costat destre de l’escut, les potes i les arpes separades i la cua baixa i escampada cap avall.\nfemení numismàtica Nom genèric de les monedes que duen aquest ocell de presa.\nàguila (Numismàtica i sigil·lografia)


El Tenerife és un dels candidats al PlayOff d'ascens (Foto: diariodeavisos.com)\nDe menys a més. Aquest podria ser el veritable resum d'un Tenerife que va començar la lliga de manera molt dubitativa, però que, poc a poc, es va anar recuperant i sumant punts fins a situar-se en una zona relativament còmode. Tant és així, que durant les nou primeres jornades de lliga, només van ser capaços de sumar un triomf davant el llavors fràgil Real Madrid Castilla. El seu tècnic Álvaro Cervera va saber donar a la tecla correcte i partint d'una forta defensa va saber tirar l'equip cap amunt. Un dels jugadors que més de moda està a la illa i que, finalment, fitxarà pel Newcastel anglès és el canterà Ayoze Pérez que està brillant amb majúscules, a més de ser el màxim golejador del seu equip i un dels màxims artillers de la categoria.\nEl passat mercat d'hivern es van moure força incorporant futbolistes com el porter Diego Rivas que supliria Sergio Aragoneses, així com el defensa Ayoze Díaz que es trobava sense equip i els atacants Edgar i Juanjo que arribarien del Real Jaén i de la Ponferradina, respectivament. Per contra, van marxar Óscar Rico i Raúl Llorente que anirien al mateix Real Jaén i també Guillem Martí que marxaria al Huesca de la Segona Divisió B. Lluny del seu camp els costa sumar victòries encara que han tret els tres punts d'estadis com el de la Ponferradina, Real Múrcia o Lugo i n'han empatat d'altres com els de Girona, Alavés, Madrid Castilla o Deportivo.\nLa darrera visita que va fer-nos el Tenerife a la Nova Creu Alta data de la temporada 1988-89 llavors també a la Segona Divisió A en un duel que acabaria amb empat i on els canaris s'avançarien amb un gol de penal transformat per David mentre que la igualada final seria obra d'Andrés.\nPublicado por Miguel Angel "almunia" en divendres, de maig 23, 2014


Esports per a tothom!\nLa cursa popular, la matinal de dissabte o les activitats de les entitats esportives conviden a gaudir de la festa amb intensitat\nLes activitats esportives sÃ³n un dels eixos centrals de la Festa Major. La programaciÃ³ contempla propostes per a tots els pÃºblics, algunes mÃ©s lÃºdiques i dâ€™altres mÃ©s competitives. Lâ€™objectiu Ã©s fomentar la prÃ ctica esportiva i compartir lâ€™experiÃ¨ncia dâ€™una estona de lleure en moviment.\nLa matinal esportiva de dissabte 31 dâ€™agost repeteix enguany ediciÃ³, i ho fa des de les 9 del matÃ fins a les 14 hores. El ioga obre la jornada al Parc de les Morisques, on es concentrarÃ tota lâ€™activitat. AllÃ sâ€™hi disputaran partides dâ€™escacs gegants, tirolina gegant, competiciÃ³ de marxa nÃ²rdica, escalada i slackline, bÃ squet i futbol 3X3, tennis taula, voleibol i handbol 4X4, o zumba. TambÃ© hi haurÃ una cursa dâ€™orientaciÃ³, i una pedalada que farÃ la volta al poble. No faltarÃ una exhibiciÃ³ de patinatge al complex esportiu dâ€™11 a 13 hores. Algunes dâ€™aquestes activitats requereixen inscripciÃ³ prÃ¨via. Us podeu informar en aquest enllaÃ§.\nJa a la tarda es disputarÃ el tradicional partit dels veterans de lâ€™handbol al pavellÃ³, i al parc continuaran les simultÃ nies i rÃ pides dâ€™escacs i els escacs gegants.\nLâ€™handbol juvenil masculÃ jugarÃ diumenge contra el FC Barcelona al pavellÃ³ municipal, i els sÃ¨niors masculins ho faran a continuaciÃ³. El ioga tambÃ© repetirÃ sessiÃ³ diumenge amb una matinal a les 9 hores al parc de les Morisques. A les 11 hores, sâ€™organitza una activitat de Reiki tambÃ© al parc.\nFinalment, cal remarcar que el camp municipal de futbol acollirÃ la tarda de diumenge la 22a ediciÃ³ del Memorial David Mendoza, organitzada pel Futbol Club Sant Quirze.\nLâ€™elevada participaciÃ³ de la ciutadania a la cursa popular any rere any ha consolidat aquesta cita com una de les mÃ©s participatives de la Festa Major. El matÃ de diumenge comenÃ§a amb el tret de sortida a les categories dels mÃ©s grans, a les 9.30, per continuar fins a gairebÃ© el migdia amb els mÃ©s petits/es. La inscripciÃ³ a la cursa Ã©s gratuÃ¯ta, tot i que enguany torna a tenir un caire solidari. Tothom que participi haurÃ de portar llet o oli en el moment de recollir el seu dorsal. Els aliments recollits es destinaran a les famÃlies mÃ©s necessitades de Sant Quirze i Les Fonts.\nRecordem que les inscripcions es poden gestionar el mateix dia de la cursa, o anticipadament, a la carpa informativa de lâ€™Ajuntament situada al parc de les Morisques dissabte 31 dâ€™agost, des de les 10 del matÃ fins a les 14 hores, i de 17 a 21 hores. De fet, si voleu evitar cues diumenge, el Servei dâ€™Esports de lâ€™Ajuntament us recomanda recollir els dorsals durant la jornada de dissabte.\nTrobareu tota la programaciÃ³ detallada al blog de Festa Major. Seguiu i expliqueu la festa a les xarxes socials amb el hashtag #SQVdeFesta!


'Edcamp' a Mataró: "Compartir coneixements és enriquir-se" - El Diari de l'Educació\n‘Edcamp’ a Mataró: “Compartir coneixements és enriquir-se”\nProp de 300 docents participen a l’Edcamp de Mataró en el context de l’Escola d’Estiu del Moviment Educatiu del Maresme\n11.07.2017 - 07:10\n“Aquest espai és per compartir aprenentatges. No és una conferència tradicional. No hi ha un conferenciant que parla i el públic que només escolta. Aquí tots diuen la seva. Tots són experts en alguna cosa”. Raquel González és la coordinadora de l’Edcamp de Mataró que es va celebrar ahir a les instal·lacions del Tecnocampus de Mataró en el context de l’Escola d’Estiu del Moviment Educatiu del Maresme.\nLa trobada va reunir 288 persones, una xifra que va superar les previsions dels organitzadors que van haver d’ampliar els espais de treball previstos. Entre els assistents, hi havia mestres que participaven a l’Escola d’Estiu i d’altres que van venir expressament a l’Edcamp. “Molta gent vol tafanejar i veure en què consisteix, perquè encara no ho saben. Només n’han sentit parlar”.\nImpulsat a Catalunya per la Fundació Bofill, la metodologia de l’Edcamp, originat a Estats Units, es basa en l’aprenentatge entre iguals, l’autogestió, la conversa i l’intercanvi de coneixements. No hi ha un programa definit per l’organització de la trobada, ja que són els participants els qui construeixen conjuntament el programa a partir dels temes que els interessen.\nA Mataró, la jornada va començar amb una pluja d’idees. Els assistents van apuntar en post-its de colors a una pissarra els temes dels quals volien parlar, que van ser distribuïts en 14 espais de treball acollits a diferents aules. Les temàtiques proposades eren àmpliament diverses: des del treball cooperatiu a l’educació emocional, l’avaluació, les intel·ligències múltiples, els ambients, el ioga a l’aula, la diversitat, el llenguatge oral, les TIC o l’art contemporani.\nCadascú va triar l’espai on volia participar i, en petits grups, van compartir de manera espontània els seus coneixements i experiències al voltant del tema i van generar coneixement a partir de la conversa.\n“Us recomano molt que llegiu en Georges Laferriére. És un pedagog teatral i té moltes coses xules vinculades a com treballar les emocions a l’aula”, deia a l’espai dedicat a l’educació emocional, Jessica Pérez, mestra amb formació teatral de l’Escola Pública d’Infantil i Primària Antonio Machado, de Mataró. La resta de participants prenia nota i assenyalava altres referències: “a mi m’agrada molt el llibre ‘De què fa gust la Lluna’ i ‘Les paraules dolces’”, afegia la Lídia Toneu, mestra de l’Escola Pública d’Infantil i Primària Les Pruneres, de Martorelles.\nAl grup es va parlar d’experiències que els mestres han comprovat que funcionen a l’escola per convidar els alumnes a expressar les seves emocions, com ara fer una rotllana abans de començar les classes, “on els nens poden verbalitzar si es troben enfadats, tristos o contents”. També es va mencionar “la bústia de sentiments”, on els alumnes poden deixar missatges al llarg de la setmana en relació a les seves emocions, i divendres, a l’hora de tutoria, obrir la bústia i compartir tot allò que ha quedat recollit.\nParal·lelament, al grup de treball cooperatiu, una de les assistents recomanava el llibre de Pere Pujolàs, ‘Cooperar per aprendre i aprendre a cooperar: el treball en equips cooperatius com a recurs i com a contingut’, on s’expliquen diverses tècniques per treballar de manera cooperativa. Com per exemple la lectura compartida: “jo llegeixo en veu alta i tu expliques a la resta del grup el que jo he llegit. Això és molt bo perquè l’alumne ha d’estar molt atent a la lectura del company”.\nEls participants van valorar de manera positiva l’experiència de l’Edcamp. “Compartir coneixements és enriquir-se i quan comparteixes obres finestres a les quals no podries arribar de manera individual”- assegurava la Jessica, mentre que la Lídia indicava que “totes aquestes experiències i materials fan omplir el nostre bagatge professional. S’agraeix molt. Jo sempre dic que el món de l’educació és compartir”.\nLa tecnologia va tenir un pes important a la trobada, vinculat als orígens del moviment Edcamp, que va néixer a la ciutat de Filadèlfia l’any 2010 precisament en aquest àmbit. “Es va començar compartint codi obert, i després es va aplicar a l’entorn de l’educació”- va explicar Toni Aguilar, de l’equip organitzador. A cada grup, un participant es va encarregar de prendre acta a l’ordinador a un document col·laboratiu al qual tenien accés tota la resta de participants. A més, els assistents van compartir els seus noms i els seus comptes de Twitter, amb l’objectiu de crear vincles posteriors. “La trobada no acaba aquí. Continuarà a la xarxa”.


Notícies :: Opinió :: Custòdia de la creació - Un món deixat de la mà de Déu?\nCustòdia de la creació - Un món deixat de la mà de Déu?\nDimecres 3\tJuliol 2013 - 15:31\nEl següent article va ser publicat a La Vanguàrdia el passat 19 de maig de 2013. L'article és de l'Albert Cortina.\nUN MÓN DEIXAT DE LA MÀ DE DÉU?\nNecessitem recuperar els valors de les diferents tradicions espirituals per reforçar una ètica i una cultura de la sostenibilitat?\nQuins valors espirituals juguen a favor de la conservació de la natura?\nPer tal de salvar el planeta hem de responsabilitzar-nos de la Creació?\nQuin paper tenen les creences i l’espiritualitat en la superació de la crisi ecològica?\nCUSTÒDIA DE LA CREACIÓ\nRecentment el Papa Francesc ha ressaltat en la seva homilia d’inici de pontificat la responsabilitat que ens afecta a tots de custodiar la terra, la bellesa de la natura, i de tenir respecte per totes les criatures i per l’entorn en el què vivim. Concretament ho ha expressat de la forma següent: “Siguem custodis de la Creació, del designi de Déu inscrit en la natura, guardians de l’altre i del medi ambient”.\nAquesta frase ens dóna peu a reflexionar sobre la necessària dimensió espiritual de la consciència ecològica cada cop més profunda en el nostre temps i de la conveniència d’anar més enllà dels valors d’una ètica del medi ambient i del paisatge. Vivim sens dubte moments històrics que poden representar l’antesala de canvis rellevants en el esdevenidor de la humanitat. De ben segur, encara que ens resulti difícil de creure, anem cap a una societat més harmònica, més sostenible, d’una empatia més gran, i cap a una nova era en les relacions humanes.\nDecau el vell paradigma basat en el creixement material i en el progrés tecnològic i científic sense límits que ens aboca a un horitzó insostenible, deshumanitzat, delirant i sense sentit, i emergeix lentament un nou paradigma que encara no podem definir ben bé del tot, però que l’intuïm més humanista i espiritual. Iniciem tot just ara el kairós d’aquesta llarga transició cap a una nova etapa evolutiva de la humanitat, encara que de moment ens quedin anys de gran tribulació i foscor fins assolir aquest horitzó d’esperança.\nEstem immersos de ple en una crisi global i sistèmica, en un moment de canvi profund, on tenim l’oportunitat de millorar i humanitzar els models de progrés i els sistemes tecnocientífics de funcionament que han regit hegemònicament el món durant els darrers segles. Tot un privilegi per a la nostra generació, encara que ho visquem desconcertats, amb grans incerteses, i sovint de manera amarga i dolorosa. Això no obstant, no podem negar que al mateix temps resulta una etapa interessant, de regeneració i renaixement, creativa i engrescadora.\nEn aquests moments està augmentant la consciència col•lectiva del que no funciona. Constatem la necessitat de passar d’un mon i una ciència mecanicista a un altre món amb visió holística, que ens torni a connectar amb la natura.\nPercebem i intuïm la necessitat de ser cocreadors d’aquest món basat en la matèria per tal de transformar-lo en un altre realitat basada en la consciencia. Ens estem adonant que l’univers i el mon és mental i espiritual. Resulta que en canviar la nostra visió del món, és a dir, la nostra cosmovisió, canviem els nostres valors, principis, objectius, estratègies, polítiques, accions i prioritats. I és llavors quan iniciem el Tao, el camí de transformació profunda de la nostra consciència cap a un món millor, en el qual atendrem allò que de debò resulta essencial.\nEn aquest context, assoleix una nova dimensió la custòdia de la terra a la llum de les diferents tradicions espirituals per tal d’impedir el domini expoliador i irrespectuós de l’entorn, reconeixent la dignitat de l’ésser humà i de la natura i proposant-ne l’administració responsable. Dit d’un altre manera, caldrà avançar cap a un desenvolupament sostenible basat en el respecte per la biodiversitat, en el just repartiment dels recursos naturals, atenent a les necessitats de les generacions presents i futures, tot tenint cura de la vida.\nLa humanitat d’avui, si aconsegueix harmonitzar les noves capacitats científiques i tecnològiques amb una forta dimensió cultural, ètica i espiritual assolirà promoure la Terra com a hàbitat sostenible a favor de tots els éssers humans, sobretot dels més desfavorits, així com de la resta d’espècies del planeta.\nInterconnectar la persona amb l’entorn, el cosmos i la divinitat forma part de l’essència de les diferents tradicions religioses i savieses espirituals que al llarg de la història han enriquit el patrimoni cultural immaterial de la humanitat.\nRaimon Panikkar desenvolupava brillantment aquesta idea de connexió amb la intuïció primordial d’una quàdruple naturalesa humana expressada a través d’uns centres concèntrics que aplegarien totes les facetes de la realitat: terra i cos, aigua i jo, foc i ésser, aire i esperit. El savi seria aquell que experimenta i viu aquesta quaternitas perfecta.\nEn la imperiosa necessitat de resoldre la crisi ecològica i sistèmica actual, essent custodis de la creació, responsables del nostre planeta i persones que tenim cura de tots els éssers vius, la pràctica dels valors ètics i espirituals ens ajuda a posar en el centre de tot la dignitat essencial de l’ésser humà amb i en la natura, ja que l’ésser humà és un microcosmos, una imatge del tot, una guspira del foc infinit.\nAlbert Cortina i Ramos\nDirector de l’Estudi DTUM\nMés, sobre...: xct , cusoddia del territori , opinio , creacio


El PSOE votarà a favor del suplicatori d'Homs i es distancia encara més de Podem, PNB, JxSí i EH Bildu\nUnits Podem confirmen que votaran contra el suplicatori d'Homs pel 9N\nPodem votarà 'no' al suplicatori contra Homs\nEl PSOE votarà al Congrés a favor del suplicatori que ha demanat el Tribunal Suprem per poder investigar l'exconseller i diputat Francesc Homs per donar suport a la consulta sobiranista del 9 novembre 2014.\nEs tracta d'una decisió amb la qual els socialistes marcaran distàncies amb Units Podem, el PNB i els independentistes d'Esquerra (ERC), l'antiga Convergència (CDC) i EH Bildu, que han anunciat el seu vot en contra.\nSegons han indicat a Europa Press fonts socialistes, els diputats del PSOE donaran suport a la petició del Tribunal Suprem com vénen fent en les últimes dècades, i és que l'últim suplicatori d'un diputat que va ser rebutjat per la cambra baixa data de 1988.\nEn canvi, els grups parlamentaris de Units Podem, Esquerra Republicana i PNB i els diputats de l'antiga Convergència, EH-Bildu i Compromís, adscrits al Grup Mixt, tenen decidit votar en contra de suplicatori al·legant que el conflicte català ha de solucionar des de la política i que no es pot processar Homs pel sol fet d'haver tret les urnes al carrer per demanar l'opinió dels catalans.\nGAIREBÉ CENT VOTS EN CONTRA\nEl PP i Ciutadans ja van deixar clar des del primer moment el seu vot a favor d'autoritzar al Suprem per investigar a Homs i els seus vots, sumats als d'UPN i Fòrum Astúries reunirien 169 'sís', mentre que els vots contra el suplicatori ja sumen 95 (67 de Units Podem, nou d'ERC, vuit de CDC, cinc del PNB, quatre de Compromís i dos de Bildu), de manera que la decisió que adoptin els 84 diputats socialistes era determinant.\nEl suplicatori per treure a Homs seu fur parlamentari serà previsiblement qualificat per la Mesa del Congrés dimarts que ve i, sense entrar a valorar el seu contingut, l'òrgan de govern de la Cambra el trametrà a la Comissió de l'Estatut del Diputat, que serà la primera que ho analitzi, donant audiència a l'afectat.\nLa comissió, que presideix el popular Leopoldo Barreda, té un mes per rebre les explicacionbes d'Homs i emetre un dictamen al respecte. En aquest fòrum hi ha un diputat de cada grup parlamentari i el lloc del Mixt l'ocupa el diputat d'Unió del Poble Navarrès, Carlos Salvador, partidari de concedir el suplicatori.\nEl dictamen de la comissió s'elevarà al Ple del Congrés que prendrà una decisió definitiva. La presidenta de la Cambra, Ana Pastor, tindrà vuit dies per traslladar al Suprem la resposta final del Parlament.\nTot això, és clar, si continua la legislatura i es formi Govern, perquè si no hi ha president investit l'1 de novembre, les Corts quedaran dissoltes i el suplicatori no podrà tramitar-se.\nL'ÚLTIM QUE VA REBUTJAR, EN 1988\nFins ara el Congrés ha aprovat 30 suplicatoris i ha rebutjat 14 (dos d'ells sobre el mateix diputat). L'última negativa del Congrés data de 1988 i es refereix a un contenciós per dret a l'honor que tenia com a protagonista l'exministre socialista José Barrionuevo i el germà d'un etarra (l'ara penedit Soraes Gamboa) per incloure les seves fotos en cartells d'Interior.\nEls tres últims suplicatoris que van sortir endavant van permetre jutjar tres diputats del PP --Vicente Ferrer, Arsenio Pacheco i Nacho Uriarte-- que havien donat positiu al volant i l'anterior va ser el que va donar via lliure a investigar al també popular Jesús Merino pel 'cas Gürtel'. El de l'exconseller socialista José Antonio Viera, investigat pels ERO, no va arribar a completar la tramitació per dimissió de l'afectat.\nA més, entre els concedits destaquen els de l'exministre socialista José Barrionuevo pel 'cas GAL' o els dels diputats d'Herri Batasuna Jon Idígoras, Francisco Letamendía i Antxon Ibarguren pels incidents produïts el 1981 a la Casa de Juntes de Guernica, on diversos membres d'aquesta coalició van protagonitzar protestes en un acte que presidien els Reis.


Joves d'arreu s'acostaran a la ciència a la Fira del Coneixement de Berga - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJoves d'arreu s'acostaran a la ciència a la Fira del Coneixement de Berga\nEl Pavelló de Suècia de Berga rebrà, entre avui i demà, estudiants de 4t d'ESO, batxillerat i cicles formatius d'arreu de Catalunya per participar a la novena edició de la Fira del Coneixement que impulsa l'Exploratori dels Recursos de la Natura de la Universitat Politècnica de Catalunya i l'Ajuntament de Berga, amb la col·laboració de la Diputació de Barcelona i el departament d'Educació de la Generalitat de Catalunya.\nAquesta mostra té la finalitat de donar a conèixer projectes relacionats amb la ciència i la tecnologia de diversos grups i centres de recerca de la Universitat Politècnica de Catalunya. La Fira del Coneixement pretén augmentar l'interès dels joves i de la societat per aquestes matèries, promovent l'esperit d'aprenentatge basat en la recerca i posant la ciència a l'abast de tothom.\nL'acte inaugural de la fira es farà avui, dimarts, a 2/4 de 12 del matí al Pavelló de Suècia. El professor de Química de la Universitat de Girona Miquel Duran oferirà una conferència titulada Jocs amb la taula periòdica dels elements químics.\nEls escolars tenen concertades les visites al recinte firal avui i demà de 2/4 de 10 del matí a 6 de la tarda i el públic general podrà fer-ho de 5 a 6 de la tarda.


Dijous, 21 Novembre 2019 19:30\nJordi Muntan, membre de l'AUP explicant la situació a Can Balasc\nL’Alternativa d’Unitat Popular (AUP) dona per fet que Can Balasch obrirà en poc temps i, per això, exigeix al govern municipal que destini tots els recursos i les eines necessàries al control de l’activitat de l’abocador de seguida que estigui en funcionament. Els anticapitalistes presentaran una moció al ple de novembre on, a banda d’això, també demanaran que l’Ajuntament engegui una campanya informativa sobre l’obertura de l’abocador.\nDes de l’AUP han criticat el paper que ha jugat l’Ajuntament en tot aquest afer, perquè “no ha considerat mai la Plataforma Rubí Sense Abocadors com a part interessada, ha amagat informació tant a l’entitat com als grups municipals de l’oposició i ha fet els ulls grossos davant les múltiples denúncies d’abocaments il·legals”.\nJordi Muntan, membre de l’AUP, ha remarcat que el consistori no ha fet prou per evitar l’obertura de l’abocador i “ha tingut una actitud passiva i poc agressiva pel que fa a una empresa com TMA”, cosa que els fa pensar que “existeix algun interès o que l’equip de govern ha abaixat els braços i s’ha rendit davant TMA”. A més, ha criticat que el PSC en plena campanya electoral utilitzés la denegació de la tramitació del PAE en Junta de Govern Local per “vendre” a les xarxes socials que “l’abocador de Can Balasch no obriria les seves portes”.\nMuntan també ha criticat el paper que estan tenint En Comú Podem Rubí com a socis de govern del PSC, perquè fins ara havien estat companys de batalla de l’AUP en aquest sentit i des que estan en el govern “només han encarregat un estudi, han traslladat tota la responsabilitat a la Generalitat i no han reconegut els errors del PSC”.\nPel que fa a la Generalitat, Muntan considera que si “l’Ajuntament hagués estat més combatiu, el govern català no hauria actuat amb tanta impunitat”.\nDes de l’AUP han remarcat que seguiran lluitant fins a les darreres conseqüències i col·laboraran en tot el que puguin, sigui presentant totes les al·legacions possibles o amb accions més directes de protesta. Així doncs, la formació alternativa presentarà una moció al ple ordinari de novembre per demanar a l’Ajuntament que destini tots els recursos necessaris a controlar l’activitat de Can Balasc des del primer dia que obri les seves portes i que organitzi una campanya informativa per a veïns i escoles sobre com pot afectar l’obertura de l’abocador en matèria mediambiental, de salut i de mobilitat.\nJordi Muntan, membre de l'AUP


About: Can Margenat\nCan Margenat és una casa senyorial (fent honor a la dita: «Sarrià: vents, torrents, torres i convents.») al barri de Sarrià emmarcat en el districte de Sarrià-Sant Gervasi de la ciutat de Barcelona, al C. Major de Sarrià, 97. Té aparença medievalitzant des que el 1881 es va reformar en estil neogòtic. És una de les edificacions més antigues de Sarrià. Està construïda a la confluència entre la Plaça de Sarrià, i el carrer Major de Sarrià, via famosa per la situació d'aquesta casa, i per trobar-s'hi la pastisseria Foix, coneguda per ser propietat de la família del cèlebre poeta J. V. Foix, i per ser emblemàtica dins de l'àmbit popular de Sarrià, i de Barcelona, en general. Es troba en un molt bon estat de conservació.\nCan Margenat és una casa senyorial (fent honor a la dita: «Sarrià: vents, torrents, torres i convents.») al barri de Sarrià emmarcat en el districte de Sarrià-Sant Gervasi de la ciutat de Barcelona, al C. Major de Sarrià, 97. Té aparença medievalitzant des que el 1881 es va reformar en estil neogòtic. És una de les edificacions més antigues de Sarrià. Està construïda a la confluència entre la Plaça de Sarrià, i el carrer Major de Sarrià, via famosa per la situació d'aquesta casa, i per trobar-s'hi la pastisseria Foix, coneguda per ser propietat de la família del cèlebre poeta J. V. Foix, i per ser emblemàtica dins de l'àmbit popular de Sarrià, i de Barcelona, en general. Es troba en un molt bon estat de conservació. (ca)\nCan Margenat (ca)


Fases del procés participatiu - Dóna forma a l’Eixample - decidim.barcelona\n27-10-2016 - 28-02-2017\nEs duran a terme dues sessions, en què s’informarà la ciutadania sobre el procés, la seva voluntat, l'abast i el funcionament, així com dels criteris de selecció dels àmbits i les línies estratègiques sobre les quals es podrà fer proposta d’actuació, priorització i tria a partir de decidim.barcelona i les trobades presencials.\nDel 27 d’octubre de 2016 al 28 de febrer de 2017 podreu trobar a diferents espais del districte un punt d’informació i de participació en el procés.\n27-10-2016 - 27-11-2016\nLes propostes que no es corresponguin amb els criteris o àmbits establerts, les que no compleixin la legalitat vigent i les que no siguin de competència municipal es descartaran a la fase inicial. Quedaran també excloses les propostes que impliquin despesa d’inversió (veure document “definició de despesa corrent”)\nSi hi ha propostes similars o iguals, es demanarà als qui les hagin plantejades que s’uneixin o es complementin.\nA escala presencial, s’organitzaran trobades per debatre i fer propostes col·lectives que es pujaran a la plataforma. Aquests debats es duran a terme en espais/òrgans de participació ordinaris del districte i en altres d'específics per afavorir l’aportació de diferents col·lectius i veus del districte.\nEn tots aquests espais i als punts d'informació habilitats a cada barri hi haurà una persona que us pot facilitar l'aportació personal a decidim.barcelona\nLa fase s'ha tancat el diumenge 27 de novembre de 2016 a les 15:00 h.\nS'han presentat 200 propostes. 126 passen a la fase de priorització i 74 no han passat els criteris inicials de legalitat, àmbit d'actuació, competència municipal i tipus de despesa.\n28-11-2016 - 23-12-2016\nLa priorització es desenvoluparà exclusivament en línia. Les persones empadronades a Barcelona disposaran de 10 suports per a repartir entre totes les propostes. Les 50 que rebin més suports passaran a la següent fase.\nS’obriran espais de deliberació per debatre les propostes presentades i compartir criteris per a la valoració personal i la priorització posterior de propostes d’actuació.\nEn tots aquests espais i als punts d'informació habilitats a cada barri hi haurà una persona que us pot facilitar l'aportació personal a decidim.barcelona.\nDurant aquesta fase s’establiran mecanismes d’avaluació, es tracta d'una prova pilot i entenem que ens hem de dotar d'eines de correcció i millora del procediment.\nLa fase s'ha tancat el divendres 23 de desembre a les 14:00 h.\nLes 50 propostes amb més suports han passat a la fase d'estudi de viabilitat.\n24-12-2016 - 01-02-2017\nValoració i viabilitat de les propostes\nLes 50 propostes que hagin obtingut més suports seran valorades tècnicament.\nLes propostes viables es faran públiques el 8 de febrer i aniran acompanyades del seu pressupost per a la fase final de decisió. La comissió d'avaluació de viabilitat es composarà de tècnics municipals experts dels diferents àmbits. Podeu trobar la informació relacionada a documents relacionats.\nEl Districte farà públic el resultat de les propostes viables el 8 de febrer, juntament amb el seu pressupost d’execució per a la fase de decisió.\nDurant aquesta fase s’establiran mecanismes d’avaluació; com que es tracta d'una prova pilot entenem que ens hem de dotar d’eines de correcció i millora del procediment.\nEl 8 de febrer ha acabat la fase d'estudi de viabilitat.\n22 propostes han passat a la fase de decisió.\nDel 8 al 26 de febrer: entra i decideix. Dóna forma a l'Eixample\nLes persones registrades a decidim.barcelona i empadronades al districte de l’Eixample podran consultar el cost de les propostes per tal de triar-ne i decidir-ne les millors per al districte, sense excedir del pressupost total i invertint un mínim de 200.000€. S'utilitzarà el sistema del cistell de la compra.\nLa fase s'ha tancat el 26 de febrer a les 24:00 h.\nEn total han estat 17 les propostes escollides per la ciutadania.\nL'avaluació d'aquest procés, al ser una prova pilot, s'ha anat fent de forma continuada amb tots els agents implicats i a diferents nivells. S'han avaluat les fases, la temporalitat, les eines emprades, les accions presencials i la usabilitat de la plataforma entre d'altres elements\n15-05-2017 - 30-04-2018\nEl seguiment es farà a partir de la plataforma com a espai obert a tothom.\n30-04-2018 - 31-05-2018\nPresentació dels principals projectes desenvolupats en una sessió presencial oberta a tota la ciutat


Al voltant de la meditació: Narain Ishaya\nPublicat per Josep M. Basart a les 16:47\nIván García 13 de febrer de 2017 a les 9:33\nGràcies, Josep M.\nSempre em semblen textos inspiradors, aquests, però depèn del moment a un li poden resultar també molt durs; segurament pel "cop" tan fort que ens dóna quan estem lluny del camí.\nAl voltant de la meditació 13 de febrer de 2017 a les 18:20\nGràcies, Iván, per aquesta aportació.\nDues coses hi voldria incorporar. En primer lloc, comparteixo la teva percepció de la "duresa" que podem trobar, a vegades, en certes observacions o indicacions que ens adrecen els/les mestres. Tanmateix, allò que els motiva és sempre, sempre, la compassió. El desig de fer-nos obrir els ulls al més aviat possible. En aquest sentit, doncs, pot ser que rebem un "cop fort", però un que és molt d'agrair.\nEn segon lloc, insistir una altra vegada en la conveniència de no donar per segur que estem molt lluny d'aquest despertar. El cas és que no ho sabem on som. En canvi, el fet d'estar presents en un bloc d'aquesta mena, ja indica clarament que ens trobem de ple en l'exploració del camí, de nosaltres mateixos.


Ramón Oliva i Bogunyà | jardins i patrimoni\n← Carreteres arbrades. Persistència a Figueres\nLa petjada del paisatgista →\nRamón Oliva, el jardiner de la metròpoli emergent. La Barcelona de la modernitat.\nRamón Oliva hauria de figurar entre els empresaris que van fer possible la transformació i el reconeixement de Barcelona i Catalunya en una de les zones d’Espanya més dinàmiques i riques del país a finals del segle XIX. La seva biografia i iniciativa és versemblant a la de qualsevol empresari industrial de la època.\nSom a 30 d’abril de 1842 a Sant Andreu del Palomar, antic municipi independent de les rodalies de Barcelona que s’estén des del peu de la serra de Collserola fins prop de la riba dreta del riu Besòs.\nEncara falten més de cinquanta anys perquè aquesta vila que basa la seva activitat econòmica en l’agricultura s’incorpori a la ciutat de Barcelona. Quan la revolució demogràfica i industrial de la ciutat sigui un fet, la seva proximitat i l’existència de sòl agrícola transformable en terrenys industrials afavoriran el seu desenvolupament i l’arribada d’una classe d’industrials burgesos que ajudaran a transformar ràpidament la població.\nEn aquest entorn de transformació i modernitat neix Ramón Oliva, una de les figures més importants i desconegudes de la jardineria del país. Fill d’una família de jornalers tindrà la sort de ser apadrinat per un empresari innovador que incentivarà les millores tècniques i socials en l’àmbit de la producció industrial i agrícola. Ferran Puig és en aquests moments el propietari de la fàbrica Vapor del fil, antecedent de la Fabra i Coats, la primera fàbrica de troques i fils de cotó d’Espanya i la més important de tot el país. Ha estat un dels pioners en instal·lar màquines de vapor en la industria i el primer en introduir el vapor a Sant Andreu l’any 1839.\nGràcies a l’ajuda de Ferran Puig, Ramón Oliva es formarà com a tècnic en l’escola d’horticultura de Gant, a Bèlgica. Cal recordar que a inicis de la segona meitat del segle XIX, l’educació no afecta el conjunt de la població, no és habitual estudiar. El més normal en aquests moments de creixement industrial, és anar a treballar a les fàbriques des de ben petit, la demanda de ma d’obra és intensa, i cal incrementar els ingressos familiars.\nTampoc no és corrent que artesans i professionals es formin en escoles i molt menys a l’estranger. Aquesta tendència s’estendrà uns anys després durant les èpoques modernista i noucentista, en que importants artesans ebenistes, vidriers, ceramistes, i d’altres oficis juntament amb altres artistes milloraran la seva formació amb viatges d’aprenentatge a l’estranger. De moment, els oficis s’aprenen en els mateixos tallers artesans.\nResulta així sorprenent que un jove jornaler tot i comptar amb l’apadrinatge d’un acabalat industrial, ho abandoni tot per formar-se a l’estranger, en un idioma que desconeix. També resulta sorprenent que el seu protector no l’adreci cap a una especialitat relacionada amb el tèxtil per després incorporar-lo al seu negoci. Tot un repte per dos personatges, que només és possible entendre si es disposa d’un esperit inquiet, altruista, amb ganes d’aprendre i caràcter innovador.\nA la tornada de Bèlgica Ramón Oliva ocuparà el càrrec de Director dels jardins públics de Barcelona de manera interina fins que el maig de 1874 rebrà el nomenament de funcionari. El seu nomenament diu que: “todos los trabajos que concernientes al citado ramo (de jardineria) ejecute V. le seran satisfechos mediante la presentación de la correspondiente cuenta, visada por el Jefe de vialidad y conducciones”. En aquests moments, el càrrec, és una mena de concessió en exclusiva dels treballs de jardineria que es fan en la ciutat, i això li permet desenvolupar altres treballs a tercers amb total llibertat.\nDurant aquests anys participarà del moment més intens de la transformació de Barcelona en una ciutat moderna. No sabem quant li devem de la imatge de la ciutat forjada al final del vuit-cents, ni quina és la seva empremta real, però si sabem que a ell li van correspondre les plantacions i l’execució de la jardineria del Parc de la Ciutadella, la realització de les millores en l’ornat i les plantacions que amb motiu de la celebració de l’Exposició Universal de Barcelona del 1888 es van realitzar a tota la ciutat, i molts dels jardins realitzats en els palaus i grans propietats de la ciutat com per exemple el jardí del Palau Robert en el Passeig de Gràcia. Tot d’una, un moment històric que significa per a la ciutat l’inici de la modernitat i el tàcit reconeixement que la jardineria, el mobiliari i en definitiva l’ordenació de l’espai urbà són components essencials de la ciutat i una necessitat que cal garantir des d’un servei públic. També son els anys, no cal oblidar-ho, de l’estímul creatiu forjador del Modernisme.\nEn paral·lel a la seva activitat a la ciutat de Barcelona, la seva actuació també deixarà empremta fora de Catalunya.\nCampo Grande. Valladolid\nArriba a Valladolid per reformar i construir el parc de Campo Grande en un espai que havia estat antigament una gran esplanada rodejada de convents. Aquest gran parc municipal es converteix des del primer moment en una de les actuacions més emblemàtiques del desenvolupament urbà i la modernització de la ciutat escomesa per l’alcalde Manuel Íscar a finals del segle XIX. La presència d’Oliva a la ciutat a partir del 1877 es deu a la recomanació del governador militar de Valladolid, que anys abans ho havia estat de Barcelona, i coneix el seu treball a les obres de la Ciutadella.\nCom serà habitual en ell, se’n du a Valladolid operaris i treballadors catalans per realitzar les obres. Un dels que l’acompanyen és Francesc Sabadell, home d’ofici i autor de diferents projectes reconeguts que es quedarà a la ciutat per finalitzar les obres i que, amb el temps, esdevindrà el director de jardins de la ciutat. Amb ell s’iniciarà una nissaga de jardiners municipals que finalitzarà l’any 2000 amb Andrés Sabadell, el que serà el darrer Director del Servei de Parques y Jardines de Valladolid de la nissaga.\nQuan la Reina Regent Maria Cristina visita Barcelona per inaugurar l’Exposició Universal de l’any 1888, Ramón Oliva té 46 anys i una solvent maduresa professional. Segons s’explica, la reina quedà tant complaguda pels enjardinaments del recinte i de la resta de la ciutat, que va emplaçar el jardiner per treballar en la millora dels jardins del Campo del Moro de Madrid.\nA la capital també s’emporta un grup d’operaris catalans per executar entre altres, les obres del pavelló del suro i la gruta. En la reforma del parc es van plantar uns 9.500 exemplars entre arbres i palmeres, més de 20.000 arbusts i 12.000 rosers. L’aspecte actual dels jardins, amb arbres de més de 150 anys, és encara el que es va crear sota el comandament i projecte de Ramon Oliva. Aquest jardí forma part del Patrimoni Nacional, organisme encarregat de gestionar antigues propietats de la corona espanyola.\nLa finalització de l’encàrrec del jardí del Palau Real li va proporcionar el títol de Director de Jardines y Tierras de Cultivode la Casa Real.\nRamon Oliva, com dèiem abans, serà el primer jardiner format a l’estranger seguint el mateix model d’alguns industrials catalans que després de conèixer noves tecnologies i maquinària, les posen aquí en practica amb innovadores visions empresarials.\nNo es dedica només a fer jardins o proporcionar la vegetació des dels seus vivers. Crea un estil de treball i una infraestructura empresarial que li permet controlar tot el procés de construcció d’un parc. Aporta les solucions i els recursos necessaris: projectes moderns, coneixements i recursos tècnics apropiats, els equips de treballadors i gran part de la planta emprada. Cap altre professional del seu sector ho havia fet fins aleshores, i cap altre ho farà fins molts anys després.\nRegeix també un dels vivers més importants del moment, anomenats Ca n’Oliva, al terme de Sant Martí de Provençals. Els vivers, oberts al públic, poden ser visitats, i així ho recomana la guia “Barcelona en la mano” de Josep Roca i Roca de 1884.\nMorirà als 64 anys, el 7 de juny de 1906, deixant els vivers i el negoci de floricultura en mans del seu fill Ramón.\nBarcelona, amb les plantacions de la Ciutadella, Madrid amb la reforma del Campo del Moro i Valladolid amb la creació de Campo Grande són les tres ciutats que conserven part de la seva obra. Els tres grans jardins estan reconeguts com a Bé Cultural de l’estat espanyol, i amb prou feines recordem el nom de Ramón Oliva. Seria possible que alguna d’aquestes ciutats pensés en incloure el seu nom en el nomenclàtor ni que sigui a una petita plaça enjardinada?\nSi mirem des del present la trajectòria formativa i professional de Ramón Oliva no dubtarem en afirmar que va ser el primer paisatgista modern del país format a l’estranger, i un dels primers grans empresaris innovadors en el món de la jardineria, a semblança del que feien els seus coetanis en el món industrial a finals del segle XIX.\nAquesta entrada s'ha publicat en Barcelona, Efemèride, Jardiners, Paisatge urbà, Parc de la Ciutadella, Ramón Oliva, Segles XIX-XX i etiquetada amb Jardins Històrics, Jardins patrimonials, Ofici de jardiner, Parc de la Ciutadella, Ramón Oliva. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n12 respostes a Ramón Oliva i Bogunyà\ndanielzapater ha dit:\n7 Mai, 2012 a les 9:54\nUna qüestió: saps si han canviat gaire els jardins del Parc de la Ciutadella des del 1888? Més enllà de l’enderroc dels pavellons, és clar! Em refereixo a la cascada i zones properes.\n7 Mai, 2012 a les 15:57\nHola Dani. Si, el parc ha canviat molt. De fet la cascada i el llac estaven comunicats per un canal, al costat del llac hi havia un templet,… Han passat molts anys i és normal que evolucioni.\nEl que sap greu és que aquests canvis li facin perdre el seu caràcter vuitcentista únic i cada cop s’assembli més a la resta de parcs de la ciutat.\nGràcies pel teu comentari i per passejar-te pel blog.\nMontserrat Comas Güell ha dit:\n7 Mai, 2012 a les 11:22\nSembla que Ramon Oliva va planificar el jardí de la Biblioteca Museu Balaguer de Vilanova i la Geltrú, fundació creada per Víctor Balaguer el 1884.\n7 Mai, 2012 a les 16:10\nGràcies per la teva aportació Montserrat. Conec la Biblioteca Museu i el jardí actual. Tens algun element que t’ho faci sospitar o saps d’alguna evidència? Seria molt interessant poder estirar del fil.\nPer la meva banda em poso a esbrinar-ho.\n9 Mai, 2012 a les 21:38\nUna bona feina de recerca per posar en valor la figura d’aquest personatge tant desconegut però que segons sembla va ser tant important en la jardineria del segle XIX.\n13 Mai, 2012 a les 19:08\nEn general coneixem poc els nostres jardiners i paisatgistes.\nMoltes gràcies Maria per visitar el blog.\nM.Mercè Compte i Barceló ha dit:\n6 Agost, 2016 a les 12:09\nA Vilanova i la Geltrú va executar també el Parc Samà,- Parc Gumà i Ferran-, davant dels Escolapis (Escola Samà) i a Terrassa els jardins del Cercle Egarenc, totes dues construccions son obra de Geroni Granell i Mundet\n4 Setembre, 2016 a les 17:20\nefectivament aquests jardins també són d’ell, a Barcelona i a la resta d’Espanya encara hi he determinat d’altres. Ja saps que costa molt fer recerca sobre temes de jardineria, sobre Ramón Oliva encara tenim tenim moltes llacunes, però estic recollint moltes informacions. Pot ser en uns mesos torno a publicar un article amb les noves troballes.\nGràcies per la informació i per acostar-te al blog.\nMontserrat Comas ha dit:\n5 Setembre, 2016 a les 8:05\nParlo de memòria però la planificació del jardí de la Biblioteca Museu Balaguer el 1884 va anar a càrrec també de Ramon Oliva i es conserva un plànol petit\n5 Setembre, 2016 a les 16:52\nen una vista a la Biblioteca Museu vas ensenyar-me un plànol on vam reconèixer un projecte del jardí, datat el 1883, signat per Antoni Piera, desconec si després Ramón Oliva va participar, haurem de continuar cercant dades… El que si és segur és que Ramón Oliva va fer-se càrrec de l’enjardinament de la plaça del davant -actual Pl. Eduard Maristany- a finals de 1884.\nJuan José Jiménez Mata ha dit:\n30 Mai, 2017 a les 10:10\nQuizás no se sepa que Ramón Oliva realizó el parque Genovés y la Alameda de Apodaca en Cádiz, en la última década del XIX, por encargo del Ayuntamiento. Actualmente estamos investigando el tema en actas capitulares, etc.\n30 Mai, 2017 a les 18:23\nHola Juan José, gracias por escribir i visitar el blog. Tengo referèncias que realizó el Parque Genovés pero no conocia lo de la Alameda. Preferí no citarlo al no tener ninguna certeza. Encuentro muy interesante que sigais investigando la figura de Ramón Oliva. Me gustaria que me mantuvieras informado de vuestros progresos. Gracias.\nAnimo en la investigación.


Pau Ricomà proposa Laura Castel com a número 2 d’ERC a les eleccions municipals a Tarragona | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nPau Ricomà proposa Laura Castel com a número 2 d’ERC a les eleccions municipals a Tarragona\nLa llista republicana s’aprovarà en assemblea el dijous 28 de març\nLa senadora Laura Castel pren el relleu a la regidora Mònica Alabart i ocuparà el número 2 de la llista del candidat d’ERC a l’alcaldia de Tarragona, Pau Ricomà. Una proposta que passarà per l’aprovació de l’assemblea local d’ERC el dijous 28 de març . Ricomà explica que ‘la incorporació de Laura Castel a l’equip és una mostra clara de la voluntat que tenim de governar la ciutat de Tarragona, incorporant una persona treballadora, implicada, amb un currículum brillant i amb qui hem col·laborat des de fa molt temps’.\nEl candidat d’ERC destaca que ‘Laura Castel ha estat durant els últims anys una extensió de la feina que hem fet des del grup municipal per defensar les necessitats i els interessos dels tarragonins a totes les institucions’. Alguns exemples d’aquesta feina conjunta són ‘les xarxes elèctriques tancades per la indústria, les infraestructures ferroviàries, els accessos a l’autovia A7 o les pantalles de protecció acústica’.\nLaura Castel ha manifestat en la seva presentació que ‘és un orgull formar part d’aquest equip amb qui he col·laborat activament els últims anys’. Castel explica que ‘la feina feta amb les xarxes tancades és il·lustrativa d’aquesta feina col·laborativa per aprofitar la presència d’ERC en totes les institucions i defensar els interessos de Tarragona i del territori. Va sortir del grup municipal d’ERC a l’Ajuntament i l’hem portat al Congrés, al Senat i a les institucions europees’.\nCastel pren el relleu a la consellera Mònica Alabart que deixa l’ajuntament de Tarragona després de quatre anys per motius professionals. Alabart s’ha mostrat ‘molt contenta que sigui la Laura qui agafi el relleu’ i ha manifestat que ‘seguirà vinculada i treballant activament amb el partit, especialment amb Les Republicanes, un projecte que vam arrencar fa un any amb les dones d’ERC Tarragona’.\nEl candidat Pau Ricomà avança que ‘des d’ERC apostem per una llista cremallera, diversa i representativa de la pluralitat de Tarragona’. Pel líder republicà ‘la candidatura d’ERC a Tarragona és la continuïtat d’un projecte sòlid, fort i amb ganes de governar la ciutat i impulsar el canvi que Tarragona necessita’.


Josep Pla, des del llit | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nJosep Pla, des del llit\nDestino publica els durs diaris inèdits de l'escriptor empordanès del 1956, 1957 i 1964\nBarcelona 16 NOV 2014 - 00:15\tCET\nPàgina del dietari de Josep Pla del dia 1 de gener del 1956. Archivo Frank Keerl Pla\nMitjans dels anys 50. Malgrat que és un escriptor i periodista reconegut a tot Espanya, Josep Pla està deprimit. Potser més del que creu. Té 59 anys però es nota molt cansat. “Sento que m'he fet vell –que cada dia sóc més vell. Què viuré? Tres anys? Sis anys?” No tindré temps de res”, anota el 12 de juny del 1956 en una de les seves infinites nits d'insomni gairebé perenne. El venç una dictadura que avortava una tímida liberalització, i que mantenia els ciutadans en una misèria moral notable; una censura immisericordiosa (“fa gairebé 40 anys, en tots els règims, que he treballat amb aquest peu forçat”) que de rebot el porta a dubtar sobre la seva escriptura (que practica a preu fet) i uns dimonis interns (sentimentals-eròtics, en bona part) que retroalimenten un alcoholisme notable…\nAquests són els fils conductors de tres diaris de Pla (del 1956, 1957 i 1964), inèdits fins ara i que sota el títol La vida lenta. Notes per a tres diaris, editats per l'estudiós Xavier Pla, publica ara Destino en català i castellà.\nEn agendes-calendari (totes estrangeres) no gaire grans, a ploma (tinta blava o negra), amb lletra minúscula i sense ratllar res, gairebé inintel·ligible de tant aprofitar els marges, l'autor d'El quadern gris i un dels grans memorialistes de les lletres espanyoles va desgranat des del llit en aquestes nits-matinada de vetlla i en un precís estil telegràfic (més generós el 1956, amb voluntat d'estil a partir dels seus triumvirats d'adjectius) el que ha fet, menjat o sentit la jornada anterior. Un Pla més íntim, impossible.\nLa barricada del llit. Pla, en aquests anys, sol anar-se'n al llit entre les 2 i les 4 de la matinada i aixecar-se a partir de les quatre o les sis de la tarda. “Tinc la vida totalment invertida. Del dia en faig nit i de la nit, dia” (6 setembre 1956). El porta aquí, bon part de l'any, un fred infernal a la seva masia, on viu des del 1944, després de la mort del seu pare, i on a la gran sala amb prou feines s'aconsegueixen els quatre graus (pitjor a la cuina: menys un). Però li agrada viure-hi (“aquesta casa m'ha salvat la vida”) perquè quan no rep visites (poden arribar a ser set de diferents, com es dedueix el 12 de setembre del 1964), hi ha una “calma medieval”, un “aïllament diví”, un silenci “per somiar la vida”: una closca contra el món hostil. En “la solitud del llit encantat”, Pla fa de tot menys dormir: potser es fa portar un menjar frugal (truita d'espàrrecs, o un got de llet i una torrada, o un parell d'ous ferrats) i, sobretot, llegeix. “Llegir és l'única cosa que m'apassiona, que em fa viure” (8 juny 1956). Poden ser sis hores seguides per a una biografia de Bismarck o 390 pàgines diverses (15 febrer 1957): “No hi ha manera de conservar un equilibri. Passo de l'alcohol a la lectura àvida, que em fa el mateix mal”. Llegeix de tot: llibres, premsa estrangera (Journal de Genève, The New Yorker , Le Monde...), revistes de tota condició (Serra d’Or, Razón y fe, dels jesuïtes...), diccionaris (de Joan Coromines)… Amb 67 anys, trencarà algun hàbit: al llit hi anirà a les sis o a les 8 del vespre i el dia de Nadal, s'hi passarà el dia sencer: aquí menjarà els tradicionals canelons i el pollastre rostit--“Decideixo no aixecar-me (…) Silenci total. Deliciós (…) Passat molt bon dia”.\nJaume Vicens Vives, Josep Pla, Maria Casadevall (mare de Pla), Roser Rahola (esposa de Vicens Vives) i Roser Vicens. Pere Vicens / Fundación Josep Pla\nUn cos macerat. Un “estofat magnífic” de la seva mare o l'article per al número 1.000 de la revista Destino accentuen la seva “sensació d'envelliment, de fàstic general i de depressió extrema” (28 desembre 1956). Raons sociopolítiques a part, se sent castigat per l'insomni “total”, intolerable, “escandalós”, que de vegades va acompanyat de taquicàrdia. Ell ho atribueix, segons l'època, al vici de la lectura, “un contraatac de l'alcohol”, o a una combinació d'alcohol amb les seves pulsions eròtiques (“insomni persistent amb l'obsessió sensual –de l'alcohol”). “Avui faig 67 anys… Terrible notícia” (8 març 1964). El dolor “insuportable” de queixals que arrossegarà anys malgrat una dentadura nova no serà res comparat amb el pànic davant d'un parell d'atacs d'un fetge macerat per la beguda. Pla frega l'alcoholisme amb un punt, a més, de fatalisme. “He tornat a casa amb dificultat –potser en un taxi, no ho recordo exactament (…) Encara reincidiré unes quantes vegades més”. Es dol pel seu ritme de vida, sovint “saturat d'alcohol”. “No ha arribat l'hora de reaccionar? És una vergonya. No em comprenc a mi mateix. Sensació que vaig cap enrere”. Ni als seus 67 any canvia: “Conyac. No tinc remei”.\nUn Josep Pla més contrarevolucionari\nA un pam... de Mussolini\nEl fosc desig. Allà on va, Pla es fixa sempre en les dones: hostesses, esposes de visites o comensals… Han de ser “joves i de cos bonic”, com el tipus de noia amb el qual, escriu, hauria de casar-se “amb urgència”. En el diari del 1957, però sobretot en el del 1964, les dones es concentren en Aurora Perea, amb la qual va viure entre el 1943 i el 1948. Aurora o A., per al lector, és una autèntica obsessió per a l'escriptor, a cavall entre el que és purament físic i els sentiments, anant de l'“obsessió eròtica” a afirmar: “Aquesta dona és important. Podria ser un paradís per al final de la vida” (…) “És l'única cosa que m'interessa”. Li arribarà a enviar diners i a anar a veure-la a l'Argentina, on va emigrar. Ni les visites “amb intencions més o menys eròtiques” a Figueres (1957) l'hi trauran del cap. La conclusió és dura: “Aquesta noia té raó. M'ho he perdut tot –he estat un animal. La meva tendència a la tendresa em porta, per fugir del ridícul, a la duresa i al desenfrenament”.\n“Passo de l'alcohol a la lectura àvida, que em fa el mateix mal”, anota\nLa presó d'escriure. “Ho tinc tot empantanegat, deixat, el que escric em fa horror” (19 desembre 1956). “He reprès el Madrid, amb por, amb un fàstic recelós” (13 febrer 1957). La crisi d'escriptura que pateix Pla és més exògena que endògena. Està motivada, en bona part, pel periodisme, que li exigeix anar a preu fet, un “suïcidi lent”, que el fa viure “com un presidiari”, un exercici “insuportable” que “torna mediocre l'esperit i ho vulgaritza tot”. Es queixa que no fa res per tanta relació social però en realitat treballa com un forçat: escriu setmanalment a Destino (que l'enviarà al llarg d'aquests diaris a cinc viatges pel món), El Correo Catalán, la Revista de S’Agaró i ja té en marxa l'edició de les seves obres completes a Selecta, que després passaran a l'editorial Destino, amb un ritme més alt de producció. I a partir del 1964, la cúspide: la reescriptura d'El quadern gris, dietari de joventut que si bé “encara aguanta”, ampliarà o reescriurà, encara que de vegades “no hi ha buf”.\n“Fàstic” polític. “Sento que m'envaeix una gran depressió, que cada dia és més forta: la sensació que no hi ha res a fer. El fàstic físic que em provoca Franco em deprimeix” (15 maig 1956); a l'enèsima vegada que es queda sense llum a la masia: “Sé perfectament que anem cap al desastre però no tinc ni la força ni la joventut per dir-ho i anar a la presó” (17 gener 1957). “25 anys de pau –és a dir, de misèria, de policia i d'indignitat”. Sí, Pla està fastiguejat també en política. L'historiador Jaume Vicens Vives, a qui ell fa una mica de cicerone vital, el posa al dia del rerefons polític. Quan es vinculi als sectors catalanistes que volen modernitzar El Correo Catalán (els Armand Carabén, Manuel Ortínez, Manuel Ibáñez Escofet i que el portaran fins a gent de la nova banca com Joan Sardà), en un context de creixent oposició del catalanisme cultural, s'animarà una mica. Fins a l'extrem de retrobar-se amb amics d'abans de la guerra com Jaume Miravitlles i Eugeni Xammar, a pesar que van escollir bàndols contraris… L'arrel del malestar polític és la censura que pateixen els seus textos, que el porta a plantejar-se el pitjor: “Està insuportable. Em trobo en un moment de depressió irreparable. Potser seria hora de prendre una decisió i marxar. Aquest país és asfixiant. De què es pot parlar? No hi ha res a fer” (30 octubre 1956). Per sort, va veure arribar nous anys des de la seva masia. El del 1965, per exemple. A les quatre de la matinada. Ho consigna perquè, esclar, tenia insomni i el va enxampar escrivint… al llit.


Centenars de persones tallen la C-32 a Mataró en protesta per la sentència del Suprem\nPolítica // 16/10/2019 - 20:21h\nEls manifestants convocats pel CDR han marxat per la Via Europa fins l'autopista, que han tallat al trànsit passades les 8 del vespre\nMoment en el que s'ha tallat l'autopista\nLa manifestació convocada pel CDR aquest dimecres al vespre a Mataró tenia un objectiu clar: tallar al trànsit l'autopista C-32 al seu pas per la ciutat. I així ho han fet. Marxant des de la plaça Granollers per la Via Europa, centenars de manifestants han arribat fins a la plaça de França i des d'allà han enfilat fins a l'autopista, on han fet barrera per evitar el pas dels vehicles.\nLa concentració ha estat promoguda pel CDR de Mataró en protesta contra la sentència del procés i també contra la brutalitat policial. La marxa està encapçalada per una pancarta que demana la dimissió del conseller d'Interior, Miquel Buch. El CDR ha fet la convocatòria aquest mateix dimecres animant els assistents a "venir tapats". La pancarta de la manifestació també resa "No és violència, és autodefensa", en resposta als fets viscuts a manifestacions com les d'ahir a la nit a Barcelona, que van acabar amb diversos ferits i detinguts i dures càrregues policials.\nEn les darreres hores manifestants han tallat en diverses ocasions carreteres com l'N-II i la C-32 al seu pas per Mataró, així com les vies del tren. Però en cap ocasió els concentrats eren un grup tan nombrós com el d'aquest dimecres al vespre, així que es preveu que el tall de l'autopista a la capital del Maresme vagi per llarg.\nDesgraciadament, només hi ha una manera perquè s'escolti a la ciutadania, el dret fonamental de la manifestació i la vaga, i desgraciadament sempre s'han fet canvis substancials i reformes quan els aldarulls han estat violents. Per més que el que la majoria voldríem es que tot es desenvolupes pacíficament. I si no, mireu com han aconseguit les millores a França amb les (armilles grogues) El Sr. Casado, es un ignorant quan diu que mai havia vist aquest actes de violència en cap estat de la Europa Occidental. Es vol aconseguir generar la por davant d'un grup minoritari, contra una majoria pacifica alhora determinada. I es que el que s'ha fet amb els presos polítics es una absoluta barbaritat.\nJordi, 17/10/2019 - 10:26h\n6 + 7 - Respon Denúncia\nEl dissabte a quina hora sortim?\nKaren, 17/10/2019 - 10h\n3 + 16 - Respon Denúncia\nNO ENS ATURAR-EM.\nPilar, 16/10/2019 - 20:27h\n6 + 17 - Respon Denúncia


Holiday home Casa Alegria 2 Eivissa Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Casa Alegria 2Los Claveles 42, Santa Eularia des Riu, Eivissa, Espanya, 7849 - Veure al mapaHoliday home Casa Alegria 2Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Santa Eulalia del Rio, Holiday home Casa Alegria 2 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday home Casa Alegria 2 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, forn microones, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Casa Alegria 2 no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneverarenta vaixellesempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxareproductor de DVD/CDforn microonesrentadora Idiomes ParlatsAnglèsFrancès EspanyolItalià Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Belvilla t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


Sabata adverteix que no votar Junts x Berga et pot fer agafar algun mal lleig – Berguedà Online\n22/05/2019 22/05/2019 Redaccio\t0 Comments\nJunts per Berga va presentar dilluns al Casal Cívic les seves propostes, en un acte en què el candidat Jordi Sabata va ser molt contundent: “Som aquí per a guanyar l’alcaldia” va assegurar davant de la seixantena de iaios que omplien la sala.\nA més, Sabata va llençar un missatge clar als seus rivals polítics per al 26-M: “Si guanyem nosaltres, encara que sigui per molt poquet, ens han de deixar governar. No siguin dolentots i pactin entre vostès amb l’excusa de ser d’esquerres, que els veig a venir…”\nEl jove candidat ha assegurat als votants que: “No votar Junts x Berga, pot significar votar la CUP. O encara pitjor, no votar Junts x Berga, els pot fer agafar càncer, sida, gonorrea crònica o qualsevol altre mal lleig. Vostès mateixos. Però jo votaria Junts x Berga si no volen morir entre terribles patiments. Som l’alternativa real al dolor, el patiment i en última instància, la mort. Vostès sabran que voten i perquè…\nLópez Noguera i Dolors Montserrat s’estomaquen en públic.\nPablo Casado recorda a Montse Venturós que podria acabar com Amy Winehouse\n← Marginet abandona la ciutat i s’empadrona a “Xupilandia”\nCiutadans rep el premi a millor campanya electoral de Berga →


Saber més respecte al cognom Bouzanquet és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Bouzanquet sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Bouzanquet.\nEl cognom Bouzanquet en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Bouzanquet, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Bouzanquet és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Bouzanquet\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Bouzanquet en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Bouzanquet, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Bouzanquet que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Bouzanquet, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Bouzanquet. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Bouzanquet és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Bouzanquet del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Bouzanquet en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Bouzanquet poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Bouzanquet és un cognom més freqüent, i en quins països Bouzanquet és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Bouzanquet


Model Management Fresh Faces World Finals - Joan Maria Arenaza Fotografo en Calella Barcelona\nEn aquesta ocasió va ser el moment de ModelManagement.com per presentar els finalistes de Fresh Faces. Les diferents agències van seleccionar els finalistes per les seves competències nacionals i els millors 30 models van ser convidats a la final mundial, que va tenir lloc a l’edició de Winter Fashion de la 080 Barcelona Fashion Week. El show va tenir lloc en un dels llocs més exclusius de la ciutat: Casa Llotja de Mar de Barcelona durant la 080 Barcelona Fashion Week.\nDesprés d’uns dies de dur entrenament realitzant diferents sessions fotogràfiques i assaigs, la competició es va iniciar i va portar a tots els models sobre la passarel davant una gran audiencia – organismes, ‘scouts’ i, per descomptat, el jurat.\nTots els models van fer un treball increïble … però, el jurat va anunciar a Victoria de ISIS Model Management (Nigèria) i Marian de MRA Model Management (Romania) com els guanyadors de la Final Mundial de Fresh Faces!


Jornades de portes obertes dels cursos sènior d'anglès - UAB Idiomes - UAB Barcelona\nEl 16 i 17 de setembre a les 16:30 h obrim les portes d'UAB idiomes Barcelona per celebrar les jornades de portes obertes dels cursos sènior d'anglès a Casa Convalescència. Aquests cursos estan adreçats a persones majors de 50 anys que desitgin iniciar-se en l'estudi d'una nova llengua o bé ampliar els seus coneixements sense la necessitat d'haver de fer un examen.\nEl 16 de setembre es donarà a conèixer els cursos sènior d'anglès dels nivells intermedi i avançat, mentre que el següent dia 17 de setembre es presentaran els cursos sènior d'anglès de nivell inicial.\nAmbdós dies constaran d'una sessió informativa de 15-20 minuts, on s'explicarà la metodologia del curs, així com el procediment de matrícula i preus. Després de la sessió informativa us convidem a assistir a una classe de demostració de 40-45 minuts, on es realitzaran activitats i es mostrarà la dinàmica de les nostres classes.\nCal recordar que hi ha places limitades i que podeu inscriure-us fent clic en el dia que desitgeu anar:\n16 de setembre: Cursos sènior d'anglès nivells intermedi i avançat.\n17 de setembre: Cursos sènior d'anglès nivell inicial.\nGràcies per continuar aprenent amb nosaltres\nVolem agrair als nostres estudiants la seva fidelitat i tot l’interès i l’esforç que han mostrat des de l’inici de l'actual situació sanitària.