Seguim amb els articles de la mestra i pedagoga Anna Ramis, que durant aquest curs que celebrem el 50è aniversari ens van acompanyant per convidar-nos a reflexionar.\nSeria interessant que l’equip docent conjuntament amb l’equip de monitors del migdia programessin junts unitats d’aprenentatge sobre l’alimentació com a fet de salut i com a acte social, per aconseguir que l’àpat del migdia a l’escola sigui una “activitat autèntica” i que, fins i tot, es pugui avaluar\nA vegades cal que ens tornem a dir allò que tots sabem, però que és bo recordar. Per això hi ha temes que cíclicament tornen a posar-se d’actualitat. Si s’observa bé, però a cada volta que s’hi torna, el tema ha evolucionat, la mirada és diferent, i les dades analitzades aporten nous aspectes.\nAquest és el tema de les extraescolars: aquelles activitats educatives que els infants nens i joves fan fora (més enllà) de l’horari escolar. El projecte Educació 360 a temps complet, va en aquest sentit: “ Volem que tothom tingui més i millors oportunitats educatives en tots els temps i espais de la seva vida i connectar l’educació i els aprenentatges entre el temps lectiu i el no lectiu. Volem que cada infant i jove construeixi el seu propi itinerari vital amb equitat i sense exclusions.”\nL’espai del migdia, els menjadors escolars són una extraescolar ben especial: es realitza a l’escola, fora d’horari lectiu, i amb unes condicions més similars al lleure educatiu que als contextos d’aprenentatge curricular. Tanmateix si enfoquem l’educació des de les competències, moltes d’aquestes diferències es difuminen.\nA l’escola els alumnes aprenen a alimentar-se bé a través de l’aprenentatge de continguts específics, però per ser un aprenentatge realment competencial cal que els continguts apresos es puguin aplicar a entorns reals, a contextos quotidians. Si els alumnes es queden a dinar a l’escola tenen una magnífica oportunitat de fer significatius els aprenentatges i enriquir-los amb l’experiència relacional (social i afectiva) de fer una àpat amb els companys.\nSeria interessant que l’equip docent conjuntament amb l’equip de monitors del migdia programessin junts unitats d’aprenentatge sobre l’alimentació com a fet de salut i com a acte social, per aconseguir que l’àpat del migdia a l’escola sigui una “activitat autèntica” i que, fins i tot, es pugui avaluar.\nSegur que uns alumnes que treballen bé els continguts sobre alimentació sana, si tenen oportunitats de triar, poden aplicar-los . Els alumnes que han après sobre consum de proximitat, valoraran més bé el que es troben al plat. Els alumnes que van treballant per millorar la convivència, sabran estar millor en el menjador i gaudir d’un àpat amb els companys. I les famílies , en podem rebre el benefici del gaudi del fills (que menjar també és un plaer) i de l’enriquiment que a través seu ens arriba a les llars!\nL’espai del migdia o els menjadors escolars són una extraescolar molt especial, per la quantitat i qualitat d’oportunitats educatives que permeten. Les administracions han d’assegurar que tothom qui vulgui hi tingui accés (les beques menjador), les institucions que ho organitzen (escola, ampa, empresa proveïdora) han de coordinar-se per donar-li el ple sentit educatiu. I les famílies hem de reconèixer que el menjador i l’espai migdia és un lloc d’oportunitat per al desenvolupament educatiu molt privilegiat, i del que podem aprendre, a través dels nostres fills.


Cort inicia la conversió del Xesc Forteza en Conservatori Elemental de Música\nLes obres s'encetaran el gener i el centre estrenarà la seva activitat el setembre\nEl Xesc Forteza continuarà mantenint la seva activitat com a escenari per a propostes culturals.\nL'Ajuntament de Palma ha iniciat ja els tràmits d'adquisició del material i els instruments que han de ser la base en la qual es fonamenti el Conservatori Municipal Elemental de Música, que estarà ubicat a partir del pròxim cicle acadèmic en el Teatre Municipal Xesc Forteza. Per allotjar aquesta nova activitat, el mes pròxim començaran les obres d'adequació de l'espai de Sa Calatrava, que «se centraran bàsicament a l'adaptació de les diferents aules, com també al seu aïllament acústic», va explicar el regidor de Cultura, Rogelio Araújo.\nCort ha projectat la creació d'aquesta escola per donar cabuda a la gran demanda en grau elemental que no pot assumir el Conservatori Professional de Música i Dansa de Palma. Segons un estudi desenvolupat per Cort, només s'admet un 30 per cent dels alumnes amb referència a les peticions que es plantegen en cada curs escolar. Així, la nova escola de titularitat pública tindrà com a objecte l'ensenyament reglada de la música a al·lots i al·lotes d'edats compreses entre els 7 i 8 anys i entre els 12 i 13 anys.\nSegons Rogelio Araújo, «la creació d'aquesta experiència pilot en el Teatre Municipal Xesc Forteza respon a una doble intenció: la d'ampliar el ventall de possibilitats educatives musicals dels ciutadans i, alhora, pal·liar la manca històrica d'institucions municipals d'ensenyament de música».\nQuant a la planificació acadèmica, dels quatre cursos de grau elemental es començarà per oferir el primer curs per a, any rere any, anar implementant la resta de cursos fins a arribar a quart. Llavors, la capacitat de matrícula rondarà la xifra de 150 a 180 alumnes. En principi, les especialitats instrumentals ofertades seran piano, violí, violoncel, flauta travessera, clarinet, saxofon i trompeta, a l'efecte de complir la Llei 756/1992, que estableix que als centres reglats de grau elemental de música s'oferiran com a mínim l'especialitat de piano i cinc més que completin un grup instrumental amb repertori propi.\nEl Xesc Forteza ha estat elegit per allotjar aquesta institució docent per diferents motius. «El teatre té una operativa accessibilitat, ja que es troba ubicat prop d'un gran nombre de centres educatius i a més es troba molt ben comunicat per mitjans de transport públic», va comentar Araújo. Així mateix, va convenir que l'espai «disposa d'un escenari i un pati de butaques que admet una versatilitat d'utilització per a activitats musicals».


Javier Villa es corona a la 35a edició de la Pujada a sa Cala – Balearsports\nInici/Automobilisme/Javier Villa es corona a la 35a edició de la Pujada a sa Cala\nEn el Campionat de Balears Pedro Mayol es va proclamar campió en monoplaces i scratch\nFoto Arnau Bisquerra\nDiario de IBIZA // J.A. RIERA\nLa 35ª edició de la Pujada a sa Cala de Sant Vicent, aquest any puntuable per al Campionat d’Espanya de Muntanya i per al Campionat de Balears, va tenir un guanyador destacat que va aconseguir, a més, un temps històric en la Pujada a sa Cala. Aquest va ser Javier Villa, pilot del Langreo Motor Club.\nVilla va demostrar la seva habilitat a la segona prova del nacional al volant del BCR B53 i es va proclamar campió de la categoria 1 i de Scratch amb un temps de 04:02.921.\nL’asturià va anotar el millor registre de 2:01.449 en la tercera de les mànegues classificatòries, superant el rècord del pilot d’Andrés Vilariño.\nEn el Campionat de Balears, el mallorquí Pedro Mayol va liderar en la categoria de monoplaces i scratch amb el seu Norma M20F. Mayol aconseguí el temps de de 02:08.300.\nFotos Diario de Ibiza // J. A. Riera\n35ª edició 35ª edició Pujada a sa Cala de Sant Vicent Andrés Vilariño baleares balearslive balearsports Benito Pérez BRC BR53 Campeonato Balear Campeonato de España de Montaña Campionat Balear categoría 1 covid-19 Damián Verdera Walker eivissa Francesc Muné Humberto Janssens ibiza Javier Villa García Jordi Gaig Langreo Motor Club Mario Asenjo Miguel A. Clemente Miguel Ángel Campins Martí pajada a sa Cala piloto prueba Pujada a sa Cala de Sant Vicent Pujada a sa Cala de Sant Vicent 2020 puntuable Raúl Ferré Speed Car GTR triunfo absoluto Villa


Els serveis mèdics salven a una dona en parada cardíaca a Manises\nEls serveis mèdics han aconseguit salvar a una dona de 66 anys d'una parada cardíaca amb l'ajuda de la seua filla a Manises.\nEls serveis mèdics han aconseguit salvar a una dona de 66 anys d’una parada cardíaca amb l’ajuda de la seua filla a Manises.\nA les 8.45 hores ha entrat avís al CICU mitjançant el qual s’indicava que una dona havia entrat en parada cardiorespiratòria en un domicili a Manises.\nEl CICU ha mobilitzat una unitat del SAMU i ha activat el protocol telefònic de reanimació cardiopulmonar (RCP).\nD’esta manera, un metge coordinador del CICU ha indicat les maniobres de RCP bàsica a la filla de l’afectada, qui les ha realitzades fins a l’arribada de l’ambulància del SAMU. En aqueix moment, l’equip mèdic ha continuat amb la RCP avançada i altres tècniques d’estabilització i finalment s’ha aconseguit recuperar les constants vitals de la dona.\nPosteriorment, la pacient de 66 anys ha sigut traslladada a l’hospital de Manises per parada cardíaca recuperada.


Un any més PalmaActiva aposta per la formació nàutica - PalmaActiva\nPosted on 6 November, 2019 by PalmaActiva\nL’Ajuntament ofereix formació imprescindible per poder treballar embarcat en vaixells comercials.\nRodrigo Romero, regidor de Promoció Econòmica i Ocupació, ha visitat avui l’escola de formación nàutica Nautica.pro, on alumnes de PalmaActiva han fet avui pràctiques de supervivència. Aquests 20 alumnes estan realitzant un curs de formació bàsica en seguretat, una preparació que permet obtenir la titulació oficial de Marina Mercant –indispensable per a qualsevol professional que vulgui treballar a bord de vaixells com a personal de bar i cafeteria, de neteja, de cuina, de recepció, etc…–. Hisar i arriar el bot salvavides i el bot de rescat han estat algunes de les pràctiques que han realitzat avui els 20 alumnes.\nAquest any PalmaActiva ofereix 10 cursos -200 places- relacionats amb la nàutica amb una inversió propera als 60.000€. El centre que imparteix aquesta formació i que ha estat adjudicatari per concurs públic és l’Escuela Balear de Náutica Nautica.pro.\nSegons explica Romero, “aquesta formació oficial és imprescindible per poder treballar en el sector nàutic, embarcat en vaixells mercants, ja sigui de transport de mercaderies com de persones, segons els requisits de Marina Mercant”. Romero ha afegit que des de PalmaActiva es vol potenciar el sector nàutic “perquè és estratègic per a Palma; la indústria nàutica significa llocs de feina estables i de qualitat, per això des de PalmaActiva apostam per la formació professional orientada cap a aquest sector, en el que oferim 10 cursos de formació i 200 places”.\nAquests cursos es reforcen amb formació complementària específica del sector nàutic per tal d’oferir una major qualitat en la formació i capacitació de les persones participants: orientació laboral al sector nàutic, normativa i legislació del sector, elaboració del CV per al sector…\nPoden fer aquest cursos, completament gratuïts, persones en atur, preferentment residents a Palma, que sàpiguen nedar i que compleixin els criteris de establerts a la normativa de referència. És important no patir cap malaltia o trastorn incompatible amb la navegació. Es valora que s’hagin realitzat altres cursos de temàtiques similars o complementàries i/o demostrin experiència i coneixements en la matèria.\n8 comentaris sobre “Un any més PalmaActiva aposta per la formació nàutica”\n2 June, 2020 a les 13:36\nTaoufik ha dit:\n2 February, 2021 a les 11:42\n2 February, 2021 a les 13:51\n16 June, 2020 a les 7:50\n16 June, 2020 a les 12:37\n1 September, 2021 a les 1:09\n9 September, 2021 a les 14:47


Bitxo de Girona - Gastroteca.cat\nBitxo de Girona\nInici>Productes >Bitxo de Girona\nBitxo de Girona, pebrot blanc, pebrot de trempó\nDe color groc-verdós, de sabor suau i forma allargada i prima, té una mida aproximada de 15 cm. El seu tret diferencial és la dolçor del seu gust, així com una aroma intensa i una pell molt fina. Avui en dia, alguns productors han començat el conreu ecològic d'aquesta varietat de pebrot. Per tal de mantenir-lo durant tot l'any, tradicionalment se'n feia conserves en vinagre i sal. També és un tipus de pebrot molt indicat per escalivar o fregir, ideal com a acompanyament de carns.\nPropi de: Alt Empordà, Baix Empordà\nEs comercialitza fresc, o en conserva en sal o vinagre, en comerços de les comarques empordaneses.\nCom la resta d’hortalisses, el bitxo de Girona no destaca pel seu contingut energètic, ja que el seu principal component és l’aigua. La poca energia que aporta prové principalment dels hidrats de carboni que conté. A més a més, és una bona font de fibra, que ajuda a millorar el trànsit intestinal. Pel que fa a vitamines, i pel fet de ser un pebrot una mica picant, és una de les hortalisses amb major contingut en vitamina C, però també aporta carotens i vitamina E. Aquests tres components el converteixen en un potent antioxidant. Gràcies al seu elevat contingut en potassi i la baixa aportació de sodi, té acció diürètica que afavoreix l’eliminació de l’excés de líquids de l’organisme.\nAgrocomerç Can Sixte Alzina\nLossum Espai Gastronòmic\nCan Cassoletes de Pontós


COR INFANTIL AMICS DE LA UNIÓ – FOMENT MATARONÍ\nOn 29 de desembre de 2021\tby Foment Mataroní\t- Concerts Simfònics\nDissabte, 29 de gener, a les 7:30 de la tarda\nPreu: 17,00 €\n• 13,50 € Aturats i estudiants\n• 8,50 € Persones amb minusvalidesa superior al 33%, persones amb exclusió social, nens/es fins a dotze anys.\nDe cara a les festes de Nadal i Cap d’Any, Veus – Cor Infantil Amics de la Unió ofereix una selecció d’obres de gran bellesa amb acompanyament musical de la destacada arpista Esther Pinyol. El concert s’articula a través d’un repertori d’èpoques diverses, però amb un nexe comú: el so de l’arpa que embolcalla les veus blanques de la formació coral. Sota la direcció de Josep Vila Jover, el cor interpreta quatre blocs que transcorren des del cant gregorià fins al més contemporani estil de Bernat Vivancos.\nJohannes Brahms: Vier Gesänge (Quatre càntics) per a cor de veus blanques, arpa i 2 trompes, op. 17 (1860)\nAlbert Zabel: La source (Am Springbrunnen) per a arpa, op. 23 (1897)\nBenjamin Britten: A Ceremony of Carols per a cor de veus blanques i arpa, op. 28 (1942)\nBernat Vivancos: L’ametller per a cor de veus blanques, 2 trompes i arpa (2017-2020) – Estrena de la versió amb trompes i arpa\nNeix el 1996 amb l’Escola de Música creada dins la Societat Coral Amics de la Unió de Granollers. Dirigit per Josep Vila Jover des de la seva formació, el cor de veus blanques destaca per la qualitat, l’eclecticisme i la singularitat de les seves produccions. Actualment és formació resident al Teatre Auditori de Granollers.\nVeus ha participat en nombrosos festivals internacionals i ha estat premiat en certàmens i concursos. Entre els premis més recents destaquen reconeixement de la Fundació Guido d’Arezzo (2017), el primer premi al 47è Certamen Coral de Tolosa (2015) i la Silver Rose Bowl del concurs de la UER Let the Peoples Sing! (2013).\nLes últimes temporades ha actuat al Festival Castell de Peralada (“La Flauta Màgica” l’agost del 2018, “Turandot” el 2016), ha participat en la “Passió segons Sant Marc” de J. S. Bach dirigida per Jordi Savall en una gira de concerts a Catalunya i França -entre els quals cal destacar l’actuació a la Philharmonie de París (març del 2018)-, ha col·laborat en programes a L’Auditori amb l’OBC (“El Retorn del Rei” el gener de 2019, “Kaddish” el febrer del 2018), i en òperes i concerts del Gran Teatre del Liceu (“Conte de Nadal” cada any des de 2017, “Un Ballo in Maschera” i “Wherter” el 2017, “Macbeth” i “Otello” el 2016). També ha actuat dins el Festival de Música Antiga dels Pirineus i dins el Festival de Cap Roig entre d’altres programacions estables.\nA nivell internacional, ha estat convidat a presigiosos festivals de Japó, Xina, Suïssa, Estat Units o França, dels quals destaca La Folle Journée de Nantes el febrer de 2019.\nUNA LIBRERÍA EN PARÍSCAFÉ SAUMELL


« Per l’educació pública, cap retallada!\nFETE-UGT manifesta la total oposició a l’eliminació del programa Educa3, destinat a la creació de places escolars per a menors de tres anys. »\nLa FETE-UGT de Catalunya rebutja les mesures proposades avui pel ministre d’Educació, José Ignacio Wert, als consellers d’ensenyament de les diferents comunitats autònomes, en relació a les retallades pressupostàries en matèria d’educación. En primer lloc, perquè des de la FETE-UGT entenem que el ministre demostra un gran desconeixement de la realitat educativa a Catalunya. Tanmateix, ens sumem a la crida feta per la FETE estatal que urgeix el ministre d’Educació a convocar amb caràcter d’urgència la Mesa Sectorial d’Educació, on s’han de tractar amb les organitzacions sindicals les condicions laborals del professorat.\nDes de la FETE-UGT de Catalunya considerem que l’increment de les ràtios en un l’increment de les ràtios en un 20% (de 27 a 30 alumnes a primària, i de 33 a 36 a secundària), suposa la massificació de les aules i impedeixi l’atenció personalitzada al alumnat, que garanteix al nostre entendre l’èxit escolar. Tanmateix, l’increment de ràtios pot comportar una disminució generalitzada de les aules en el medi rural i, en alguns casos, pot suposar el tancament d’escoles.\nTanmateix, el ministre Wert ha anunciat l’increment del nombre d’hores lectives (25 hores a Infantil i Primària, i 20 a Secundària). Aquest agument suposa que el professor no tindrà el temps que requereix per fer altres activitats incloses dins el procés d’arpenentatge (tutories, atenció a les famílies, preparació de les classes…)\nLes dues mesures anunciades per Wert -increment de ràtios i d’hores lectives- suposaran la pèrdua d’un gran nombre de docents en el curs 2012-2013 i, en conseqüència, malmetrà la qualitat de l’educació i de les condicions de treball del professorat.\nTeniu el retall en els diaris:\nEl ministeri d’Educació dóna via lliure per ampliar un 20% els alumnes per classe\n`CCOO i UGT titllen de “brutal agressió” les retallades proposades per Wert\nEl máximo de alumnos por aula subirá un 20 por ciento por Decreto y el horario lectivo a 20 o 25 horas semanales\nEl diari Debat:\nWert vol un 20% més d’alumnes per classe i que els professors allarguin horaris\nLa nota personal blocaire.\nI TU QUE OPINES? COMPARTEIX AQUEST POST.


Lliure de l'Altai Krai, rus llocs - Brasil Xat De Vídeo - Bate-Papo!\nLliure de l'Altai Krai, rus llocs\nEls que esperar una mica més a ser feliç i que tindrà una petita casa que es convertirà en una família:"un Bonic mar per un de lliure i energètica de la dona"Les espatlles d'un fort i fiable persona, qui està cansat, només se senten els nens i pensaments.\nUn home que és un amic o a una relació seriosa ha mals hàbits.\nNo encara pot passar. Humor, equilibrat, d'estimar els nens, intel · ligent i divertida persona-cura i tipus de Forner-amor a conèixer i divertir - cura - estar amb una persona que pot ser càlid i engrescadora. Ara mateix, estic en una posició on estic enganxant a la meva pròpia manera de mirar la vida. Estimats fills, el meu amor.\nCom es pot veure el perfil de l'usuari, el registre és gratuït en totes les zones.\nEl lloc va ser inscrit i és una eina de comunicació d'oportunitats en el territori on es viu, l'Altai territori i d'altres regions.\nnoia a la web\nxat de vídeo eròtic Cites per a les nenes mòbil de Cites Cites per a adults inscripció gratuïta lliure de Cites eròtica de xat de vídeo Cites de matrícula lliure web de la ruleta de xat reunir-se per a reunions lliure lloc de Cites


CATALEG IO LUX 2017\nCATALEG NEWS 2018 LUMEN\nCATALEG LUMEN 2018\nSempre abovada al dissenys, l’empresa es fundar a França l’any 1976, i es va traslladar a Milà al 1987. A l’ 2000 va ser adquirida per Villa Tosca Design Management i en tres dècades de producción i creativitat ha adquirit una forta identitat en el sector de la il.luminació per interiors.\nLCI ha entrat en el segle XXI amb un energía desbordant i en un nou edificio n es concetran tota l’activitat productiva i comercial i que és un manifest calr de declaración d’intencions. Amb un jardí de roses i aigua, una àmplia vidriera i una posició estratégica, al costat de la Fira de Rho, la nova seu de LCI revela la metodologia de l’empresa: receptiva a les idees més contemporánies, amb fortes arrels culturals, sensibles a l’estètica. Sobre tot revela la intenció ferma de ser una “fàbrica italiana de disseny”, que produeix il.luminació , prototips, tests de qualitat, tot desd’ Itàlia. Una fàbrica “Made in Italy” amb total vocació internacional.


Espais més personalitzats\nAmb la finalitat d’adaptar-nos als nous temps reformem els concessionaris de les marques Renault i Dacia.\nSón espais en què l’objectiu és la informació i l’explicació del producte, tant físicament com amb la facilitat de l’acc&eacut[...]\nMés de 45 anys de presència a la competició esportiva del motor\nDurant aquest últim Andorra Shopping Festival ens ha visitat l’exposició gratuïta itinerant de Repsol que ja ha estat a les principals ciutats d’Espanya. S’hi han pogut veure diferents elements de l’equipament més actual del tricampió de[...]\nInauguració del concessionari oficial Maserati\nBecier Vehicles amplia la gamma de marques\nEl 19 d’octubre, la marca italiana va obrir les portes oficialment a Andorra gràcies al Grup Becier. Una firma amb vehicles únics i de prestacions excepcionals. La inauguració del concessionari va comptar amb la presència de directius de Maserati Iberia i membres destacats de la societat empresarial i[...]\nEl Grup Becier a la 38a Fira d’Andorra la Vella\nGran nombre de visitants!\nPer cinquè any consecutiu vam ser presents a la Fira d’Andorra la Vella, on vam donar a conèixer les propostes comercials que oferim i també les novetats de l’últim any, com ara la incorporació de la marca Maserati, amb la recent inauguració del seu concessionari oficial. Enguany, l’estand corporat[...]


febrer 20, 2014 febrer 20, 2014 inscastellbisbal\nLudwig Van Beethoven va ser un compositor alemany, nascut a Bonn el 16 de desembre de 1770. Ja provenia de músics a la seva família on el seu primer mestre va ser el seu pare però per causes de maltractament i alcoholisme el noi es va cansar i es va buscar a un altre que li ajudés amb la música, tot i que, amb 7 anys ja va fer la primera actuació en públic i la gent ja remorejava que era el nou nen prodigi, com Mozart.\nAl 1784 va ser contractat per la cort de Maximilian Franz, per tant, va marxar a Viena per un temps, fins que va haver de tornar a la seva terra natal per motius de salut de la seva mare. Però després va ser contractat per la mateixa cort imperial i ja mai més va marxar de Viena, fins i tot li van concedir el plaer de composar amb Mozart!\nAl 1800 ja va publicar la seva primera simfonia i un any més tard va començar a explicar el seu greu problema auditiu, la qual cosa li va fer fins i tot pensar a suïcidar-se, però gràcies a la música va poder tirar cap endavant i alguns constructors d’ instruments musicals li van construir aparells per ajudar-lo amb la seva sordesa.\nAls seus últims anys va composar més de dos simfonies, fins que li va arribar la notícia que el seu germà mor al 1815, i li deixa a càrrec del seu fill de nou anys , el que li va complicar la seva vida econòmicament i com a compositor.\nEl 7 de març del 1824 va ser la estrena de la seva última simfonia, la novena i el 26 de març de 1827 Ludwig Van Beethoven mor després de tres mesos amb refredats molt greus, a causa de la pneumònia que patia i amb un estat de salut molt dèbil a causa de la cirrosis.\nEscolta el segon moviment de la sonata Patètica, interpretat pel pianista i director d’ orquestra Daniel Barenboim:\nMaria Sánchez, 4t ESO D\nPrevious IKB+ ES RENOVA!\nNext PRIMER PROGRAMA D’ IKB+ RÀDIO


"Joan, amb els ous farcits de rock". Això és el que em va escriure Gerard Quintana, la matinada del 28 de juliol de 1991, al Parc Central de Mataró, a la meva samarreta, la samarreta d'un xavalet que tenia llavors deu anys acabats de fer i que va acabar tornant a les sis de la matinada a casa seva, amb el conseqüent cabreig parental. Primer per influència fraternal i després ja amb volada pròpia, n'he seguit totes les peripècies musicals i personals durant aquests dinou anys [n'he parlat aquí, aquí i aquí]. Un temps en què si bé ha estat a Mataró diverses vegades fent recitals privats el cert és que no ha tornat a actuar-hi mai. Aquest dissabte dia 6 ens traurem l'espina al Casal Nova Aliança en un concert programat en el marc del Músiques Tranquil·les de la Casa de la Música Popular, un certamen del qual sóc un enamorat. Podeu veure el vídeo penjat sobre aquestes ratlles, llegir la notícia del Diaridelamusica.com [aquí] i escoltar també l'entrevista dels serveis informatius de Mataró Ràdio [aquí].\nBurgada, Guillén, Ponsa i Safont a MataróNotícies.cat\nEn mica en mica es va posant en marxa el nou portal informatiu dels serveis informatius de Mataró Ràdio, MataróNotícies.cat, una iniciativa de Compagina en col·laboració amb Clack Produccions. L'opinió serà un dels punts forts d'aquesta nova iniciativa periodística que està sorgint a la ciutat. Aquesta setmana s'han estrenat tres dels columnistes fixes: Oriol Burgada, amb un article clar i català sobre la polèmica de la prostitució [aquí], Joan Safont amb una reflexió sobre el paper del Facebook en la nostra vida diària [aquí] i el nou mataroní Francesc Ponsa [aquí] fent-nos conscients als mataronins-de-tota-la-vida les moltes coses que no sabem de la nostra petita gran ciutat. Miguel Guillén, per la seva banda, ha escrit aquesta setmana el seu tercer article traçant, ell que és de Cirera-de-tota-la-vida, un exquisit retrat del seu veí Franscisco Melero [aquí], mort aquesta setmana després de molts anys de servei a la ciutat.\nEtiquetes de comentaris: gerard quintana MataróNotícies.cat\nSiscu Baiges ha dit…\nSóc el Siscu Baiges, de la Mostra de Documentals Solidaris.\nAl final no vem penjar "Ponts de Mostar" a la web solidària de l'Ajuntament de Barcelona, oi?\nVols que els digui que el pengin?\nOstres, jo també hi era en aquell concert de Mataró. Què fort.


Tortosa amplia l’oferta turisticocultural amb la recuperació d'espais històrics | Viulebre\nTortosa amplia l’oferta turisticocultural amb la recuperació d'espais històrics\nEs tracta d'un itinerari per la muralla medieval i el manantial de l’Esperança i de la museïtzació del refugi antiaeri de la Guerra Civil més gran de la ciutat\nTortosa ha ampliat recentment l’oferta turisticocultural amb la recuperació de diversos espais històrics. Primer va ser la restauració de l'antic manantial de l'Esperança i del nou accés a la muralla medieval de Remolins (on aquest cap de setmana torna a haver-hi portes obertes i visites guiades), i ara ha museïtzat el refugi antiaeri de la Guerra Civil més gran de la ciutat, situat darrere de l'antic cinema Fèmina.\nMuralla medieval i manantial de l'Esperança\nA la muralla medieval de Remolins s'ha instal·lat una escala que permet accedir-hi i proporciona un recorregut d'uns 200 metres entre la Torre del Célio i les avançades de Sant Joan. També s'ha condicionat el pas elevat, que recorre el perímetre de la muralla, i s'han consolidat els elements que estaven en mal estat.\nAl manantial de l'Esperança l'actuació ha consistit a recuperar tot l'espai que conforma l'aiguaneix, les escales d'accés, la gruta i els brolladors de l'antic balneari del Porcar, referent de l'oci i la salut a la Tortosa del segle XIX i primers del XX per les excel·lents propietats medicinals de les seues aigües, bicarbonatades ferruguinoses, indicades per al tractament del reuma i l'anèmia, entre altres patologies.\nPer facilitar la interpretació de l'entorn, s'han instal·lat plafons informatius que expliquen l'origen tant del manantial com de la muralla. Aquests projectes complementen altres actuacions dutes a terme en aquest mateix àmbit, com ara la rehabilitació del conjunt d'escultures de Santiago de Santiago, la instal·lació d'un mural il·lustratiu o la renovació del punt d'informació turístic per reforçar el potencial dels Jardins del Príncep.\nPel que fa al refugi antiaeri de la Guerra Civil, ubicat a la zona de l'Eixample, just al darrere de l'antic cinema Fèmina, s'ha reobert i ja és visitable en grups organitzats. Aquest refugi consta d'un passadís principal i diverses galeries que recorren, al llarg de 120 metres, el subsòl del barri del Garrofer. Per tal que els visitants puguen fer-se una idea com més real millor de com eren aquests refugis (una vintena en total a la ciutat) i en quines condicions patien els tortosins les incessants pluges de bombes de l'any 1938, el refugi ha sigut museïtzat. A l'exterior, un mural explicatiu informa, en diferents idiomes, de la situació de Tortosa durant la Guerra Civil, dels vuit mesos de setge durant la Batalla de l'Ebre i del funcionament d'aquests amagatalls. Un plànol de la ciutat indica la intensitat dels bombardejos amb gran precisió. A l'interior, l'experiència és d'impacte. Els visitants accedeixen a la galeria principal i, transcorreguts uns segons, s'apaga la llum general i s'encén una línia de bombetes de filaments mentre, perfectament sonoritzat, s'intueix l'arribada dels primers raids aeris, que de seguida comencen a deixar caure les primeres bombes. Els laments de la població atemorida i el plor d'un xiquet confereixen a l'ambient una important càrrega emocional.\nConstruït sota el talús del barri del Garrofer, aquest refugi es va costejar amb fons públics i comunicava amb un altre situat al final del carrer Teodor González. Amb una capacitat per a 400 persones, és el més gran de la ciutat. Està format per un sistema de galeries ventilades d'un metre d'ample per dos d'alçada, excavades en terreny argilós i còdol arrodonit, amb paviment de terra, que van ser revestides amb maó i formigó. Consta d'un passadís principal amb diverses galeries laterals per encabir la gent, i presenta les restes de la instal·lació elèctrica original. El refugi tenia tres portes d'accés per fer-hi més fluïda l'entrada i facilitar-ne la sortida. La Generalitat de Catalunya, a través del Consell de Sanitat de Guerra, va establir un eficaç servei de propaganda amb instruccions precises en cas d'atacs aeris.\nTortosa va patir els bombardejos més intensos durant els nou mesos que va ser front de guerra, amb les tropes franquistes a la riba dreta de l'Ebre, i les republicanes a l'esquerra. Amb motiu del 75è aniversari de la Batalla de l'Ebre, l'Ajuntament va promoure l'exposició Sota un núvol de pols groga al Museu de Tortosa i va instal·lar una placa commemorativa en record de les víctimes dels bombardejos a l'antic pont del ferrocarril, que va ser destruït en un raid el 18 d'abril de 1938.


La Cotorra de la Vall: TELEFONICA de Zaplana té un gran negoci amb la Generalitat\nTELEFONICA de Zaplana té un gran negoci amb la Generalitat\nEl portaveu de Compromís en les Corts Valencianes, Enric Morera (BLOC), ha tingut accés a documentació d’empreses públiques de la Generalitat on es demostra que la despesa en telefonia fixa i mòbil és molt més elevada del que va dir l’altre dia la consellera i directora de campanya del PP, Paula Sánchez de León.\nUna circular interna de l’IVVSA signada pel gerent, Javier Sogorb el 22 de juliol d’enguany, informa que els directors poden fer una despesa de 100 euros al mes; els responsables de departaments i tècnics, de 75 euros; i la resta de personal 50 euros. Estes xifres contrasten amb les donades per Sánchez de León, que calculava en una mitjana de 25 euros per mòbil la despesa que fan el total de 11.300 línies que disposa l’administració valenciana.\nAltre document, a més a més, ha donat llum al dubtós contracte de telefonia que té la Generalitat amb Telefónica, perquè eixa circular recorda que les telefonades a fixes es cobren, cosa que no passa en l’àmbit domèstic. Segons l’explicació de l’IVVSA a la que ha tingut accés el portaveu de Compromís, “no existeix la tarifa plana, Telefónica mesura cada servei, el valora segons els preus de venda al públic i després aplica uns descomptes pactats amb la Generalitat”. Crida l’atenció que les telefonades a mòbils i fixes corporatius que no es fan marcant la numeració reduïda, es cobren igual que telefonades a l’exterior.\nVistes estes dades, el síndic de Compromís considera que la Telefónica de Zaplana “té un gran negoci amb la Generalitat i totes les empreses públiques valencianes i això explica el bon sou que li ha posat a l’ex president la companyia de telecomunicacions”.\nEl portaveu valencianista ha dit que el més greu és que la consellera i directora de campanya del PP, “ha enganyat a l’opinió pública valenciana dient que el cost per línia és d’uns 25 euros, quan es demostra que en una empresa pública com l’IVVSA qui menys gasta ja crema 50 euros dels diners públics al mes, i això sense comptar amb les línies que porten servei de navegació i correu electrònic, que paguen una quota més”.\nEl diputat de Compromis ha dit que el tema dels telèfons és un cas més de la nefasta gestió del govern de Camps, que no sap fer bon ús dels diners públics. Morera ha demanat públicament a tots els consellers, “una revisió urgent de totes les línies telefòniques que tenen i que comencen a retallar i a reduir aquelles que no siguen necessàries. Els diners de les valencianes i els valencians no es pot malbaratar en telèfons mòbils”.\nEl grup parlamentari Compromís ha rebut hui mateix les contestacions de les conselleries d’Indústria, Economia, Benestar Social, Educació, Cultura i Sanitat, que han informat amb el mateix model de document que la Generalitat disposa d’11.304 línies de mòbil i que el contracte que té la Generalitat amb la Telefònica de Zaplana és de quatre anys. Per eixe motiu, i per conéixer els punts del contracte CNMY10/DGM/08 de la Generalitat amb Telefónica, Enric Morera ha sol·licitat este matí una còpia del contracte per analitzar-lo i espera tindre’l en breu, “no com la relació de mòbils, que ens ha negat la directora de campanya del PP, qui compagina les seues funcions de partit amb un càrrec al govern valencià”.\n- Remes per Compromis.


Ràdio Balaguer - Fins a 195 persones de 15 tallers ocupacionals de la província de Lleida participaran aquest dijous dia 20 de febrer en una trobada Trobada Ocupacional Escala en Hi-Fi organitzada pel Taller L'Estel de Balaguer.\nEl proper dijous dia 20 febrer de 2020 es celebrarà a Balaguer la cinquena trobada de tallers ocupacionals de persones amb discapacitat intel•lectual que estan previstes per aquest curs i que organitzen diferents centres de la Federació ALLEM dins de la seva comissió d’activitat física, esport i lleure.\nAquest cop, el Taller L’Estel de Balaguer és l'encarregat d’organitzar aquesta jornada amb la temàtica de l’Escala en hi-fi.\nLa Trobada començarà a les 11.15h i acabarà sobre les 12.55h al Teatre Municipal de Balaguer.\nDurant el matí els participants gaudiran al Teatre Municipal de Balaguer d’actuacions musicals amb tot tipus de cançons, els participants demostraran tot el que han estat assajant per dur a terme els seus números.\nPer concloure la jornada, després d’escenificar les cançons, hi haurà un dinar de germanor de tots els assistents al Pavelló Molí de l’Esquerrà tancant la jornada amb música per ballar per tots els participants.\nHi participaran fent actuacions un total de 195 persones de 11 centres de les terres de Lleida: TALMA de Juneda, ACUDAM de Mollerussa, L’OLIVERA de Vallbona de les Monges, SANT JOAN DE DÉU d’Almacelles, AMISOL de Solsona, ALBA de Tàrrega, EMPRESSEGUERA, CASA NOSTRA, ENTREVIES i ILERSIS de Lleida, i L’ESTEL de Balaguer.


Mount Fuji Home Kathmandu Nepal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGolkhupakha buddha toll, Thamel, Kathmandu, Nepal, 44600 - Veure al mapa\nBé 6,9 (133 comentaris)\nSituat en el cor de Thamel, Mount Fuji Home és un lloc ideal des d'on descobrir Kathmandu. L'hotel és a 1.5 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nL'hotel compta amb 14 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, catifes, penjador de roba, llençols, mirall. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Kathmandu, el Mount Fuji Home és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (24) Parelles (4) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (1) Grups (1)\nTots els tipus de viatgers (104) Parelles (30) Viatgers en solitari (57) Famílies amb infants petits (5) Grups (12)


Avenços en gestió clínica: Sense intermediaris?\nLa figura de l’intermediari té un cert punt de descrèdit. Segurament un descrèdit que no és del mateix nivell que el de l’encarregat, però déu n’hi do. El cas extrem seria el de Plató on, en el mite de la caverna, fa jugar al filòsof el paper d’intermediari (i, si estirem el fil, podríem extrapolar-ho i dir que el bon govern és el de l’aristocràcia, l’elit, és a dir, el dels intermediaris d’alt nivell).\nAcabo de llegir el llibre “En el enjambre” de Byung-Chul Han (és el mateix autor del llibre “La sociedad de la transparencia” que vaig comentar en una entrada anterior: “Els homes (de la meva generació) no plorem”). És un llibre curt (108 pàgines), dens, que requereix una lectura reposada. Parla de la xarxa, de l’anonimat de la xarxa i de la impossibilitat de generar respecte des de l’anonimat: “Els individus que es reuneixen en un eixam digital no desenvolupen cap nosaltres (com a mínim, cap nosaltres amb recorregut i perspectiva, tot és massa volàtil).\nPerò el tema que vull comentar és el de la mediació (el dels intermediaris). Byubg-Chul Han diu que l’exigència de presència en el medi digital és una amenaça per a la representació (per als intermediaris). De fet, abans de l’era digital ja n’havíem perdut d’intermediaris com, per exemple, els capellans. La manca de representació fa que no hi hagi filtre (per identificar allò rellevant i separar-ho de la resta) ni distància (per veure les coses amb perspectiva). Es produeix el miratge que tot ens ho podem fer sols. Tenir presència és important i, pot semblar, que tota presència té la mateixa importància i el mateix valor. Sense intermediaris la presència s'iguala sense garanties. Jo crec que la simple presència iguala, però per la part de baix, dels mínims, no dels màxims (més relacionats amb l’exigència i el rigor).\nSi aquesta hipòtesi, la de prescindir dels intermediaris, és encertada, alguns col·lectius se n’han de sentir especialment afectats: polítics, mestres, periodistes o metges (excloc infermeres, de moment). Quim Brugué, al seu llibre: "És la política, idiotes!" (Edicions a Petició, 2012) crida encertadament l’atenció sobre la importància del paper de la política (la política no ha de ser un ofici sinó un servei).\nPrensky (l’autor que va popularitzar el concepte d'immigrants digitals versus nadius digitals) parla dels nous paradigmes de l’educació: de l’ensenyo el que sé, ara s’ha d’ensenyar allò que s’aprèn (compartir). No cal parlar de la crisi del periodisme: temes financers (en part relacionats amb el repartiment dels recursos relacionats amb la publicitat), multiplicitat de punts d’informació (la xarxa genera un volum immens d’informació) i la concentració dels canals de comunicació, poden ser algunes de les causes de la crisi del periodisme. Està clar que els metges no ens escapem de la crisi de la intermediació. El treball en equip, el paper dels pacients molt més actius i decisius (“res que m’afecti a mi sense mi”) i la pròpia complexitat de la pràctica clínica fan que sigui poc sostenible un filtre únic.\nEn tots aquests casos, la crisi es produeix perquè la funció d’intermediari potser s’ha desenvolupat molt més enllà del filtre i, alguna vegada, s’hi han pogut veure trets més característics de l’evangelitzador, l’adoctrinament o, simplement, de guardians de l’ortodòxia. Però, n’hi ha prou amb la presència a la xarxa? O encara els necessitem, els intermediaris?\nJo sí que en necessito d’intermediaris. Un exemple, la poesia. Hi ha qui diu que allò que cal fer, simplement, és llegir poesia i veure què et suggereix. Al vídeo Gabriel Ferrater (1922-1972) recita “Cançó de gosar poder”, un poema fascinant, sense intermediaris, on el propi poeta és el rapsoda (el text el poden trobar a la revista literària del "Pen català"). No és un poema fàcil. Però, aquí hi ha un parell de referències (intermediaris: Massip 2012 i Veus Baixes 2012) que a mi m’ajuden a entendre Ferrater. Amb la bona intervenció dels intermediaris sóc capaç de millorar la comprensió del poema.\nPer més savis que ens creiem, el comú dels mortals necessitem intermediaris. És vanitat pensar que ens en sortim tot sols de tot? Certament, els genis potser es mouen en una altra dimensió, però els humans necessitem crosses. Però, com han de ser els intermediaris?\nL’intermediari convencional feia papers poc acceptables: “porter de discoteca” (només entren els que jo vull), “pare castrador” (aquests temes no es toquen) o “canal exclusiu” (tot a través meu). És clar que aquesta mena d’intermediaris no m’agraden. La nova intermediació potser s’acosta a la que va proposar fa uns anys Gunther Eysenbach amb el nom d’apomediació. Ara l’intermediari és el que es manté al mig ("in between"), que connecta, que està a disposició, que ofereix allò que es necessita (no el qui ofereix només allò que sap fer) i que, a més, és capaç de canviar en funció del feed-back que rep. Aquest intermediari pot tenir forma de persona, de xarxa, de seguidor de twitter, del blog d’en Jordi Varela o de grup col·laboratiu.\nÉs agradable pensar que al mercat (de Vic) puc comprar sense intermediaris (encara que no sigui del tot cert). Però, a la vida real jo en necessito d’intermediaris. Dels bons, això sí.


Detecció i notificació desprotecció infantil - Generalitat Valenciana\nImprimeix Detecció i notificació desprotecció infantil\nLa desprotecció infantil és una realitat complexa i heterogènia que, a més, es manifesta amb distints nivells de gravetat que requerixen respostes diverses.\nEn uns casos hi haurà prou amb la notificació per a activar la intervenció de les institucions i professionals competents en la matèria.\nEn molts casos, la seua correcció necessitarà l'actuació coordinada de professionals i persones de molt distints àmbits (educatiu, social, sanitari...) i entitats.\nA més, en determinades ocasions, la urgència del cas (un bebé abandonat al carrer, per exemple) requerirà que les actuacions d'atenció immediata s'anteposen a les de notificació, o si més no, se superposen.\nSi bé es tendix a identificar-se la desprotecció infantil amb les situacions de maltractament infantil en qualsevol de les seues modalitats (abandó, negligència o abús tant de físic, emocional, com sexual, etc.), cal tindre en compte que, de vegades, poden donar-se situacions on un xiquet no és maltractat i no obstant ha de ser protegit (com en el cas d'un xiquet menut l'únic cuidador del qual haja de ser hospitalitzat).\nTambé s'ha de considerar que hi ha circumstàncies que generen maltractament (separacions molt conflictives de parella, per exemple) i que no activen els procediments protectors, sinó que s'abordaren des de les actuacions en el terreny del Dret de Família.\nEn este sentit no ha d'obviar-se que la primera responsabilitat de protecció residix en els pares dels menors.\nLa detecció consistix a identificar o a reconéixer aquelles situacions de desprotecció, o excepte les precisions anteriors, sospita de maltractament que patixen els menors. Requerix, per tant, estar alerta i ser sensible a qualsevol situació en què se sospite que un menor puga ser víctima d'un maltractament o estar sense la suficient atenció material o moral.\nEn uns casos esta detecció donarà lloc a la intervenció protectora per part de la persona o entitat que detecta, i en altres casos, a la comunicació o notificació a l'àmbit que pot proporcionar la dita intervenció (sanitària, policial...) o a l'entitat amb competència en protecció de menors (ajuntament o Generalitat Valenciana).\nÒbviament, la identificació d'una situació de desprotecció o maltractament infantil pot produir-se des de qualsevol àmbit, institució o persona que puga observar en un moment determinat una situació que faça pensar que el benestar d'un menor es troba compromés.\nA més, i segons arreplega la Llei Orgànica 1/1996, de 15 de gener, de Protecció Jurídica del Menor, qualsevol persona o institució ha de comunicar o notificar les situacions observades a l'entitat competent, i si és el cas, prestar-li l'auxili immediat que necessite.\nEls ciutadans en general\nLes associacions veïnals\nLes entitats sense ànim de lucre\nEls àmbits escolar; sanitari, educatiu, policial i judicial\nAixí com, i per mitjà de les seues competències específiques en la matèria, els equips municipals de servicis socials i, en el nivell autonòmic, la mateixa Generalitat Valenciana, a través de la corresponent direcció territorial de la Conselleria d´Igualtat i Polítiques Inclusives.\nPer tant, atés que la situació de desprotecció d'un menor pot ser detectada, i corregida, des de distints àmbits i institucions, és necessària l'existència de normes, procediments i protocols que garantisquen la coordinació i eficàcia de les esmentades actuacions.\nPer això, en els últims anys, es desenrotllen des de la Conselleria d´Igualtat i Polítiques Inclusives, distintes línies de treball de cara a la sensibilització i formació, a la Comunitat Valenciana, dels professionals d'aquells àmbits que, per la seua posició d'observació, contínua o puntual, respecte a la realitat d'un menor d'edat, poden detectar i notificar amb major facilitat les seues possibles situacions de desprotecció. Destaquen entre elles, l'existència de models de Fulls de Notificació i Manuals dirigits als professionals de l'àmbit educatiu, sanitari i policial.\nTambé, i dirigit a qualsevol ciutadà coneixedor d'una situació de desprotecció infantil, hi ha un Telèfon d'Atenció al Menor que permet informar-ne sense necessitat identificació del notificador, si bé, si es desitja una major implicació en la solució, es recomana que la informació es trasllade directament a l'Equip Municipal de Servicis Socials de la localitat de residència del menor o menors.


Anella Verda de Terrassa, «més Camp i més Ciutat» | Terrassa en Comú\nLa primera qüestió que voldria destacar és que l'origen de la idea el trobem en la ciutadania. El mes de maig de 2011 el Grup per la Protecció dels Espais Naturals de Terrassa (GPENAT) presentà un primer document amb les bases del projecte titulat: «Una anella verda per a Terrassa. Proposta per a la qualitat de l'entorn natural i agrícola proper». Era una proposta per redreçar la degradació de l'entorn natural i agrícola que envolta la ciutat, per minimitzar els impactes ambientals que suporta i, sobretot, per a plantejar un nou model de gestió concertada i integral que permetés actuar de forma eficient en la protecció dels seus valors naturals, econòmics i socials. Posteriorment, el 20 d'octubre de 2012 se signà «La Declaració de l'anella Verda de Terrassa».\nEl que tot just s'acaba d'aprovar provisionalment és el document normatiu urbanístic, necessari però insuficient. Per fer realitat el desenvolupament que proposa l'Anella Verda caldrà elaborar i aprovar un Pla de Gestió, un programa d'inversions i constituir una oficina de gestió pròpia. Durant aquest mandat hem comprovat com el govern del PSC no s'ha acabat de creure la proposta de l'Anella Verda. Han transcorregut gairebé 5 anys des de la seva aprovació inicial per culpa de no haver destinat els recursos tècnics i econòmics necessaris, encara no tenim Pla de Gestió i les poques inversions fetes s'han realitzat gràcies la pressió que hem fet des de Terrassa en Comú. Celebrem l'aprovació provisional del projecte de l'Anella Verda, agraïm a totes les persones que l'han fet possible des del seu origen, als serveis tècnics i jurídics municipals que hi han treballat i a totes les entitats integrants de la Taula de l'Anella Verda. I ens comprometem a impulsar el seu desenvolupament futur. Per fer «més Terrassa».


Gandia Shore, al meu currículum professional – Francesc Vila\nPublicat perFrancesc Vila\t 14/12/2012 28/07/2013 Deixa un comentari a Gandia Shore, al meu currículum professional\nSi hi ha algú que no pot sofrir Gandia Shore és perquè no coneix prou bé en quin món vivim i què passa en aquesta ciutat.\nSi hi ha algú que no pot sofrir Gandia Shore és perquè no coneix prou bé en quin món vivim i què passa en aquesta ciutat. Si MTV ha trobat que Gandia era un bon lloc per fer aquest programa i ja prepara la segona temporada, és per alguna cosa. I si el govern valencià és capaç de defensar aquest programa televisiu com a element estratègic per al posicionament turístic, tampoc és per casualitat.\nEl Partit Popular governa Gandia amb majoria absoluta des de les últimes eleccions municipals, i l’alcalde Arturo Torró és un empresari amb interessos en diversos sectors, entre els quals el turístic. Aquest mateix partit governa tots els valencians i valencianes des de 1995, amb majoria absoluta des de 1999.\nMTV forma part del grup Sociedad Gestora de Televisión – Net TV, una de les sis empreses concessionàries d’una llicència de televisió terrestre a l’Estat espanyol. Els quatre canals de TDT que disposa els té rellogats o sotsarrendats a Intereconomía TV, Disney Channel, MTV España y Paramount Channel. El grup pertany a Pantalla Digital de Vocento (55%), Intereconomía Corporación (25%) i The Walt Disney Company Iberia (20%).\nPublicat perFrancesc Vila 14/12/2012 28/07/2013 Publicat enArticles, General, Mèdia.catEtiquetes: cultura, eleccions, mitjans, TDT, televisió


Dietari d'El Foraster. Ja a la llibreries!\nEl bo i millor d'El foraster, l'èxit televisiu de la temporada\nQuim Masferrer (Sant Feliu de Buixalleu, 1971), director, autor i actor teatral. L'any 1998 va fundar la companyia Teatre de Guerrila. Ha rebut diversos reconeixements, com ara el Premi de la Institució de les Lletres Catalanes. Habitual als teatres, també ha escrit diversos guions per a programes de ràdio i televisió.\nPots comprar el llibre directament al web d'Ara Llibres


Info – Marxuquera verda\nLlutxent presenta el projecte de voluntariat Fènix\nLlutxent també enceta una nova etapa, en què rebrotarà de les cendres. El proper dissabte dia 2 de febrer a les 10:00h, Maria Mahiques, tècnic ambiental, presentarà el projecte de voluntariat Fènix. Si vols saber com pots participar, informa-t’hi. A més a més, hi haurà diverses activitats per a les persones mes menudes i també […]\nDeixeu un comentari a Llutxent presenta el projecte de voluntariat Fènix\nPublicat el 07/01/2019 07/01/2019\n?? El departament de Gestió Responsable del Territori ha col·locat diverses xapes explicatives al territori cremat per l’incendi de Marxuquera per tal d’evitar que les persones se n’emporten la fusta cremada. ☝És important seguir les instruccions dels tècnics per tal d’assegurar la millor regeneració i restauració possible.\n🏷 Etiquetat avís, llenya\nDeixeu un comentari a Avís: no agafeu la llenya cremada!\nConeixem, estimem, cooperem: continuem fent Marxuquera verda el 2019\nEns ajudes a arribar a més gent, difonent-ne la tarja? “Mire la Drova més meua: mitja serra socarrada, l’altra mitja igual de verda” (#JosepPiera) El 2019 continuem coneixent, estimant, cooperant #MarxuqueraVerda https://marxuqueraverda.gandia.org\nDeixeu un comentari a Coneixem, estimem, cooperem: continuem fent Marxuquera verda el 2019\nHem obert un nou formulari d’inscripcions a través del qual poden participar empreses responsables Hem tancat les inscripcions per als col·lectius i les persones a títol individual; no obstant, mantindrem oberta la possibilitat d’adherir-s’hi durant tot el curs escolar a qualsevol centre educatiu que ho desitge. Hem obert un nou formulari d’inscripcions a través del […]\nDeixeu un comentari a Tancades les inscripcions individuals i col·lectives; obrim les d’empreses responsables\nFins el 8 de desembre podeu inscriure-vos al voluntariat de #MarxuqueraVerda\nPareu atenció. Teniu fins el dissabte 8 de desembre podeu inscriure-vos al voluntariat de #MarxuqueraVerda, per poder organitzar torns, tasques, etc. Si voleu prendre part en la regeneració de Marxuquera, no ho dubteu. Recordeu que podeu fer-ho tant a títol individual com amb la vostra associació. Fem #MarxuqueraVerda!\n🏷 Etiquetat inscripció\nDeixeu un comentari a Fins el 8 de desembre podeu inscriure-vos al voluntariat de #MarxuqueraVerda\nPublicat el 27/11/2018 27/11/2018\nEl dissabte 1 de desembre, d’11h a 17h, durem a terme la jornada d’inauguració del projecte Marxuquera Verda al Centre Social de Marxuquera. Coneixerem de primera mà en què consisteix el projecte, com inscriure’ns i participar-hi, i hi gaudirem d’un matí ple de tallers. PROGRAMACIÓ: 1 de desembre, de 9 h a 17 h. Centre Social de […]\n🏷 Etiquetat programació\nDeixeu un comentari a L’1 de desembre, encetem Marxuquera Verda\nReunió per a associacions i col•lectius a Marxuquera Verda\nPublicat el 05/11/2018 05/11/2018\nEl divendres 16 de noviembre de 2018, a les 19,30h, tindrem una reunió especial per a col•lectius i associacions a Marxuquera Verda al saló de plens de l’Ajuntament de Gandia. Vos esperem!\nDeixeu un comentari a Reunió per a associacions i col•lectius a Marxuquera Verda\nTelèfon informació Casa de la Marquesa: 667 102 790 (horari d’atenció de 8 a 15 hores) Correu electrònic: afectats@gandia.org WhatsApp: 673312040 Secció a la web de l’Ajuntament de Gandia\n🏷 Etiquetat contacte, informació\nDeixeu un comentari a Informació per als afectats de l’incendi


Sumar, restar, guanyar\n02/10/2014 | 08:00\nDesprés de la recollida de signatures d’aquest estiu, sembla clar que Guanyem es presentarà a les properes eleccions municipals com una proposta nova però amb aspiracions d’espai de confluència. La lògica sembla simple: si ja ens trobem als carrers, defensant la sanitat pública, les escoles públiques, aturant desnonaments i denunciant la corrupció, per què no trobar-nos també a les llistes electorals?\nPerò ai, carai, amb les institucions hem topat. La política institucional sembla tenir la virtut de convertir en guardià de les estructures del seu partit tothom que hi entra. Les trobades, abraçades, rialles i ‘com va la vida’ de les manifestacions es converteixen de cop en malfiances, rancors i fetitxisme per les estructures pròpies. Tothom abraçat a la seva particular assemblea. No sense el meu comitè central!\nMés enllà de la incomprensió que això pot generar entre qui no neda en les aigües institucionals, el fetitxisme de les estructures pròpies no té perquè ser un problema si ja has guanyat o si les enquestes t’auguren una còmoda victòria. En tota la resta d’escenaris, però, l’afecte per les estructures pròpies només dibuixa un escenari on guanyen les essències pròpies però perd la confluència i la capacitat de canviar-ho tot.\nPerquè no ens enganyem: a partir de 1980, la dreta catalana no ha baixat mai del 30% de vots. A les darreres eleccions autonòmiques, CiU aconseguí 50 escons, ERC 21, PSC 20, PPC 19, ICV-EUiA 13, Cs 9 i la CUP 3. A les darreres municipals a Barcelona, CiU tragué 15 representants, PSC 11, PPC 8, ICV-EUiA 5 i ERC 2. És evident que aquest mapa s’alterarà significativament en els propers mesos, i així ho indiquen totes les enquestes. Tanmateix, quant ha de canviar l’electorat català per impedir que l’aliança PP-CiU pugui acabar amb totes les esperances de canvi? De fet, una alternativa creïble partidària d’un programa de mínims centrat en l’auditoria del deute, la lluita contra la corrupció, la renda bàsica i una fiscalitat justa hauria de ser capaç de superar una possible aliança CiU-PPC-C’s i, possiblement, PSC.\nLa fotografia que emergeix de la Catalunya i la Barcelona realment existents s’allunya molt, doncs, de la que molts desitgem. I que això sigui així és una derrota col·lectiva. Totes les forces que ara podrien incorporar-se a un espai de confluència comparteixen la responsabilitat d’haver estat incapaces de convèncer la majoria que sí que hi ha alternativa. Ni des dels carrers ni des de les institucions no s’ha sabut convèncer. Aquest és, doncs, el punt de partida.\nUn cop determinat d’on es parteix, convindria definir què vol dir ‘guanyar’. És una victòria àmplia i còmoda? És un resultat que possibiliti coalicions rupturistes? És aparèixer amb força al mapa electoral, encara que sense possibilitats d’influir realment en un primer terme? Definir objectius no només no limita sinó que contribueix a comunicar què és allò del que s’està parlant. Aporta honestedat, transparència i mecanismes per a obrir el debat pre i post electoral. Definir què vol dir guanyar contribueix també a entendre els reptes del camí a recórrer.\nJo he entès, i potser m’equivoco, que guanyar vol dir, com a mínim, que a Barcelona sigui possible una coalició d’esquerres amb un programa de mínims i la voluntat de trencar amb l’austeritat. El camí a recórrer, doncs, passa per convèncer més persones de les que es veuran seduïdes per les propostes, com a mínim, de CiU i PP (280.000 votants). I em temo que això vol dir sortir dels espais de confort, els fetitxismes inconfessables i les pretensions d’arribar enlloc rodejat només dels aliats de tota la vida.\nPer guanyar cal posar les línies roges prou a prop com per no desvirtuar la promesa de ruptura, clar que sí, però també prou lluny com per arribar al nombre de persones que cal per poder trencar amb alguna cosa. Guanyar sense cedir és una pretensió impossible en el marc polític català: els números no surten.\nPer guanyar, doncs, cal fer números. I els números diuen que la ciutat i el país que volem només poden construir-se a partir d’entendre la ciutat i el país que tenim. Dos més dos són quatre.


Exposició de la trajectòria artística de Joan Jordà | Candidate\nExposició de la trajectòria artística de Joan Jordà\n«Joan Jordà. Llavors» és el títol de l’exposició sobre la trajectòria artística de Joan Jordà (1929) que s’inaugurarà demà, dissabte dia 21 de setembre, a Santa Coloma de Farners. L’exposició es podrà visitar fins el 2 de novembre a La Casa de la Paraula i Sebastià Goday n’és el comissari.\nL’exposició inclou 23 obres que permetran al visitant copsar el viatge artístic de Jordà al llarg de la seva vida. S’hi inclouran els eixos centrals de la seva evolució artística, que tenen a veure amb la revisió del quadre de Las Meninas de Velázquez, així com la maternitat, la concepció, les pietats o els degollats per la fúria dels dictadors.\nJoan Jordà i Godo, que acaba de complir 90 anys, va néixer a Sant Feliu de Guíxols el 1929, però la seva mare era filla de Santa Coloma de Farners. Va passar la Guerra Civil espanyola amb la seva mare i la seva germana a la capital de La Selva mentre el seu pare lluitava al front a les files de l’exèrcit republicà. Un cop acabada la guerra, va iniciar un feixuc periple per la França de Vichy: camp de concentració de Grenoble, Mézin i Tolosa de Llenguadoc, on finalment s’hi establí definitivament.\nFins al 2000 que l’artista no trenca amb la decisió de no tornar a Catalunya. En un text de 2004 Jordà deia: «Soc sedentari i silenciós, com la pintura que de per si mateixa és immòbil i silenciosa. En un quadre, és la pintura qui dicta la pintura. És ella, més que les nostres intencions, qui ens mostra el bon camí».\nEl comissari de l’exposició, Sebastià Goday, explica que «la visió i record d’aquell horror ha estat font inesgotable de pensament i de pintura en tota l’obra de Joan Jordà, i inclou camps de batalles, dictadors, animals ferotges». Segons Goday, a l’obra de Jordà també s’hi expressen «les víctimes involuntàries, el poble, els que no tenen capacitat de resistència ni d’amagatall, els febles, els nens, amb una particularitat: la pròpia memòria vital».\nCom a activitat complementària, La Casa de la Paraula ha organitzat una visita comentada per Goday el proper dissabte dia 28 de setembre.


Diversificar riscos - augmentar oportunitat - El Blog de LABORA\nFa anys… quan l’escàndol de les vaques boges vaig deixar de menjar vedella i vaig passar una temporada alimentant-me bàsicament de pollastre, fins que novament va sorgir un altre escàndol, en aqueix cas produït per dioxines en els pollastres, i em vaig dir que no podia condicionar la forma d’alimentar-me en funció dels titulars de premsa. Des d’aqueix moment no he tornat a rebutjar cap aliment: diversifique riscos, per la qual cosa ara intente menjar tot tipus d’aliments, i quan apareix en premsa o revistes especialitzades algun dels aliments que solc prendre esporàdicament en la meua dieta (papaia, magranes, peix blau…) em reforça en la meua idea que estic actuant correctament.\nStand del SERVEF en el Fòrum UPV 2015\nTraslladant això a la cerca d’ocupació he de dir que estic cansada de llegir articles que parlen de la mort del currículum, que qui no està en les xarxes quasi no existeix, que si no tens una marca personal no tens res a fer… Abans que em piquen per dir això públicament, vull aclarir que considere la presència en xarxes socials fonamental per a la cerca d’ocupació, però en allò que no estic d’acord és que hàgem d’abandonar els mètodes tradicionals de cerca d’ocupació.\nHem de diversificar riscos o millor encara… augmentar les nostres oportunitats.\nA la Comunitat Valenciana la majoria de les empreses són de grandària xicoteta/mitjana i no solen disposar d’un departament de recursos humans ni contractar cap professional o empresa de selecció per a realitzar la cerca de personal. Si pensem en la gent del nostre entorn que s’ha col·locat en els últims anys (i estem parlant d’anys molt dolents per a l’ocupació) veurem que la major part s’han col·locat gràcies a algun conegut, a través d’algun cercador d’ocupació i sí, a través dels Serveis Públics d’Ocupació.\nPerò tenim dades… segons una enquesta que va publicar l’INE sobre com pensen cobrir les empreses les seues pròximes vacants veiem com això coincideix amb la nostra percepció subjectiva. I per a mi el més important: en funció del nostre perfil professional i del tipus de treball que vulguem desenvolupar hem d’incidir més en una estratègia o en una altra en la cerca d’ocupació. Si busquem treball en empreses xicotetes, hem d’entrar a la cerca a augmentar les nostres fonts d’informació per a saber què està passant en el nostre entorn, acudir a les relacions personals, realitzar sol·licituds directes en portals especialitzats i per descomptat, en els Serveis Públics d’Ocupació que tenen una implantació territorial àmplia, la qual cosa els dóna un major coneixement del mercat de treball i de les possibilitats d’ocupació reals dins de cada àmbit. En canvi, veiem que la importància dels portals especialitzats i les webs d’empreses creix a mesura que augmenta la grandària de l’empresa i ací sí que ens anem a trobar amb reclutadors que miraran amb lupa la nostra marca personal i com és la nostra presència en les diferents xarxes socials.\nSiga el que siga la nostra professió i el tipus d’empreses en les quals busquem treball continua sent molt important tenir un CV actualitzat i adequat per a cada candidatura i sí, és important tenir una marca personal coherent i una bona presència en les xarxes perquè contra més diversifiquem la cerca d’ocupació més augmentaran les nostres oportunitats.\nUna altra font de reclutament que no apareix en aquesta enquesta de l’INE i que vull comentar, són les fires d’ocupació, tant presencials com en línia, ja que permeten als candidats parlar directament amb les empreses. Molts candidats van a aquests esdeveniments sense veure prèviament les empreses participants. És un error. És habitual en aquests esdeveniments veure a candidats amb munts de CV iguals que van deixant en els estands i que possiblement siguen descartats ràpidament al no estar adequats als llocs que ofereixen.\nJo aconselle que vos informeu prèviament i investigeu sobre l’activitat i tipus de vacants que tenen les empreses participants, centrar la cerca només en aquelles empreses que tinguen vacants concordes amb el nostre perfil professional i personalitzar la candidatura de manera que puguem aprofitar molt millor l’oportunitat que ens ofereixen aquests esdeveniments de contactar directament amb les empreses.\nA través de les xarxes socials del SERVEF i de la Xarxa Eures pots informar-te de les diferents convocatòries de fires d’ocupació que hi ha a l’àmbit nacional i internacional.\nEl pròxim esdeveniment en el qual participem el SERVEF i la Xarxa Eures (Serveis Públics d’Ocupació Europeus) és el Fòrum d’ocupació i innovació de la UPV que tindrà lloc els dies 20 i 21 d’abril a València i on podràs aconseguir informació del Programa Avalem, així com entrevistar-te i acudir a les xarrades informatives dels consellers Eures dels serveis públics d’Ocupació d’Alemanya, Suècia i Estònia que estan buscant personal amb perfils d’enginyeries, IT, Informàtica i Biociència.\nPosted in Orientació and tagged #elblogdelservef, #empleo, #entrevista, #Eures, #formacio, #formación, #generalitatvalenciana, #gva, #ocupacio, #orientacio, #orientación, #SERVEF, #trabajo, #treball.\n← Formar-se i reinventar-se (be water…\n10 consells si estem cercant ocupació →


10 COSES QUE CAL SABER SOBRE ELS REGISTRES BAD BOY DE DIDDY - ENTRETENIMENT\nConeixes aquestes 10 coses sobre Bad Boy Records?\nPrincipal Entreteniment Coneixes aquestes 10 coses sobre Bad Boy Records?\nEls nens d'avui poden conèixer Stevie J com una estrella de la realitat, però l'home té èxits! Node: gallery_slide_deck\nDiddy’s No puc parar, no pararàs; Una història de noi dolent ha arribat als cinemes i amb ell ha aparegut un renovat interès per la història que hi ha darrere de la discogràfica pionera.\nL’etiqueta té una història plena, tot i ser relativament jove en comparació amb altres segells. Però, en els seus 24 anys d’història, el segell ha signat i llançat alguns actes importants i ha convertit el seu fundador en multimilionari.\nSi encara no heu vist el documental, us suggerim que ho feu. Però, abans d’anar al teatre, aquí teniu 10 dades sobre l’etiqueta Bad Boy que potser no coneixíeu.\n01Diddy: 4 de novembre\nEl l'home més ric en hip hop compleix 48 anys el 4 de novembre.\n02Joseline Hernandez i Stevie J\nMolt abans de començar a aparèixer a la televisió de realitat, Stevie produïa èxits. Va treballar a l’àlbum de debut del 112, va produir Mo Money Mo Problems de The Notorious BIG i va guanyar un Grammy per l’homenatge de Biggie I I'll Missing You.\nJohnny Nunez / BET / Getty Images per a BET\nHi ha diversos èxits de platí a l’etiqueta i, sens dubte, molts d’aquests rebran la certificació de diamant aviat, però l’últim àlbum de The Notorious BIG és el segell primer disc per ser diamant .\nClarence Davis / NY Daily News Archive mitjançant Getty Images\n04Inoblidable Reunió de la nova edició\nEl l'emblemàtica banda de nois va llançar el seu setè àlbum d'estudi i Bad Boy el 2004, Un amor . El disc debutà al número 12 del Billboard 200.\nSignat a Bad Boy el 2006, la cantant ha publicat un àlbum, Cassie, i en una barreja mixta del 2013, RockaByeBaby. Després de dedicar-se a la interpretació, ho és segons se suposa treballant en el seu segon disc.\nKelly ha publicat tres àlbums amb el segell inclòs Floració , que va caure el maig del 2017.\nComprem aquest robatori de rímel Lancôme a la venda d'aniversari de Nordstrom\nCom Shaun T, ponent de Durban Festival d’ESSENCE, va trobar la seva passió per la forma física\nQuant a SouthernLiving.com\nEl vestit batent d'estiu més venut d'Amazon és el més còmode que hem vist tot el dia\nVEURE: El xarop preferit d’Alabama s’ha fet de la mateixa manera a la mateixa petita ciutat des de fa 90 anys\n11 maneres de deixar de sentir-se miserable sobre la vostra vida amorosa\nImprescindible: mireu el vídeo 'A Night to Remember' de Mary J. Blige, protagonitzat per June Ambrose\n4 raons divertides per visitar Harrisonburg, Virgínia\nLa tieta original Viv no quedarà fora de la reunió del 'Príncep fresc de Bel-Air'\nDanielle Brooks, estrella de 'Orange Is The New Black', estrena nou nuvi a Instagram\nés el següent pas d’un reality xou\nbeure alcohol després de prendre el pla b\nreceptes de pollastre tetrazzini vida al sud\nmini donuts krispy kreme\nper què les dones negres utilitzen fundes de coixí de seda\nbon flotador o pica d’ous\nEl xef Chris Williams ha ajudat a distribuir més de 200.000 àpats a Houstonians que lluiten enmig de la pandèmia\nPorta de correu DIY


Tres anys amb empremta | Pere Gelada | BARCELONA | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nTres anys amb empremta Tres anys amb empremta Tres anys amb empremta Tres anys amb empremta + Tres anys amb empremta E-mail\nTres anys amb empremta\nL’activitat del betxinenc com a secretari tècnic blaugrana ha estat intensa pel que fa al nombre d’operacions i per l’elevada inversió per formar una primera plantilla prou endreçada\nRobert camina per la ciutat esportiva blaugrana en una imatge d’arxiu EFE.\nEls moviments Infografia.\nTres anys amb empremta Tres anys amb empremta Tres anys amb empremta Tres anys amb empremta Tres anys amb empremta E-mail\nEl relleu de Robert Fernández en el càrrec de secretari tècnic del primer equip del Barça apareix com el fet més significatiu en l’última remodelació que ha fet el club blaugrana en l’àrea esportiva. A mesura que s’aproximava la data del 30 de juny sense que hi hagués notícies de la renovació del de Betxí s’incrementaven els interrogants sobre el seu futur, fins que dijous passat el club va anunciar el desenllaç amb la designació d’Eric Abidal com a nou secretari tècnic, escortat per Ramon Planes.\nRobert tanca una etapa de tres anys en un càrrec especialment sensible a l’hora de rebre valoracions de tota mena. El betxinenc, però, deixa la plantilla prou endreçada i sense que el seu relleu en el càrrec es pugui atribuir a una sèrie de mals resultats esportius. De fet, l’última operació que s’ha enllestit ha estat la de la renovació de Samuel Umtiti, un dels jugadors que deixa com a gran llegat. Sense oblidar l’aposta per Ernesto Valverde, que ha quallat en la primera temporada a la banqueta. El tècnic basc d’origen extremeny ha estat un dels grans avaladors de la feina de Robert, però aquesta complicitat no ha estat suficient per evitar un relleu a la secretaria tècnica.\nEl treball de Robert con a secretari tècnic ha estat intens pel que fa al nombre d’operacions i per les elevades inversions que s’han realitzat durant aquest període (vegeu gràfic adjunt). Fins a 14 fitxatge vinculats al primer equip blaugrana –comptant el d’Ernesto Valverde– s’han gestat des que va accedir a la secretaria tècnica el juliol del 2015, després de les eleccions al club guanyades per Josep Maria Bartomeu. La inversió en altes s’aproxima als 450 milions d’euros, sense afegir-hi les variables, amb dues operacions estratègiques que han batut rècords: les de Coutinho (120 milions) i Dembélé (105). La despesa en fitxatges supera clarament la d’ingressos per traspassos de jugadors –300 milions més variables–, un fet habitual en clubs compradors com el Barça. Però la distància hauria estat abismal si la imprevista fugida de Neymar no hagués deixat 222 milions d’euros a la tresoreria blaugrana el passat estiu.\nPrecisament la inesperada sortida del jugador brasiler va coincidir amb una primera reestructuració de l’àrea esportiva que va limitar les funcions de Robert com a secretari tècnic. De fet, el club va situar Pep Segura un graó per sobre com a mànager general de l’àrea de futbol. Des de llavors Robert va deixar de ser l’últim a l’hora de donar el vistiplau als fitxatges. Aquell fet, acompanyat dels rumors sobre un cert distanciament amb Segura, va ser un primer símptoma dels interrogants que començava a acumular el futur de Robert en el càrrec i que han acabat definint-se amb la seva sortida.\nCoutinho i Dembélé, fitxatges de rècord\nLa fuga de Neymar va trastocar la planificació esportiva del passat estiu. La situació es va enverinar encara més després que les negociacions per Verratti i Coutinho no fructifiquessin i l’operació per portar Seri es tirés enrere en l’últim moment. Tot plegat va transmetre una imatge d’improvisació dins la secretaria tècnica que va situar Robert en l’ull de l’huracà. Ousmane Dembélé va ser l’aposta per fer front a la fugida de Neymar. No va ser una operació barata: 105 milions més variables per l’extrem francès de 20 anys. De fet, va ser el fitxatge més car de la història blaugrana fins que el passat gener es va poder tancar el traspàs de Philippe Coutinho per 120 milions. Es tracta doncs, d’inversions estratègiques de cara al futur. Mentre que Coutinho ha convençut des del principi, Dembélé també ha donat mostres del seu potencial, però li ha faltat continuïtat per consolidar-se com a blaugrana.\nLes vendes, l’assignatura pendent\nMentre que els fitxatges s’han anat succeint, Robert ha tingut més dificultats a l’hora de resoldre la sortida de jugadors amb vendes. De fet, a pesar de col·locar noms prou interessants com el de Munir (a la imatge), en la majoria d’ocasions les operacions s’han hagut de transformar en cessions a última hora (Douglas, Arda...). En aquest aspecte, Robert s’ha vist condicionat per les elevades fitxes, que han tirat enrere l’interès d’alguns clubs, o bé la disconformitat del jugador pel que fa al nou destí. Amb Robert a la secretaria tècnica s’han tancat alguns vendes importants com ara la de Pedro (27 milions) o la de Bravo (18 milions), però estan a anys llum dels 222 milions que va suposar el traspàs de Neymar, en aquest cas involuntari ja que el PSG va pagar la clàusula. Aquesta operació ha permès que el desequilibri entre despeses i ingressos per jugadors no hagi estat abismal.\nUmtiti, Cillessen, Denis o Valverde com a llegat\nL’última operació que s’ha resolt amb Robert Fernández com a secretari tècnic ha estat la renovació de Samuel Umtiti. Precisament el central francès va ser un dels primers fitxatges que va executar i possiblement el que millor rendiment ha donat. De fet, s’ha guanyat els galons de titular i s’ha revalorat clarament respecte als 25 milions que es van invertir el 2016. També han guanyat valor jugadors com Jasper Cillessen, temptat per altres clubs, així com Denis Suárez, per qui es van invertir poc més de tres milions per repescar-lo. Pel que fa a Paulinho, l’elevada participació que ha tingut l’últim curs ha compensat el fet d’haver pagat 40 milions de clàusula per portar-lo del futbol xinès. Pel que fa a Ernesto Valverde, Robert la va encertar a l’hora de presentar al president Bartomeu la seva candidatura a la banqueta blaugrana com a relleu de Luis Enrique. De fet, va començar les gestions des que va ser coneixedor que seria necessari un relleu a la banqueta.\nAndré Gomes i Deulofeu no encaixen\nSón molts els que coincideixen a assenyalar que el fitxatge d’André Gomes ha estat el menys fructífer durant l’etapa de Robert com a secretari tècnic del Barça, sobretot per les expectatives que va crear el migcampista portuguès. De fet, es van invertir 35 milions més una considerable quantitat en variables per executar l’estiu del 2016 una operació titllada d’“ocasió de mercat”. Robert també va ponderar el clar desig de Luis Enrique de disposar del jugador. Dos anys després, però, André Gomes té números de deixar el club aquest estiu. Qui ja ho va fer el passat gener com a cedit va ser Gerard Deulofeu després que el seu retorn al Barça no donés el rendiment esperat. Tot i això, cal apreciar que les circumstàncies convidaven a executar l’opció de compra pel jugador fixat en 12 milions d’euros amb la perspectiva que era una quantitat fàcil d’amortitzar. Per contra, un any després sembla difícil que el Barça pugui recuperi una quantitat similar a la de la inversió.\nL'Esportiu. Nacional 11-06-2018, Pàgina 8\nL'Esportiu. Girona 11-06-2018, Pàgina 12


Revisió dental anual | Clínica Dental Miravé\nREVISIÓ DENTAL ANUAL\nODONTOLOGIA GENERAL - REVISIÓ DENTAL ANUAL\nDóna-li a les teves dents i genives la cura que es mereixen\nA Clínica Dental Miravé volem donar-li un major valor a la higiene i la salut bucodental dels nostres pacients. Per aquest motiu, no deixem d'insistir amb la importància de realitzar una revisió dental anual que, juntament amb una neteja bucal, ens ajudarà a prevenir futures complicacions o malalties dentals.\nA partir d'ara, aquesta revisió es pot sol·licitar a la nova plataforma de cites Miravé. És important que la visita es realitzi amb el dentista de confiança, que coneix la història clínica del pacient. En el cas de tenir dubtes sobre quin és el professional corresponent, es pot confirmar amb una trucada al Servei d'Atenció al Client de les nostres clíniques al telèfon 932176889.\nIngressant una única vegada les seves dades, el pacient ja podrà sol·licitar qualsevol cita online.\nPer què hem de visitar al nostre dentista de confiança una vegada a l'any?\nÉs important fer un seguiment de l'estat de les nostres dents que ens permeti mantenir la seva salut i, en el cas d'haver de realitzar un tractament, detectar-lo a temps i poder abordar-lo des d'un inici.\nEn el cas de pacients que s'hagin realitzat un tractament a Clínica Dental Miravé fa mesos, és important fer el seguiment oportú per a evitar contratemps i assegurar l'efectivitat del tractament.\nEn termes generals, portar un control anual de les nostres dents i genives ens permet gaudir d'una correcta salut bucodental per a tota la vida.\nCom accedir a les reserves online\nDes d'aquesta pàgina, els pacients de Clínica Dental Miravé poden seleccionar el tipus de tractament que volen reservar. La selecció del professional es realitzarà una vegada completades les dades del perfil del pacient a la mateixa plataforma.


negocis – OCCHE\nALGUNS DELS SECTORS QUE GESTIONEM ACTUALMENT\nEstem gestionant la integració de la medicina tradicional xinesa en clíniques i centres de salut d’Espanya. Paral·lelament contribuïm a l’exportació i distribució de complements alimentaris d’origen espanyol.\nGràcies a les nostres llargues relacions amb les entitats oficials, som un enllaç eficient per trobar inversors xinesos que vulguin introduir-se tant en projectes d’Espanya així com a Llatinoamèrica\nDes dels nostres inicis vam assistir a les empreses Espanyoles a exportar els seus productes, ajudant-les en tots els tràmits a la Duana i brindant-los l’oportunitat a distribuir els seus productes a les grans superfícies.\nDegut als nostres llaços amb la WFCMS, hem assistit a marques xineses a introduir-se en Espanya. Per altre banda, diverses marques Espanyoles han confiat en nosaltres per tramitar l’exportació dels seus productes.\nDes de fa anys, facilitem les importacions a preus competitius des de Xina i estimulem l’enviament de producte industrial nacional de valor afegit per sectors específics.\nAjudem que els articles d’higiene diària, cura personal i detergència de la llar d’origen espanyol arribin al públic xinès mitjà, desitjós d’utilitzar productes nous i segurs a preus accessibles.\nCooperem amb diverses agències immobiliàries per donar un accés fàcil i transparent a la comunitat xinesa interessada en invertir i/o residir a Espanya en beneficiar de la política del Golden Visa.\nAssistim a les empreses d’aquest segment per a que les seves propostes a nivell de serveis (hotels, apartaments, botigues, etc.) gaudeixin de més visibilitat i popularitat entre els turistes xinesos.


...NIMFA DE ROCA I GLAÇ...TEMPLE DE VENERACIÓ: d’octubre 2013\nChristmas Race, La Cajoleta, Torrent del Migdia\nCap de setmana dedicat a fer discretes vies de llampants ressenyes, totes elles al voltant del Camí dels Francesos i el Torrent del Migdia, i és que la discreció dels itineraris i d'algunes de les agulles que enfilen les vies del Masó es fa patent quan t'hi poses.\nRessenyes extretes de La noche del loro\nLa Cajoleta es va anar farcint de vies fàcils a la seva cara sud i més exigents a la cara est, però quedava la quasi aresta nord, quasi per que d'aresta només ho sembla sobre el paper.\nLa Chistmas Race comença amb dos passos fins, assegurats, fins que tomba i flanqueja a l'esquerra a cercar l'evident canal que enfila amunt. Continuant el flanqueig, una mica angoixant per lo poc repetit de la via i sense protecció, aviat escalarem cara amunt i tot esdevindrà plaent, sense trobar a faltar les assegurances que no hi ha. Reunió a la última de la blava Aresta Brucs i cim.\nDavant per davant hi ha la Miranda de La Cajoleta, però la seva proximitat amaga una aproximació de senglar i un descens encara pitjor (crec que mai he acariciat tantes agelagues). Dexant-nos-hi literalment la pell arribem al peu de via Xirucàires, indicat per un petit cordino groc en un minúscul pont de roca. El primer llarg comença vertical, fi i sostingut; vaig de segon i em sembla encara més difícil... El segon presenta la peculiaritat de la via, el Fartó del Torrent del Migdia, una llastra-agulla de roca trencadissa adosada a la sòlida paret de la Miranda, per on escalarem en xemenèia. Matolls, un bloc empotrat i un gran merlet que abraça tot el Fartó seràn les assegurances fins el parabolt que protegeix el canvi de paret, pas d'una certa fe però amb molt bona roca.\nPoc després de l'inici del camí dels Francesos, just a la part baixa del serrat dels Tudons, trobem la via Ping-Pong que enllaça esperons i un parell de puntes (una d'elles anomenada Luichy) en un d'aquells llocs que sembla que no pugui traçar-s'hi cap via. Cada llarg enceta la seva corresponent placa de roca rugosa, sòlida i cantelluda, seguida d'arestes trencades i descompostes. Reunions en savines i assegurances on calen en plena placa.\nI les vies que aquí i allà amaguen els racons al voltant d'aquest camí, sempre a l'ombra de les grans roques dels Plecs i del Montgròs; petits plaers al marge de les grans vies.\n'Sauvage' al pic de la Camiseta el Donassà, l'Arieja tocant al Capcir\nLa comarca del Donassà, políticament enmarcada a l'extrem oriental de l'Arieja, és més acccessible des del Capcir, i de fet els seus vessants hi vessen aigues. Tot i així, paisatgísticament n'és ben diferent, entenent per paisatge el conjunt de factors relatius a l'entorn físic i humà que condicionen la nostra percepció del lloc.\nPer a mi ha estat terra de tardor, de caminades i amables recorreguts per valls, carenes i rierols, precedits d'un inmens bosc on pernoctar amb absoluta llibertat i tranquilitat.\nAquest cop hi escalarem.\nA l'encreuament de la pista forestal de Laurenti, de Querigut a Mijanès, amb el gr 7a, indret anomenat Pla d'Artigues, acampem. Prats amplis, plans, entre boscos de pins molt grans; l'any 2011 s'hi podia fer foc; ara ho han prohibit.\nDes d'aquest punt prenem el gr 7a en direcció sudoest bosc endins. Passem sobre la cabana de Bousadus (oberta). Travessem uns prats on sempre hi he trobat un ramat de cavalls, amb una altra cabana, i seguim en la mateixa direcció, ara en flanqueig i apropant-nos al riu.\nAra el relleu canvia i l'altiplà pren forma de vall, entre el Roc Blanc i el Camiseta. Per dintre de la vall anem ascendint molt còmodament, atents al relleu de la nostra dreta que insinua el coll que dona pas a la cubeta on hi ha els minúsculs estanys de la Camiseta. Un corriol ara ja menys fresat hi mena.\nEl Roc Blanc, encara emboirat, i el primer estany de la Camiseta.\nCom a curiositat del lloc, cal esmentar que més amunt del segon estany, trobarem les restes d'un avio de la segona guerra mundial estavellat entre les roques. Impresiona pensar com seria l'accident...\nMés amunt de les restes arribem a peu de via.\nL'itinerari es divideix en dues parts molt diferenciades: un primer sòcol, on el traçat és de vegades una mica forçat, a la recerca de la roca per a evitar l'herba, i un segon tram més alpí, després d'una feixa d'herba, i que acaba a tocar del cim.\nPrimer llarg esquivant herba i els regalims; segon llarg sobre una llosa inclinada, llisa però fàcil, tota amb parabolts; tercer llarg del mateix estil. 45, 50 i 30 metres respectivament; tot de IV. Fem així el primer tram i arribem a la feixa d'herba que cal travessar.\nLlargs primer, segon i tercer.\nTravessem el prat penjat cap a la dreta, en flanqueig ascendent, fins que trobem els parabolts i la placa penjada amb el nom de la via. Cal parar compte a no confondre la línia d'assegurances que queda just davant d'on acaba el darrer llarg, que es tracta d'una altre via més difícil.\nEl quart llarg comença amb un passatge capriciós que es pordria evitar per qualsevol banda, però com que d'escalar es tracta l'aperturista ha decidit que per aquí. Una placa anuncia el nom de la via (potser va obrir després els llargs d'abaix?). Uns metres després d'aquest pas que fa tibar, tot torna a ser placa tombada fins a la reunió. 45 m 5a.\nEm toca a mi continuar amb el cinquè llarg. Uns metres amunt i de seguida comença el flanqueig a l'esquerra. A la major dificultat aparent per tractar-se d'un flanqueig, cal afegir el canvi d'aspecte i color de la roca, que sembla moll aperò no ho és. Sense més problemes que els psicològocs faig aquests 50 m de IV+ fins al replà on s'ubica la reunió; per cert, aquí la llargada de les tirades ja comença a fer la guitza per les giragonses i els fregaments; menys metres hauria estat bé.\nEl sisè llarg torna a flanquejar a l'esquerra per a acabar enfilant una bonica placa i fer reunió en un nou relleix. 45 m, IV.\nSetè i últim llarg. Tot i que la ressenya marca un grau de 5a, aquest llarg és marcadament el més difícil de la via. A mesura que avanço la paret es va posant vertical. La roca continua sent excelent, però la vegetació i la terra fan patir de valent en els últims metres, quan els peus son en adherència i la terra va empolsinant la paret. Les bagues que pengen d'un parell de parabolts denoten aquesta dificultat i permeten tibar-hi; tot i així m'en surto utilitzant-les només per a assegurar-m-hi.\nDel llibre del Larretxea i del de Dulac i Testas, sense permís.\nSortim a la cresta, uns metres al nord del cim. Ens hi atansem, i descendim ara cap al sudoest, a buscar un coll amb una geologia característica que ens permetra baixar caminant, o quasi reptant, cap a la vall d'on veniem. Efectivament el tram dessota el coll és una sorra originada pel dèbil granit que s'esmicola només tocar-lo; el resultat és una grava relliscosa que segons com millor baixar corrent sense pretendre aturar-se.\nVal avall contemplant el Roc Blanc, objectiu remot de canals hivernals, tornem al cotxe i cap a casa.\nRoc Blanc cara nord. Les línies es dibuixen soles.\nEtiquetes de comentaris: alta muntanya, Arieja, escalada, França, Pirineu\n'Secouristes' a la vall de Cadí, Canigó.\n28 d'agost del 2013.\nDe Casteil en amunt, el riu Cadí baixa molt engorjat, entre un laberint d'agulles granítiques amb canals entre elles, el recorregut de les quals recorda Montserrat però amb granit enlloc de conglomerat, i castanyers enlloc d'alzines. El constant i fort soroll de l'aigua, però, ens trasllada inmediatament on som, el Pirineu, tot i que diferent del que estem acostumats.\nEl Petit Yosemite, a la vall del riu Cadí, i el riu.\nPer a accedir al punt de la vall del Cadí on es troba la roca anomenada Petit Yosemite, prenem la carretera al coll de Jou i continuem per la pista de Meiralles fins a l'aparcament de La Rande.\nCaminar pel fons de la vall amunt és impossible. Arribats a cert punt la vall s'engorja i només hi baixen els barranquistes.\nDes de l'esmentat aparcament el camí és molt evident mapa en ma, fins que arriba al riu Cadí, on una passera metàl·lica el travessa. Abans de la passera, resseguim riu avall pel seu marge esquerra hidrogràfic, fins que les fites demanen de travessar-lo, just en un punt on l'aigua llisca sobre una gran llosa plana.\nTravessat el riu, seguim uns metres aigues avall fins que trobem la paret, amb una feixa que enfila en diagonal cap a peu de via, on trobem els primers parabolts.\nPrimer llarg des de peu de via.\nEl primer llarg se m'atravessa només de veure'l. Es tracta d'un inici per placa amb poca presa i flanqueig a l'esquerra fins a la reunió. El fa la Silvia. 25 m de V.\nEl segon llarg també serà per a ella. Comença amb un diedre plaent i avaba amb un pas una mica més dificil poc abans de la reunió, després de superar un sostret menys complicat del que aparenta. 30 metres.\nSeguim amb la mateixa tònica, i és que veig que si no començo m'arronço i no m'atreveixo. El tercer llarg passa sota un altre sostret i entra en una mena de canalera amb graons que és una delícia. 40 metres més.\nLa canalera continua ara més tombada i surto jo. Quart llarg, 30 metres. El cinquè llarg és una grimpada per la roca mare, tombada, fins a fer reunió en un pi i un parabolt.\nAcabo la via amb el sisè llarg, més l'estil de l'alta muntanya, format tot ell per un diedre que es va posant dret fins al capdemunt de l'agulla. Així doncs, la primera meïtat és més tombada, fins a una inflexió del terreny amb un pi característic. Dos pitons protegeixen la primera meïtat, i dos més la segons; afegint-hi un parell d'encastadors i llaçant un parell d'arbres trobo que n'hi ha prou\nSom quasi al capdemunt de l'agulla. Hi pugem i en baixem a peu, tot i que dos parabolts nous despisten, però el retorn l'hem d'emprendre des del pi de l'última reunió.\nDes d'aquest pi flanquegem pel nord el monolit cimal de l'agulla i anem baixant cap a l'evident coll. Des d'aquí descendim en flanqueig cap al sudest, seguint la fressada del corriol i les marques vermelles pintades en els pins (compte a no confondre's i baixar cap a l'oest, molt evident també però que mena a un punt del riu sense sortida).\nCastell des de dalt de l'agulla.\nAmb una millora del temps i un ascens de les temperatures, marxem a seguir amb el granit de la veïna Capcir, concretament al Donassà, políticament ja l'Arieja.\nEtiquetes de comentaris: Conflent, escalada, França\nPlaent normal al Pilar de Sant Martí (de Canigó).\n27 d'agost del 2013.\nDel mal temps de la freda comarca del Capcir baixem a terres més mediterrànies a la recerca del sol, sense deixar el granit, i a fe de deu que el riu Cadí, que baixa del Canigó i no de la serra del Cadí, ofereix de tot per a l'escalador, endemés d'un clima agradable.\nEns instalem al camping de Casteil i des d'allà anirem fent incursions a la vall.\nEl primer dia tastem les vies esportives que hi ha al peu del Pilar de San Martí, sota Sant Martí de Canigó. L'accés requereix caminar només deu minuts, o sigui que ja em direu.\nComencem per vies una mica brutes de molsa, que creix esperonada per l'ombra del castanyers. En principi ens costa confiar l'adherència dels peus a una roca que demana de coneixer-la, com tota, i que ben poc hem tastat, sobretot en parets baixes enmig del bosc; les alçades granítiques pirinenques no tenen res a veure.\nQuan la musculatura diu prou i l'estomac demana, pleguem.\nL'endemà tornem al mateix lloc amb l'intenció d'escalar tot el pilar per la seva via normal.\nRessenya del llibre 'Escalada en el Pirineo Norte' de Xabier Laretxea (sense permís)\nEl primer llarg de la via puja per una mena de graons que trenquen la paret en diagonal, entre diverses vies esportives. Les assegurances en principi son uns anclatges químics, però hi ha de tot per tot arreu. A diferència d'una cordada que ens precedeix, fem la reunió on toca, doncs també n'hi ha un parell més que fan dubtar.\nEl segon llarg surt cap a l'aresta, amb menys dificultats de les que aparenta. La reunió es fa al cap de 30 m en un castanyer.\nEl tercer llarg comença a tombar una mica i la dificultat baixa, sempre en torn al IV. 45 metres i reunió em un roure. A mig llarg l'equipament deixa de ser a base de químics i comencen els parabolts, sempre massa abundants.\nComença el quart llarg caminant i travessant uns blocs, fins que la paret es torna a posar dreta, amb passos de V, sempre plaents i molt assegurats. 35 metres. La reunió queda ben extranya, amb un parabolt i dos pitons. És ben curiós el contrast entre l'abundant equipament al llarg de la via i les reunions que aprofiten arbres, pitons, etc.\nCinquè llarg més continuat i sostingut, potser el més escalador de la via, però en la línia dels demés, per a no patir i gaudir. Arribem al capdemunt de la paret. Reunió en un parabolt i un matoll després de 35 metres.\nEl sisè llarg remata la via, tot en flanqueig per la cresta que uneix la paret a la muntanya. A la cara nord s'hi amaguen les vies de veritat per als habituals del granit.\nArribem així al bosc i cap avall pel corriol marcat amb fites i fresat per la concurrència.\nDemà més, més lluny i més difícil.\n'Sauvage' al pic de la Camiseta el Donassà, l'Arie...\nVoltant el Crabèra més del compte


El meu bebè no va passar la prova daudició, ara què? | CAT.burnbrightlove.com\nEl meu bebè no va passar la prova daudició, ara què?\nQuan Harry era un nadó, jo pensava que era el millor pare mai. Ell era tan relaxat; Jo podria prendre en qualsevol lloc - fins i tot llocs sorollosos que farien altres nadons ploren!\nResulta que jo no era un geni de la criança. Harry era sord.\nCada estat i territori als Estats Units ara tenen programes de detecció i intervenció primerenca de l'audició. Cada programa és diferent, però els fonaments són els mateixos. La prova inicial pot ocórrer tan d'hora com als pocs dies després del part. És ràpid i fàcil. Ho vam fer en una revisió regular quan Harry era una setmana d'edat. Sons suaus es van jugar a les orelles, i la resposta de les orelles Es va mesurar i registrar.\nEll no va passar.\n"No es preocupi", va dir la llevadora. "El ventilador aquí és sorollós, s'obté una gran quantitat de falsos positius. Vostè no ha de fer més proves si no vol ".\nPerò ho vam fer. Per a la prova següent, vam anar a una unitat de salut pública. Per ser honest, la raó principal que vam fer va ser veure al nostre nadó amb elèctrodes al cap. Molt ciència ficció-i - l'oportunitat de mirar dins la seva petita ment! Més o menys.\nHarry no passa aquesta prova, tampoc. "No es preocupi!", Van dir. Harry estava superant un refredat; ell és molt exigent i no es conformaria. La seva audiència era probablement molt bé.\nEl següent pas va ser un audiograma en una cabina insonoritzada en un hospital.\nAixò no va ser divertit. Per obtenir resultats precisos, se suposava que dormir a través d'ell. Per assegurar que dormia, se suposava que havia de mantenir als 3 mesos d'edat, Harry desperta durant quatre hores seguides abans de la prova, i no donar-li de menjar. Recordo la mirada desconcertada que em va donar com em empenyien despert en el camí a la cita: "El que dóna, mare? La majoria de la gent wanttheir nadó per menjar i dormir! "Ell ha d'haver pensat que estava boig. O simplement significar.\nFins i tot després de fallar els dos projeccions, la notícia que era sord va ser una sorpresa total. Em va donar les respostes correctes a totes les preguntes que el audiòleg li va preguntar - "Ha tingut un embaràs 'normal'? estaves malalt? "No i no. "Va tenir un part 'normal'? Respon a la seva veu? Es balboteig a si mateix? "Sí! I tant que sí! No obstant això, els resultats de les proves eren innegables - ell és sord.\nVaig plorar al cotxe de camí a casa.\nQuan vostè és un nou pare que no ha dormit bé en mesos, de manera que les decisions importants de la vida no és d'enormes proporcions en absolut, oi?\nHi ha dues opcions bàsiques per triar - la tecnologia i la teràpia de la parla escoltar o aprendre el llenguatge de signes. Triem per cobrir les nostres apostes i fer les dues coses. Per si de cas.\nDesprés va venir la possibilitat de triar entre audiòfons i cirurgia d'implant coclear. Aquesta decisió va ser presa per nosaltres; Harry ho va fer força bé amb les ajudes que no necessiten la cirurgia d'oïda. Francament, em vaig sentir alleujat. Mai podria fins i tot reduir les seves petites ungles sense entrar en pànic per la pèrdua de sang, de manera que la idea de qualsevol tipus de cirurgia era molt més del que podia manejar. Harry ha fet servir audiòfons des que tenia 4 mesos d'edat. Envolten al nas, amb un motlle fet a mida d'ajust que s'enganxa a la dreta a l'interior. Ell els treu la son. Bono: Vostè pot ser tan alt com vulgui, i no preocupar-se per despertar el nadó!\nLa següent parada va ser el patòleg de la parla i llenguatge. Semblava una bogeria prendre un petit nadó a "teràpia de la parla" quan ell era massa petit per parlar, però principalment era per a nosaltres els pares aprenguin com ajudar-lo, assegurar-se que estava exposat a una gran quantitat d'idiomes i verificar el seu desenvolupament com ell envellien.\nHarry va fer "Llenguatge a través del joc" amb un patòleg de la parla i llenguatge durant una hora a la setmana durant quatre anys. A ell li va encantar! Des del seu punt de vista, era jocs i històries. Tenia dificultat per escoltar sons d'alta freqüència com a S, M, i SH (també conegut com els sons de quatre lletres i paraules), així que llegir un munt de llibres il·lustrats sobre serps relliscoses que llisquen suaument sobre la sorra i Freddy la granota captura de 54 mosques.\nTambé vam veure un consultor de la llengua de signes cada setmana per ajudar a tota la nostra família a aprendre el llenguatge de senyals americà. Tot i que Harry va resultar ser un noi xerraire, m'alegro d'haver après ASL. La majoria dels audiòfons no són resistents a l'aigua, per la qual cosa ha de llevar-les per a la natació i banys. I de vegades es perden. I en ocasions es necessiten reparacions. Un cop, es va empassar una de les seves motlles (en un cap de setmana llarg, és clar). Ho portem a la sala d'emergència en estat de pànic. "No cal preocupar-se", van dir. "Ell va a passar en un parell de dies, i després es pot rentar-lo i tornar a utilitzar." Um, brut. El tenim un de nou al seu lloc.\nVam tenir molta gent ens diu que les nostres opcions eren errònies. La gent pot ser molt apassionat sobre per què és important onlydo parla o el llenguatge de signes onlydo. M'agradaria simplement assentir amb cura i dir, "Hmm, vaig a tenir a veure en això", i canviar de tema. Igual que qualsevol decisió de ser pares, que depèn de les necessitats de l'infant, i cada nen és diferent.\nAra, Harry és gairebé 10. Li costa de vegades amb ser diferent i tenir coneixen pregunten, "Quines són aquestes coses a les orelles?" A vegades se li envia a manera de Hulk-ruptura violenta, que és divertit tenint en compte que Lou Ferrigno, també conegut com Hulk de 1970, créixer l'ús d'audiòfons també (es va ficar al culturisme com una forma de fer front als agressors). Jo estava encantat de trobar guardonat memòria gràfica de Cece Bell, "El Deafo", que relata les seves experiències en créixer sords. Quan l'hi vaig donar a Harry per al Nadal, va mirar amb escepticisme i es va traslladar a desenvolupar el següent regal. Però més tard aquest dia, el vaig trobar llegir-lo. Probablement va llegir tres vegades durant les vacances de Nadal.\nEl vaig llegir també. Encara m'agradaria veure l'interior de la seva petita ment d'alguna manera. Sabent que el seu fill tindrà una experiència molt diferent del món és difícil acostumar-s'hi.\nLa gent pensa que tinc un bebè de disseny perquè he triat el seu donant desperma\nEls noms del bebè inspirats per Halloween van ser per a tots els fanàtics clàssics de terror\nSophie la girafa no és lúnica joguina amb motlle a linterior\nCotxes tant tu com el teu adolesc volem conduir\nNikki va tirar els anells durant el nou any amb la foto despessor nu desbordant\nUn nen amb vitiligo es troba amb gos amb vitiligo\nFaci-ho tu mateix, receptes de llimona, els nens els encantarà fer-vos un embolic\nQuè causa els problemes digestius en els adolescents?\nEl meu fill està obsessionat amb la paraula poop\n4 lliçons que el seu fill pot aprendre dajudar amb el sopar dacció de gràcies