Com el primer dia: 2012\nEtiquetes: Jessica Biel, Julianne Moore, Lee Tamahori, Nicolas Cage, PELIS\nIntèrprets: Nicolas Cage (com a Cris Johnson), Julianne Moore (com a Callie Ferris), Jessica Biel (com a Liz Cooper)\nPeli amb molt bon punt de partida. Un tio és capaç de veure en futur amb dos minuts d'antelació. Dos minuts. Ni més ni menys. L'excepció és una noia, a qui pot veure més enllà d'aquests dos minuts. I s'obsessiona amb ella.\nEl tio aquest viu a Las Vegas i es guanya la vida fent de mentalista i guanyant als casinos sense donar gaire la nota. A part, resulta que hi ha uns terroristes que tenen una bomba atòmica que volen fer esclatar, i l'FBI els empaita. Quan s'assabenten del do del tio, el persegueixen per demanar-li que els ajudi. Òbviament, els dolents també l'empaitaran per tal de que no ajudi als bons. Tot plegat una mica agafat amb pinces.\nAl principi juguen amb que el que passa és el futur que veu, i no el present que està passant. Clar, després veus el present i veus com va actuant amb conseqüència. Quan portes molta estona així i gairebé sembla el final de la peli i et preguntes que com és que fa estona que no fan el joc aquest de futur-present, resulta que mitja peli era així.\nNo sé. La idea és molt bona però no l'acaben de lligar bé del tot. M'ha agradat molt una frase que diu que si veus el futur, aquest canvia perquè el modifiques.\nRecomanable? Uf.... Amb pinces. Si t'agrada una mica el tema aquest de veure el futur i tal, i les pelis de gent que corre.... Potser sí. Imprescindible? No.\nEtiquetes: Andrew Garfield, Derek Luke, Meryl Streep, Michael Peña, PELIS, Robert Redford, Tom Cruise\nIntèrprets: Meryl Streep (com a Janine Roth), Tom Cruise (com a senador Jasper Irving), Robert Redford (com a professor Stephen Malley), Andrew Garfield (com a Todd Hayes), Michael Peña (com a Ernest Rodriguez), Derek Luke (com a Arian Finch)\nPeli que parla del mateix però explicant-ho en tres moments o situacions diferents. El primer és un senador que cita a una periodista per parlar-hi i d'alguna manera "vendre-li" una nova tàctica a l'Afganistan per lluitar contra el terrorisme. El segon és el que està passant precisament a l'Afganistan, que no és més que un atac sorpresa preventiu contra posicions dels terroristes. I el tercer és un profe de Ciències Polítiques entrevistant-se amb un prometedor alumne que ja no va a classe. Durant aquesta entrevista li parla de dos alumnes també prometedors que van decidir allistar-se a l'exèrcit i que ara estan precisament a l'Afganistan a punt de participar en aquest atac sorpresa.\nLa cosa s'enreda que a l'Afganistan descobreixen l'atac sorpresa i disparen contra un helicòpter. Un dels exalumnes del profe cau ferit, i el seu amic es llença per no deixar-lo sol i tal.\nÉs una peli que parla del compromís, de la dedicació a una cosa, de creure en una causa i defensar-la. També retrata la falsedat dels polítics, i com aquests intenten aprofitar-se del periodisme per posar-lo al seu servei.\nEl títol ve d'una expressió que va sorgir de la Primera Guerra Mundial, on en una de les batalles, els alemanys ben atrinxerats van massacrar a milers de soldats anglesos mentre els comandaments eren a la rereguarda sense fer res. Els alemanys es van sorprendre, i van arribar a dir que eren uns lleons comandats per uns xais, admirant així la valentia dels soldats i criticant la passivitat i incompetència dels comandaments i de la intel·ligència de l'exèrcit anglès.\nLa peli està bé, dura poquet, i es fa curta. Els tres fronts que té (quatre, si comptem els flashbacks de quan el profe li parla a l'alumne prometedor sobre els altres dos exalumnes) saben mantenir l'interès i es complementen molt bé. Potser falla el tema de l'atac de l'helicòpter, on es veu que el disparen i, en comptes de marxar, es queda allà sense saber què li passa. I el final, amb els dos soldats, també es fa una mica llarg. Li volen donar massa èpica. I ho aconsegueixen, però fregant perillosament el.... patetisme americà típic d'aquestes pelis de compromís i crítica tan militar com política.\nRecomanable? Sí, està molt bé. Imprescindible? Crec que sí. Val la pena. A estones, els duels dialèctics fins i tot són trepidants. No es fa gens pesada. Fa pensar.\nLa meva setmana amb la Marilyn\nEtiquetes: Arthur Miller, Derek Jacobi, Dougray Scott, Eddie Redmayne, Emma Watson, Judi Dench, Julia Ormond, Kenneth Branagh, Laurence Olivier, Marilyn Monroe, Michelle Williams, PELIS, Simon Curtis, Vivien Leigh\nLa meva setmana amb la Marilyn (2011)\nIntèrprets: Eddie Redmayne (com a Colin Clark), Michelle Williams (com a Marilyn Monroe), Kenneth Branagh (com a Sir Laurence Olivier), Emma Watson (com a Lucy), Dougray Scott (com a Arthur Miller), Julia Ormond (com a Vivien Leigh), Judi Dench (com a Sybil Thorndike), Derek Jacobi (com a Sir Owen Morshead)\nBasada en fets reals, però.... no sé, no acaba de colar.\nLa peli va del Colin, un jove que vol treballar en el cine. A base d'hores de sofà, aconsegueix fer d'assistent de producció a la peli El príncep i la corista, protagonitzada pel Laurence Olivier i la Marilyn Monroe. En Colin congenia ràpidament amb la Marilyn, que es mostra molt insegura, neuròtica. És algú que se sent sola, trista, que té el cor trencat, tot i estar de lluna de mel.\nLa Judi Dench i el Kenneth Branagh estan molt molt bé. I és molt xula la reflexió sobre l'actor que vol ser una estrella (en Laurence Olivier), i l'estrella que vol ser actriu (la Marilyn Monroe). És una peli de cine dintre de cine.\nRecomanable? Sí, està bé, es deixa veure. I realment els actors ho fan força bé. Imprescindible? Jo no diria tant.\nEtiquetes: Chris Gorak, Emile Hirsch, Joel Kinnaman, Max Minghella, Olivia Thirlby, PELIS, Rachael Taylor\nIntèrprets: Emile Hirsch (com a Sean), Olivia Thirlby (com a Natalie), Max Minghella (com a Ben), Rachael Taylor (com a Anne), Joel Kinnaman (com a Skyler)\nMoscou. Dos informàtics van a vendre una xarxa social que han creat. Un soci els estafa i fa passar el programa com si l'hagués fet ell. Malgrat això, els dos informàtics surten de festa i coneixen a dues turistes americanes, com ells. De cop, comencen a caure unes llumetes del cel, com si fos una aurora boreal. Però de veritat són uns ens alienígenes que consumeixen a tothom amb qui es creuen gràcies a l'escut protector d'energia que els envolta i els fa invisibles.\nEls 5 joves s'uneixen per vèncer als dolents. També s'ajunten amb la resistència russa que troben, una resistència molt patriòtica. L'objectiu és arribar a un submarí que hi ha al riu per a poder fugir.\nTot i que hi ha algun efecte especial xulo i que la idea de les bombetes que s'encenen soles per detectar als dolents és bona, la peli és totalment prescindible.\nRecomanable? No. O sí si vols una peli d'electroencefalograma pla. Imprescindible? No, gens ni mica.\nThor. Primer trueno\nEtiquetes: Bryan J.L. Glass, còmic, LLIBRES, Marvel, superherois, Tan Eng Huat, Thor\nGuió: Bryan J.L. Glass\nDibuix: Tan Eng Huat\nTomet prim que inclou 5 grapes USA, concretament el volum 1 de Thor: First thunder. Es tracta de l'actualització de les primeres històries de Thor publicades a principis dels 60 al Journey Into Mystery, que ocupaven poques planes, i que feien enfrontar a Donald Blake, que no se sap molt bé com adquiria els poders del deu nòrdic, a diferents amenaces. Així, doncs, ens trobem amb l'actualització del que podríem dir els orígens de Thor.\nAnem a per la història.\nTot comença amb en Donald Blake, un famós cirurgià, afrontant un repte més: escalar una muntanya a Noruega. Es creu indigne per son pare, constantment està recordant les seves paraules dient-li que no farà mai res de bo a la vida, i per això sempre s'està posant a prova. Pel que sembla, està esguerrat d'una cama i sempre va amb un bastó. De cop i volta, prop del cim, esclata una tempesta, sembla ser provocada per l'aparició d'una nau.\nEl Dr. Blake es refugia dins una cova, on troba a una parella que també estava d'excursió per allà. Quan deixa de ploure surten i es troben a una mena d'ésser com de pedra. Intentant ajudar a la parella, en Donald aconsegueix que l'ésser el persegueixi, però acaba caient per dins de la cova a un riu subterrani, de manera que acaba perdent el bastó. Quan aconsegueix sortir de l'aigua, troba una branca on recolzar-se. Perdut ves a saber on, segueix sentint a son pare dient-li que no arribarà enlloc. Enrabiat, colpeja la branca contra el terra i....\nVet aquí que ja tenim al Thor entre nosaltres i, pel que sembla, també ressentit amb son pare. Ah, i la branca que feia anar de bastó s'ha convertit en el Mjolnir.\nAra sabem tots d'on surt en Thor, i què feia convertit en Donald Blake, i que el bastó que du és el Mjolnir i tal. Però per algú que no sàpigues res de la història, s'ha de reconèixer que té la seva gràcia.\nQuan surt de la cova, ja convertit en Thor, veu que els homes aquells de pedra, que resulten ser kronans, l'engabien igual que a l'altra parella. Però Thor s'allibera i lluita contra ells, i els fa fugir. En la fugida, la parella d'excursionistes resulta ferida, i Thor sembla que es debat entre empaitar als dolentots i ajudar a la parella. És un debat entre Thor i el Dr. Blake. Al final és Donald Blake qui els salva. La part humana, diguem-ne. Thor és un déu i està pel damunt de tots. És arrogant, un pèl fatxenda. Inclús pot arribar a atemorir als humans.\nA la llunyania, Loki s'ho mira. Està encadenat, presoner. Però el fet de saber que Thor està desterrat i que té les portes d'Asgard tancades perquè Odin, son pare, l'havia castigat per desafiar-lo, li permet suportat el dolor. Ara, però, sap que torna a estar lliure. I vols escapar-se per.... venjar-se.\nMés tard coneixem a la Jane Foster, una infermera del Dr. Blake. Estan enamorats? Hi ha alguna cosa, això segur, però encara no s'ho han dit. El Dr. Blake parla amb el seu alter ego, en Thor, i li demana que li explica la seva història. Així, doncs, Thor explica que el fan fer fora d'Asgard i que no pot tornar. De fet, ho intenta, però Heimdall, el guardià de Bifrost, no el deixa. Això fa que Heimdall plori, ja que ha de barrar el pas al seu amic. I ves per on, una de les llàgrimes, cau sobre les cadenes de Loki, fent així que es trenqui la maledicció que el mantenia presoner, ja que algú ha sentit llàstima per ell, el fill d'Odin. Bé, de fet, la llàstima era per l'altre fill d'Odin, però això la maledicció no ho sap. És el que tenen, aquestes coses.\nJa lliure, Loki va a la Terra, a Midgard, vaja, i descobreix que el Dr. Blake és Thor. Òbviament, lluiten, i Loki acaba prenen a la Jane Foster d'hostatge, posant també a gent que hi havia per allà en perill. Donald Blake li demana a Thor que salvi a la gent, i a la Jane Foster. D'aquesta manera, Thor va aprenen lliçons d'humanitat.\nAquest primer assalt el guanya Thor. Però és només el primer assalt. Loki es queda a Nova York, esperant la seva oportunitat.\nMentre veiem com el Dr. Blake i Jane Foster comencen a sortir, Thor es va desfent de diferents perills i en Ben Urich en va deixant constància escrita. Les referències a l'Univers Marvel aquí són constants. Per exemple, també es veu al Dr. Blake llegint el Daily Bugle amb l'Spiderman a la portada, o la Jane llegint una revista del cor on apareix Janet Van Dyne. També hi apareixerà l'Edifici Baxter, el propi Reed, el Tony Stark, un Dr. Trask que està molt en contra dels mutants. Inclús en Charles Xavier i en Magneto.\nDe cop i volta, un banc, tot l'edifici, desapareix. Mentre Thor ho investiga, Loki s'aprofitarà d'un endeví, en Sandu, per perpetrar la seva venjança. Per fer-ho li transfereix poders, i en Sandu se n'aprofita. I quan ho té tot a favor per derrotar Thor i atemorir a la humanitat, l'arrogància el pot i ho acaba perdent tot. Novament, Thor ha après una mica més d'humilitat gràcies al Dr. Blake i al perill al que s'ha enfrontat.\nTot i això, les autoritats estan preocupades tan per la presència d'un asgardià a la Terra com pels temors que això pot desencadenar. En Tony Stark, però, no creu en déus tot i reconèixer la vàlua de Thor i el fet de tenir-lo com aliat en un ambient de nova Guerra Freda: la carrera superhumana.\nA Beijing, alarmats pel que està passant als Estats Units (els 4 Fantásticos, Spiderman, Thor, el Capitán América, ....), volen crear per eugenèsia el seu propi exercit de super-homes. El Dr. Chen Lu s'encarrega del projecte, i fent proves amb radiació, esdevé l'Hombre Radioactivo. Tony Stark, que sembla que treballa per la CIA, envia a Blake a la frontera entre la Xina i l'Índia a investigar el possible perill i a veure si el rumor de que a la Xina tenen un superhome és cert.\nJa convertit en Thor, flipa amb els humans i la seva capacitat per maltractar als dèbils, per.... ser més que els altres. I després de desfer-se d'uns tancs i recordar que, precisament, ell va ser desterrat d'Asgard per voler ser més que els altres i portar la guerra i el patiment al seu món, apareix l'Hombre Radioactivo. Un cop apresa la lliçó, s'enfronta al super-home xinès. Com és d'esperar, comença perdent, però acaba guanyant.\nStark li agraeix els serveis, i Thor diu que el Dr. Blake sap com trobar-lo, per si torna a caldre. Comentar que a la "època" en la que passa tot això encara no se sap que en Tony Stark és l'Iron Man i que, òbviament, no es coneixen entre ells.\nMentre han passat aquests darrers esdeveniments, Loki ha anat lligant caps. És aleshores quan es presenta a la consulta del Dr. Blake i ell mateix el transforma en Thor mitjançant el seu bastó. I l'enganya, com només Loki sap fer, per a que lluiti contra qui el va desterrar d'Asgard i l'obliga a viure entre els inferiors humans. És a dir, contra Odin. El pla és provocar a Odin per a que vagi a Midgard i allà derrotar-lo. Per això Loki i Thor s'enfronten a la Humanitat, davant la desesperació del Dr. Blake.\nEl darrer número del tomet comença amb la lluita aferrissada entre els 4 Fantásticos i Spiderman contra Thor i Loki. I els germans asgardinas surten vencedors. Inclús Jane Foster demana clemència i se la carreguen. Donald Blake està com empresonat, dins de Thor, i ho va veient tot. Però no pot fer res. I demana clemència a Odin. Aquest li diu que ell és l'ànima de Thor, que només ell el pot aturar, ja que és l'altra part, qui el completa. I així és.\nThor recapacita i derrota a Loki i als gegants que s'estaven enfrontant a la humanitat, i envia a son germà a Asgard per a que sigui jutjat. Com les destrosses a la Terra les ha provocat Thor, no es poden revertir com els enganys de Loki, així que suplica a son pare, Odin, per a que ell ho faci: que els déus arreglin les coses que han provocat els déus. Si cal, Thor ofereix el seu poder, el mateix Mjolnir, a canvi. Això suposo una cura d'humilitat. Missió complerta. Odin accedeix i tot torna a la normalitat. Donald Blake i Jane Foster acaben junts. I Thor pot per fi tornar a Asgard i segueix sent honorat a Midgard. Final feliç.\nEl dibuix està bé. Res de l'altre món. És com a molt ràpid, com fet una mica amb pressa. De vegades és com a desproporcionat, però no està malament del tot. El problema rau en el color o en l'entintat, que el desllueixen. Potser si el còmic tingués un millor dibuix, o un millor acabat, lluiria més.\nRecomanable? La història sí, està bé, però el dibuix.... Caldria llegir els Journey Into Mystery i fer les comparacions pertinents, tot i que si venen a explicar el mateix.... Suposo que m'agradarien més la història clàssica.\nImprescindible? Diria que no, tot i que està bé saber d'on surten els superherois. Caldria llegir els Journeys per acabar-ho de jutjar.\nI si vivim tots junts?\nEtiquetes: Claude Rich, Daniel Brühl, Geraldine Chaplin, Guy Bedos, Jane Fonda, PELIS, Pierre Richard, Stéphane Robelin\nI si vivim tots junts? (2011)\nIntèrprets: Guy Bedos (com a Jean Colin), Daniel Brühl (com a Dirk), Geraldine Chaplin (com a Annie Colin), Jane Fonda (com a Jeanne), Claude Rich (com a Claude Blanchard), Pierre Richard (com a Albert)\nPeli francesa amb un punt de partida interessant. Si fos americana potser ni m'hagués fixat, però sent europea.... A part, el fet de que surti en Daniel Brühl és un valor afegit.\nVa d'un grup de 5 amics vells, tres homes i dues dones. N'hi ha un amb Alzheimer, i una que té càncer. També hi ha una altra parella que discuteixen sempre. I el cinquè és un que va de putes, està malalt del cor, i 40 anys enrere havia estat amant de les dues sense que ho sabés ningú.\nCom cada cop els hi costa més valdre's per ells mateixos, decideixen anar a viure junts a una casa que tenen la parella que sempre discuteix. Inclús "segresten" a un dels amics que estava tancat a una residència. Amb ells viu (i els ajuda) un jove estudiant d'etnologia, que aprofita l'experiència per mig estudiar-los. Aquest jove té problemes amb la novia i s'acaba enrotllant amb una estudiant de medicina.\nMalgrat que té un to de comèdia, és una mica agredolça perquè hi ha el rerefons de fer-se gran, dels fills que es desentenen dels pares quan són vells, de les residències per a la tercera edat on "s'aparca" a aquesta gent gran, .... Tot i això, és una peli on queda palès que la gent gran també té les seves necessitats, i aquestes no sempre és veuen o són ateses.\nRecomanable? Sí, tendra, no està malament, amb coses a explicar. Imprescindible? Potser no arriba a tant, però val la pena per desintoxicar-se de tanta peli que a la fi i al cap no t'explica res.\nEtiquetes: barrufets, còmic, LLIBRES, Peyo\nNou àlbum dels Barrufets, aprofitant que al Sr. Trons li agraden i, amb l’excusa, en comprem algun a mitges i així també els puc llegir jo.\nEn aquest cas és el número 5 d'aquesta nova edició de la col·lecció, que a part de la història principal titulada El Gallimarsot, n’inclou una altra: El Barrufamón.\nEn la primera història veiem les conseqüències de no creure al Gran Barrufet. Resulta que aquest encomana a dos Barrufets que es desfacin del resultat d'un experiment que ha fallat. El que volia el Gran Barrufet era trobar una manera de fer créixer les plantes ràpidament, però el que aconsegueix és que la planta creixi però es torni carnívora. O barrufívora.\nÉs per això que encarrega a dos Barrufets que vagin a enterrar l’ampolleta que conté el líquid ben lluny. El que fan, però, per tal d'acabar la feina abans, és llençar l’ampolleta per un penya-segat amb la mala fortuna de que es trenca i unes gotes del beuratge van a parar, per accident, al bec d'un pollet d'un niu que hi havia per allà.\nLa història continua amb un seguit de successos misteriosos: de nit se sent un batre d'ales apareixen petjades gegants sospitoses, i el poblet dels Barrufets pateix algunes destrosses. Inclús un Barrufet per tots els seus calçons.\nPatint per una de les seves construccions més preuades, els Barrufets fan cap al riu per verificar l’estat del seu pont. I allà es presenta també el Gallimarsot que, òbviament, se’l carrega.\nComentar aquí que el Gallimarsot diu "CRACOUCASS", que és com s’anomena en versió original. En català es diu Gallimarsot. I en castellà, per exemple, Ketekasko. Particularment, tot i que potser s'allunya més de l'original, m'encanta la traducció catalana. Fascinant, el món de les traduccions....\nDesprés d'això el Gallimarsot ataca el poblet fent un munt més de destrosses. Els Barrufets s’acaben amagant a una torre vella que hi ha per allà, gràcies a l’ajut d'una cigonya a qui utilitzen per penjar-li una pancarta i poder avisar així a la resta de barrufets, i fan front a l'ocellot disparant-li amb una catapulta. Amb la mateixa arma li disparen un petard que ha preparat el Gran Barrufet i aconsegueixen desplomar-lo.\nCom ja no pot volar, l’empaiten i el Gallimarsot es defensa atacant-los des del terra. I aquí és on entra en acció el Barrufet Torero. Bé, de fet, és el Gran barrufet fent de torero. Sense comentaris.\nFinalment aconsegueixen cansar-lo i etzibar-li un cop al cap. Quan el tenen ben lligat, li donen el líquid "reductor de mida" d'en Gargamel, el mateix que apareix a El lladre de Barrufets, tercera història de l’àlbum Els Barrufets Negres. D’aquesta manera desapareix el perill, i malgrat que el Gallimarsotet intenta atacar la vila de nou, ja no fa por ni té força per a res. I acaba marxant.\nLa segona història, El Barrufamón, va d'un Barrufet que està cansat i s’avorreix i no li agrada res. El que vol és veure món i viure aventures. Després que intentin dissuadir-lo, decideix marxar i el Gran Barrufet li dóna el seu consentiment, oferint-li per quan es trobi en perill un xiulet màgic que el tornarà al poblet tan bon punt el bufi.\nEl problema és que en Gargamel el captura i és ell mateix el que apareix en mig del poblet, sembrant el pànic. El Gran Barrufet aconsegueix injectar-li una substància que el converteix "en bona persona". Gràcies a això esbrinen com ha arribat fins al poblet, i dedueixen que el Barrufamón deu estar en perill a casa seva. I cap allà es dirigeixen tots per salvar-lo.\nQuan arriben a casa del Gargamel, però, dóna la casualitat que se li passa l’efecte de la substància que li havia administrat el Gran Barrufet, pel que deixa de ser "bona persona" i tanca a tots els Barrufets dins d'un bagul. Per sort, un d'ells duia el xiulet i, agafant-se tots de la mà, el Gran Barrufet el bufa tornant tots immediatament al poblet i deixant a Gargamel amb un pam de nas, com sempre.\nL’humor torna a ser molt blanc (o hauria de dir blau?): innocent, però efectiu. Per exemple, si en el primer àlbum ens trobàvem a un Barrufet que havia perdut una gallina, aquí n'hi ha un que perd els calçons a l’episodi del Gallimarsot. També hi ha gags molt simples, però que sempre funcionen.\nTot i que està en francès, s’entén, no?\nEn aquest àlbum les vinyetes són un pèl més elaborades. I les personalitats dels Barrufets comencen a estar més definides que en el primer. Per exemple, apareix el bromista fent bromes, o el cuiner, el manetes, el mandrós, .... i l’ulleretes. I potser es prima més l'aventura que l'humor.\nResumint. Recomanable? Sí. Molt. Passes una bona estona. I es llegeix ràpid. Imprescindible? Home, no direm que sigui imprescindible. Però com es llegeix ràpid i està molt bé, val la pena.\nEl següent me’l llegiré quan el Sr. Trons se l’acabi, que ara se l’està llegint ell.\nEtiquetes: còmic, Don Heck, George Tuska, John Buscema, LLIBRES, Marvel, Roy Thomas, superherois, Vengadores, Werner Roth\nGuió: Roy Thomas\nDibuix: John Buscema, Don Heck, George Tuska y Werner Roth\n(n. de l'a.: Com se m'està acumulant la feina, entro els resums a sac, sense matar-m'hi gaire. Bàsicament bolcaré els apunts que vaig prenent a mida que vaig llegint. M'agradaria complementar-ho amb fotos i enllaços i arguments més explicats, però no dono a l'abast. En aquest cas ni he revisat ortografia ni res. Ja ho faré. No m'agrada gens, l'entrada, però donada la seva longitud s'estava endarrerint massa. Ja la resumiré quan pugui.)\nMega-totxo (o Omnigold, per ser més fins) que inclou Avengers del 41 al 60, els Annual 1 i 2, el The X-Men 45 i el Marvel Super-Heroes 17 USA. La veritat és que el vaig agafar amb moltes ganes i.... es va desinflar una mica. N’esperava més, vaja. L’experiència amb toms similars havia estat més que satisfactòria. Clar, abans que aquest havia llegit el d’Estela Plateada, el primer dels 4 Fantásticos, i el primer de l’Spiderman, de manera que el llistó estava molt alt. I tot i que al final s’arregla molt el tema gràcies a l’Annual 2 i a la posterior aparició de la Visión, n’esperava molt més. Però vaja, que tot i això m'ha agradat. I molt. I seguiré llegint Vengadores.\nTot plegat comença amb els Vengadores entrenant-se. La formació que apareix són l’Hércules, vivint en l’exili després de que l’hagin expulsat de l’Olimp, l’Ojo de Halcón, molt enamorat i discutint-se amb l'Hércules, la Bruja Escarlata, ja recuperada de ves a saber què, i son germà Pietro. Els altres de moment no hi són: en Hank Pym i l'Avispa estan al laboratori fent experiments, i la Viuda Negra, aparentment, ha robat uns plànols atòmics (potser d'un submarí?) i ha.... desertat? No apareixen ni en Thor, ni el Capità Amèrica, ni l'Iron-Man. És una de les gràcies dels Vengadores: que sempre van canviant de formació i no cal que estiguin ni els diguem-ne principals.\nTornem a la Viuda Negra. Dèiem que semblava que havia desertat, no? Dic semblava perquè realment ho semblava. Inclús l'Ojo de Halcón està trist. Enamorat i trist. Però no més ho sembla. De veritat, fa de doble agent de Shield i ha tornat al seu país d'origen per espiar-los. Allà, però, l'enxampen i l'ataquen. Primer cliffhanger.\nDesprés assistim a un enfrontament contra l'Hombre Dragón i el Diablo, que el torna a reviure. A l'Hombre Dragon ja l'havíem vist lluitant contra els 4F a l'OmniGold dels 4F.\nDe moment està sent tot molt ràpid i hi ha molta acció. Ganes de saber què ha passat anteriorment amb la Bruja Escarlata, amb la Viuda Negra, i amb l'Hércules.\nEn la lluita final contra Diablo apareix el Capitán América, que l'acaba derrotant. Mentrestant, la Viuda Negra aconsegueix fugir, però la tornen a enxampar. La història de la Natasha va passant paral·lelament, i juguen molt a deixar-la just quan està apunt de passar alguna cosa interessant.\nLa història continua amb una reunió dels Vengadores. En fan moltes, de reunions. És un clàssic. En aquesta han de parlar de la Viuda Negra. Resulta que l'Ojo de Halcón ha parlat amb un confident i sap on és. Per altra banda, la Avispa acaba de complir els 23 anys, i ja pot rebre una herència. Ara és molt molt molt rica. I el Pietro descobreix que movent les cames molt molt ràpid, pot simular que vola. El dibuix és xulo. Surten molts personatges. A l'Hércules és al que menys conec, i el que més m'intriga d'on ha sortit i com ha anat a parar amb els Vengadores. I a qui de moment no he vist és a Jarvis.\nOjo de Halcón i Hércules, que ja han llimat aspreses, decideixen marxà a buscar a la Viuda Negra. Quan arriben allà on la tenen, més enllà del Telón de Bambú, s'enfronten al Guardián Rojo, un super-guerrer comunista creat per a vèncer al Capitán América, i tots dos són derrotats. I quan la resta de Vengadores s'assabenta de la desaparició dels seus companys.... ¡Vengadores, reuníos! Un altre clàssic.\nQuan arriben a la base dels dolents, comencen a lluitar. Mentrestant, la Viuda Negra diu que no treballa per Shield i que ha tornat a la Mare Pàtria, i la deixen lliure. Potser s'estan començant a passar amb la Viuda Negra: ara és una traïdora, ara no, ara l'agafen, ara la deixen, ara treballa per Shield, ara diu que no i se la creuen, .... Per acabar-ho d'adobar, es veu que el Guardián Rojo és en realitat.... el seu marit!! La qüestió és que l'Ojo de Halcón està fet un embolic. I amb raó.\nDesprés d'unes quantes lluites, Ojo de Halcón escapa i fuig amb la resta de Vengadores mentre la base enemiga explota. Serà la fi del Guardián Rojo? Per cert, la Natasha acaba a l'hospital. De quan en quan, algú passa per l'hospital. Ja està bé, això. Fins ara hi ha hagut molta lluita, i com hi ha molts personatges, són un munt de fronts oberts que es van intercalant. Està bé, ja que tot va bastant ràpid, però trobo a faltar una mica més d'històries per sota que tinguin una continuïtat més llarga, o històries secundàries personals, que també les hi ha, però potser no són tan importants o determinants com passa per exemple amb l'Spiderman.\nEl següent número que apareix al tomo és el primer anual King Size Special. Tot comença amb l'Arthur Parks, àlies Láser Viviente, que s'escapa de la presó teletransportat pel Mandarin. També reapareix l'Iron Man com a Vengador. Tots creien que el Mandarin havia mort en una explosió atòmica a la "China roja" (curiós que no diguin en quin còmic passa això) però en veritat no. És ben viu i ha reunit, a més de a Láser Viviente, a l'Encantadora, l'Espadachín, un Immortal que es diu Verdugo, i a Power Man (Hombre Poder?). També diu que té a Namor, però és només un truc per convèncer als altres.\nA part de Iron Man, també torna als Vengadores en Thor. Ja reunits a la mansió, en Nick Furia els hi comunica que estan passant coses estranyes a tres parts del món, curiosament en zones riques en diamants, i que s'ha d'investigar. Els Vengadores es divideixen en 4 equips (un s'ha de quedar a al mansió). La sensació és bona: s'aproximen coses grans, amb tanta gent poderosa (bona i dolenta) reunida. Es preveu emoció.\nLes tres parts del món en conflicte són a sud-amèrica, on van Goliat, l'Avispa i l'Iron Man a fer front a l'Hombre Poder i l'Espadachín. Entre d'altres coses, els dolents tenen una mega-simitarra gegant penjant damunt d'un poble. Una amenaça un pèr.... ridícula. Haguessin pogut trobar alguna cosa millor.\nTambé hi ha problemes a l'Àsia, on Verdugo i Encantadora han de conquerir un país també ric en diamants, però desobeint les ordres d'en Mandarín es transporten a una terra mitjana entre Asgard i Midgard per lluitar contra con tra Hércules i Wanda a la Ciudadela del Silencio. Guanyen els bons i els deixen lligats amb els propis cabells de l'encantadora per a que Odin els jutgi. Estic bastant peix, en el tema de Thor i derivats....\nDe moment està havent molta lluita. No sé si massa.\nFinalment, a l'Àfrica, Thor i Ojo de Halcón han de fer front a Láser Viviente. Gràcies a Útlimo, Thor perd el martell, que recupera amb l'ajut de l'Ojo de Halcón poc abans de convertir-se en Donald Blake. Finalment, guanyen els bons.\nMentrestant, el Capitán América i Mercurio agafen un cohet per anar al "cuasi vacío de la ionosfera". Flipa!! Allà hi ha una nau amb el Mandarín, i s'hi enfronten. Quan arriben la resta dels Vengadores, el Mandarín desvetlla un secret: té un mega-diamant que, alimentat amb d'altres, és capaç de produir un raig d'odi capaç d'envoltar la Terra i fer que tothom s'odiï i es matin els uns als altres. Per això ell és a l'espai. El que fa, però, és disparar-lo contra els Vengadores. I comencen a barellar-se entre ells. Avispa lluita contra el Mandarín, i acaba havent una explosió. La diferència de pressió fa que aquest surti xuclat. Els Vengadores aleshores posen el mega-diamant al forat, per tapar-lo, i fan les paus.\nI aquí s'acaba la història. Com a extres hi ha la presentació dels diferents membres i uns plànols de la Mansió. No deixa de ser curiós.\nDesprés de tot això, els Vengadores es preparen per a un homenatge que els hi faran a Central Park. Pietro comença a mostrar-se desconfiat o ressentit amb els humans, amb els homo sapiens, diguem-ne, que es mostren crítics amb els mutants, els homo superiors, diguem-ne. El Capitán América arriba tard a l'homenatge perquè estava de missió (potser a la seva pròpia sèrie?). L'Avispa també, però no perquè estigués de missió, sinó perquè vol donar una sorpresa: resulta que porta un vestit d'allò més fashion, i es presenta amb un cotxe també impressionant. Es veu que té moooolta pasta gràcies a l'herència que s'ha comentat abans.. A Central Park, però, també hi ha un dolentot molt dolentot, el Super Adaptoide, que espera al grup per destruir al Capitán América. No és el primer cop que ho intentarà, però per ara sempre ha fallat (tal com apareix a l'OG del Capitán américa 1).\nCom Thor i Iron Man tenen feina (a les seves pròpies sèries?), marxen. I quan arriba el Capitán américa comença l'homenatge. En primer lloc fitxen a Hércules com a Vengador.... en nòmina. Després. D'això, el Super Adaptoide ataca, però s'acaba circuitant després d'intentar utilitzar tots els poders del Vengadores alhora, i els fans congregats allà a Central Park acaben celebrant el dia dels Vengadores.\nEl següent enemic a vèncer serà el Torbellino, el Whirlwind!!.Però no, no té a veure amb Transatlantic ni res. Tot i això, m'ha fet gràcia. Anem per parts, però.\nEl Capitán américa està preocupat, ja que sembla voler alguna cosa inabastable. A part, està enamorat de l'agent número 13 de Shield, la Sharon Carter. Inclús està meditant de revelar-li la seva identitat secreta i tot (cosa que fa poc després, al Tales of Suspense #95 inclòs a l'OG 1 del Capi). Per cert, al Capitàn América li agrada llegir Tolkien. Per altra banda, la Natasha rep l'alta hospitalària i dui que passa de la viuda Negra i de tot plegat. I l'Avispa, que ara és molt rica, va amb un xofer que.... resulta ser dolent. És ni més ni menys que el Torbellino, que busca venjar-se d'en Goliat des de que aquest l'havia derrotat quan es deia Trompo humano (Tales of Astonish #50 USA). En Goliat, però, té dubtes sobre la seva utilitat com a forçut dels Vengadores ara que aquests han fitxat a l'Hércules. I en mig de tot això, en Torbellino ataca.\nEl que fa és dispara'ls-hi a tots un raig reductor i tornar-los petits petits. Després, els agafa i els tira dins d'un formiguer. Ver per on, però, que no duen cap casc transmissor d'aquells de l'Hombre Hormiga per poder comunicar-se amb elles. Aquí hi ha un parell de bons cliffhangers, amb el cara a cara contra una formiga, i amb el Torbellino posant una bomba al laboratori dels Vengadores.\nLa lluita amb les formigues és molt èpica. M'ha recordat molt a la peli de El increïble hombre menguante. Total, que al final arriben en Capitán américa i en Pietro i lluiten contra el torbellino i Hank Pym i Avispa aconsegueixen guanyar a les formigues i avisar de la bomba que, just abans de que peti, el Pietro agafa i llença al riu.\nLa gent del carrer desconfia d'en Pietro per ser mutant, i ell cada cop n'està més ressentit amb els no mutants. A sobre, s'insinua que en Torbellino també és mutant poc abans de que escapi. Goliat, però, està content perquè al final aconsegueix d'alguna manera fusionar el poder de Goliat amb el d'Hombre Hormiga. La veritat és que explicar-ho costa més que veure-ho. Això de que el Hank Pym sigui tantes coses a l'hora....\nFins aquí, molta acció. Tot com a molt trepidant. Els protagonistes són una mica el Goliat i l'Avispa. Suposo que tenir un grup de superherois amb tants components permet anar canviant de protagonistes.\nAra ve un episodi en el que lluitaran contra Magneto, guionitzat pel Roy Thomas que, precisament provenia de fer guions per La Patrulla-X. També apareixerà en Dane Whitman, un nou Caballero Negro. Tot això ho explica Raimon Fonseca en un article. Sort d'això, sinó un no pilla la transcendència de tot el que està llegint.\nLa cosa comença amb Magneto, acompanyat de Sapo, que semblen estar exiliats en un altre planeta. Tot això ha passat a X-Men #11 i #18, i ho provoca el Profesor Extraño. Magneto vol escapar i utilitza unes emanacions magnètiques de la Terra provinents del castell de Whitman, el nebot de Nathan Garret, el Caballero Negro que lluitava contra l'Iron Man i que va morir. Aquest nebot ara vol tornar a la societat tot el mal que va fer el seu oncle utilitzant la seva tecnologia. I és per això que està buscant vida intel·ligent a l'espai. El seu ajudant, però, vol la fama per a ell i el deixa KO. Magneto ho aprofita tot plegat i es teletransporta a la terra amb Sapo, tancant a Whitman i al seu ajudant al mateix castell.\nEls Vengadores, com a grup, passen per una petita crisis. El Capitán América vol plegar. L'Ojo de Halcón i el Goliat estan tristos, i la Nathasha i l'Avispa en paguen les conseqüències. L'Hércules, per altra banda, va d'excursió a l'Olimp i se'l troba desert.\nLa idea de Magneto és ressuscitar la Germandat dels Mutants Diabòlics amb Wanda i Pietro, a qui va salvar de joves. Desconeixia aquest fet, que es veu en un flashback. Conec els vincles.... familiars, però estic peix en tota la història que els envolta. Total, que Magneto els fa cridar, es presenten, lluiten, i guanya Magneto. Després de que els intenti persuadir per a que s'uneixin a la Germandat sense aconseguir-ho, Pietro, que té els seus dubtes, s'escapa i intenta avisar al quarter dels Vengadores.\nAquí hi ha un canvi de dibuixant, i el dibuix es torna com a més senzill, més angulat. L'home en qüestió es diu Tuska.\nQuan Pietro s'escapa, truca a la mansió i contesta Jarvis. Aquest s'encarrega de convocar als Vengadores. Dane Whitman també s'escapa i explica en un flashback qui era el seu tiet i com va perdre amb l'Iron Man fent-li prometre abans de morir que utilitzaria la seva tecnologia per a fer el bé. És una manera de recuperar un personatge i tornar-lo bo. Els Vengadores no se n'acaben de refiar, i el nou Caballero Negro, al veure que desconfien d'ell, marxa. Magneto també s'escapa. L'Ojo de Halcón està molt preocupat: sense Capitán América, continuaran els Vengadores?\nMagneto, Pietro i Wanda van a la ONU i demanen nació pròpia amb dret de veto al Consell de Seguretat per als mutants. Casi res. A canvi, la pau amb l'homo superior. Òbviament passen d'ell, però tot era un pla de Magneto que buscava precisament això. Aleshores arriben els Vengadores. Magneto provoca que disparin a Wanda, desviant la bala, i Pietro es rebota contra l'homo sapiens, inclosos els Vengadores, i marxen amb Magneto. A tot això, Hank Pyn ja no podrà convertir-se en gegant, en Goliat, degut al desgast de les seves molècules. Tot són problemes per als Vengadores.\nPer altra banda, Hércules segueix la seva pròpia aventura. Allà a l'Olimp es troba a Tifon. Ell ha fet desaparèixer a tothom perquè es vol quedar l'Olimp. Per això Tifon fa que Hércules lluiti contra Tártaro, un bitxo gegant que acaba vencent i confinant a Hércules a un altre món. Tifon seu al tron de Zeus, i ja comença a rumiar com conquerir la Terra. Hércules es retroba amb tots els olímpics en aquest infra-món on estan confinats. Zeus aconsegueix retornar-lo a l'Olimp per as que lluiti amb Tifon. Allà rep l'ajuda dels tres Vengadores que queden, cada cop més desunits, La lluita entre Tifon i Hércules és molt èpica, parlant rotllo antic, i cintant referències a la mitologia grega. Moltes. Al final el vencedor és Hércules, gràcies a un moviment que ha après del Capitán América. L'Olimp és restituït, i Tifon és expulsat a hades. Els Vengadores marxen, però sense Hércules, que es queda amb son pare, amb qui fa les paus.\nUn nou article ens explica la relació de Roy Thomas amb la sèrie de la Patrulla-X, i explica què fan Magneto, Pietro i Wanda quan marxen. El número 45 d'aquesta sèrie és un cross-over amb la dels Vengadores, quan Roy Thomas ja ho havia deixat. Abans, però, fa que Charles Xavier mori. Un bon comiat. Aquest número 45 delx X-Men surt més endavant en aquest mateix tomo.\nTornant a les aventures, ens trobem a un tal Coleccionista que té a thor com a criat després d'haver-li donar una poció màgica. Com també té als altres tres vengadores, encomana la missió al deu nòrdic d'anar a caçar a l'Iron Man, ja que sembla ser que el Capitán américa està a Wakanda lluitant amb Pantera Negra, i Hulk està a Asgard. Això és una demostració de com d'entrelligat està tot l'Univers Marvel i les diferents sèries que es van publicant. Els tres vengadores que queden aconsegueixen alliberar-se i lluiten contra el Coleccionista, que els tele-transporta a un altre temps/lloc. Per la seva banda, Thor, que havia derrotat a Iron Man perquè venia cansat i sense bateria de les seves pròpies aventures, acaba ajudant-los a tots, i tots 5 tornen al a mansió. Allà reben la trucada del Capitàn américa que els anuncia que el mateix Pantera Negra el substituirà al grup. Tots semblen més tranquils: hi haurà Vengadores per estona. A sobre en Hank Pym recupera el poder per convertir-se en Goliat.\nEl següent número mostra com Pantera Negra arriba a la mansió i es troba 3 cosos morts. Jasper Sitwell, agent de Shield, el deté acusat d'assassinat i truca a la policia. Quan arriben al lloc dels fets, desemmascaren a Pantera Negra i descobreixen que és negre. No sé si és per això i per l'intent de fer palès que tenen un superheroi negre, però es fan un fart d'ensenyar la seva cara. Un tal Segador diu que ha estat ell, rient-se de tothom. Amb tot això, la Natasha arriba també a la mansió i veu que tothom està mort, especialment l'Ojo de Halcón. El que busca el Segador amb tot plegat és venjar a l'Hombre Maravilla, son germà. Apareix a Avengers #9 i sembla ser que és un dolent a les ordres del Baró zemo que gairebé aconsegueix pertànyer als Vengadores per a destruir-los des de dins.\nPantera Negra aconsegueix escapar i va a buscar al Segador per lluitar-hi i demostrar la seva innocència. A sobre, descobreix que els altres vengadores no estan morts, sinó que estan en una mena de mort simulada provocada per una de les dalles del Segador. Pantera Negra la hi pren, aconseguint salvar i reanimar així als Vengadores. El que no pot evitar és que el Segador marxi. Tot i això, en Pantera Negra és acceptat com un Vengador més.\nTot seguit ve el número 45 de la sèrie de la Patrulla-x que s'havia comentat abans. Tot comença amb l'Scott Summers que està pres però aconsegueix escapar. Sí, això d'estar retingut i escapar-se i lluitar (i tornar a escapar en el cas dels dolents) és una constants en aquest món superheròic. També tenim a la Jane grey, que apareix inconscient. I a l'Angel, que tot volant, va a demanar ajuda als Vengadores. Sapo veu que l'Scott Summer s'ha escapat, i en Pietro també. Lluiten, i quan sembla que l'Scott està guanyant, arriben els Vengadores, que veuen com el mutant acaba de derrotar al seu ex-vengador.\nRetornant a la sèrie dels Vengadores, amb el número 53, veiem en un flashback com l'Angel ha anat a avisar als Vengadores però està preocupat perquè aquests no acaben de refiar-se d'ell. Cíclope allibera als seus companys mutants que, induïts també per Magneto, es disposen a atacar als Vengadores. La lluita entre els dos grups és aferrissada. Aleshores arriba l'Angel i desfà el malentès. Tots plegats es donen compte de que Magneto els estava manipulant. Per altra banda, Sapo, cansat també de les vexacions a les que el sotmet Magneto, decideix fugir amb Pietro i Wanda. La resta de mutants i els Vengadores també marxen. Magneto cau empès per Sapo, i la illa on estan explota. Vaja, com totes les bases enemigues després d'una lluita contra els bons.\nEstà bé, el cross-over. Per cert, al principi hi ha una referència als Strawberry Alarm Clock. Aquestes referències culturals m'agraden, tot i que la majoria no les pillo. Això sí, em fan buscar i em permeten conèixer coses noves.\nJa novament a la mansió dels Vengadores, aquests instal·len un nou sistema de seguretat i li ho comuniquen a Jarvis, i l'Avispa sospita del seu comportament. Compte amb els modelets que porta la Janet van Dyne. Dignes de fer un tractat sobre moda. Tornem a Jarvis, que surt a fer un tomb i tot passejant s'arriba a.... l'amagatall dels nous Senyors del Mal: Klaw, l'Hombre Radioactivo, el Caballero negro, el Torbellino, i el Fundidor, tots ells comandats per Capucha Escarlata. Deu n'hi do. Cadascú té els seus propis motius per enfrontar-se als Vengadores. La cosa promet. I molt. Per cert, el Caballero Negro està d'infiltrat, ja que vol ajudar als Vengadores demostrant així que és bo.\nEls dolents, com a dolents que són, traeixen a Jarvis deixant-lo tirat, i ataquen la mansió. Poc a poc van guanyant a cadascun dels Vengadores. Aquí apareix en Bill Foster, un ajudant de Hank Pym a qui no conec. Amb els Vengadores derrotats, els dolents comuniquen amb el Capucha Escarlata per comunicar-li que han vençut, i resulta que aquest Capucha Escarlata és un robot, ja que el veritable Capucha Escarlat és.... en Jarvis. Flipa!! I molt!! Què està passant, aquí?\nEls dolents prenen als Vengadores de presoners i marxen de la Mansió per anar a trobar-se amb el Jarvis/Capucha Escarlata. El pla és llençar una bomba amb els Vengadores damunt de l'Empire State per fer xantatge a la ciutat de Nova York. Moentrestant, en Klaw comença a rebotar-se amb tot plegat.\nMés endavant descobrim que el bo de Jarvis està hipnotitzat, i que el Capucha Escarlata de veritat de veritat és.... Ultron. Quin embolic!!\nAl final, Jarvis es troba amb el Caballero Negro, que havia fugit després de que el descobrissin com a traïdor, i tots dos van a salvar als Vengadores. Hi ha la lluita entre els bons i els dolents que guanyen els bons sense poder evitar que el més dolent, Ultron, fugi jurant venjança. Com sempre, vaja. Jarvis aleshores explica que havia venut els plànols del sistema de seguretat de la mansió perquè té a sa mare malalta i li feien falta els diners, i que es pensava que els Vengadores guanyarien a qualsevol amenaça que se'ls hi atansés. I els Vengadores, bons que són, els perdonen. Per altra banda, el Caballero Negro no diu que és el nebot de l'original i marxa.\nAra ve un altre número fora de la sèrie regular dels Vengadores: el Marvel Super-Heroes #17, dedicat al Caballero Negro. Veiem com en Dane Whitman va a Anglaterra a visitar un castell familiar que vol vendre. Arribant mig de casualitat a un soterrani, una mena d'esperit amb armadura li explica la història d'un caballer negre que va lluitar amb Artús contra Mordred amb una espasa de banús i van perdre, però Merlí va fer un encanteri i ara Nathan tenia l'espasa i podia seguir lluitant, ja que Mordred envia a un dels seus i tal. Res. Un entremig. Tornem als Vengadores.\nEl nou arc comença amb el Capitàn América citant a tots els Vengadores a un castell que resulta ser del Doctor Muerte. El Capi està molt trist i afligit per la mort de Bucky. És un tema cíclic, aquest. El tema és que en aquest castell hi ha una màquina del temps, i el Reed Richards li ha explicat al Capi com fer-la servir. La idea és tornar 20 anys (estem als 60s!!), en temps de la Segona Guerra Mundial, esbrinar què va passar amb el Bucky, i mirar a veure si es pot fer alguna cosa.\nUn cop al passat, es mostren com eteris. És a dir, a ells no se'ls pot veure. Però ells poden veure al Capitán américa i al Bucky James lluitant contra el Baró Zemo. I tot i que gràcies a que l'Avispa, que s'havia quedant al present controlant la màquina del temps, toca un botó mig adormida i això provoca que es materialitzin de debò al passat i pugui lluitar, al final no poden fer res i el Capi torna a reviure la mort del seu company.\nJa al present, els Vengadores tornen a la seva mansió de Nova York, van a la seva sala de reunions i es troben.... als Vengadores originals!! És a dir, cara a cara tenim a Hank Pym, Ojo de Halcón, Capitán América, Avispa i Pantera Negra contra, el Hank Pym, l'Iron Man, el Thor, l'Avispa i el Hulk. La cosa promet. Què està passant, aquí?\nEl pla dels Vengadores actuals és accedir a l'Herodoton, un super-ordinador que enregistra tot el que passa i conté un munt de dades històriques. Per altra banda, els Vengadores originals.... invoquen al Centurión Escarlata i reben l'odre de destruir als seus homòlegs del present. Qui és aquest Centurión Escarlata?\nEls Vengadores actuals al final arriben al super-ordinador, i hi endollen al Capitán América. El que veu pertanys als temps de l'Avengers #2, quan Hulk vol deixar al grup. Aleshores, apareix aquest tal Centurión Escarlata i els hi diu que si volen els secrets per curar totes les malaties i fer una humanitat molt millor, s'han de desfer de tots els superherois que hi ha, ja que el fet de que hi hagi gent amb poders i gent sense crea un desequilibri còsmic i tal. Després de rumiar-s'ho, hi accedeixen, i derroten a traïció als 4 Fantásticos, a l'Spiderman, a Dare-Devil, al Doctor Extraño, a la Patrulla-X, i a tots els super-dolents. D'acord que és a traïció, però no s'han passat una mica? Els únics que falten són.... Els Vengadoreas que han vingut del futur. És a dir, els Vengadores del present. Ai, quin embolic....\nEl Capitán América també s'assabenta que el Doctor Muerte tenia una màquina del temps que van desmantellar i van escampar les diferents peces arreu del món. Aquesta màquina del temps podria ser la darrera esperança. La lluita entre els dos grups dels Vengadores no es fa esperar, i guanyen els actuals. També aconsegueixen reunir les diferents peces i muntar la màquina del temps. I a l'hora de la veritat.... Apareix el Centurión Escarlata, que lluita i derrota a tots els Vengadores excepte a Hank Pym., que té temps de manipular la màquina del temps i fer que el Centurión Escarlata desaparegui i tots els Vengadores es trobin com si haguessin tornat de la Segona Guerra Mundial, com si res. Apa. És el que té això de viatjar en el temps.\nUatu el Vigilant explica que millor així i que pel bé de tothom elimina de la història tot això que acaba de passar. També deixa anar que el Centurión Escarlata ha anat cap al futur i que ja es tornaran a trobar. I sí, aquest Centurión Escarlata acaba esdevenint Kang el Conquistador. Com si res.\nLa veritat és que és molt embolicat, però es segueix bé. I és molt trepidant. Hi ha molta acció. El tomo estava passant per uns moments bastants ensopits, com a monòtons i ara s'està animant. Està guanyant en dinamisme i emoció. Hi ha molta acció.\nI la cosa no decau. Ara li toca el torn a la Visión. La cosa comença amb una mica de presentació del personatge . Primer, veiem com va a per l'Avispa, però aquesta el derrota. Això requereix una reunió dels Vengadores. Natasha comunica a Ojo de Halcón que acaba d'aceptar una missió de Shield. Crisis de parella? Per altra banda, Pantera Negra sent la necessitat d'ajudar als.... necessitats. Ja a la mansió, analitzen a Visión i descobreixen que és d'origen.... sintètic, i que l'ha enviat Ultron-5. Em perdo una mica amb les reencarnacions d'Ultron. Total, que tots plegats fan cap a ca l'Ultron. Allà Visión va a lluitar contra Ultron, i li diu que vols saber qui és, d'on ha sortit, ja que té records i sentiments humans. Com Ultron passa d'ell, lluiten i Visión el derrota. El seu cap, però, queda intacte. Tornarà? Segur que sí. La recerca de qui és la Visión és com a molt peliculera, hi ha vinyetes com a molt icòniques.\nDesprés de tot això, els Vengadores es tornen a reunir, aquest cop amb la presència també de Thor i Iron Man, per decidir si accepten a la Visión com a vengador. Tots es pregunten que qui és, d'on ha sortit. I ell els hi explica que va ser creat per Ultron-5, però que sembla ser que en Hank Pym havia estat treballant en un tema similar. Aleshores tots van al laboratori on en Hank feia els seus experiments i s'ho troben tot regirat. En Hank no recorda res, però gràcies a una màquina que l'ajuda a fer memòria recorda que va crear un robot que es va revelar contra ell i el va obligar a deixar aquella casa. Aquest robot va acabar de crear-se a ell mateix i.... va esdevenir Ultron-5. I l'Ultron-5 va crear un sintezoide posant-li les pautes cerebrals de l'Hombre Maravilla (Avengers #9).\nAl final, tots accepten a la Visión com a Vengador, i aquest plora. Una altra imatge icònica (i emotiva). Per cert, es diu la Visión perquè quan el veu l'Avispa la primera vegada li sembla això, una visió.\nEn la següent història apareix en Chaqueta Amarilla. Es un nou superheroi? Sigui qui sigui , el fet és que es cola a la Mansió dels Vengadores, on tots estan esperant a Hank Pym per a una reunió, i diu que ell solet l'ha pelat. Acte seguit, pren a l'Avispa d'hostatge i marxa. Quan la resta de Vengadores els troben i es disposen a acabar amb ell, salta l'Avispa i els hi demana que el deixin, que.... s'hi vol casar!! Abans s'ha vist com es feien un petó. Què està passant, aquí?\nLa imatge del Chaqueta Amarilla és com de molt fatxenda, molt xulo, ell. Per exemple, quan explica fil per randa com va derrotar a Hank Pym. Molt raro, tot plegat.\nEl Capitán América rep la invitació pel casori, i ho troba també molt estrany. Per això va cap a la Mansió, a la boda, a veure què passa. L'Avispa defensa el seu dret de casar-se lliurament amb qui vulgui. El capellà fa un comentari sobre el casori que hi va haver a l'Edifici Baxter. Mola, la referència.\nCom la cosa no es pot desenvolupar d'una forma .... normal, tenim que per la porta de servei entren l'Amo de la pista i els seus. Jarvis torna a rebre. Mentrestant, la Sue Richards, molt mudada, i la Crystal, nou membre dels 4F, estan ajudant a l'Avispa amb el vestit. De convidats veiem als 4F, al Dr. Extraño, al Daredevil, a una representació de la Patrulla-X, al Caballero Negro, .... La lluita contra els dolents es decanta del costat dels bons, com no podia ser d'altra manera. I al final, resulta que el Chaqueta Amarilla és en realitat.... en Hank Pym. I l'Avispa ho havia descobert. Resulta que el noi és una mica esquizofrènic i té personalitat múltiple. Com a Chaqueta Amarilla es sent més segur. Tot i això, després de l'enrenou de la lluita contra els dolents, es retroba amb ell mateix i és com si fes les seves personalitats fessin les paus.\nJa per acabar el mega-volum, hi ha els complements al King Size Especial #2. Hi ha una història en plan conya on es veu com s'ho fan els dibuixant i guionistes per lliurar el material a temps. Té algun toc graciós, amb algun gag que està bé. Es nota que s'estan enfotent d'ells mateixos. És curiós. Sense més. També hi ha un article d'en Raimon Fonseca, molt bo, on s'explica la història de J. Buscema i la importància dels números recopilats. Sobretot, dels de la Visión.\nBo? Sí, té els seus moments. Però no sé, m'esperava més. Vaig disfrutar molt més el tomo dels 4F o el de l'Spiderman. Les històries que recollien eren com a més.... transcendentals, com a més importants. Aquest dels Vengadores, tot i tenir els seus moments importants, és com a més irregular, té més pujades i baixades. Suposo també que el fet d'haver tants personatges fa que no acabis d'empatitzar amb tots ells. També és la seva gràcia, el fet de que hi hagi tanta gent. I n'hi ha de coneguts i de no tant coneguts, tots lluitant colze a colze. He de reconèixer també que d'alguns dels personatges que apareixen gairebé era el primer cop que llegia coses d'ells.\nRecomanable? Sí. Val la pena. És història dels Vengadores que cal conèixer. Imprescindible? Mmmm.... No sé. Així, aïlladament, potser no. Però vist dins de la cronologia dels tomos que vindran després, potser sí. El temps el posarà al seu lloc. De moment, molt molt molt no m'ha emocionat.\nMS1. Màxima Seguretat\nLa Asombrosa Spider-Girl 1. ¿Qué fue de la hija de...


Rumb a Europa 'El País', 'El Mundo', 'Marca' i 'As' es posen d'acord per valorar les opcions gironines - Diari de Girona\nRumb a Europa 'El País', 'El Mundo', 'Marca' i 'As' es posen d'acord per valorar les opcions gironines\n?La premsa editada a la capital espanyola es desfà en elogis cap a l'equip de Pablo Machín després de la seva convincent victòria contra el Leganés\nmarc verdaguer 17.02.2018 | 23:50\nEl Girona debuta a Primera Divisió però no és ni una «ventafocs» ni serà «un equip ascensor». En la premsa madrilenya, la temporada del Leganés ha tingut més ressò que la del Girona, sobretot després que l'equip entrenat arribés a les semifinals de la Copa eliminant el Madrid, però divendres van tenir clar que l'etiqueta «d'equip revelació» potser ser la mereix més el bloc que que entrena Pablo Machín. Un equip que pot acabar jugant a Europa perquè com es podia llegir ahir a El Mundo el sistema de Machín «Aquesta obra de govern no només serveix per mantenir-se a la categoria sinó que val per lluitar per Europa. Sota el comandament de Machín pocs equips juguen amb una personalitat tan marcada». El Marca anava una mica més enllà i assegurava que «El Girona fa bé de posar-se sostre perquè no en té»\n«Per revelació, el Girona»\nLa crònica d' El País començava destacant que Girona i Leganés havien iniciat la lliga com a dues de les «ventafocs» apel·lant la seva capacitat econòmica i a la poca història del dos Primera Divisió per seguir recordant que tots dos «passat l'equador de la temporada encara somien amb futures nits europees» i acabava admetent que, després del partit de divendres és «el Girona el que puja amb força perquè gràcies a l'encert d'Stuani i Portu es van emportar el títol d'equip revelació de la temporada». Jordi Quixano va concloure la crònica destacant que al final «el Leganés va ser espectador a Montilivi, que va viure una nova festa amb el tercer gol de Juanpe i l'estrena d'Eloi Amagat, que no va tant estava amb l'equip a Segona B. Però és que per revelació, el Girona».\n«El Girona accelera cap a Europa»\n«El cas del Girona és totalment paradigmàtic. Sota el paraigua econòmic del Manchester City podria haver negat el seu passat i deixar-se portar per la purpurina del seu ric propietari. No va ser així. Metafòrica l'entrada final d'Eloi Amagat. L'històric capità gironí va debutar a Primera als 32 anys. Aquelles botes havien trepitjat ja els camps de Tercera, Segona B i Segona A. I al final el cel». A la crònica d' El Mundo, Francisco Cabezas no va escatimar elogis cap a la manera com el Girona ha gestionat el seu aterratge a Primera Divisió. Esportivament, El Mundo també valorava la feina de Pablo Machín i la seva aposta pel dibuix amb tres centrals. «Sota el comandament de Machín pocs equips juguen amb una personalitat tan marcada», escrivia Cabezas, que ho remata assegurant que «aquesta obra de govern no només serveix per mantenir-se a la categoria sinó que val per lluitar per Europa».\n«Stuani i Portu allarguen el somni europeu»\nEn el diari esportiu madrileny explicaven el partit com un duel entre Pablo Machín i Asier Garitano, que «va guanyar el primer». «El tècnic del Girona ha construït un equip que juga de memòria i al qual falta molt poca cosa per crear perill», s'explicava en la crònica de l' As, on es parlava d'un «Montilivi vibrant amb un Girona que segueix enfilat al tren que porta a Europa».\n«El Girona va molt seriosament»\n«El Girona no es posa sostre i fan bé de no fer-ho, perquè no en tenen». El final de la crònica del Marca també deixa prou clar la bona impressió que els va provocar un Girona que, segons el seu punt de vista, posa en molts problemes els rivals que el visiten: «Jugar a Montilivi és com entrar en un laberint del qual només els jugadors locals saben la sortida». Al Marca situaven la victòria contra el Madrid del passat mes d'octubre com «l'impuls necessari» del Girona per protagonitza una temporada d'aquest nivell.


Els promotors anuncien que crearia 156 llocs de treball i revitalitzaria el nucli antic d'Andorra la Vella\nB. N. Andorra la Vella 14/12/2017 20:36\n651x366 Maqueta del casino que proposa Barrière. / LLEURE 3D Maqueta del casino que proposa Barrière. / LLEURE 3D\n651x366 Els promotors andorrans del projecte, amb els arquitectes i un representant de Barrière. / B. N. Els promotors andorrans del projecte, amb els arquitectes i un representant de Barrière. / B. N.\nEl Premium Casino Andorra s'ha presentat aquest dijous com un projecte que revitalitzaria el nucli antic d'Andorra la Vella i generaria una nova oferta d'oci. L'edifici s'ubicaria a l'avinguda Meritxell, estaria operat pel grup francès de turisme de luxe Barrière i tindria un capital 100% andorrà a través de la societat Lleure 3D.\nL'empresa, que faria una inversió de 15 milions d'euros, posaria en oferta pública un 5% de les accions i ha reservat ja 150 places de pàrquing. Donaria feina a 117 treballadors a temps complert i 39 a mitja jornada. La previsió d'obertura, en el cas que aquesta proposta fos l'escollida, seria per la temporada d'hivern 2019-2020 i calculen que el primer any vindrien 250.000 visitants. També destinarien una partida per un pla de responsabilitat social i joc responsable sense precisar la quantitat. Durant la presentació s'ha explicat que el grup Barrière és pioner a França amb mesures innovadores, com tenir en plantilla responsables de mesures socials a temps complet o el control voluntari d'accés.\nEls impulsors del projecte han fet molta incidència en l'edifici que estaria pensat per cedir espais públics al centre de la parròquia. Tindria una façana translúcida, única al món per un edifici que acull un casino. Segons un dels arquitectes, Borja Ferrater, "la façana representa la transparència del projecte i el seu suport al joc responsable, defugint d'espais tancats i desconnectats de l'exterior".\nEntre els elements més destacats hi hauria el restaurant de la planta baixa i l'Sky Bar de la darrera planta, que serien espais oberts tot el dia. A la quarta planta s'ubicaria l'auditori, un espai polivalent que podria acollir espectacles. La capacitat d'aquest espai seria de 250 a 300 persones. Allà, cada divendres i dissabte s'hi farien sopars-espectacle. Les plantes de joc se situarien al mig, a les plantes segona i tercera.


Un fort sisme, de 7 graus a l'escala de Richter, sacseja el nord del Japó\nUn fort terratrèmol ha sacsejat aquest matí durant dos minuts el nord del Japó, a la zona d'Iwate i Miyagi, i s'ha notat fins al mateix centre de Tòquio, on els gratacels han trontollat. L'epicentre del sisme s'ha localitzat a uns 300 quilòmetres al nord de la capital, i segons fonts de la televisió pública ha tingut una intensitat de 7 graus en l'escala oberta de Richter. De moment, es desconeix si hi ha danys personals o materials. El primer balanç oficial parla d'una cinquantena de persones ferides i diverses destrosses materials, poc importants. El que sí que ha quedat danyat són les línies telefòniques i el servei ferroviari entre Tòquio i la zona afectada.\nCàmeres situades al terrat d'un edifici han captat la magnitud del sisme, de 7 graus a l'escala de Richter, que va sacsejar ahir a dos quarts de set de la tarda -dos quarts de dotze del matí aquí- el nord del país. En menys d'un minut, la intensitat del terratrèmol es va poder sentir fins a la capital, Tòquio, que està situada a 400 quilòmetres de l'epicentre, a 60 quilòmetres sota el fons marí a les costes orientals del Pacífic. Al marge dels ensurts, l'impacte del terratrèmol, en un dels països amb més activitat sísmica del planeta, ha estat molt menor gràcies a l'arquitectura antisísmica i als sistemes d'alarma en centrals nuclears i mitjans de transports. No arriben a un centenar les persones que han resultat ferides, i només cinc d'elles de gravetat; 38.000 llars han quedat sense llum i s'han declarat diversos incendis a la ciutat de Sendai, que té més d'un milió d'habitants. A moltes carreteres hi ha hagut despreniments de roques que han provocat interrupcions del trànsit, i els serveis d'emergència de moltes ciutats han hagut de treballar intensament.


La Regidoria d'Habitatge de l'Ajuntament de Crevillent informa de les noves mesures que van entrar en vigor el passat dia 23 de desembre sobre mesures urgents en matèria de lloguers\nLa Regidoria d'Habitatge de l'Ajuntament de Crevillent informa a totes aquelles persones que tinguen una data establida de desnonament o de llançament, així com els que hagen rebut algun tipus de notificació en matèria d'habitatge, es pregue que posen en contacte amb aquesta Regidoria.\nEl Reial Decret-Llei 27/2020 de mesures urgents per a fer front a situacions de vulnerabilitat social i econòmica, està orientat a aquelles persones que compten amb un contracte d'arrendament o bé algun tipus de procés sobre reclamació de renda o bé per l'expiració del termini de duració de contractes subscrits conforme a la Llei 29/1994, amb la intenció de recuperar la possessió de la propietat, concretament per a grans propietaris d'habitatges (més de deu habitatges), la qual cosa equival a desnonaments que inicien o hagen iniciat els fons d'inversió, entitats financeres, etc…\nPer a evitar notícies falses, s'ha d'aclarir que el Reial-Decret no inclou ocupacions il·legals de propietats de persones físiques ni aquells que l'entrada o permanència en l'immoble siga a conseqüència d'un delicte.\nAddicionalment, es va publicar el Reial Decret-Llei 35/2020 de mesures urgents al sector turístic, l'hostaleria i el comerç, establint una moratòria en el lloguer per als locals comercials la propietat dels quals siga d'una persona jurídica o bé d'una gran propietaria, és a dir, amb un parc immobiliari de més de deu immobles urbans.\nPer a Gema Candelaria Asencio, regidora d'habitatge, destaca l'obertura d'un espai en matèria d’habitatge que ve acompanyada amb un desenvolupament d'ajudes del nou Pla Nacional d'Habitatge que estarà disponible aproximadament en un mes, a més de l'ampliació de les ajudes al lloguer motivat per la COVID-19. A més, cal ressaltar que és important tractar de forma personalitzada cada problema d'habitatge i ajustar les ajudes i mesures oportunes a cada cas concret.\nUn Dia de la Dona diferent en Crevillent, però igual de reivindicatiu\nEl projecte de remodelació del Parc Nou, candidat als premis d'urbanisme amb perspectiva de gènere\nL'Ajuntament de Crevillent insta els propietaris la neteja dels solars en estat d'abandó


El pessebre és un món: Conferència "El poema del pessebre, un pessebre d'exili"\nConferència "El poema del pessebre, un pessebre d'exili"\nDimarts passat vaig poder oferir a l'AUGG de Badalona la conferència "El poema del pessebre, un pessebre d'exili".\nVal a dir que aquesta conferència cada cop que la presento la gaudeixo més. El poema d'Alavedra és una meravella de text que, com vaig insistir, parla del seu exili. El poema en si mateix és un pessebre literari, amb totes les seves figures i moviments. Com tot bon pessebre parla de qui l'ha fet, per això insisteixo sempre que no es tracta només d'un poema a l'exili sino d'un pessebre d'exili.\nD'altra banda, tota la història que hi ha al voltant de l'Oratori composat per Casals és tan espectacular que se'm fa difícil de veure com aquesta obra no es programi cada a any a Catalunya.\nEl passat dijous es complien 60 anys de la seva estrena a Acapulco. Casals tenia 84 anys i desprenia una energia inexplicable per a tothom en els assaigs i els concerts. A partir de l'èxit espectacular que va tenir es van succeir en els anys següents nombrosos concerts a tot arreu del Món, dirigits amb coratge i determinació per un Pau Casals que s'acostava als 90 anys d'edat.\nDimarts els assistents a la conferència, en comptes de fer preguntes al final, van demanar que els deixes escoltar encara algún tros més de l'oratori, especialment el moviment final del Glòria.


Un projecte europeu fixa l'atenció en la nutrició dels adolescents | Consumer\nUn projecte europeu fixa l’atenció en la nutrició dels adolescents\nPromoure la salut i prevenir l'obesitat és l'objectiu d'una nova iniciativa europea\nEl Projecte HELENA (Healthy Lifestyles in Europe by Nutrition inAdolescent ) ha estat dissenyat per comprendre i millorar de forma eficaç els hàbits nutricionals i l’estil de vida dels adolescents a Europa. Finançat per la Comissió Europea, aquest projecte estudiarà a joves de 13 a 16 anys usant la mateixa tecnologia en deu països diferents.\nL’estudi, coordinat per Luis Moreno, de la Universitat de Saragossa, permetrà desenvolupar un programa educatiu sobre l’estil de vida d’aquest sector de la població. Els experts parteixen de la idea que moltes malalties no transmissibles tenen el seu origen en la infància o adolescència. No obstant això, la relació entris aquestes malalties i l’estil de vida i comportament dels adolescents, la fisiologia, la genètica i els factors mediambientals és complexa i no es coneix bé, reconeix el Consell Europea per a l’Alimentació (Eufic).\nEl projecte HELENA proposa un enfocament integrat del problema, segons el qual una sèrie d’estudis multicéntricos estudiaran l’àmplia gamma de factors interrelacionats: consum alimentari, coneixements sobre la nutrició, actituds enfront de l’alimentació, elecció i preferències d’aliments, composició corporal, nivell de lípids en el plasma i perfil metabòlic, estat vitamínico, funció immunitària relacionada amb l’estat nutricional, activitat i forma física i genotip.\nL’últim punt permetrà, asseguren els experts, examinar les relacions entre la predisposició genètica d’un individu i el medi ambient, per exemple, investigant la propensió de les persones obeses a desenvolupar altres malalties associades amb l’obesitat, com la diabetis o la malaltia cardíaca coronària.\nUn aspecte nou d’HELENA és l’ús de l’enfocament de la «lògica difusa» (fuzzy logi) en una intervenció personalitzada per ordinador amb la finalitat de prestar assessorament individualitzat per optimitzar els hàbits alimentaris dels adolescents. El mètode d’avaluació de la dieta necessari per desenvolupar aquesta eina es validarà emprant les dades transversals sobre consum alimentari.\nUna part del projecte consisteix a determinar què individus corren el risc de patir trastorns alimentaris, perfils anormals de lípids en la sang, obesitat, diabetis tipus 2 o manca d’algunes vitamines i minerals, com a anèmia per falta de ferro. Aquest procés comprèn la cerca de vincles genètics.\nEls socis industrials podran desenvolupar productes alimentosos amb propietats saludables destinats als adolescents, que a més resultin atractius per les seves característiques organolépticas i la seva presentació. Un dels objectius és establir o entendre el que els adolescents consideren aliments «tradicionals» per després veure si aquests podrien ser reincorporats a la dieta dels adolescents europeus.\nadolescents eufic helena-ca nutrición-ca trastorns alimentaris


La Natura a la Baixa Tordera: 2016-01-31\nPlanificació de l'espai fluvial de la conca de la Tordera. ACA\nPlanificació de l'espai fluvial de la conca de la Tordera\nBases tècniques de l'estudi\nCaracterització del medi\nDiagnosi de l'espai fluvial\nMapes de la conca i de l'espai fluvial\nEtiquetes de comentaris: enllaços d'interès, espais-riu Tordera\nAquesta notícia la llegim cada any... any rere any...\nUna notícia relacionada...\nProperament començarà una explotació ramadera al Montnegre sorgida de l'Escola de Pastors\nRàdio Pineda 18/11/2015\nEls ramats també poden ajudar a netejar el sotabosc del Montnegre\nL’Escola de Pastors de Catalunya farà una xerrada informativa a Tordera el mes de gener per explicar la seva activitat i promoure la convocatòria sobre l’obertura d’inscripcions a la selecció per al curs 2016. Justament, un pinedenc va participar-hi a començaments de 2015 i properament iniciarà una explotació ramadera al Montnegre.\nL’Escola de Pastors de Catalunya neix al 2009 al Pallars Sobirà amb l’objectiu, de garantir que joves catalans duguin a terme aquesta activitat fent-lo viable econòmicament. També vol ajudar a crear un nou model de pagesia, vinculat a la terra i als principis ètics i naturals.\nL’escola està dirigida a tot el sector ramader. Per tant és una escola que vol formar pagesos i pastors vinculats a tot tipus de bestiar: ovelles, cabres, vaques de carn i de llet o rucs, entre altres.\nNova observació d’un individu melànic d’escurçó pirinenc (Vipera aspis) a Gualba.\nNou cas de melanisme en Vipera aspis (Linnaeus, 1758) al massís del Montseny (Vallès Oriental; Catalunya)\nOriol BAENA & Ignasi OLIVERAS\nButll. Soc. Catalana Herpetologia 22: 29-30 - Juny del 2015\nFotografies aèries antigues del delta de la Tordera 1966,1975 i 1984\n· Fotografia aèria del delta de la Tordera, 1966\n· Fotografia aèria del delta de la Tordera, 1975\n· Fotografia aèria del delta de la Tordera, 1984\nDel Servei Municipal de Cartografia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar\nEtiquetes de comentaris: espais-desembocadura, història\nIgual plou aquest cap de setmana (dissabte nit) i la propera setmana (entre dilluns i dimarts), però sembla que no gaire ("pluja general però no generosa")...\nEl temps MIGDIA - 05/02/2016\nDimecres a la nit van caure quatre gotes a la costa de l'Alt Maresme i La Selva (1 litre a Malgrat?)...\nEl temps MIGDIA - 04/02/2016\nEls ruixats del litoral/prelitoral han acumulat fins a 0,7 mm a l'estació meteorològica de Malgrat de Mar #meteocat\nLa pluja d'ahir, molt local, va deixar 2 l/m2 a Pineda\nAquest diumenge a les 11:30h hem d'anar a la manifestació organitzada per la Plataforma en Defensa de l'Ebre. Si podeu anar... tots cap a Amposta!!!\nUn estudi de la Universitat Politècnica de Catalunya proposa formar dics amb plantes i teixits biodegradables per contrarestar la pujada del nivell del mar. Ràdio Tordera 17/12/2015\nUn estudi de la Universitat Politècnica de Catalunya proposa formar dics amb plantes i teixits biodegradables per contrarestar la pujada del nivell del mar\nRàdio Tordera 17/12/2015\nEl Laboratori d’Enginyeria Marítima de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) està estudiant diverses propostes per fer front a la crescuda del nivell mitjà del mar, a causa del canvi climàtic i l’escalfament global. El projecte ‘Respostes al Canvi Climàtic de la Costa: Estratègies d’innovació per a escenaris extrems-Adaptació i Mitigació (RISES-AM) proposa crear a la costa catalana dics de contenció formats amb plantes i sacs de teixits biodegradables, davant les platges, els ports i barreres inflables davant els ports, en els moments de grans temporals marítims. El director del Laboratori d’Enginyeria Marítima de la UPC, Agustín Sanchez-Arcilla, explica que les zones més vulnerables de Catalunya davant el creixement del mar serien els deltes de l’Ebre, Llobregat i Tordera.\nCom que el nivell del mar pujarà i el clima es pot tornar més extrem, les tempestes també podran ser més fortes. Això suposarà onades més altes, que arribaran més terra endins. Zones com el barri de la Barceloneta de Barcelona podrien desaparèixer en menys de 100 anys, així com bona part de les platges artificials del Maresme i la Costa Daurada.\nGener càlid i molt sec a gran part de Catalunya. Meteo.cat 1/2/2016\n3 mapes de la nota de premsa que resumeixen la situació...\nGavots (Alca torda) a Pineda de Mar 31/1/2016. Quique Carballal\nGavots al Maresme\nGrup de gavots (Alca torda) pescant a les platges de Pineda del Mar, costa del Maresme, Barcelona. Gener 2016.\nTrobareu el video al blog Ocells del Barcelonès i rodalies, d'en Quique Carballal...\nOcells del Barcelonès i rodalies 1/2/2016. Quique Carballal\nEtiquetes de comentaris: costa, espais-Platja de Pineda, ornitologia


Petits Camaleons, festival de la canalla | Bernat Puigtobella\nPetits Camaleons, festival de la canalla\nAquest cap de setmana torna el festival Petits camaleons el festival de música per a nens i nenes, que tindrà lloc dissabte i diumenge a Sant Cugat. 46 artistes oferiran un total de 103 concerts en 9 escenaris diferents.\nQuimi Portet | © Vilaweb\nVe de gust un festival familiar que no s’aprofita de la marca kids per vendre’s. Sant Cugat no ho necessita, perquè de canalla no n’hi falta. El 25% de la població és menor de 18 anys i és avui la segona ciutat amb l’índex de natalitat més alt de l’estat espanyol.\nEls petits camaleons arriba a la cinquena edició consolidat com el primer festival de música adreçat a nois i noies. A hores d’ara ja s’han venut més entrades que l’any passat abans de començar. El crític musical Albert Puig, productor del festival, explica que la clau de l’èxit ha estat aconseguir que pares i fills s’ho passin bé compartint la mateixa música en un mateix espai. Una sintonia que ja van trobar des de la primera edició amb l’actuació d’Antònia Font.\nEnguany el cartell és espectacular. Sopa de cabra, Macaco, Quimi Portet, Gossos, Obeses, Oques grasses, Ramon Mirabet o Pep Sala entre d’altres conformen un programa que es desplegarà en dues jornades, de les 11.30h a les 19h al Teatre Auditori i el parc adjacent. El festival també donarà fe de la vitalitat dels grups locals com Sibarites, Veil i de músics com Oriol Cors i Alba Llibre, que jugaran a casa.\n“La creació de nous públics passa per acostumar els nens a veure concerts. Volem nens amb criteri i exigents amb el que els ofereixes”. El festival convoca rodes de premsa infantils perquè els nois i noies puguin preguntar el que vulguin directament als artistes. “Volem nens actius, no espectadors passius”, diu Albert Puig, que sempre s’ha esmerçat per programar tot tipus de música: flamenc, jazz, folk, músiques del món, blues… Enguany per primera vegada s’ha convidat la banda gironina Heavy per a xics, que toca cançons populars catalanes com “El Joan petit quan balla” amb una distorsió heavy. Amb tot, el volum de la música no supera mai els 93 decibels, que és el màxim permès en auditoris infantils. Els formats també s’adapten als requeriments de l’edat: escenaris baixets per afavorir la proximitat, concerts de mitja hora de durada per no saturar, una oferta gastronòmica adaptada a les necessitats infantils.\nEl grup musical Obeses. © David Ruano / TNC\nEls petits camaleons no vol ser el Saló de la Infància, perquè el seu origen és la música, però hi ha zones de jocs per a la canalla, zona chill-out, espai de signatures, sala de premsa i espai bressol per als més petits (els nens de 0-3 anys no paguen). El festival ofereix abonaments de cap de setmana (40€) o d’un sol dia amb un escalat de preus (25€/20€ i 15€). Podeu comprar entrades anticipadament al web de Petits Camaleons.\nEl festival està organitzat per la productora No Sonores, el Teatre Auditori i l’Ajuntament de Sant Cugat i compta amb el suport de la Generalitat de Catalunya i la Diputació de Barcelona.


Sin categoría Archives - Marxa Cicloturista Amer - Sant Martí Sacalm\nEn aquest article trobaràs tota la informació important abans de la marxa. Programa i horaris Dissabte 17:00h a 19:00h Recollida de dorsals + bossa del corredor. Diumenge 7:00h a 8:00hRecollida de dorsals + bossa del corredor.8:30hSORTIDA de la marxa12:30hPas per Amer dels...\n24 març, 2019 / 0 Comentaris\nUs presentem el nou cartell de la Marxa Cicloturista Amer - Sant Martí Sacalm 2019. Aquesta novena edició de la marxa es celebrarà el dia 31 de març de 2019. La sortida serà a les 8:30h de la Plaça de la Vila. Trobareu tot el muntatge logístic...\n29 gener, 2019 / 0 Comentaris\nPer aquesta novena edició de la Marxa Cicloturista Amer - Sant Martí Sacalm us proposem un pla d'entrenament perquè podeu preparar el repte en condicions. Sabem que a l'hivern costa més sortir a entrenar ja sigui pel fred o bé per la falta de temps,...\n22 gener, 2019 / 0 Comentaris\nSorteig d’una inscripció!\nT'agradaria participar a la IX edició de la Marxa Cicloturista Amer - Sant Martí Sacalm GRATIS? Tens una setmana per participar, segueix llegint. Per entrar en el sorteig només has de seguir els següents passos:1- Segueix el nostre compte d'Instagram.2- Posa m'agrada a la fotografia del sorteig.3-...\n20 gener, 2019 / 4 Comentaris\nEstem molt contents d'anunciar-vos que estrenem pàgina web de cares a 9a l'edició de la Marxa Cicloturista Amer - Sant Martí Sacalm.\n30 novembre, 2018 / 0 Comentaris\n© Copyright 2019 Marxa cicloturista Amer - Sant Martí Sacalm | Tots els drets reservats


Calidoscopi - Digitalfilms\nCalidoscopi és una sèrie d’entreteniment, amb personatges entranyables i un punt irreverents, que vol despertar l’interès dels nens i les nenes per l’art cinematogràfic.\nLa Pics té 11 anys i, després de viure molts anys a Austràlia, ha tornat al barri. A partir d’ara passarà moltes tardes a casa dels avis, compartirà les seves tribulacions i coneixerà nous amics.\nEl cinema que regenta l’avi, el Calidoscopi, és a punt de tancar i el negoci de falsificació d’obres d’art de l’àvia viu hores baixes. La Pics esbrinarà que el penjoll que li ha regalat l’avi, que pertanyia a Georges Méliès, és màgic. Gràcies al penjoll la Pics tindrà l’oportunitat de viatjar a una altra dimensió i endinsar-se en tota mena d’imatges: en les pel·lícules, les pintures, els videojocs i els enginys cinematogràfics.\nAquest superpoder serà una oportunitat per a viure grans aventures i també servirà per ajudar els avis, els amics, el barri però…tindrà la nostra protagonista fusta de superheroïna o s’escagarrinarà?\nAnimació (en desenvolupament)\n12×11’, Sèrie TV multiplataforma\nCalidoscopi és una experiència d’entreteniment multimodal que vol obrir les portes al fascinant món del cinema i despertar la curiositat i l’interès pel coneixement i la creació audiovisual a infants i joves.\nCalidoscopi també vol ser una experiència que promogui lectures compartides a través del joc, la creació i la interacció. Plantegem un entorn multiplataforma per tal d’assolir aquests objectius i incloure la diversitat i la complexitat dels processos de recepció, lectura i creació de les imatges segons la predisposició de l’audiència.


Arxius de EP5 - Pàgina 8 de 12 - Joviat\nVisitem el Museu de la Tècnica de Terrassa\nQui diu que anar a un museu no és divertit? Observem, experimentem, manipulem, treiem conclusions…, tot plegat gaudint amb el Taller d’Electricitat i Magnetisme i, fent un viatge per algunes de les energies.\nEls alumnes d’EP5 hem preparat, durant tot el primer trimestre, uns petits concerts per fer el dia de Santa Cecília als alumnes de Llar i de Parvulari. Ha estat molt emocionant ja que a tots els concerts tothom tocava, ballava i cantava amb moltes ganes i el públic ho rebia amb forts aplaudiments. Al final […]\nActe d’inici del curs escolar 18-19: “El nostre barri…. posa’l guapo”\nLa sala 2000 de l’institut Lacetània de Manresa va acollir el dimarts dia 30 d’octubre al vespre l’acte oficial d’inici del curs escolar 2018-2019. Els protagonistes van ser mestres, professors i, sobretot, els alumnes. Els nens i nenes de la nostra escola que ara fan 5è van exposar el treball «El nostre barri… posa’l guapo», que van fer […]


RuhrGold és una cervesa natural, un raig de raça, un raig i un rierol naturals (RuhrGold)\nTargeta de menú\nTecnologia de la cervesa\nRuhrGold significa sabors naturalment purs i perfectament equilibrats.\nExperiència del curs RuhrGold: un gust complet i característic per a cada moment.\nRuhrGold està disponible com Pils, Radler, blat en Dòlar.\nEls sabors de RuhrGold\nUn Weizen de color groc daurat i sobretot de rossa, amb un cap ple.\nUna cervesa potent i honesta. Una cervesa amb un gust saborós de mossegada, elaborada amb ingredients purament naturals.\nUna cervesa de tardor de color vermell robí amb aromes especiades.\nRadler sedent i saborós, amb el sabor deliciós de suc de llimona pur.\nPer gaudir? Per descomptat, RuhrGold!\nRUHRGOLD PER ALS\nRUHRGOLD PER A EMPRESES ESPECIALS\nRUHRGOLD PER A EVENTS\nRuhrGold està disponible aquí:\nRadi de cerca 10 quilòmetres25 quilòmetres50 quilòmetres100 quilòmetres200 quilòmetres500 quilòmetres\nNotícies de RuhrGold\nPrimer lliurat Iveco\nEl primer IVECO es va lliurar a principis d'aquest mes a RuhrGld BV a Rijsenhout. A causa de l’enorme creixement dels episodis, diversos vehicles s’afegiran a la flota en els pròxims mesos.\nVisiteu RuhrGold a Horecava 2019\nVisiteu RuhrGold a Horecava 2019 Aquest any també RuhrGold tornarà a estar present a la gran fira de càtering dels Països Baixos: Horecava! Es tracta de 4 durant tot el dia i per la indústria del servei d'aliments. Visiteu-nos a la sala 10 a l'estand 250 (estand número 10.250) i inspireu-vos. Vegeu ......\nEsdeveniments de RuhrGold\nRuhrGold utilitza cookies. En col·locar les galetes, podem oferir-vos com a usuari una experiència òptima i aprendre com podem alinear millor la nostra informació segons les vostres necessitats. A la nostra declaració de privadesa, expliquem més a fons quines dades recopilem, com recopilem les dades i què fem amb ell. accept\nTelèfon: fax: Correu electrònic:


Junqueras apel·la a l'amor per arribar a la independència: "Estimeu-vos"\nEn el 20è aniversari de la Fundació Irla Bel Olid demana que una dona sigui la primera presidenta dela República Catalana i el president d'ERC li respon irònicament que, primer, s'ha de fer la independència\nALEIX MOLDES Barcelona 16/03/2017 20:45\n651x366 Oriol Junqueras, Marta Rovira i Anna Simó, entre d'altres, durant l'acte de celebració del 20è aniversari de la Fundació Josep Irla / NÚRIA JULIÀ / ACN Oriol Junqueras, Marta Rovira i Anna Simó, entre d'altres, durant l'acte de celebració del 20è aniversari de la Fundació Josep Irla / NÚRIA JULIÀ / ACN\nL'amor és un dels sentiments dels que Oriol Junqueras acostuma a parlar quan pensa en la independència de Catalunya i aquest dijous, en la celebració del 20è aniversari de la Fundació Josep Irla, s'ha convertit en el missatge polític del president d' ERC. "Ens hem d'estimar perquè res justifica millor la nostra dedicació que l'objectiu de fer un món millor per a tothom. Estimeu-vos", ha recomanat a les 250 persones que l'han escoltat a la sala noble de l'edifici del Rellotge, al recinte de l'Escola Industrial de Barcelona. No és la primera vegada que Junqueras parla d'amor. En una entrevista recent ja va deixar clar que " el junquerisme és amor", frase que ràpidament va fer fortuna a les xarxes socials.\nEl compromís amb la llibertat i la democràcia ha estat la base del discurs de cloenda que ha fet Junqueras, però abans que ell s'havien tractat molts altres temes vinculats amb l'acció de la fundació, que treballa des del 1997 com el laboratori d'idees d'Esquerra. Entre d'altres, també han reflexionat sobre qüestions com la cultura, la igualtat, la llibertat, la violència masclista, la redistribució de la riquesa i l'independentisme el filòsof Josep Ramoneda, l'escriptora Bel Olid, l'exconseller i expresident de la Fundació Irla Josep Huguet, la directora de Tributs de la Generalitat , Marta Espasa, i l'actual president de la fundació , Joan Manuel Tresserras.\nUna presidenta de la República Catalana\nOlid ha plantejat una proposta per a tots els partits polítics. "M'agradaria que tots els partits pactessin presentar candidates a les properes eleccions perquè una dona fos la primera presidenta de la República Catalana". Una proposta que ha estat aplaudida per les 250 persones que han assistit a la celebració del 20è aniversari de la Fundació Josep Irla. Oriol Junqueras s'ho ha mirat somrient des de la primera fila de la sala noble de l'Edifici del Rellotge, al recinte de l'Escola Industrial de Barcelona. "No sé si ho sabeu, però a mi m'agradaria que això arribés ben aviat, però en primer lloc centrem-nos en el primer dels passos, fer la República".\nEl defecte de les esquerres\nLa Fundació Irla és un espai de pensament d'esquerres. Josep Huguet i Joan Manuel Tresserras ho han deixat clar en les seves intervencions. A Treserras li han preguntat, però, que definís quin és el principal defecte de les esquerres. Ell ho té clar: l a desconnexió entre la teoria i la pràctica. De vegades, quan es governa, les actuacions no es poden diferenciar del que faria la dreta", ha lamentat sense citar exemples concrets. A més, ha afegit que, sovint, hi ha esquerres que "mostren una enorme dificultat per fer propostes realistes".\nTambé se li demanava per la principal "virtut" de la dreta. "Hi he estat pensant tota la tarda i no se me n'acut cap", ha explicat amb un punt irònic. Tot seguit ha respost que la dreta "té una gran capacitat de gestionar les nostres pors, d'espantar. I sol tenir una gran capacitat de fer creure que la part més perversa de la seva ideologia és una simple característica de la condició humana".\nEl triple objectiu de la Fundació Irla\nDesprés de 20 anys, els responsables de la fundació estan convençuts que la Irla s'ha consolidat com un instrument de reflexió cabdal per a ERC i per al país. El seu és un triple objectiu que mira al passat, però també al present i al futur. Recuperar la memòria històrica republicana de Catalunya n'és el primer. "És molt difícil saber on vas sense saber d'on vens", ha subratllat aquest dijous el director acadèmic de la fundació, Lluís Pérez. "Però també una mena de reparació moral", ha afegit tot seguit.\nDurant el franquisme, el paper d'ERC es va veure reduït en bona part a l'exili i el seu paper en la resistència interior va ser menor. "Fa uns dies fèiem un acte d'homenatge a l'últim alcalde republicà de Barcelona, Hilari Salvadó, que va tenir un paper clau per combatre els bombardejos a la ciutat", recorda el president de la fundació, Joan Manuel Tresserras, en conversa amb l'ARA. "I, malgrat la seva importància, és una figura pràcticament oblidada", lamenta.\nEl segon objectiu del laboratori d'idees d'ERC és avançar-se als debats del futur, "posar al dia la tradició del pensament republicà". Temes com el model energètic, la gestació subrogada o la relació entre la tecnologia i la política són qüestions que encara no tenen un posicionament clar de la societat i en els que treballa la fundació. "Si la connexió a Internet a través dels mòbils ha estat l'instrument que més ha modificat la vida dels joves, com és que cap programa polític parla d'aquests dispositius?", es pregunta Tresserras. "A la pràctica, si la política i el sector públic no s'ho planteja són els consells d'administració d'empreses amb interessos econòmics les úniques que decideixen com seran aquests dispositius en el futur", afegeix.\nI el tercer objectiu està centrat en el present, però també mira al futur. La Fundació Irla es relaciona de forma fluïda amb altres espais ideològics progressistes. Fins al punt que col·labora de forma habitual amb EUiA, amb Avancem, MES i Catalunya, Socialisme i Llibertat. "Moltes coses s'han de repensar i ho podem fer en conjunt", destaca Tresserras.\nUna desena de persones es dediquen a temps complet o parcial a la fundació que, entre d'altres, ha aportat 27 edicions de la revista Eines, 24 monografies sobres estudis polítics socieconòmics publicades, diverses beques anuals i 29 biografies i estudis històrics. I, després de 20 anys, no té intenció de deixar de contribuir al pensament republicà. De fet, fa poc va modificar els seus estatuts per rellançar-se com un espai de producció científica i cultural.


La nova tauleta electrònica de Samsung es podrà vendre fora d'Alemanya\nEl jutge ha aixecat el veto a l'empresa matriu de Samsung amb base a Corea del Sud, però manté la prohibició contra la filial de la companyia sud-coreana a Alemanya. La vista definitiva sobre el litigi de patents se celebrarà el pròxim 25 d'agost\nAGÈNCIES Barcelona 17/08/2011 09:22\nSamsung ha aconseguit que la petició d'Apple perquè es prohibeixi la distribució de la tauleta electrònica Galaxy 10.1 del gegant sud-coreà a Europa sigui revocada. L'ordre del tribunal de Düsseldorf només serà aplicable a les fronteres alemanyes.\nLa setmana passada aquest tribunal alemany va emetre una ordre judicial per frenar les vendes del nou tablet de Samsung a tot el mercat europeu, basant-se en un seguit de demandes d'Apple segons les quals la sud-coreana hauria copiat el disseny i algunes funcionalitats de l'iPhone i l'iPad per als seus dispositius.\nEl jutge ha aixecat aquest dimecres la prohibició a l'empresa matriu de Samsung amb base a Corea del Sud, però manté la decisió presa el passat 9 d'agost contra la filial de la companyia sud-coreana a Alemanya, a l'espera de prendre una decisió final a la vista definitiva sobre el litigi de patents que se celebrarà el pròxim 25 d'agost.


Mostra Viva del Mediterrani torna amb la convivència i pluralitat com a bandera\nLa novena edició arranca el 23 de setembre i comptarà amb més espais per a albergar les seues múltiples trobades culturals\n15/09/2021 - Cristina Chacón, Europa Press\nMostra Viva del Mediterrani torna el 23 de setembre amb més espais, col·laboracions i 13 països mediterranis com a protagonistes que reivindicaran “la identitat mediterrània de la ciutat de València”. Així ho ha assenyalat aquest matí la presidenta de la Mostra, Maria Colomer, durant la presentació d’aquesta novena edició, que “està més viva que mai”.\nEn concret, del 23 de setembre al 12 d’octubre en la capital del Túria es donaran cita artistes de la dansa, la música o el circ, activistes i pensadors de 213 països: Espanya, el Marroc, Algèria, Tunísia, Egipte, Palestina, Xipre, Grècia, Romania, Montenegro, Bòsnia i Hercegovina, Itàlia i França.\nD’aquesta manera, la Mostra tindrà com a protagonistes el cinema, la música, la literatura, la narració oral, la dansa, el debat i la reflexió per a reivindicar la necessària ‘Convivència, diversitat i pluralitat’ del Mediterrani, el lema d’aquest 2021, segons ha assenyalat Colomer al costat d’Adela Cortijo, directora del Servei de Cultura de la Nau de la Universitat de València; Cristina Barbero, coordinadora de la Mostra; i Vicent Garcés, president d’honor.\nUna de les principals novetats és que més associacions i institucions s’han unit a la Mostra per a ampliar el seu abast, com és el cas dels Supervivents de l’Aquarius, l’ONCE i Casa Patraix, així com l’Ajuntament de Paiporta, que ha fet possible que Mostra Viva del Mediterrani trenque fronteres en aquesta edició.\nA més, la presidenta ha destacat l’expansió de la programació també al Parc Central de València i “la necessària participació activa de la societat civil”. “L’any passat vam reivindicar la residència dels ciutadans i ciutadanes amb la recent pandèmia i enguany volem recordar la importància de tornar a conviure i a compartir”, ha afegit.\nPer part seua, el president d’honor de Mostra Viva, Vicent Garcés, ha destacat que “no volen fanatismes, ni dogmatismes” sinó que busquen “llibertat i respecte mutu” entre els pobles del Mediterrani. A més, ha remarcat que falta una “millor connexió” entre Mostra Viva i la Mostra de Cinema, que “no està funcionant adequadament”.\nSegons ha detallat Barber, el programa de la Mostra Viva del Mediterrani 2021 està estructurat en diverses àrees: la Trobada de Música és una d’elles i enguany està protagonitzada per dones. Maria de la Mar Bonet obrirà un programa en el qual també participaran la xipriota Vakia Stavrou (24 de setembre) i la tunisiana Emel Mathlouthi, i que també acollirà el concert Ones i Dones, amb noms com Eva Dénia, Lola Ledesma o Aitana Ferrer.\nTambé hi haurà una Trobada de Nanos i Gegants el 25 de setembre en la Plaça del Rosari del Cabanyal, un concert de cant d’estil i la presentació del II Congrés Mediterrani de Música i Ciència.\nPel que respecta a l’escriptura, hi haurà diverses trobades d’escriptors, narració oral i un homenatge a Manel Marí el 9 d’Octubre en el Centre del Carme en el qual participaran Pere Joan Martorell, Josep Lluís Aguiló, Begonya Pou, Enric Sòria, Josep Piera, Isabel Robles, Marc Granell, Teresa Pascual, Jaume Pérez Montaner i Maria Josep Escrivà.\nA més, també es duran a terme activitats de l’Aplec de Dansa, Arts de Carrer, Arts Visuals, Debats Vius, Videocreació i Gastronomia. Igualment, es tornarà a celebrar la Mostra Educativa.\nSanitat notifica 582 nous casos de coronavirus i 1.030 altes en la Comunitat Valenciana


Relacions Cíviques dedica la formació a entitats resoldre conflictes dins de l'equip | Ajuntament de Reus\nInici › Relacions Cíviques dedica la formació a entitats resoldre conflictes dins de l'equip\nRelacions Cíviques dedica la formació a entitats resoldre conflictes dins de l'equip\nLa Regidoria de Relacions Cíviques dedica el programa de formació per a les entitats a proporcionar eines que ajudin a fer front i a resoldre conflictes que, de vegades, poden sorgir dins al mateix equip. D'aquesta manera, dedica la píndola informativa de la setmana a la "Gestió dels conflictes en l’equip durant i després del confinament", una sessió que va a càrrec d'Alexandra Mariné, psicòloga i psicoterapeuta.\nLes entitats estan formades i integrades per grups de persones amb un mateix objectiu, una missió que neix del camp emocional i dels valors de cada un dels membres. Fruit de la convivència i de la necessitat de generar respostes a les demandes de la societat adaptant-se al context, poden sorgir conflictes en l'interior dels equips.\nPer la psicòloga Alexandra Mariné, "un conflicte és una oportunitat per créixer i per evolucionar. És important que els diferents integrants de l'equip siguin capaços de transformar les emocions que genera el conflicte en una solució constructiva per a l'entitat, que reforci el seu camí i la seva experiència".\nDurant la sessió, s'enumeren els bons hàbits per a preservar la salut emocional de l'equip, el seu equilibri i també per prevenir els conflictes. Igualment, si en situacions d'estrés s'esdevenen els conflictes, convé recordar els consells que es relacionen en aquesta píndola formativa. Mariné conclou "aprenem de totes, entre totes creixem, l'equip suma sempre".\nGestió de conflictes en l'equip\nFoto psicòloga Alba Mariné 41.1 KB


Polvoras by 3diths 5378 views\nBalistica - La Polvora by agustin rojas 2725 views\nPolvora by ResultsOn 2514 views\nPolvora by zoonosisetv 425 views\n1. Pólvora
\n2. Qui va inventar la pólvora?
Els xinesos van inventar la pólvora per focs artificials i armes de foc. Els grecs i els àrabs van introduir la pólvora a Europa cap a l’any 1200.
\n3. Com la van descobrir?
La pólvora la van inventar per
casualitat a Xina un alquimista
 que volia tenir la fòrmulade l’eterna joventut.
\n4. Quan van descobrir la pólvora?
La pólvora va ser descoberta el segle IX. Va ser entre l’any 800-900.
\n5. Avantatges de la pólvora:
Ajuda a cavar mines i pedreres
Ajuda als treballadors de les mines
Serveix per fer focs artificials
Ajuda a propulsar coets
Dóna forma a metalls
Aparells de senyalització
Ajuda a enderrocar edificis
\n6. Inconvenients de la pólvora:
És altament innestablei sensible als cops, també als canvis de temperatura
Causa ensorraments
Mor molta gent a causa del seu ús a la guerra
Ajuda a fer projectils, bombes, mines(bombes)
Perillosa si no es té cura de la pólvora
Cremades, amputacions i morts
\n7. Hi ha una llegenda sobre la pólvora que diu:
 Hi havia una vegada un monjo que portava la fórmula de la pólvora. De viatge va parar a un monestir a passar la nit. A l’hora de marxar, quan els altres monjos van anar a acomiadar-se d’ell, van veure que entra la túnica li sortia una cua. Llavors se’n van adonar que era ni més ni menys el diable, que portava el caos amb ell.
\n8. F