Inici Temes Dones La vida de Carme Ballester, la vídua de Lluís Companys\nAnna Sàez (text) / Oriol Dueñas (assessorament)\n1 Una activista en defensa dels drets de la dona\nCarme Ballester i Lluís Companys\nÒrfena de molt jove, Carme Ballester treballava de dependenta en una botiga de la família Broggi. Gràcies a aquesta família es va començar a interessar per la política militant a Estat Català, partit que més tard s’integraria a Esquerra Republicana de Catalunya (ERC).\nBallester era una activista en defensa dels drets de la dona, des d’una perspectiva republicana, d’esquerres i independentista. Ella i el seu primer marit, Joan Duran, havien estat molt implicats en Estat Català. Al Casal d’Esquerra de la Gran Via de les Corts Catalanes, ell hi feia de tresorer, i ella era la vocal i màxima responsable de la secció femenina de l’entitat. Participava en mítings, de Sabadell a Santa Fe del Penedès, de Mataró a Reus i a Igualada, del barri del Clot al del Poblenou de Barcelona... La seva prometedora carrera política va quedar estroncada quan es va casar amb Lluís Companys, però era feliç.\n2 El casament amb Lluís Companys\nCarme Ballester en una imatge del 1938 davant la Conselleria de Finances\nBallester va conèixer Companys uns anys abans que esclatés la Guerra Civil. Probablement la parella es va trobar quan Ballester, acabada de separar, va anar a viure amb el seu germà en un pis de Sants propietat de Lluís Companys. La seva relació amb el president va sortir a la llum pública arran dels fets del Sis d’Octubre del 1934, quan ella, tot i la presència dels militars, es negà a abandonar el Palau de la Generalitat.\nPer poder-se casar, Companys es va separar de la seva primera esposa, Mercè Micó. No va ser una boda de conte de fades. Feia gairebé tres mesos que havia esclatat la guerra i ja s’havia vessat molta sang! Passaven cinc minuts d’un quart de sis de la tarda del 5 d’octubre del 1936 quan el jutge Sever Gibert Piera la va convertir en l’esposa de Lluís Companys al Palau de la Generalitat, amb el conseller de Cultura, Ventura Gassol, i Manuel Companys, germà del president, com a testimonis.\nBallester estimava amb bogeria Lluís Companys i se sentia molt còmoda en el paper de primera dama de Catalunya, un rol que ningú abans que ella havia assumit. La notorietat de Ballester, però, no va ser ben rebuda per tothom. Alguns li deien despectivament 'la Pompadour', fent referència a l’amant més cèlebre del rei francès Lluís XV. I és que si un nom de dona havia circulat en els cercles polítics de la Barcelona dels anys trenta era el de Ballester, sobretot pel seu 'affaire' amb el creador de les Joventuts d’Esquerra Republicana (JEREC) i futur comissari d’Ordre Públic de la Generalitat, Miquel Badia, el 'Capità Collons'. Les seves trobades sexuals, suposadament d’alt voltatge, eren la tafaneria més comentada en certs ambients\nEl rumor: Companys va desencadenar els fets del Sis d'Octubre per impressionar Ballester\nDe fet, i arran dels fets del Sis d’Octubre, el rumor que va córrer va ser que Companys havia revoltat la Generalitat per impressionar Ballester; per demostrar-li que ell també era catalanista... com Badia! Una llegenda que el mateix Tarradellas, més endavant, contribuiria a estendre. Quan li demanaven una explicació per la deriva nacionalista de Companys es limitava a respondre un lànguid: “Cherchez la femme” (busqueu la dona).\nNo hi ha proves fefaents de la influència de Ballester sobre el president, ni tampoc sobre la teoria que la mà del president pogués estar rere els anarquistes que van assassinar Miquel Badia i el seu germà l’abril del 1936. Les dues úniques certeses són que Companys cessaria del càrrec Badia i que la seva relació amb Ballester sortiria a la llum pública arran dels fets del Sis d’Octubre.\n3 El seu paper com a primera dama\nDesprés d’haver-se-la vist acompanyant Companys en el lliurament de la bandera de la Columna Macià al tinent coronel Bosch, en el partit de futbol que es disputaven les seleccions de Catalunya i València a l’estadi blaugrana de les Corts, en els concerts de Pau Casals al Liceu, en la rebuda de la flota republicana amarrada al Port de Barcelona... el 3 de juny del 1937 faria el seu primer acte públic a títol individual coincidint amb un homenatge a les víctimes del bombardeig de Gernika. Carles Gerhard, comissari de la Generalitat a Montserrat, la retrata a les seves memòries com una dona “brava de temperament”. “Sabia el que volia i hi anava de dret. Petita d’estatura, agraciada de formes, cabell d’un ros or magníficament pentinat, cutis fresc i fi, boqueta menuda i ben tancada i grans ulls amb reflexos metàl·lics, era tot un caràcter”.\nPresidenta honorària de La Dona a la Rereguarda\nBallester era presidenta honorària de La Dona a la Rereguarda, col·laborava amb el Comissariat de Propaganda dirigit per Jaume Miravitlles, sobretot en aquelles activitats solidàries que ajudessin a mitigar el sofriment dels nens. La guerra, però, mostrava la seva pitjor cara i el matrimoni s’havia de refugiar sovint al monestir de Montserrat.\nLes crítiques pel viatge privat a París i Brussel·les per visitar el fill malalt de Companys\nEn aquest temps d’incertesa, un viatge privat a París i Brussel·les per anar a visitar el fill malalt de Companys li va donar oxigen. El Lluïset, com deien familiarment al fill del president, estava ingressat en una clínica psiquiàtrica que costava molts diners des que se li havia diagnosticat hebefrènia catatònica, un tipus d’esquizofrènia greu i progressiva.\nLes fotografies que va publicar la premsa francesa la mostren radiant, amb un abric de pell i un pom de flors que li van regalar les autoritats franceses que els van rebre a l’estació d’Orsay. Aquelles fotos van donar munició a l’enemic. La premsa franquista va publicar que Ballester s’havia gastat 18.000 francs en roba durant el viatge.\nRetrat del president Lluís Companys Wikimedia Commons\nEl 3 d’abril del 1938 els franquistes van ocupar Lleida i van abolir l’Estatut d’Autonomia. Va ser un cop dur per a Companys. En aquells moments, la caiguda de Barcelona semblava imminent: ella havia de marxar. El 6 d’abril del 1938 va creuar la frontera amb la filla del president, Maria; l’esposa de Josep Tarradellas, aleshores conseller primer, i altres familiars d’alts càrrecs de la Generalitat.\nEl retrobament amb Companys, un any després\nBallester no s’hauria imaginat mai que seria el seu darrer dia a Catalunya. Tampoc no comptava que tardaria un any a tornar a veure el seu marit. Incomprensiblement, Franco va decidir posposar l’avanç sobre Catalunya i dirigir-se cap a València. L’agonia es perllongava. Finalment, el 24 de gener del 1939 Lluís Companys també va partir cap a l’exili. Dos dies després, s’ocupava Barcelona.\nCompanys i Ballester es van retrobar a París el 9 de febrer del 1939. Començava un període d’incertesa. El president va recomanar a la seva filla Maria, casada amb Hèctor Gally i mare d’un nen petit, que s’embarqués cap a Mèxic, perquè semblava més segur. El president, per la seva banda, va decidir establir-se a La Baule, a la Bretanya (França). El parlamentari d’ERC Joan Casanella es feia càrrec del lloguer d’una petita casa que el matrimoni ocupava amb un nebot de la Carme, Francesc Ballester, i una serventa lleidatana que els acompanyava. La dona de Companys es va començar a fer càrrec aleshores del Lluïset.\n5 La detenció i l'afusellament de Companys\nQuan els nazis va assetjar París, l’equip mèdic de la clínica on hi havia el Lluïset va traslladar els interns, però enmig del caos d’un bombardeig el fill del president es va perdre. La desaparició del noi va trasbalsar tots els plans. El matrimoni va prendre la decisió de no abandonar La Baule fins que no se’n tinguessin notícies. Seria massa tard. El vespre del 13 d’agost de 1940, cinc membres de la policia militar alemanya van escorcollar sense miraments l’immoble, van confiscar els 70.000 francs que tenien estalviats i es van emportar detinguts el president i el seu nebot. Ballester va tenir esma d’amagar unes joies i el penjoll d’or de la presidència de la Generalitat. “Comprenguin el meu estat d’ànim dels moments, i sola, amb 10 cèntims a la butxaca”, escriuria la mateixa Ballester en una carta datada a finals dels anys seixanta dirigida al govern alemany per poder demanar una pensió com a víctima del nazisme.\nL'última vegada que veu Companys\nLa situació era dramàtica, però no va perdre el coratge. L’endemà mateix es va traslladar amb bicicleta a la Kommandatur alemanya, on li van dir que no saben res del seu marit. Ja marxava quan un francès li va dir, discretament, que anés a Ville Caroline. Així ho va fer. Els soldats li van barrar el pas, però “amb signes els vaig donar a entendre que jo tenia un rendez-vous (trobada) amb un oficial” i va aconseguir entrar on era Companys. Ja se l’emportaven. “Vaig córrer cap a ell, però l’oficial em va agafar pel braç per treure’m a fora. No vaig posar-hi resistència. Sols vaig cridar: ‘Lluís!’. Ell es va girar cap a mi i em va fer un signe amb la mà volent dir: ‘Fuig d’ací!’. Ja no el vaig veure més.”\nBallester s'assabenta per la ràdio de l'afusellament de Companys\nElla no es va rendir. Va escriure al mariscal Pétain, a l’arquebisbe de París i, fins i tot, a l’ambaixador espanyol suplicant que intercedissin pel seu marit, però tot fou debades. La resta de la història és prou coneguda. Jutjat per un consell de guerra sumaríssim, Companys va ser condemnat a mort a Barcelona el 14 d’octubre del 1940. Abans que s’executés la sentència va tenir temps d’escriure una carta a la seva filla Maria i dues a la seva esposa. Ballester encara no havia rebut la llarga carta d’amor quan el 16 d’octubre va sentir per la ràdio que el seu espòs havia estat afusellat. Es va desmaiar.\n6 La recerca del Lluïset, el fill malalt del president, i el trasllat a París\nLa vídua de Companys no es podia permetre el luxe de plànyer-se. Estava sense un cèntim, lluny de casa, i amb el Lluïset desaparegut. Trobar el noi va ser la seva prioritat. Va inserir anuncis breus en diferents diaris fins que el prefecte de Llemotges li va enviar una targeta postal informant que un jove que responia a la descripció era en un centre psiquiàtric de la ciutat. Es veu que, després del bombardeig, el jove va divagar per les carreteres fins que les autoritats franceses el van incorporar a una companyia de treball per obrir trinxeres. El Lluïset s’hi negava. Després d’unes quantes pallisses, un metge s’adonà de la seva malaltia i el portaren a un psiquiàtric de Llemotges. Ballester, que no havia tingut fills propis, es va escriure amb Maria Companys perquè estigués al cas del que passa. “Sou els fills del meu home i del meu tot”, li diu per carta. “Me l’he estimat [a Companys] com ja no es podia fer més [...] si creus que és suficient perquè em guardis l’afecte i el respecte, ell t’ho agrairia des de l’altre món.” I afegeix que lamenta no ser la seva mare biològica perquè “així em quedaria alguna cosa seva”.\nEl trasllat a París per estar més a prop del Lluïset\nA mitjan 1942 Ballester pren la decisió de deixar La Baule i traslladar-se a París. És més pràctic per anar a visitar el Lluïset a la clínica, i també és una manera de passar pàgina. Des de la capital francesa contacta amb Josep Tarradellas. Seria l’inici d’una llarga relació epistolar i personal amb el futur president de la Generalitat que duraria fins a la mort de Ballester el 1972 (podeu llegir-ne algunes, a aquest article del web). Bàsicament, la vídua de Companys li demanava ajuda econòmica. Per a ella i per al Lluïset. També li explicava les seves penúries de l’exili, el seu carteig amb Maria Companys, les visites que rep, els actes que organitza... Li han matat l’home, però conserva intactes les forces. Creu fermament que derrotant Alemanya caurà la dictadura franquista i decideix passar comptes amb els assassins de Companys. És per això que s’implica en la Resistència francesa.\n7 La col·laboració amb la Resistència francesa\nRetrat del general Charles de Gaulle de l'any 1942 Wikimedia Commons\nEn algun moment entre el 1942 i el 1944 s’allista a la xarxa del coronel Lizet, pseudònim del general De Marguerittes, i més endavant també col·laborarà amb l’organització del general Delestraint —dos destacats resistents francesos que participaren de forma decisiva en l’alliberament de París. La seva tasca consistia a auxiliar perseguits per la Gestapo, molts d’ells jueus, fos amagant-los, alimentant-los o ajudant-los a passar d’una zona a l’altra o fins i tot cap a l’estranger. Havia de ser molt prudent, perquè tot i que vivia al districte XVI, un barri benestant on els alemanys no comptaven trobar-hi enemics capaços de jugar-se la vida, sospitava que la policia secreta nazi la seguia i la vigilava, cosa que es demostraria absolutament encertada.\nReconeixement de les autoritats franceses\nEl seu valor seria recompensat després de la guerra. Per la seva destacada actuació, li donarien dues medalles de coure que es conserven a l’Arxiu Nacional de Catalunya i que tenen gravada la inscripció següent: “LIBERATION DE PARIS. LE COLONEL LIZÉ A SES COMPANGNONS D’ARMES. 19-28 D’AOUT 1944. MME COMPANYS”. A la desfilada de la victòria que anava del pont de Neuilly fins a la Concòrdia, Carme Companys, com es presentava aleshores, era a la tribuna oficial i quan De Gaulle va passar al seu davant, amb una gran senyera portada per republicans que anaven a prop seu, li van donar una gran quantitat de flors. Ella plorava d’emoció.\n8 Les tasques per mantenir viva la flama de Companys i de la Generalitat a l'exili\nNota de Carme Ballester al llibre 'Des Saints', un dels records físics que va poder guardar de Companys\nA més de col·laborar en la Resistència francesa i de dedicar-se en cos i ànima al seu fillastre (el Lluïset), Ballester es va consagrar a preservar la memòria de Companys i a mantenir viva la flama de la Generalitat a l’exili. Una de les primeres coses que va fer després de l’alliberament de París va ser organitzar una missa en record del seu marit a la parròquia de Saint Honoré el 14 d’octubre del 1944. Restablir el seu honor, mantenir viva la flama de la Generalitat a l’exili i col·laborar amb el Comitè d’Ajuda als Republicans Espanyols es convertirien en una obsessió. A banda d’ocupar-se del noi. El Lluïset li feia preguntes. Feia molt que no veia el seu pare. La Carme inventava, no volia que patís més del compte, segons va escriure a Tarradellas. Li parlava de la seva germana i dels seus nebots, que vivien feliços a Mèxic.\n9 Les terribles penúries econòmiques i la mort del Lluïset\nEn les seves cartes a Tarradellas, Ballester va palesar les seves penúries econòmiques. “Per la pensió d’en Lluïset a la Maison de Santé pago 5.000 francs tot i que el pobret està en tercera classe.” O més endavant: “Una infecció a la cama obliga a amputar-li l’extremitat. Per l’operació m’han demanat 15.000 francs”. Tarradellas es commou. Comença a moure fils. Un dels primers ajuts oficials que va donar el Govern encapçalat per Josep Irla, qui com a president del Parlament havia assumit la presidència de la Generalitat, va ser destinar una pensió de 10.000 francs mensuals a Carme Companys i al fill malalt del president.\nAjut econòmic del govern basc\nConscient que el govern basc a l’exili disposa de més recursos que la Generalitat, el 17 de novembre del 1946 Ballester es va trobar amb el destacat membre del Partit Nacionalista Basc i exministre republicà Manuel Irujo. La vídua de Companys li va explicar que rebia uns diners de la Generalitat, però que eren insuficients, fins al punt que s’havia hagut de veure obligada a vendre’s la roba. El govern basc decideix ajudar-la amb 10.000 francs més. Ho fa com una inversió de futur. Companys era un símbol. “Su mujer será en Cataluña una persona respetable. Hay que tener presente que los años van ganando terreno en ella y que las canas dan respeto siempre.” Se sobreentén que encara era vista amb reticència.\nCanvia de pis, treballa en un taller de costura i neteja la llar de famílies adinerades\nLa vida a París era dura, sobretot als hiverns. De tant en tant, Ballester visitava el seu nebot a La Baule o era convidada pel matrimoni Tarradellas a Saint-Martin-le-Beau. Però els diners no li arribaven i Madame Companys no va tenir més remei que canviar de pis i buscar una feina que l'ajudés a cobrir les despeses. Sense estudis i exiliada no podia aspirar a un treball ben remunerat. La feina més estable era en un taller de costura propietat de Madame Catty, a la rue de la Pompe. La seva tasca consistia a portar encàrrecs a les clientes de la botiga i a fer de relacions públiques, aprofitant el seu passat de vídua d’un president afusellat per la dictadura franquista. Per completar els ingressos, es dedicava a netejar la llar de les famílies adinerades del barri. I al final del dia, visitava el Lluïset. Fins que el fill del president va morir. “Ha mort el meu pobre malalt i ha fet que tornessin a obrir-se les llagues i a remoure’s tot”, escriu Ballester a Ventura Gassol el 1956.\n10 La mort: sola i endeutada\nLa situació personal de Ballester es va complicar molt als anys seixanta. Les ajudes per part de la Generalitat eren cada cop més minses. Estava sola, endeutada i amb una salut precària perquè havia sofert dues crisis cardíaques. “Estimat Josep, estic sola a tota la casa, tothom sou fora de vacances. Els Chastagnier [?] varen marxar fa 14 dies, els vaig prometre que els enviaria els 2.350 francs que els dec. Tots els amics són fora. Moralment i físicament estic molt acabada. El meu nebot m’ha enviat poc per anar menjant. Fa dies que sols menjo llet en pols i biscotes, tot m’és igual”. Aquesta demanada desesperada de Ballester provoca una reacció en cadena. Des de les colònies d’exiliats catalans de França fins als casals catalans d’Amèrica, passant pel Consell Nacional de Catalunya de Josep M. Batista i Roca o el mateix mecenes Joan B. Cendrós, comencen a recollir diners. Fins i tot, l’aleshores ministre de Cultura, André Malraux, informa de la situació de la vídua de Companys al president de la República, que accedeix a fer-li arribar diners.\nLa indemnització del govern alemany com a víctima del nazisme\nLa solució definitiva als seus problemes econòmics es resoldria el 1970, quan va aconseguir una indemnització del govern alemany com a víctima del nazisme. Però ja no tindria temps per assaborir la tranquil·litat econòmica perquè moriria dos anys després, el 7 de març de 1972. Ballester havia deixat el funeral pagat, les esqueles per publicar a 'Le Figaro' i 'Le Monde' redactades i, fins i tot, havia donat l’ordre que no l’enterressin fins passats 10 dies de la seva mort per donar temps que s’hi desplacés gent des de Catalunya. La cerimònia no va ser, ni de lluny, tan multitudinària com ella hauria volgut. En aquest últim capítol el destí tampoc no li va jugar una bona passada.


El meu punt de vista – Pàgina 2 – La Salle Premià Report\nSi et quedes sense idees per ocupar el teu temps lliure, aquí tens unes valoracions de llibres, sèries i pel·lícules que et poden servir per aprendre i passar l’estona. Ambientades en diferents\nEl viatge de final de curs ha de ser especial\nAquest any, amb la Covid 19, està clar que tot ha canviat, tant a dins com fora de l’escola. Les aules s’han omplert de mascaretes, gels hidroalcohòlics, grups bombolla i distàncies de\nmaig 19, 2021 juny 19, 2021\nCriptomonedes: un perill o el futur de la humanitat?\nLes criptomonedes, també anomenades monedes virtual, són diners digitals. Això significa que no hi ha ni monedes ni bitllets físics, tot és online. Les criptomonedes es poden comprar amb una targeta de\nEl llibre escollit pel departament de llengües de l’escola La Salle Premià per treballar la comprensió lectora castellana ha sorprès gratament l’alumnat de 4t d’ESO Tempus Fugit és un llibre que ha\nLa celebració d’aquest any no es podrà fer presencialment com de costum sinó que es farà telemàticament Els Jocs Florals són un certamen que premia les composicions poètiques, les fa escoltar i


La literatura andorrana, la gran protagonista - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa literatura andorrana, la gran protagonista\nSant Jordi finalitza amb molts llibres nacionals venuts i les roses exhaurides a mitja jornada\n23/04/2021 (20:09 CET)\nSi hi ha una gran guanyadora aquest Sant Jordi, sense dubte és la literatura andorrana. Els títols ‘Carlemany i Andorra. Històries de la Carta Pobla, el document que va originar una llegenda’, d’Oliver Vergés, i ‘Paraula d’Andorra’, de David Paloma, han sigut els més buscats. Tot i això, també ‘Bestiari Pirinenc’, d’Iñaki Rubio i ‘Carrer del bosc’, de David Gálvez han sigut demandats a les llibreries. “En aquest dia la gent sempre tracta de remuntar les seves arrels”, comenten des de Llibre Idees.\nI aquesta afirmació sembla ser ben certa. Després d’un any pràcticament paralitzat, la gent andorrana no ha permès que la tradició mori. Han continuat acudint a les llibreries per buscar títols diversos i al seu gust. Fins a l’últim moment, les botigues han estat plenes de gent a la caça de les pàgines perfectes. A La Francesa, aquest 2021, han tingut una gran sorpresa, “sempre venem més literatura, però han vingut a buscar molts llibres infantils”. A La Llibreria, a més, han volgut destacar que, avui en dia, no existeix un ‘supervendes’, “potser s’emporten 300 exemplars d’un, però en venem mil de molts altres”.\n“Ha vingut gent quan ja no ens quedaven, però hem tractat que tots sortiren d’aquí encara que fos amb una flor artificial”\nA l’altra banda de Sant Jordi, a les floristeries, el balanç és més que positiu. Totes elles han exhaurit les roses a mitjan jornada. “Ha vingut gent quan ja no ens quedaven, però hem tractat que tots sortiren d’aquí encara que fos amb una flor artificial”, han explicat a la botiga Annabel. A Magnòlia les vendes també han sigut molt altes i, tot i que estan esgotats, s’han mostrat molt satisfets amb la diada. En totes les parròquies s’ha repetit el mateix patró i a Àngels Flors, a Sant Julià, també han esgotat tot el gènere.\nEn definitiva, sembla que la diada va recuperant l’esperança i va remuntant després d’una jornada trista al 2020. La gent ha tornat a sortir al carrer, s’ha apropat a les fires, ha buscat la seva rosa i ha comprat els llibres perfectes. Tot i que no ha sigut encara un Sant Jordi habitual, la normalitat no queda tan lluny quan es parla de tradició.


7/12/2012 05:28:00 p. m.\nEl vocable deriva del grec mytho (rondalla, paraula o història) i logos (estudi, tractat).\nConsisteix en un relat tradicional sobre els déus o els herois de l'antiguitat, que tenen caràcter ritual. Mentre que la llegenda és una narració tradicional basada en successos reals que van ser transformats per la fantasia popular.\nEls homes explicaven les estacions de l'any, les pluges, inundacions i sequeres. Els rajos, sismes i terratrèmols. La bellesa, l'amor, la guerra, la mort i molts altres misteris que no comprenien. Tots aquests enigmes i misteris van ser atribuïts als déus en forma de mites i llegendes.\nEls mites formen part del sistema de creences d'una cultura o d'una comunitat, que els considera històries vertaderes.\nFuncions dels mites:\nUna de les funcions del mite és consagrar l'ambigüitat i la contradicció: tindrà un significat diferent per al creient, per a l'antropòleg o per al filòleg i no té perquè transmetre un missatge únic, clar i coherent. La mitologia és una alternativa d'explicació enfront del món, recorre a la metàfora com a eina creativa. Llavors, els relats s'adapten i es transformen d'acord a qui els conta i el context en el qual són transmesos. Els mites són interpretables, però no modificables.\nAutoritat: ningú no ha inventat cap mite. El mite no és d'origen humà; ha estat inspirat pels déus, escapa a tots observació possible, exclou el debat. És a més una herència tramesa pels avantpassats i inclou la seva experiència de la vida.\nCreença: el mite expressa i mostra més que no demostra, demana fe i qui no en participa (Sòcrates, per exemple) és digne de ser exclòs de la comunitat, acusat d'impietat.\nForça: el mite tendeix a expressar situacions al nivell del terrible. Hi ha alguna cosa de brutal en els orígens d'una ciutat, d'una nissaga, etc. que només pot ser narrat de manera indirecta, com per al·lusions i que només entendran els qui estiguin preparats per fer-ho.\nSaviesa: el mite tot ha de quedar explicat, no hi ha lloc per al dubte, ni per al debat. La saviesa se situa més enllà de la raó, perquè la raó pot ser discutida i contrastada, mentre el mite es malfia de la raó i no pregunta mai per què.\nComunitat: el mite reuneix els membres d'un grup al voltant d'unes certeses bàsiques i incontrastables que identifiquen un grup (la seva "saviesa"). El mite estableix les veritats compartides, implícites, més enllà de tot debat: és la veritat en comú d'un grup.\nImmobilisme: el mite ha de ser repetit continuadament al llarg del temps per tal que sigui eficaç. La transmissió ha de ser íntegra, perquè la comunitat només el té en dipòsit i, per tant, no el pot modificar. Si es canvia o es modifica, la seva força s'esvaeix.\nSentit: el mite demana que algú (sacerdot, xaman, ...) n'interpreti el sentit, és a dir, cal que el faci adient a les circumstàncies concretes que viu la col·lectivitat. No tindria sentit un mite sense una comunitat que l'està escoltant, que el ratifica i l'adapta a les seves necessitats. Explicant el mateix, el mite s'entén diferent o es copsa en un altre sentit quan les circumstàncies canvien.\nQuan apareixen moltes possibilitats diferents a l'hora d'interpretar un mite, quan no tothom està d'acord sobre el seu significat, llavors podem dir que apareix la filosofia.\nClasses de mites que podem treballar a l'aula:\nMites cosmogònics: proven d'explicar la creació del món. Són els més estesos universalment i també dels que n'existeixen més. Sovint en aquestes narracions hi apareixen gegants i titans que agraden molt als més menuts.\nMites teogònics: relaten l'origen dels Déus.\nMites antropogènics: narren l'aparició de l'ésser humà, que pot ser creat a partir de qualsevol matèria: viva o inerta. Els Déus li ensenyen a viure sobre la Terra i normalment, aquestes narracions, estan vinculades als mites cosmogònics.\nMites etiològics: expliquen l'origen dels éssers vius, les coses, les tècniques i les institucions.\nMites morals: expliquen l'existència i la diferència entre el bé i el mal.\nMites fundacionals: expliquen com es van fundar les ciutats per voluntat dels Déus. Un exemple és la fundació de Roma per dos bessons, Rómulo i Remo, que van ser alletats per una lloba.\nMites escatològics: anuncien el futur, la fi del món. Continuen tenint una àmplia audiència avui en dia. Aquests mites comprenen dues classes principals, segons l'elements que provoqui la destrucció del món: l'aigua o el foc.\nSovint estan vinculats a l'astrologia. La imminència del final s'anuncia per una major freqüència d'eclipsis, terratrèmols i tota classe de catàstrofes naturals que terroritzen els humans.\nLes categories de personatges del mite inclouen, entre d'altres, l'heroi cultural, déu que mata o que es envejós, mare terra, gegants, etc. Un dels mitjans més comuns de classificació és mitjançant la utilització d'oposicions binàries. Zeus i els titans, blanc i negre, vell i jove, alt i baix, etc. són les característiques que reflecteixen la necessitat humana de convertir diferències de grau en diferències de classe.\nDiferències entre el mite i altres tipus de narracions:\nMite i conte popular: mentre que els primers es presenten com a ficcions, els segons es plantegen com a històries vertaderes. Varia també la funció: el mite és essencialment etiològic (clarifica com es va arribar a una determinada situació) mentre que el conte popular transmet valors. A més a més, la trama dels contes populars tendeix a ser senzilla, mentre que els mites formen part d'un entramat molt complex, en el que cada història està relacionada amb les demés per la recurrència de personatges, llocs, etc.\nFaula i mite: les faules es diferencies dels mites pels personatges: els de les faules són animals de conducta humana; els dels mites són Déus, herois i monstres. I també es diferencien per la seva funció: les faules contenen un missatge moral, que apareix recollit al final de les mateixes en forma de moralitat, mentre que els mites són etiològics.\nMite i llegenda: les llegendes es presenten, igual que els mites, com a històries vertaderes i sovint tenen una funció etiològica. Tanmateix, a diferència dels mites, succeeixen en un temps eral, històric, en llocs reconeguts per l'oient o lector i sovint amb protagonistes reals o històrics.\nUna mateixa trama pot aparèixer en un mite, un conte o una llegenda, depenent de com es presenti la història (com vertadera o fictícia) i quina sigui la seva funció (etiològica, didàctica, entreteniment...).


LA BONA VIDA: Amanida de Salmo amb Formatge de Cabra\nAmanida de Salmo amb Formatge de Cabra\nun xic de canonges\n200 grs de formatge de cabra (de canya)\nNetegeu els canonges i l'enciam, talleu aquest últim a trossos molt petits. Talleu el salmó fumat a trossets petits i el formatge a daus.\nCol.loqueu la verdura al fons del plat i , a sobre, el salmó i el formatge. Amaniu-ho amb la salsa que haurem fet. mesclan amb la batedora tots els ingredients.


Davant la Llei - PROSCENIUM\nDiuen que el vell Jeremies va morir lapidat a Egipte a mans dels propis conciutadans, a causa de les seves prediccions. I és que la seva missió era la de proclamar el decret de Déu sobre la destrucció de la ciutat i el temple; o sigui, la gran catàstrofe del Mont Sió. El pessimisme profètic de Jeremies no va ser acceptat i la creixen animositat contra ell el va portar a ser condemnat a mort i que el llencessin a una masmorra immunda. Que Bros de Romeo Castellucci comenci amb les paraules profètiques de Jeremies és l’anunci vehicular de la tragèdia i el pendiment.\nCom sempre Castellucci impacta partint d’una positura intel·lectual i freda, extrema, sonora i visual, allunyada de tot sentimentalisme i emoció. Més enllà d’un rebuig puntual a qualsevol escena el director aprofundeix en una reflexió moral de principis, al voltant de la Llei i la responsabilitat ciutadana, posant l’espectador davant la imatge grotesca d’un present horrible que hem normalitzat.\nEl protagonista de Bros és el cos de policia, convertint aquest en una mena de guinyol disgregat i compost per un grup d’éssers anònims amb uniforme policial, uns trenta, que reben ordres a través d’auriculars no visibles al públic. Allunyats de qualsevol compromís ètic o moral els policies compleixen les ordres que reben cegament, siguin les que siguin, absurdes, ridícules i violentes. Veiem així, de forma gràfica, la desaparició de la voluntat conscient de l’individu, l’eliminació del pensament crític i com s’escenifica l’alienació dels uniformats. I com que la Llei és una farsa, la comèdia esdevé la Llei. És la imatge exemplar, grotesca, del caràcter totalitari, res allunyat del nostre present.\nQue Castellucci, per a més inri, escenifiqui l’acció en una comissaria de policia i ens mostri la cara fosca de la Llei pot semblar agosarat; però, de fet, res aliè al ser català. En valoro l’interès que genera l’experiència, l’estètica i la il·luminació, sempre impecables i visualment impactants, marca de la casa. Potser m’hi sobra certa obvietat farragosa que un no espera d’un pensador escènic de tal categoria.\nDes d’aquí fem una proposta cultural, cívica i ecològica a l’alcaldessa Colau: tallar la Via Laietana i representar Bros davant la Prefectura Superior de Policia de Catalunya amb públic vip; o sigui, la BRIMO, els Mossos i la Guardia Civil.\nData i lloc: 19 de novembre de 2021\nIntèrprets: Valer Dellakeza i amb agents Luca Nava, Sergio Scarlatella i un equip de figurants


ERC esdevindria segona força a Barcelona i Guanyem entraria a l'Ajuntament, segons una enquesta del Periódico - VilaWeb\nDivendres 25.07.2014 00:09\nERC esdevindria segona força a Barcelona i Guanyem entraria a l'Ajuntament, segons una enquesta del Periódico\nXavier Trias tornaria a guanyar les eleccions municipals de Barcelona, però perdria entre tres i quatre diputats (passant de 14 a 10-11), segons el Baròmetre de Política Municipal elaborat pel GESOP per al Periódico. Per la seva banda, ERC --que estrenaria candidat, Alfred Bosch, podria arribar a quadruplicar la seva representació a l'Ajuntament, passant dels dos regidors actuals a 7-8, i esdevenint segona força. Ara, la suma de CiU i ERC no arribaria a la majoria absoluta dels 21 diputat.\nEl baròmetre també apunta que si Guanyem, la plataforma impulsada Ada Colau i diversos moviments socials, es presentés a les eleccions, obtindria entre 3 i 4 regidors, en detriment del PSC, que passaria d'onze regidors a sis, i d'ICV-EUiA, que si es presentés sense anar amb Guanyem obtindria un o dos regidors menys (de 5 a 3-4). En canvi, una coalició entre Guanyem i ICV-EUiA els portaria a esdevenir la segona força a l'ajuntament.\nTambé entraria a l'Ajuntament Ciutadans amb 2-3 regidors, i el PP perdria representació, de 9 a 6-7.


Maig, 2013 | naninavarro.com\nEl secretari de la Keim\nMaig 31st, 2013 nani\nAvui, hem anat a l’ illa de l elefanta. Arribar fins alla ens ha costat una hora en un barco que semblava que s anes a desmontar. Tot ple d indius, la Keim i jo. A l arribar, hem caminat una mica entre alguns micos agressius, pero hem aconseguit pujar fins a dalt de tot. […]\nBOMBAY, WELCOME !!!\nMaig 30th, 2013 nani\nMolta calor, humitat i gent que ens mira. Pocs estrangers, per no dir cap, al centre de Mumbai. Avui quan he vist a la Keim al darrere del vidre de l aeroport, he pujat 10 punts. QUE JA SOC AQUIIII !!!!! No puc posar accents en aquest teclat. Estem en un cyber molt cutre al […]\nMaig 27th, 2013 nani\nQuina ELEGÀNCIA. Ja que prou dramàtic és haver de deixar les coses d´un en un lloc desconegut enmig del no res, com a mínim que sigui un HOTEL, on saps que estaràn ben cuidades. La gent és molt graciosa. “El hotel para tus trastos”. ÓLE per aquell que ha pensat aquest lema per a un lloc […]\nMaig 26th, 2013 nani\nAhir per la nit estava al bar d´en Grzegosz, i vaig trobar-me al J, a l´E, al M. Quan vaig arribar tot just ara fa 7 anys a Varsòvia, en J em va venir a buscar al vespre al Sofitel i vem estar caminant pel barri vell. “ En Varsovia el aire es que es […]\nMaig 25th, 2013 nani\nDes de que neixem, la nostra vida va més o menys dirigida. Primer estudiar, després treballar, aquell que hi arriba, descansar, i al final, morir. Tot és d´una simplicitat extraordinària. Bé…, jo ara em trobo amb que ja he estudiat, que no tinc feina, i que de moment, obro un parèntesi de no sé quant […]\nQuè caaaaiiiiic !!!!!!!!!!\nMaig 24th, 2013 nani\nA Varsòvia. Avui, mentres veia com el camió marxava amb les meves coses cap a Barcelona, he sentit com alguna cosa dins meu perdia gravetat. En compte que això és molt delicat! I això també! Hi ha alguna cosa que no sigui delicada? En realitat… son coses. Amb elles o sense elles, jo em sento […]\nMaig 20th, 2013 nani\nAvui he rebut el visat i he sentit el canvi de vida a les meves mans. Ara estic preparant la mudança; de moment 3 caixes i sembla que estigui tot per fer. No em se avenir de la magnitut del canvi. Expectant i emocionada per allò que m´és desconegut…\nMaig 17th, 2013 nani\nAhir vaig tenir un dia prou curiós com per pensar-hi. Des de que em vaig aixecar que no vaig parar d´escoltar desgràcies vàries que li passa a la gent. No només producte de la crisi, que des de que estic aquí (fa dos dies) no deixo de sentir aquesta paraula repetidament, sinó també perquè en […]\nEl karma de Varsòvia\nMaig 14th, 2013 nani\nA Varsòvia, les finestres sense persianes em recorden al Dekalog de Kieslowski, quan el protagonista espia a la veïna per la finestra. Ara és de nit i l´edifi comunista juga amb els colors de les cortines. Varsòvia inhòspita, individualista, solitària, freda. Sento a dir sovint que aquí va morir molta gent d´una manera tràgica, i […]\nAvui, l´últim dia de feina\nQuins dies… Pensant, assimilant, impacient. M he de reconèixer la meva essència, naturalment lliure. I aquesta és la conseqüència dels meus actes. Avui he renunciat oficialment a ser traslladada a Madrid per treballar de directora internacional. Si… Clar que tinc vertigen…. Un dia em vas dir que obris la finestra, i quan va entrar l […]


L’hora dels adéus - Any 2001 - Articles\nAbel Antón (10)\nDemisse Wolde (1)\nGezahegne Abera (3)\nJavier Sotomayor (5)\nJesús Àngel García Bragado (6)\nManuel Martínez (6)\nMarta Domínguez (7)\nMartín Fiz (15)\nMichael Johnson (12)\nNiurka Montalvo (8)\nReyes Estévez (16)\nSerguei Bubka (6)\nCampionat del Món d´Atletisme (35)\nJocs Olimpics Sydney (43)\nReial Federació Espanyola d´Atletisme (6)\nEdmonton (Canadà) (3)\n125 lectures d'aquest article\nEl 2001 va ser l’any en què alguns dels grans atletes que havien marcat la dècada dels noranta van dir l’adéu definitiu a la competició. Cal destacar especialment els casos de tres atletes que es van retirar emportant-se els rècords del món en la seva especialitat. Es tracta del millor saltador de perxa de tots els temps, l’ucraïnès Serguei Bubka, que passarà a la història com el primer home que va franquejar la barrera dels 6 metres; d’un altre saltador mític, en aquest cas d’alçada, el cubà Javier Sotomayor i del corredor nord-americà Michael Johnson, rei indiscutible dels 200 i els 400 metres. A una altra escala, els corredors espanyols de marató Abel Antón i Martín Fiz, també van dir adéu a la competició i ho van fer conjuntament en l’anomenada marató\ndel Mil·lenni correguda a Madrid el 28 d’octubre.\nPel que fa a la competició, el 2001 va començar bé per a l’atletisme català, en proclamar-se Reyes Estévez subcampió mundial dels 1.500 metres el 10 de març als Campionats Mundials d’atletisme indoor celebrats a Lisboa. El migfondista de Cornellà va quedar darrere del portuguès Rui Silva i la medalla de plata obtinguda li va permetre recuperar la beca econòmica que la Federació Espanyola d’Atletisme li havia denegat l’any anterior, pels mals resultats assolits el 2000 la federació espanyola no li havia permès, a més, de\nparticipar als Jocs Olímpics de Sydney. Per la seva banda, l’atletisme espanyol va aconseguir dues medalles de bronze: la de l’atleta d’origen cubà Niurka Montalvo en salt de llargada femení i la del llançador de pes lleonès Manuel Martínez .\nManuel Martínez no va poder revalidar aquest èxit als Mundials a l’aire lliure celebrats a Edmonton, Canadà, entre el 4 i el 13 d’agost, ja que va quedar a tan sols 2 cm d’obtenir el bronze. Reyes Estévez tampoc no va repetir medalla i es va haver de conformar amb la cinquena posició. Només Niurka Montalvo va fer el doblet en obtenir novament el bronze en el salt de llargada femení. La corredora Marta Domínguez va aconseguir la plata en els 5.000 metres i Jesús García Bragado també va ser segon en els 50 quilòmetres marxa. Amb aquestes tres medalles, l’equip espanyol n’obtenia una menys que en els últims Mundials i es situava en la 24a posició del medaller, però augmentava el nombre de finalistes fins a 17. Es va confirmar així el mal moment de l’atletisme espanyol masculí, que el 23 de juny havia perdut, a Bremen, el dret a continuar disputant la Supercopa d’Europa, on participen les vuit millors seleccions del continent. La selecció femenina espanyola va estar a punt de pujar a la Superlliga, però finalment va ser superada per la de Polònia.\nEn general, els Mundials d’Edmonton no van ser especialment lluïts, ja que no es va batre cap rècord del món i només es van aconseguir 4 millors registres europeus, 63 plusmarques personals, 21 millors marques de l’any i 10 rècords del campionat. Els Estats Units van ocupar la primera posició del medaller amb 19 medalles, seguits per Rússia. Tampoc no va haver-hi cap gran figura que destaqués de manera inqüestionable, però la revelació de la competició va ser el jove etíop de 23 anys Gezahegne Abera , que va prendre el relleu dels grans corredors etíops de la dècada dels seixanta com ara Abebe Bikila i Mamo Wolde en esdevenir el primer corredor de marató que aconseguia guanyar aquesta prova en unes Olimpíades, les de Sydney, i en un Mundial, el d’Edmonton.


Marc Ambit 15.4.13 hannibal , hannibal lecter , psycho killers , Sèries 4 comentaris\nAquí teniu les nostres 10 raons per les quals cal que vegis la sèrie Hannibal:\n1- Perquè el personatge de l'Hannibal Lecter és una de les icones de la cultura pop i del cinema moderns.\n2- Perquè la pel·lícula del Jonathan Demme va donar el tret de sortida a la visió contemporània dels psycho-killers i va ser una de les culpables de que les sèries de televisió sobre aquesta temàtica inundessin les graelles televisives. Ara sembla venir a tancar el cercle.\n3- Perquè la producció és poderosa i ambiciosa alhora, ja han dit que faran 7 temporades, peti qui peti.\n4- Perquè dibuixaran el personatge des d'abans del Silenci dels Anyells i continuaran avançant entre els llibres del Harris, plantejant-se, fins i tot, el anar més enllà i dibuixar-li un futur.\n5- Perquè el trio protagonista és molt solvent i magnètic: el Hugh Dancy dibuixa subtilment en aquesta primera temporada a un criminòleg amb un excés d'empatia que el fa patir interiorment el mateix que les víctimes, el Mads Mikelsen i el seu físic pertorbador ens fa oblidar Hopkins des d'un acostament sensiblement diferent, i el Laurence Fishburne hi posa cos i presència. I, ja posats, perquè s'acosten algunes incorporacions molt sucoses que encantaran als fans de les sèries (i no volem avançar res més).\n6- Perquè els directors escollits, fins ara, sense ser uns mestres del setè art sí que han entregat peces rellevants: El David Slade va dirigir la fantàstica Hard Candy (2005) i l'entretinguda 30 días de oscuridad (30 days of night, 2007) (tot i que també la tercera entrega de la saga Crepúscle) i el James Foley, al seu torn, ens delectà amb Éxito a cualquier precio (Glenngarry Glen Ross, 1992) i ara dirigeix també la notable sèrie House of cards (tot i que també va dirigir, en el seu moment Quién es esa chica de la Madonna).\n7- Perquè l'estil visual és poderós i captiva (i això, després d'anys de veure sèries d'assassinats, ja és un mèrit).\n8- Perquè la seqüència inicial del primer capítol ja no et permet repensar-t'ho, doncs et deixa clar que aquesta sèrie té alguna cosa a oferir.\n9- Perquè encara no hem sentit ni una sola crítica negativa, ni de la crítica, ni del públic, ni dels nostres amics i lectors.\n10- Perquè, no ho negarem, estem esperant ansiosos que arribi el moment en el que les aclucades d'ull a les pel·lícules (sobretot a la Clarice Starling) ens facin aplaudir rabiosament i amb cara de friki desbocat.\nAquests són els nostres motius per recomanar-vos-la. Esperem encertar. Ja ens ho fareu saber.\nNomés he vist el 1r capítol.....però té alguna cosa que ja m'ha captivat....i si amés hi sumem aquestes 10 raons....la seguiré SI o SI :D\n15 d’abril de 2013 a les 9:21\nDe moment els capítols d'aquesta sèrie m'han passat volant. Feia molt temps que l'esperava i ha valgut la pena tenir paciència. Llarga vida a la tele pel millor assassí en sèrie de la història del cinema.\n15 d’abril de 2013 a les 11:00\nSolament trobo un motiu per no posar-me a veure-la, el share a USA sembla que ha estat simplement correcte, i si baixava en la segona setmana es plantejaven la cancelació. Sembla que s'ha mantingut pero a veure si es manté o puja.\nM'agradaria que així fos, no m'agrada que em deixin a mitges, més si es tan bona com dieu.\n15 d’abril de 2013 a les 13:55\nOriol L ha dit...\nMolt d'acord amb en David. Per molt que els productors diguin 7 anys, aquí qui mana és la NBC, i sense audiència la sèrie no durarà ni 1 mes en antena. Per sort, sempre la podrà comprar una altra cadena de "cable". Això passa sovint ara... mireu l'exemple de Cougar Town, que va passar de la ABC a la TBS.\nAixò si, el pressupost que tenen és menor i per tant els capítols poden perdre la seva qualitat...\n15 d’abril de 2013 a les 21:13


Participació en l’Olimpiada Matematemàtica – IES Enric Valor\nParticipació en l’Olimpiada Matematemàtica\nby Webmaster · 29 d'abril de 2013\nEl passat dissabte 27 d’abril, 13 alumnes del nostre centre van acudir a Alfàs del Pi per a participar en la fase comarcal de l’olimpíada matemàtica.\nAquest és el primer curs que portem alumnes del primer cicle de l’ESO (recordar que el departament de matemàtiques va renunciar l’any passat per donar suport a l’acord de claustre de no fer activitats extraescolars i es va fer un concurs intern). Aquests alumnes acudeixen de manera voluntària a una hora de reforç de matemàtiques i la idea, en principi, era acudir a l’olimpíada amb 4 alumnes però el suport de les famílies i de la direcció del centre han fet possible que tots els que han manifestat voluntat de participar han acudit a la cita d’Alfàs del Pi.\nA més, donat el bon nivell d’alguns alumnes de 3r ESO, es va decidir inscriure a 3 alumnes d’aquest nivell a proposta del seu professorat.\nAixí vam acudir amb famílies i amb un oratge en contra a participar en l’olimpíada. Allí els alumnes van fer la prova on tots es van esforçar i des d’ací cal felicitar-los per la seva implicació. Després acudirem a una xarrada d’Alberto Coto (campió mundial de càlcul), un calculista on els alumnes van gaudir de debò.\nEl departament de matemàtiques vol insistir en agrair a les famílies la seva implicació, sense ells no haguera estat possible acudir tots a Alfàs del Pi, i també a la direcció del centre que ha donat tot el suport possible per a que aquest alumnes tinguen l’oportunitat de participar en un esdeveniment que tots esperem els siga de profit.\nDepartament de Matemàtiques de l’IES Enric Valor de Pego\nNext story AVIS PER L’ALUMNAT DE 4RT D’ESO\nPrevious story Calendari de final de curs\nSEGUIM BUSCANT VALENTS!


Els simpatitzants del PSM deixen el partit per fer costat a Morro (ISIB)\n«Alorda i Rodríguez s'estimen més un regidor que l'agrupació»\nMaria Nadal | 30 novembre 2007\nDesprés de la reunió de la coalició PSOE-ISIB mantinguda dimecres passat a la nit, els simpatitzants del PSM decidiren abandonar l'agrupació nacionalista i donar el seu suport al candidat de la coalició, Bartomeu Morro. D'aquesta manera, a partir d'ara, els simpatitzants al PSM estaran representats per ISIB.\nEl portaveu de la coalició, Bartomeu Morro, va explicar ahir que «el grup del PSM prefereix defensar un regidor, Josep Lluís Toledo, abans que tota una agrupació formada per gent que portam defensant més de vint anys, ajudant i representant el PSM, malgrat no estar afiliats. Antoni Alorda i Antoni Rodríguez prefereixen un regidor que tota una agrupació».\nEncara que actualment han sortit a llum les desavinences amb el regidor del PSM, Josep Lluís Toledo, des de la coalició asseguren que ja fa temps que hi havia problemes. Així, expliquen que «durant els últims mesos Toledo ha romput la disciplina de vot actuant al costat del PP i presentant mocions per sol·licitar informació de temes que, com a regidor de l'equip de Govern tenia al seu abast». Un altre fet que va provocar la indignació dels membres de la coalició va ser el comunicat fet públic pel PSM de no donar suport a la Batlia de Bartomeu Morro «que no compliria l'acord del pacte de govern signat amb UM i EU-EV en el qual el nostre candidat Bartomeu Morro ha d'assumir la batlia durant l'últim any de legislatura», segons varen explicar des de la coalició.


Jolla torna a canviar de CEO - YCOM\nJolla torna a canviar de CEO\nMarc Dilon deixa el càrrec en favor de Tomi Pienimäki, qui procedeix del món de la logística.\nAmb el nou sistema Sailfish en el forn i a punt de llançar un terminal durant aquest mes de maig com apunten molts mitjans, la cúpula directiva de Jolla torna a canviar.\nEl passat mes d’octubre Jussi Hurmola deixava el càrrec de CEO i era rellevat per Marc Dilon qui al seu torn ha renunciat a aquest càrrec per exercir el rol de cap de desenvolupament de programari. El seu lloc l’ocuparà Tomi Pienimäki, un ex-director de la companyia logística finladesa Itella Corporation.\nPienimäki va afirmar que “Jolla és una gran companyia amb un futur emocionant i prometedor. Sincerament crec que podem fer una diferència i portar quelcom únic als consumidors. La meva tasca és escoltar molt de prop els nostres clients i desenvolupar encara més la xarxa de col·laboració. També vull assegurar que el nostre equip es pot concentrar plenament en la tasca més important: que el primer dispositiu estigui en el mercat aquest any”.


Fàbrica de plataformes de treball en escalada de mastelers de la Xina - Proveïdors i fabricants de plataforma de treball en escales de càrrega - Wuxi Huake\nCasa > Producte > Plataforma de treball d'alpinisme\nZLP sèrie plataforma de treball per a neteja de vidre\n1. introducció plataforma de elevat treballant de mòbil l'equip accés plataforma suspès temporalment instal·lada és maquinària de construcció polivalent i altament eficient aplicable a treballar a les altures. És un substitut de bastida tradicional utilitzat per a la...Més\nZLP escura plataforma suspès\n1. plataforma de neteja edifici introducció aquesta xemeneia suspès plataforma utilitzada per a la pintura mural de xemeneia, neteja i etc. L'alçada pot ser de fins a 248meters, podem subministrar plataforma personalitzades per satisfer diferents exigències dels clients. Ens...Més\nZLP mòbil plataformes\n1. corda plataforma elevació introducció l'equip accés plataforma suspès temporalment instal·lada és maquinària de construcció polivalent i altament eficient aplicable a treballar a les altures. És un substitut de bastida tradicional utilitzat per a la construcció de la paret...Més\nPlataforma de treball d'escalada de màstil TDT per a la construcció\nWuxi Huake, un dels fabricants i proveïdors professionals de la Xina, compta amb una àmplia experiència en la R + D i la fabricació de plataforma de treball d'escales de pal. Tota la nostra plataforma de treball d'escalament de pal es realitza sota un estricte control de qualitat i sistema de gestió a la nostra fàbrica. Tingueu la seguretat de comprar els productes de qualitat i baix preu realitzats a la Xina. i el servei personalitzat també s'ofereix.


Obertes les inscripcions a un curs d'introducció a la identificació auditiva d'ocells — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Obertes les inscripcions a un curs d'introducció a la identificació auditiva d'ocells\nEl CENMA, el Parc Natural Comunal de les Valls del Comapedrosa i Andorra Sostenible han organitzat, dins de l'any internacional de la Biodiversitat, un curs d'introducció a la identificació auditiva d'ocells. La iniciativa inclou una sessió teòrica i una sortida de camp a càrrec dels ornitòlegs Jordi Dalmau i Jordi Nicolau.\nLa sessió teòrica es farà el divendres 2 de juliol, a les 20.00 hores, a la sala 1 de la Closeta del Comú de la Massana (la Massana). La classe durarà aproximadament una hora. La sortida de camp està prevista per al dia següent a les nou del matí. El punt de sortida s'ha establert a la caseta d'informació del parc, al dic d'Arinsal (Arinsal). S'hi accedirà amb vehicles particulars. La sortida, que recorrerà els trams més baixos del camí i la pista del Pla de l'Estany, durarà aproximadament 4 hores. Els organitzadors recomanen portar prismàtics.\nEl promotors del curs assenyalen que els ocells són un dels components més conspicus dels ecosistemes, però no sempre són visibles. Alguns viuen amagats entre la vegetació arbustiva, com els tallarols i el pardal de bardissa, altres es mouen ràpidament entre les capçades dels arbres, com el bruel, el reietó i els mosquiters, etc.\n"Una manera apassionant d'introduir-se al món dels ocells és mitjançant les vocalitzacions que emeten (cants i reclams), molt sovint característiques de cada espècie", recomanen. Aquestes ens poden permetre identificar un ocell sense ni arribar a veure'l i, alhora, ens poden donar altra informació d'interès (crit d'alarma, cant nupcial, etc.).\n"Volem ajudar tothom a descobrir una altra manera de sentir i gaudir la natura, així com de conèixer el patrimoni del Parc Natural Comunal de les Valls de Comapedrosa", s'indica en el fullet de promoció. En aquest espai protegit que acollirà la sortida de camp, hi viuen, durant el període reproductor, 70 espècies diferents d'ocells.\nLes places per al curs són limitades i cal fer-ne reserva trucant al (+376) 742.630, demanant per Roger Caritg o Natàlia Gallego o al mail: rcaritg.cenma@iea.ad o ngallego.cenma@iea.ad.


Mataró acull la reunió del XX Consell general del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona - Ajuntament de Mataró\nMataró acull la reunió del XX Consell general del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona\nL’acte s’ha celebrat a Can Marfà Gènere de Punt\nCan Marfà Gènere de Punt ha acollit aquest matí el XX Consell general del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona. En el marc de la reunió s’ha presentat el document “La xarxa de suport a la internacionalització econòmica de la RMB”, que esdevé el Quadern número 13 del Pacte Industrial.\nLa nau petita de Can Marfà, un conjunt d’arquitectura industrial protegit i declarat Bé Cultural d’Interès Local que actualment acull la col·lecció de gènere de punt de la Fundació Jaume Vilaseca, ha reunit prop de 80 persones representants d’institucions, patronals i sindicats que són membres el Pacte. L’alcalde, David Bote, ha donat la benvinguda a l’acte.\nL’estudi presentat avui identifica i caracteritza la xarxa d’actors que promouen i donen suport a la internacionalització de l’economia de la Regió Metropolitana de Barcelona, analitza els seus vincles i les seves interrelacions i fa propostes per millorar el seu funcionament. L’estudi conclou que la Regió Metropolitana de Barcelona ha creat una xarxa de suport a la internacionalització econòmica interessant, prou segmentada i professional, però ha de continuar amb la millora institucional per acompanyar el sector privat i industrial en el procés d’internacionalització.\nLa presentació de l’estudi ha inclòs una taula rodona en la qual han participat, a més de l’autor del document, el professor d’ESADE Angel Saz-Carranza, l’alcalde de Mataró, David Bote; la presidenta del Consell General del Pacte Industrial i diputada delegada de Promoció Econòmica i Ocupació de la Diputació de Barcelona, Sònia Recasens; el president del Comitè Executiu del Pacte Industrial i alcalde de Viladecans, Carles Ruiz; el director general de Barcelona Global, Mateu Hernández, i el president de la Comissió d’Activitat Econòmica del Pacte Industrial i representant de CCOO, Toni Mora.\nD’altra banda, la reunió del XX Consell general del Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona ha servit per repassar tota l’actualitat de l’associació davant els representants de les entitats que en formen part, que en gran part han estat renovats després de les darreres eleccions municipals. Durant la reunió s’ha aprovat l’adhesió dels Ajuntaments de La Llagosta, La Palma de Cervelló i Vallirana com a nous socis del Pacte Industrial.


Retrets per la data del ple de pressupostos | el malgratenc\nRetrets per la data del ple de pressupostos\nEl pròxim ple municipal de Malgrat de Mar estarà dedicat als pressupostos per al 2018. El govern local ha marcat en el calendari el 22 de desembre com la data per a dur-lo a terme, quan inicialment s’hauria de celebrar el dia 7. El canvi no ha agradat al principal partit a l’oposició, el PSC, segons ha manifestat a través de les xarxes socials. Els socialistes atribueixen el canvi al retard del quadripartit en l’elaboració dels pressupostos i en la “manca d’entesa” entre els partits que formen l’equip de govern. A més, segons els socialistes malgratencs, aquest fet “suposarà que les inversions del pressupost 2018 no es podran iniciar a principis d’any. Una situació preocupant per la millora de Malgrat”.\nEl regidor d’Hisenda assegura que els pressupostos estan pràcticament tancats. S’ha endarrerit la data per donar temps a l’oposició a estudiar-los.\nDes de l’altre costat, el responsable polític de l’àrea de Serveis Econòmics, Ramir Roger (ERC), ha assegurat que “els pressupostos estan pràcticament tancats”. El regidor ha indicat que s’ha endarrerit la data per “donar un marge de temps suficient als grups a l’oposició per estudiar-los”. A més, ha subratllat Roger, el plenari del dia 7 coincideix amb les dates de celebració de la festa major de Sant Nicolau.


La majoria es compromet a incrementar més el salari mínim si l’IPC es menja la pujada ja adoptada - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa majoria es compromet a incrementar més el salari mínim si l’IPC es menja la pujada ja adoptada\nEl Consell General aprova únicament amb els vots de DA, Liberals i Ciutadans Compromesos la nova llei d’habitatge, que també incrementa els sous i les pensions més baixes\n11/11/2021 (20:44 CET)\nUna de les votacions d'aquesta tarda al Consell General. Consell General\nEl Consell General ha donat el vistiplau a una nova llei de mesures urgents per afrontar la problemàtica de l’habitatge. El text, novament, només ha tingut el suport de Demòcrates, Liberals i Ciutadans Compromesos. Els dos grups de l’oposició, socialdemòcrates i Terceravia, han deixat clar que no comparteixen el model. La llei també inclou un increment del salari mínim del 3,2%. Des de la majoria, davant un context de clara inflació, ha volgut llançar un missatge clar: si l’IPC es dispara i es menja aquest augment, el compromís és que hi haurà un altre increment.\nLa història s’ha repetit. Com ja va succeir amb les lleis de mesures pel mercat de l’habitatge anterior, ha quedat clar que, ara per ara, una important distància separa els grups que donen suport a l’executiu de la resta de les bancades. Tant amb el PS com amb Terceravia, tot i que segurament en direccions oposades. El projecte legislatiu ha estat validat, sí, però només –almenys en la seva totalitat- amb el suport de la majoria, que al llarg de les prop de tres hores de debat han volgut defensar les bondats del text.\nEntre elles, el fet que, habitatge a banda, també es preveu un increment important del salari mínim. I, de retruc, de les pensions més baixes i les de solidaritat. El text marca un 3,2%. La xifra, però, podria quedar curta en funció de quina sigui l’evolució dels preus els pròxims mesos. Així ho ha admès el president demòcrata, Carles Enseñat, que ha volgut garantir que es tornarà a actuar si es veu necessari. “Si com passa actualment als països veïns, l’IPC puja més de com està ara, tenim el compromís de tornar-ho a incrementar per sobre d’aquest 3,2%”, ha indicat el conseller general ‘taronja’.\nEl Govern situarà el salari mínim en 1.157,36 euros\nJustament, un dels retrets que ha rebut el text, en aquest cas des de la bancada del PS, és que el salari mínim encara quedarà per sota del que marca la Carta Social Europea. “Cal una pujada del poder adquisitiu de la ciutadania perquè els salaris estiguin més connectats al cost de la vida a Andorra”, ha remarcat el parlamentari Roger Padreny. Des de la majoria, però, s’ha volgut posar en relleu que cal moderar els esforços que es demanen als empresaris. “Ens agradaria que fos més alt, però la situació econòmica és la que és”, ha comentat el president del grup de Ciutadans Compromesos, Carles Naudi. A més, ha volgut recordar que “els empresaris, amb els ERTO han pagat el darrer any prop de 20 milions d’euros a persones que s’han quedat a casa sense treballar”.\nMés enllà del salari mínim, la llei manté la congelació d’aquells contractes que acabin l’any vinent, amb algunes excepcions, com ara els que s’han prorrogat des del primer cop que es va aplicar la mesura. En aquests casos, hi haurà l’opció, si hi ha acord entre llogater i propietari, de signar un nou acord per cinc anys a un increment de renda de fins al 10%. El text també impulsa millors subvencions del pla Renova si la reforma és per rehabilitar pisos destinats a ser arrendats, entre altres accions, així com l’establiment del concepte de preu assequible -objecte, per cert, d’un debat previ amb la reserva d’esmena presentada pel PS-.\nLa llei d’habitatge mantindrà la congelació de lloguers només per l’any vinent\nEl ministre d’Ordenament i Habitatge, Víctor Filloy, ha defensat la llei, tot destacant que alguna de les mesures “són úniques al nostre voltant”. El projecte legislatiu també ha comptat amb l’aferrissat suport dels altres grups. Naudi, des de CC, a més, ha volgut advertir, davant les crítiques socialdemòcrates que “una intervenció excessiva pot ser maco a nivell de titulars, però a la llarga va en sentit contrari del que es vol aconseguir; no aflorarà habitatge al mercat”. Des de Liberals, Ferran Costa, que havia estat la punta de llança en la defensa del ‘no’ a la fórmula socialdemòcrata per establir el concepte de “preu assequible” tot indicant que la proposta del Govern “és menys encotillada i més flexible” i, a més, es podria aplicar de seguida, també ha defensat un projecte legislatiu que, per un costat, “aporta és protecció a les famílies; moltes podran estar més tranquil·les” a la vegada que “dona garanties a propietaris i llogaters”.\nPer la seva banda, des de Terceravia, Joan Carles Camp, s’ha mostrat crític amb la política d’habitatge del Govern. “El que han fet fins ara ha estat desincentivar o desmantellar la inversió en el mercat lloguer. I avui posen la primera pedra per desincentivar i demsnatellar una bona part del mercat de compravenda de la classe mitjana del país”, ha afirmat.


La Universitat de Barcelona redueix el nombre de Beques de Col·laboració davant el risc que siguin declarades nul·les pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya.\ndilluns 14 de desembre de 2020| edició del dia\nArran de les demandes judicials de dos estudiants que van sol•licitar per al programa de Beques de Col•laboració, la Universitat de Barcelona ha reduït aproximadament en un 60% el nombre de places del programa de beques. Així, per exemple, ja no hi ha estudiants sota l’aparença de becaris treballant com a bibliotecaris o conserges, però n’hi continua havent a l’arxiu de la universitat i a les aules d’ordinadors.\nEls estudiants que van demandar a la universitat manifesten que “la UB porta anys utilitzant aquesta figura per a ocupar llocs de treball”. Els processos no van ser estimats en instància, a pesar de l’abundant prova i la confessió per part de la Universitat de Barcelona dels trets elementals del frau de llei, i ara es troben en mans del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya.\nLa Universitat de Barcelona, en el judici d’instància de l’estudiant Miguel, reconeix que el demandant no rebia formació ni diària, ni setmanal, ni mensualment, en tot cas diu que si feia un únic acte formatiu anual. Cal assenyalar que l’estudiant treballava 25 hores setmanals. La UB admet que l’objectiu principal de la beca era inventariar expedientes antics de la universitat. També reconeix que passava la immensa majoria dels dies treballant sol.\nAl judici la UB va reconèixer que el becari:\n- Rebia només una formació anual.\n- Que treballava quasi sempre sol.\n- Que l'objectiu de la beca era inventariar expedients endarrerits.\n- Que la feina era molt mecànica.\nHem recorregut la sentència al TSJC! ✊✊✊ pic.twitter.com/MdMeql8kFG\n— Becàries en lluita UB (@becariesub) December 14, 2020\nA la documentació aportada per la mateixa Universitat de Barcelona, aquesta admet que tot l’últim any l’estudiant no va rebre cap mena de formació.\nEl col•lectiu de Becàries en lluita UB recorda que tot això determina que es tracta de casos de falsos becaris que mantenen en realitat una relació laboral, tal com ho dictamina la jurisprudència del Tribunal Suprem que assenyala “El tret diferencial de la beca com a percepció és la seva finalitat primària de facilitar l’estudi i la formació del becari i no la d’apropiar-se dels resultats o fruits del seu esforç o estudi, obtenint d’ells una utilitat en benefici propi”.\nFalsos becaris a Madrid\nEl Tribunal Superior de Justícia de Madrid defensa un criteri judicial clar: els becaris de la universitat són treballadors. Diversos han estat els casos denunciats per la CNT. Al 2015, es va perdre en primera instància una denúncia d’un estudiant sota una beca en frau de la Universidad de Alcalá. Però el TSJM va revocar la sentència d’instància, reconeixent el frau i declarant que el becari era en realitat un treballador. A més, l’acomiadament es va declarar nul i la universitat va haver de reincorporar a l’exbecari com a treballador.\nMés recentment, el Tribunal Superior de Justícia de Madrid també ha ratificat com a treballadora a una becària de la Universitat Carles III i a una altra a la Universidad Autónoma de Madrid. En primera instància també han guanyat un judici a la Universidad Rey Juan Carlos.\nL’abundant jurisprudència delimita els marges de la llei, aclarint que les beques tenen l’únic objectiu d’implementar formació relacionada amb els estudis de l’alumne, les empreses no poden patrimonialitzar el resultat del treball de l’alumne i ha d’existir un pla formatiu real i fàctic.\nBecàries en lluita UB manifesta que “Existeix sobrada jurisprudència, i està degudament assentada, que evidencia que som treballadors i no becaris. El que ens motiva a apel•lar justícia al Tribunal Superior de Justícia, per analogia amb les sentències d’altres tribunals, i a continuar manifestant el nostre desacord amb les pràctiques fraudulentes de la Universitat de Barcelona”.\nSindicats de treballadors i d’estudiants donen suport als becaris\nL’Associació d’Estudiants Progressistes ha manifestat que “És intolerable que aquestes pràctiques es duguin a terme a les universitats públiques ja que manifesten com l’explotació i la precarietat laboral es reprodueixen en els nostres centres d’estudi. L’abús de la figura del becari que fa treballs estructurals implica una sobrecàrrega de treball per l’estudiant en formació en benefici de la universitat que aconsegueix mà d’obra barata. Si el becari fa treball laboral com a fals becari, s’ha de reconèixer legalment, per tant, com a treballadora. És necessari la seva regularització”.\nPer la seva part, el Consell Nacional de la Joventut de Catalunya ha declarat que “Lluitem per a dignificar les joves en pràctiques i amb beques. Les males praxis, també de l’administració pública, contribueixen a la precarització de les joves. La mala utilització de les pràctiques i beques, substituint llocs estructurals de treball, precaritzen i perjudiquen als col•lectius vulnerables. Així doncs, fem costat als companys de Becàries en Lluita de la UB i animem a les joves a denunciar i visibilitzar les situacions de vulneracions que sofrim. Volem una vida digna de ser viscuda!"\nEl sindicat de treballadors COS de la UB és impulsor de la Assemblea de Becàries en Lluita. Les seves reivindicacions són: millors condicions pels becaris, un veritable pla formatiu, la fi de convocatòries massives de beques que suposin la substitució de plantilla i que els treballs estructurals no siguin fets per becàries. La COS argumenta que “Les becàries es troben amb la situació que aquestes beques s’estan usant per a ocupar places vacants de llocs de treball estructurals del Personal d’Administració i Serveis”.\nPer la seva part la Intersindical – CSC de la UB també ha reivindicat que es reconegui als falsos becaris com a treballadors i que les beques tinguin un autèntic pla formatiu. Alhora, reivindiquen que els treballs que fan els becaris no passin a fer-los personal extern, com ha passat amb els conserges del centre esportiu de la UB.\nUniversitat de Barcelona / becaris / Universitat / Jovent\n[Vídeo] No als exàmens presencials, per una alternativa d’avaluació segura!


Reivindicacions feministes i abolició dels correbous | Coordinadora per l'Abolició dels Correbous de Catalunya ILP\nQuè són els correbous?\nEls correbous al territori\nCronologia de campanya\nHome Opinió Reivindicacions feministes i abolició dels Correbous per Helena Escoda\nReivindicacions feministes i abolició dels Correbous per Helena Escoda\n18 Setembre, 2020 22 Setembre, 2020 Opinió\nMalgrat que aquest estiu no s’han celebrat correbous, ha sorgit una nova polèmica sobre aquesta tradició. Un grup de setze dones de les Terres de l’Ebre i del nord del País Valencià han decidit agrupar-se per formar la primera colla femenina federada d’emboladores de Catalunya. El nom amb el qual s’han presentat és el d’«Emboladores del Delta», i volen lluitar per fer-se un nom a les festes majors catalanes i valencianes amb la finalitat de demostrar que les dones també són capaces d’embolar un bou, tal com solen fer les colles masculines. La temporada d’enguany havia de ser molt especial per a elles, ja que es volien estrenar embolant i presentant-se com a agrupació a la festa de la Segregació de Sant Jaume d’Enveja, però l’emergència sanitària derivada de la irrupció de la COVID19 ha obligat a posposar els seus plans com a mínim fins a l’any vinent.\nArran d’un reportatge sobre la creació d’aquesta colla emès als informatius de TV3, va esclatar una forta polèmica derivada, per una banda, pel fet que la televisió pública catalana donés veu a una agrupació que promou una activitat controvertida i èticament qüestionada, atès que el maltractament a l’animal és inherent a la celebració del bou embolat i, per l’altra, arran de la reivindicació d’igualtat de gènere en el sí del món taurí. Així doncs, com han de rebre notícies com aquestes les associacions feministes? En un article anterior vaig fer referència als components masclistes inherents a les celebracions taurines, perquè ja és hora que s’analitzi el significat d’aquestes tradicions des de la perspectiva del feminisme, una assignatura encara pendent. En nom de la tradició i de la cultura s’han comès -i encara avui es permeten- veritables atrocitats contra les dones i contra els animals. Lògicament, en una societat d’arrels masclistes les tradicions conservaran trets masclistes, però al món taurí el masclisme és quelcom inherent.\nSegons les investigacions de l’antropòleg Jofre Padullés i Plata, exposades a l’obra «Festes amb bous. Recorregut pel nostre patrimoni cultural a través del Corre de Bou de Cardona», els correbous no són simples vulgaritats desestructurades; la mirada de l’antropòleg permet copsar una clara relació entre la simbologia taurina i qüestions clau de la nostra cultura patriarcal. El risc d’encarar un toro atrau molts mascles en període de jovenesa com a ritual iniciàtic a una nova fase d’una suposada masculinitat adulta representada per la figura del toro de forma simbòlica.\nLa filosofa Marta Vericat i Torné ha analitzat amb detall els elements patriarcals presents al món taurí, i un dels punts més detallats és el paral·lelisme entre l’abús comès a les tauromàquies i l’abús comès a la prostitució, ja que ni els toros per a la tauromàquia, ni les dones per a la prostitució representen un límit per a la instrumentalització i satisfacció humana, especialment la masculina. En ambdós contextos, individus (animals i dones) esdevenen un recurs del qual se’n pot disposar a canvi de diners.\nDes dels seus inicis, la genealogia del pensament occidental ha concebut la dona com un ésser inferior, subordinat a l’home i com la seva eina de possessió i reproducció. Seguint la tradició androcentrista llegada pel pensament d’Aristòtil, les dones, els esclaus i els animals eren éssers incomplets, el destí dels quals es trobava en mans de l’únic animal racional: l’home. Amb aquest rerefons, no ens hauria de sorprendre que el concepte «Drets pels Animals» fos entrellaçat per primera vegada a la història com una ironia burlesca en resposta al concepte Drets per a les dones, exposat a La Vindicació dels Drets de la Dona (1772) per la britànica Mary Wollstonecraft, en un assaig en el qual aquesta autora defensava a la dona com un ésser racional i, per tant, el seu dret a poder accedir a l’educació, ja que, si la dona tenia vetats drets fonamentals, sempre romandria en desavantatge respecte a l’home. Per a Wollstonecraft l’educació era el pilar en la lluita pels Drets de la Dona, i per aquest motiu la van convertir en el blanc de tota mena de burles i escarnis. En l’assaig La Vindicació de Brutus, el prestigiós filòsof Thomas Taylor (contemporani de Wollstonecraft), professor de la Universitat d’Oxford, demanava també “drets per als animals”, doncs, segons Taylor, si el raonament de Wollstonecraft que advocava pels drets de les dones es podia admetre com a racional, llavors, les «bèsties» també haurien de tenir drets. Taylor i el seu entorn estaven ben convençuts d’haver aconseguit reduir la tesi de la senyora Wollstonecraft a quelcom absurd, però després d’anys de lluita sacrificada i dura, les reivindicacions feministes començaren a recollir els seus fruits.\nLes violències masclistes i les violències exercides sobre els animals en nom de la tradició i la cultura mai són independents entre si, ans el contrari, estan completament interconnectades, raó per la qual la solidaritat també hauria de convergir. A parer meu, un grup d’emboladores que promouen la mal dita «festa dels bous» (en tot cas seria festa dels aficionats i aficionades), on l’animal és instrumentalitzat, objecte de culte i de martiri a l’hora, representa una mala interpretació dels valors de justícia i igualtat que ha de promoure el pensament feminista, ja que en qüestió de rituals tradicionals, dones i animals som víctimes de la llei del més fort exercida pel patriarcat més primari.\nHelena Escoda i Casas és historiadora, antrozoòloga, professora de ciències socials i portaveu de la Coordinadora per l’Abolició dels Correbous de Catalunya (CACC).\n#Feminisme #AbolicióCorrebous #NoAlsCorrebous #CatalunyaDiuProuCorrebous #StopCorrebous #ProuCorrebous # TauromàquiaPuntFinal.\nNova Eucària denuncia la vulneració de la Llei reguladora dels correbous a instàncies de la CACC\nDocumentació de la Cagada del Manso a Masdenverge\nAl navegar o usar nuestros servicios, aceptas el uso que hacemos de las 'cookies'. Aceptar Ver más\nASSOCIACIÓ COORDINADORA PROMOTORA DE LA ILP PER L´ABOLICIÓ DELS CORREBOUS - G55707285


FC Residence Bali Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJalan Dalem Penataran, Br. Pengembungan, Desa Pererenan, Canggu, Bali, Indonèsia, 80351 - Veure al mapa\nOferint allotjaments de qualitat al les platges, les escapades romàntiques, els esports districte de Bali, FC Residence és una selecció popular tant per oci com per negoci. A només 22.3 km, aquest hotel de 4-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl FC Residence, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, restaurant són només algunes de les comoditats que fan que FC Residence sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'hotel compta amb 8 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, piscina privada, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, massatge, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, FC Residence és una selecció idònia per a la vostra estada a Bali.


Tastos als peus de Montsant amb Baronia - DO Montsant\nEl celler Baronia del Montsant posa en marxa una nova activitat enoturística per als mesos d’estiu, “Tastem Baronia entre vinyes”. Està pensada per poder gaudir dels vins del celler en un entorn privilegiat, les vinyes de garnatxa al peu de la serralada de Montsant.\nL’activitat, d’unes dues hores de durada, inclou el trasllat a les vinyes en 4×4, una aproximació a la viticultura i el tast de tres vins entre les vinyes. Posteriorment, es retorna al celler per tastar tres vins més.\nEl preu de l’activitat és de 17 euros per persona. Entre setmana es fan dos torns, a les 11 del matí i a les 5 de la tarda. Els caps de setmana, l’activitat està subjecta a disponibilitat.\nPer a més informació i reserves cal posar-se en contacte amb el celler als telèfons 667 666 067 – 977 821 483 o al correu electrònic laura@baronia-m.com.


Instal·lacions | Fonda Matía\nViure experiència extraordinària realitzada per instal·lacions de l’hotel\nLa Fonda Matia disposa d’una esplèndida piscina per a adults i una altra atur als més petits, a disposició dels seus hostes.\nLa piscina romandrà oberta tots els dies de la temporada d’estiu. Està situada entre enmig del complex, entre La Fonda i el Restaurant, a la falda de la Solana amb una orientació diürna fantàstica que es beneficia d’una radiació solar constant.\nA prop de la zona de bany hi ha també un jardí amb moble exterior.\nEl passeig pel nostre bell túnel verd, proporciona el plaer visual i emocions calmats. Com el nostre jardí situat al costat del Restaurant La Muga, és una original estructura de jardí que combina les plantes com un escaquer. També dóna recer als cotxes que busquen l’ombra en els mesos d’estiu.\nLa Fonda Matia i el Restaurant La Muga compten amb un gran espai de terreny per a l’aparcament dels cotxes dels seus clients el qual és completament gratis.\nEl complex disposa de dues terrasses: la terrassa de la Fonda i la del Restaurant\nA la terrassa de la Fonda tindran unes espectaculars vistes des del poble de Bellver de Cerdanya fins a la Serra del Cadí, passant pel Parc Natural del Cadí Moixeró.\nAquesta terrassa és el lloc ideal per relaxar-se, ja sigui llegint un bon llibre o simplement gaudint del senzill plaer de contemplar l’esplèndid vall de la Cerdanya que els envolta.\nLa terrassa del Restaurant, molt assolellada durant tot l’any, es converteix en el lloc idoni per a una copa abans d’un bon àpat o per gaudir d’una cigarreta de sobretaula contemplant les meravelloses vistes de la vall de la Cerdanya.


Coneixes l’origen de l’estil mediterrani?\n4 junio, 2019 adminOlle Sin categoría\nSi existeix un estil que s’ha reinterpretat per decoradors i dissenyadors d’interiors a la vegada que es renova conforme passen els anys, és l’estil mediterrani. Actualment s’utilitza el terme estil mediterrani en moltes ocasions, per a referir-se a cases amb sostres plans, així que comencem per aquí el nostre viatge i l’explicació de les pautes més acusades d’aquesta estètica de platja.\nEls sostres plans de les cases mediterrànies les trobarem en les costes més seques i àrides. La idea d’evitar els sostres inclinats era la de crear sistemes d’acumulació d’aigua de pluges, que després s’utilitzava a l’interior dels habitatges. D’aquí aquests volums geomètrics que tant s’assemblen a les versions d’edificis del modernisme.\nJa que parlem de volumetria, hem de tocar un altre punt important de l’estil mediterrani en l’arquitectura. Les cases mediterrànies creixien orgànicament. Es començava amb estructures bastant petites i a mesura que creixia la família, es construïa un nou volum cúbic o en forma de prisma. Al mateix temps es tractava de dissenys que no eren massa disruptius o que cridaven l’atenció sobre si, sinó que més aviat es mimetitzaven amb el paisatge costaner.\nLes parets de les cases d’estil mediterrani en general eren blanques i bastant simplificades, sense adorns encara que amb certes irregularitats pròpies de l’ús de la calç. Les finestres de les cases més antigues són petites ja que no existien vidres. Amb tot, la materialitat de les edificacions d’estil mediterrani es basa en el que es pot trobar en la naturalesa.\nDecoració mediterrània per a cases\nLes cases d’estil mediterrani es caracteritzen per l’ús de volums geomètrics, tant en la façana com en els interiors, però sempre suavitzats per materials naturals que exhibeixen la seva bellesa sense tants tractaments, com la fusta i les seves vetes o la pedra. Per a aconseguir una decoració amb estil mediterrani modern, hem de pensar en mobles baixos i còmodes.\nUna paleta en diferents tonalitats de blanc amb tons terra i a vegades, amb tocs de blau, groc o verd, tots colors que trobem en el mar, el sol, la sorra i la vegetació.\nLes cases mediterrànies modernes tenen grans finestrals, que permeten gaudir de les vistes. Elements orgànics com a vímet, fusta i adorns fets amb branques, pedres o altres objectes naturals són imprescindibles.\nEntrada anterior:¿Comprar una vivienda antigua para reformar o una vivienda nueva?\nSiguiente entrada:¿Vivienda nueva o para reformar?\nAspectos a tener en cuenta al elegir un despacho u oficina\nEn què consisteix la tokenització d’habitatges?\nNeuroarquitectura: concepte i claus\nDescubre qué hay detrás del movimiento y la filosofía de las Minicasas\nLes criptomonedes a les transaccions immobiliàries


Oberta la convocatòria per als Premis de la Nit de les Telecomunicacions i la Informàtica - 9 de maig — Escola Tècnica Superior d'Enginyeria de Telecomunicació de Barcelona — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nOberta la convocatòria per als Premis de la Nit de les Telecomunicacions i la Informàtica - 9 de maig\nSou a: Inici / Notícies / Oberta la convocatòria per als Premis de la Nit de les Telecomunicacions i la Informàtica - 9 de maig\nLa 26a edició de la Nit de les Telecomunicacions i la Informàtica , organitzada per l’Associació Catalana d'Enginyers de Telecomunicació i el Col·legi Oficial d’Enginyeria en Informàtica de Catalunya (COEINF), acollirà el 16 de juny el lliurament dels Premis Salvà i Campillo . L'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria de Telecomunicació de Barcelona (ETSETB), com és habitual, participa com a entitat col·laboradora en aquesta cita ineludible per al món TIC del país i punt de trobada per als professionals, empreses, administració pública, universitats, associacions i institucions del sector a Catalunya.\nPremis Salvà i Campillo\nLes categories guardonades amb els Premis Salvà i Campillo són :\n• Premi Salvà i Campillo a la Personalitat Destacada. Distingeix la personalitat pública o privada (institució o persona) que ha contribuït de manera notable a la potenciació o divulgació de l'Electrònica, les Tecnologies de la Informació i la Comunicació o l'Audiovisual en l'àmbit nacional o internacional.\n• Premi Salvà i Campillo a l’Emprenedoria. Reconeix la capacitat d’una persona a l’hora de posar en marxa una iniciativa empresarial innovadora a Catalunya en el àmbit de l’Electrònica, les Tecnologies de la Informació i la Comunicació, l’Audiovisual o que es basi principalment en l’ús de les TIC, creada en els últims 5 anys.\n• Premi Joan Clarke al CIO Destacat. Reconeixement al/la CIO (Chief Information Officer / Chief Innovation Officer) que ha destacat per la seva tasca professional en l’àmbit estatal durant els darrers anys. Serà imprescindible la condició de CIO en l’organisme on desenvolupa la seva activitat, no només circumscrita a tasques de direcció de sistemes d’informació, sinó també en el desenvolupament de tasques d’estratègia tecnològica, transformació digital de la companyia i foment de la innovació.\n• Premi Alan Turing al Compromís Social. Reconeix la institució o la persona impulsora d'una iniciativa o projecte innovador en l’àmbit de les TIC, amb un impacte social positiu, que aporti valor a la societat en els àmbits de la ciutadania, el medi ambient, l’educació, la cultura o la integració social a Catalunya.\n• Premi a la Comunicació i Divulgació de les TIC. Reconeix al mitjà de comunicació (ràdio, televisió, premsa o Internet) d’àmbit nacional o internacional, que hagi destacat per la seva tasca de comunicació i divulgació de les TIC. El premi pot ser atorgat a un mitjà de comunicació en global, un espai en concret, o bé a una secció concreta.\n• Premi d'Honor. Distingeix la personalitat pública o privada (institució o persona) amb una àmplia i destacada trajectòria professional relacionada amb l'Electrònica, les Tecnologies de la Informació i la Comunicació o l'Audiovisual en l'àmbit tècnic, acadèmic, empresarial o institucional dins l'Estat.\nLes candidatures als guardons poden presentar-se fins al 9 de maig, a través del formulari habilitat a www.lanit.cat/premis/ i on també s’hi troben les bases de la convocatòria,\nEl jurat d’aquesta 26a edició de La Nit el tornen a formar professionals del sector TIC de reconegut prestigi i representants d’ambdues entitats organitzadores (l’Associació Catalana d’Enginyers de Telecomunicació i el Col·legi d’Enginyeria en Informàtica de Catalunya). Així, els encarregats de valorar les candidatures seran:\n• Pilar Conesa, fundadora i CEO d’Anteverti\n• Antoni Elias, catedràtic de la UPC\n• Marius Gómez, vicedegà de Presidència del COEINF\n• Montserrat Guardia, directora general d’Alastria Blockchain Ecosystem\n• Eduard Martin Lineros, degà del COEINF\n• Lourdes Muñoz, presidenta de la Iniciativa Barcelona Open Data\n• Juan Pablo Peñarrubia, vicepresident del Consell de Col·legis Oficials en Informàtica d’Espanya\n• Mònica Roca, fundadora i directora general d’IsardSat group i vicepresidenta de la Cambra de Comerç de Barcelona\n• Anna Ma. Sánchez Granados, vicepresidenta de Telecos.cat\n• Teresa Serra, directora general de TESEM\n• Mateo Valero, director del Barcelona Supercomputing Center (BSC-CNS)\n• Antoni Velamazán, vicepresident del Consell de CIOs de Catalunya (CIOs.cat)\n• Josep Ventosa, Vice Chairman de Broadcast Networks Europe (BNE) i Chairman del Policy Working Group de l’European Wireless Infrastructure Association (EWIA)\nLa gala de lliurament se celebrarà a l’Auditori de Barcelona el 16 de juny en la Nit de les Telecomunicacions i la Informàtica.\n« Anterior: Session Linking Companies with UPC Students - 5 May Següent: Actes a l'ETSETB dels candidats a rector de la UPC »


Creen una xarxa social especialitzada en solidaritat i cooperació | Consumer\nCreen una xarxa social especialitzada en solidaritat i cooperació\nEl seu objectiu és posar en contacte a persones, institucions, organitzacions i empreses interessades o que treballen en temes com l'equitat de gènere o la lluita contra la pobresa\nData de publicació: Dimarts, 17 de Maig de 2011\nL’ONG Solidaritat Internacional ha engegat una xarxa social especialitzada en solidaritat, cooperació i participació per al canvi social. El seu objectiu és posar en contacte a persones, institucions, organitzacions i empreses interessades o que treballen en temes com l’equitat de gènere o la lluita contra la pobresa. El naixement de facecoop.org ha comptat amb el suport i la participació d’11 organitzacions i institucions referents: la Coordinadora Espanyola d’ONG per al Desenvolupament, Ecologistes en Acció, Ipade, Aieti, Moviment per la Pau, Prosalus, Acció Verapaz, Habitáfrica, La Coordinadora Estatal de Comerç Just, Campaña del Mil·lenni de NNUU, Fundació Fide i la Campanya La teva Veu Explica. A més, està cofinançada per l’Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament (Aecid).\nSolidaritat Internacional preveu que el nombre d’organitzacions impulsores creixi en el futur, “doncs l’objectiu és que facecoop.org es converteixi a la xarxa social de referència per al sector de la cooperació i la solidaritat, i acabi constituint-se com un organisme autogestionat”, va assenyalar. En els seus primers dies de marxa ha aconseguit més de 2.000 usuaris.\nLa nova xarxa social està estructurada entorn de quatre eixos temàtics: participació ciutadana, equitat de gènere, medi ambient, i lluita contra la pobresa i la gana. Cada usuari i cada contingut es georeferencia i s’etiqueta amb els temes als quals es refereix, de manera que es poden buscar usuaris interessats en gènere a Bolívia, documents sobre medi ambient a Àfrica, o imatges sobre lluita contra la pobresa a Madrid, va explicar Solidaritat Internacional. Els continguts i la informació publicats per les institucions apareixen assenyalats amb un signe d’exclamació per facilitar la seva difusió ja que, a més, poden veure’s fins i tot sense registrar-se en facecoop.org.\nA més, la xarxa social solidària facilita que els usuaris comparteixin inquietuds, experiències, coneixements i treball. I igual que en altres xarxes, es poden pujar documents, imatges, àudios, videos, notícies o crear esdeveniments.\ncooperació equitat hambre-ca medio+ambiente-ca pobreza-ca


Ontinyent disposa un bus extraordinari per comunicar-se amb la platja de Gandia en agost\n« Els diumenges a la Platja » també inclourà el desplaçament d’un bus amb eixida des de Gandia per acudir a l’entrada de Moros i Cristians ontinyentina\nL’Ajuntament d’Ontinyent ha disposat per als diumenges del mes d’agost un bus extraordinari que permetrà a la ciutadania desplaçar-se a la platja de Gandia a un preu simbòlic de 5 euros. « Els diumenges a la Platja » també inclourà el desplaçament d’un bus amb eixida des de Gandia per acudir a l’entrada de Moros i Cristians ontinyentina divendres 23 d’agost.\nLa regidora de Transport i impulsora de la iniciativa, Inma Ibáñez, explicava que “Els diumenges a la platja és un programa amb el qual volem facilitar el transport a la ciutadania fins a la platja, perquè no totes les persones que es volen desplaçar tenen possibilitat, comoditat o independència per a fer-ho. Inclourà un servei de bus amb eixida els diumenges 4, 11 i 18 d’agost i els 1 de setembre, sempre amb eixida a les 9 :00 del matí i tornada cap a Ontinyent a les 19 :00 hores, temps suficient per gaudir d’un dia de platja i poder estar en casa còmodament a l’hora de sopar”, explicava. El viatge per persona i dia té un preu simbòlic de 5 euros per persona i dia, incloent els viatges d’anada i tornada, podent adquirir-se ja els tiquets a la Casa de Cultura. Ibáñez assenyalava que “és un projecte pilot que anem a posar en marxa a mode de prova, però si funciona de cara a l’any que ve podríem estudiar modificacions o ampliacions”, apuntava.\nEl regidor de Joventut, Jordi Vallés, destacava que la iniciativa “pot afavorir la mobilitat de diferents sectors d’edat, com gent major que no pot conduir o famílies sense grans recursos, però sobretot pensem que pot ser molt útil per als i les joves, als quals els agrada molt la platja i amb aquesta iniciativa tenen la possibilitat des desplaçar-se sense vehicle propi i sense dependre de ningú”, manifestava. La regidora de Medi Ambient, Sayo Gandia, també incidia en el caràcter sostenible de la iniciativa, “ja que des d’esta vessant, potenciar el transport públic sostenible enlloc dels vehicles privats suposa una reducció de l’emissió de gasos respecte al que suposaria que les mateixes persones es desplaçaren en cotxe”, apuntava.


30 de gener de 2020 (16:06 CET)\nAmb el rebombori del temporal Glòria i els seus efectes a tot el litoral, la ciutat de Mataró ha estat amb els ulls posats al cel i en l’estat de la mar. Aprofito per dir que ha estat una tasca extraordinària la que han dut a terme els operaris municipals, protecció civil, tècnics sanitaris, bombers, etc, en l’atenció de les afectacions per incidències i desperfectes, sobretot a causa del vent. El pitjor de tot, han estat els 19 mataronins/es que, fins al moment, han estat atesos a l’Hospital per diversos incidents relacionats amb el temporal, esperem que tinguin una plena i ràpida recuperació.\nEnmig d’aquesta tempesta, la política local, pel que fa a la seva activitat més pública, així com passa amb l’activitat escolar o esportiva a la ciutat s’ha vist afectada, hem tingut suspensions d’actes com la reunió informativa sobre les noves mesures de mobilitat al Centre o d’altres previstes. Tanmateix l’agenda ens porta temes amb força transcendència pel que fa al Mandat que requereixen una immediata atenció i no poden aturar-se. Així doncs, aquesta setmana hem celebrat el Ple extraordinari d’Aprovació inicial del pressupost per l’exercici 2020 i cap a finals de mes ens han anunciat l’Audiència Pública on s’explicaran les principals actuacions municipals per a aquest 2020.\nA l’acord de govern signat entre el PSC i els Comuns a Mataró, després de les eleccions municipals, es va acordar, entre d’altres, “desplegar i executar els projecte de “Mataró 2022” i resta de plans integrals i estratègics acordats el Mandat 2015-2019. En el Pla de Mandat presentat s’estableixen fins a 31 prioritats, això si, de forma molt genèrica, tals com treballar per una mobilitat sostenible o exercir la capitalitat a la comarca.\nLes propostes del Govern Soci-comú, són insuficients i més enllà de desenvolupar projectes ja iniciats durant el mandat passat, continuen sense presentar un model de ciutat clar. Seguim en la tendència a convertir-nos en una ciutat dormitori sense capacitat de generar activitat econòmica de qualitat ni potenciar una identitat pròpia i exclusiva a través de la cultura o l’esport.\nI quan parlem de “model de ciutat” resulta inevitable parlar de planificació. Però, no n’haurem fet un excés? No són discutibles les millores que ha generat en la provisió de determinats serveis públics, en eficiència i qualitat, i és innegable que és un instrument necessari per establir diagnosis i fer apostes de futur, però faltaria a la veritat si no reconec que la ciutadania continua observant amb preocupació la incapacitat de l’Ajuntament per resoldre grans problemes de ciutat.\nUs en poso un exemple: Al Pla es presenta com a Prioritat 26 -> Promoure el comerç de proximitat i l’equilibri de zones comercials. Això es desenvolupa en dos punts: El primer: treballar per l’activació del comerç de proximitat als barris dinamitzant els seus eixos principals i el segon: aprovar el planejament del Sector dels Turons. Centrem-nos el primer, la dinamització dels eixos comercials. L’acció concreta projectada és “treballar perquè el tram de N-II ENTRE Laia l’Arquera i Sant Simó sigui un bulevard urbà” Encara que trobem al Pla d’inversions partides destinades a aquest objecte, cosa que no dubto, tot i que explícitament no s’han explicat a dia d’avui, trobo que es tracta d’un objectiu de difícil assoliment tal com els planteja.\nI és que el problema és que ja fa més d'una dècada que a Mataró se succeeixen els plans i projectes de reactivació del casc antic i la façana litoral, sense que mai s'acabin de concretar. En temps del govern tripartit ja es va parlar de la reforma del mercat de la Plaça Gran, per convertir-lo en un espai de parades 'gourmet' en què havien de cohabitar comerç i restauració. Res d'això fou mai una realitat. I a tocar, Can Cruzate, una de les illes més interessants de Mataró, actualment acull contenidors...\nLa realitat és que en la mesura que els plans estratègics comporten un procés de diàleg i interacció entre els diferents actors involucrats, poden esdevenir, efectivament, una eina de generació d’iniciatives molt interessant, però en massa ocasions topem amb un seguit de limitacions que n’acaben frustrant el desplegament: la manca de finançament, de lideratge, de consens, de definició del projecte...\nPer tant, ara més que mai, amb majories folgades com té aquest Govern municipal, crec que no és tolerable que es basi tota l’acció de govern en una sèrie de desglossament de plans sense tenir massa clar quin serà el seu nivell d’execució real. Penso que és exigible que es comencin a prendre decisions valentes i que aquestes vagin en la direcció encertada. A aquesta ciutat, ja són massa els àmbits dels quals se’n porta molt de temps parlant sense que mai s’hagi arribat a cap concreció.


Browse: Home » AIXÍ RODA EL SEAT ARONA\nMés visibilitat i major control de la carretera, les primeres sensacions al volant del nou SEAT Arona. 68 combinacions de colors diferents i el panell de control digital permeten personalitzar aquest model. Aquest crossover compacte incorpora els últims avenços en assistents de seguretat, com el detector d’angles morts.\nMés visibilitat i major control del que succeeix a la carretera són les primeres sensacions al volant del nou SEAT Arona. Aquest model, a més d’incorporar els Últimes avenços en connectivitat i seguretat, respon també a la tendència actual de customització. El vam descobrir amb Vicenza Mogliocco, de Product Màrqueting de SEAT, al volant d’aquest crossover compacte:\n-El cotxe, més d’acord a la meva personalitat: El nou SEAT Arona permet 68 combinacions de colors, tant de l’exterior com de l’interior del vehicle. Com a resposta a aquesta tendència de costumització, es poden combinar diferents colors per al sostre, retrovisor així com per a l’interior, com la consola pintada a joc amb el quadre de comandament.\n-Major sensació de control: “El segon SUV de SEAT destaca per la posició més alçada del conductor, el que permet una major visibilitat, seguretat i sensació de control del trànsit i de tot el que passa al voltant”, afirma Vicenza. A més, amb el Digital Cockpit, a partir de 2018, el conductor podrà adaptar el panell del compte quilòmetres o visualitzar el navegador, entre altres funcions, de manera segura.\n-Conducció estable i robusta: El Arona comparteix la mateixa plataforma MQB-A0 del nou Ibiza, el que permet “una fabricació més flexible” i una sensació al volant d ‘ “estabilitat i robustesa”, destaca Vicenza. Així mateix aporta amplitud a l’interior i permet disposar d’un maleter de 400 litres.\n-Adéu a l’angle mort: Una llum al retrovisor alerta al conductor si algun vehicle o obstacle queda fora del seu camp de visió. És un dels nous assistents a la conducció i de seguretat que incorpora el Arona, al costat de l’alerta de trànsit posterior, molt útil en sortir d’un aparcament, i a la possibilitat que el cotxe aparqui sol.\n-Sempre connectats: La connectivitat al volant és un dels principals factors a l’hora de decidir-se per un cotxe, per al 30 per cent dels compradors. Quan arrenca, Vicenza carrega el seu mòbil gràcies al sistema sense fils. El sistema Full Link connecta el telèfon intel·ligent amb el vehicle ia partir de l’any que ve, el crossover incorporarà l’assistent de veu Amazon Alexa, que permetrà integrar al cotxe més 20.000 ordres de veu, com trobar el taller més proper, anar a comprar o controlar una casa domòtica.\n-Un cotxe urbà i per escapar-se de la ciutat: Aquest model va dirigit a “un públic heterogeni, que viu la vida amb molta passió i que es mou dins i fora de la ciutat”. Amb el Arona, SEAT entra en el segment que més creix del mercat, amb 1,3 milions d’unitats venudes a Europa en 2016. I, a més, serà el primer del seu segment a oferir la versió de CNG, que redueix el consum i les emissions.\n← LEXUS PRESENTA EL EMBLEMÀTIC LS + CONCEPT AMB LA INTENCIÓ A L’APLICACIÓ DE TECNOLOGIES DE CONDUCCIÓ AUTOMATITZADA A 2020\nAUDI, GUARDONADA EN ELS PREMIS EFICÀCIA 2017 PER LES SEVES CAMPANYES PUBLICITÀRIES →