Benvingut 'Salto' | Directa\nDesprés de mantenir la intriga durant uns mesos, aquesta setmana ha sortit a la llum El Salto. Es tracta d’un nou mitjà que agrupa diferents projectes de comunicació crítica d’arreu de l’Estat espanyol com Diagonal, Píkara Magazine, El salmón contracorriente o AraInfo. Els suports en què es presenta són dos: d’una banda, un web d’actualitat informativa que s’estrenarà els propers mesos (mentrestant, el podem seguir al bloc saltamos.net); de l’altra, una publicació mensual de 72 pàgines amb reportatges en profunditat i que tindrà cinc edicions territorials: Andalusia, Galícia, Navarra, Aragó i Madrid. El projecte parteix de l’autogestió i l’assemblearisme i adopta la forma jurídica de cooperativa.\nI us deveu preguntar, quina relació té la Directa amb aquest projecte? Nosaltres venim d’una època de transició cap a la constitució de la cooperativa que ha representat la culminació de molts esforços col·lectius; la Directa ja ha fet el seu salt particular. A partir d’ara, col·laborarem amb El Salto compartint continguts i arxius fotogràfics –lo mío es tuyo–, traduint articles, donant suport en la difusió i les campanyes de cerca de noves subscriptores, fent investigacions conjuntes, etc.\nDe fet, hem col·laborat amb alguns dels mitjans que integren aquest nou projecte durant molts anys i ho continuarem fent. El nostre compromís amb ells es manté i no descartem noves formes de col·laboració. Finalment, desitgem molta sort i encerts a aquesta nova aventura en què s’han embarcat les companyes de trinxera informativa.\nAl subtítol del reportatge de la secció Expressions de la Directa 425 titulat "Guerres i patiment, la història en vinyetes", es deia erròniament que ‘Reportajes’ és una sèrie editorial de diversos autors, però és una obra exclusiva de Joe Sacco.\nBenvingut 'Salto' Flattr donate!


AQUÍ TENIU THE NOTE 10 Y.O. EMMA WATSON VA ESCRIURE AMB UNA PLOMA DURANT EL RODATGE DE HARRY POTTER | PANDA AVORRIT - GENT FAMOSA\nAquí teniu The Note 10 Y.O. Emma Watson va escriure amb una ploma durant el rodatge de Harry Potter\nEl 2001 es va estrenar la primera pel·lícula de la sèrie de cinema de Harry Potter. La pel·lícula va seguir l'èxit dels llibres i es va convertir en un èxit instantani. Tant els nens com els seus pares van quedar captivats per la història d’un jove mag anomenat Harry i els seus dos millors amics. L’èxit de la pel·lícula va posar en escena tres nens afortunats. Una d’elles és l’actriu Emma Watson, que tenia només 10 anys quan va protagonitzar la icònica sèrie de pel·lícules com Hermione Granger. El seu personatge era un estudiant amb una mentalitat acadèmica i molt talentós que va inspirar a moltes nenes petites a ser com ella.\nUna de les raons per les quals Hermione i els altres personatges van rebre una resposta tan positiva va ser probablement per la seva relació. Això, per descomptat, és gràcies al brillant repartiment que va esforçar-se perquè els personatges fossin el més realistes possibles.\nCrèdits de la imatge: rescat\nRecentment, un d’aquest exemple va sorgir a Internet. Un usuari de Twitter que va ensopegar-hi va compartir la nota que Emma Watson va escriure durant el rodatge de Harry Potter.\nSembla que durant les escenes que van tenir lloc a les aules de Hogwart, es va demanar als nens que realment escrivissin alguna cosa amb una ploma, en lloc de falsificar. Emma, que aleshores tenia només deu anys, va escriure una nota dolça sobre ella mateixa.\ndisfresses fantàstiques de Halloween per a nens i nens\n“Em dic Emma Charlotte Watson. Tinc deu anys i faig el paper d'Hermione Granger. Estic en Transfiguració. M'encanta aquesta ploma (ploma). El professor McGonagall (el gat) (senyoreta paó) és bell [i] és negre [i] blanc. M’agradaria tenir un gat com a professor ”.\nLa nota està extreta del fons de les escenes de Harry Potter i la pedra del bruixot a la qual pertany Arxiu cinematogràfic de Huntley .\nRecentment, Emma, de 29 anys, va revelar com se sentia realment famosa a una edat tan jove. Pel que sembla, l’actriu es va sentir culpable de no gaudir-ne tant com sentia que havia de fer-ho.\n'M'he assegut a la teràpia i m'he sentit molt culpable. Sóc com el motiu pel qual, algú altre hauria gaudit i volgut aquest aspecte més que jo. I he lluitat molt amb la culpa al voltant d’això. Sóc com, hauria d’estar gaudint d’això molt més, hauria d’estar més emocionat i realment tinc moltes dificultats ”, va dir Emma.\nCrèdits de la imatge: NicolaFry1980\nCrèdits de la imatge: UHLEZUH\nCrèdits de la imatge: CATWBTS\nCrèdits de la imatge: northstarjeon\nl'home entra enganyant a la núvia\nCrèdits de la imatge: sang clorificada\nCrèdits de la imatge: OrfeasSi2\nCrèdits de la imatge: LathenF\nCrèdits de la imatge: Kaneki_estima\nCrèdits de la imatge: SirBenKenobi\nCrèdits de la imatge: molalicecut\nCrèdits de la imatge: odairannies\nCrèdits de la imatge: gldeneufòria\nCrèdits de la imatge: TreClaire\nbones disfresses de halloween per a nens de 9 anys\ncom era la síndria\nnena amb molts cabells


La llista d'anar a comprar serà més cara per la pujada de preus de les matèries primeres\nRedacció Catalunyapress | divendres, 22 de octubre de 2021\nEl petroli, el coure, o l'acer són algunes de les matèries que estan patint l'augment de preus per l'increment del cost dels serveis de logística, el transport o els aranzels. És per aquest motiu que, a conseqüència de l'encariment de les matèries primeres, l'import final dels productes podria apujar-se.\nAixí ho ha alertat el president de l'Associació d'Empreses de Fabricants i Distribuïdors (AECOC), Ignacio González, aquesta setmana en el marc del 36è Congrés AECOC de Gran Consum. "La intenció és que no passi, però si la pressió és molt forta, probablement hi haurà inflació en l'alimentació també", ha advertit.\nL'alça dels preus dels transports, l'encariment de les matèries primeres i "l'explosió" dels costos energètics són alguns dels principals reptes del gran consum. "És un desafiament enorme per un sector com el nostre, molt competitiu i amb els marges ajustats", ha reconegut el president d'AECOC.\nUn exemple és el de l'empresa de patates xips i snacks, Frit Ravich, que ha reconegut que la seva principal "preocupació" és actualment l'augment dels preus de les matèries primeres i els "problemes" amb el transport i l'energia. Ara, la companyia està analitzant la situació i els possibles impactes de cara al 2022 i està treballant amb els clients per veure com "repercutir" els costos en la cadena de valor.\n"CONDEMNATS" A LA PUJADA DE PREUS\nEn aquest context, el president de la patronal del gran consum no ha descartat increments generalitzats en els preus dels productes finalistes. "Les empreses absorbiran tot el que puguin, però estem condemnats a tenir inflació", ha manifestat. Tot i això, González ha descartat per ara un desabastiment en la cadena del gran consum, així com una aturada en la producció per les "tensions" en el preu de l'electricitat.\nPer fer front a aquesta "tempesta perfecta", el president de l'AECOC ha proposat traslladar l'estalvi disponible, en "màxims històrics", al consum. Per fer-ho, ha reclamat a les administracions generar confiança als consumidors. "És el contrari als impostos addicionals", ha explicat. A mitjà termini, el president de l'entitat ha destacat la importància de guanyar productivitat, el "gran taló d'Aquil·les" de l'economia espanyola.\nPresident de l'Associació d'Empreses de Fabricants i Distribuïdors (AECOC), Ignacio González. /@ACN\nEn aquest sentit, González ha reclamat "unitat de mercat" i una fiscalitat "competitiva" per "liderar" la recuperació econòmica. El president de la patronal també ha demanat al govern espanyol que "escolti" al sector i fomenti la col·laboració públic – privada.\n"NECESSITEM UN VAIXELL ESTABLE"\nAixí mateix, ha demanat garantir que la fiscalitat "no atempti contra la competitivitat de les empreses", que no intenti canviar els hàbits de consum a través de la via impositiva i que "respecti" la llibertat d'elecció del consumidor. "Necessitem un entorn que no es mogui, un vaixell estable", ha assegurat.\nGonzález també ha exigit seguretat jurídica i institucional, una regulació "competitiva" sense duplicitats en la legislació i reformes "reflexionades i dialogades". El president d'AECOC ha alertat de les conseqüències dels increments dels costos laborals i ha afirmat que la reforma laboral "no pot penalitzar la flexibilitat" que el sector "necessita per créixer".\n"Necessitem que l'administració estigui al nostre costat i afavoreixi la recuperació. És important veure les empreses com un element de transformació per sortir d'aquesta crisi", ha coincidit la consellera delegada de Frit Ravich, Judith Viader.\nTot i els reptes del sector, el president de la patronal és "moderadament optimista" de cara a aquest Nadal, en cas que la situació sanitària es mantingui estable. González ha afirmat que els mesos d'agost i setembre han estat bons per a l'hostaleria, fregant xifres de 2019, i que el mes d'octubre també està tenint un bon comportament.\nLa consellera delegada Frit Ravich també s'ha mostrat "esperançada" de cara al 2022 i preveu un creixement de doble dígit per aquest exercici. Tot i això, ha reconegut que alguns sectors no es recuperaran totalment fins al 2023.\nAssociació d'Empreses de Fabricants i Distribuïdors\nEl mosso ferit al tiroteig de Tarragona i el 'pistoler' ja es coneixien d'abans


Alliberar les patents de les vacunes és la solució?\nRedacció 20 de maig de 2021 (16:09 CET)\nAquesta proposta s’ha posat sobre la taula des de diferents àmbits, però no tot és tan fàcil com això. Veus d’experts en detallen pros i contres.\nAlliberar, o no, les patents de les vacunes. Aquesta és la qüestió. I és un tema que s’ha posat sobre la taula perquè moltes veus han reclamat suspendre temporalment les patents de vacunes Covid. Estats Units (EUA), la Unió Europea (UE) i el Regne Unit (UK), lideren els territoris discordants. Cadascú hi diu la seva, però per apropar-nos a aquest tema amb més precisió farem un cop d’ull a un article científic que exposa la controvèrsia des de diferents punts de vista. El text en qüestió és obra de Salvador Peiró, investigador de l’Àrea de Recerca en Serveis de Salut, Beatriz González López-Valcárcel, catedràtica de Mètodes Quantitatius en Economia i Gestió de la Universitat de Las Palmas de Gran Canària i Vicente Ortún Rubio, catedràtic emèrit d’Economia i Empresa de la Universitat Pompeu Fabra.\nEls autors esgrimeixen que hi ha dos rotunds arguments, inapel·lables, per accelerar la disponibilitat de vacunes al món.\nEl moral: cap dret de protecció de la propietat intel·lectual hauria de prevaler sobre el dret humà universal a la salut i a la vida.\nL’egoista: els riscos de la Covid-19, fins i tot per als països rics, persistiran mentre es mantingui l’epidèmia en els països pobres.\nAcceptats aquests arguments, la discussió se centra en com accelerar l’accés a les vacunes. L’alliberament temporal de patents podria no ser un mecanisme útil per a aquest fi. I podria tenir efectes negatius sobre la innovació (també en les vacunes per a noves variants). Fins i tot distreure’ns de l’objectiu essencial i demorar l’accés a les vacunes.\nSistema de patents i regles de joc internacionals\nLes patents es van crear per incentivar la innovació i fomentar la seva ràpida difusió perquè la competitivitat de les organitzacions i el benestar dels països depèn de la innovació. Busquen estimular l’innovador amb un “premi”, un dret de monopoli que, limitant l’accés universal i donant poder de mercat a l’innovador, controla l’oferta i incrementa els preus.\nFins a la data no s’ha inventat res millor que les patents per estimular la innovació. Però les patents també imposen barreres a la difusió del coneixement. A més, només estimulen la innovació que resol necessitats dels que poden pagar-la (demanda solvent) mentre les malalties oblidades (les de països pobres) continuen relegades.\nS’han proposat diverses alternatives, no excloents entre si, per compaginar estímul a la innovació i accessibilitat en el cas de medicaments i vacunes:\nAdquisició de la patent pels governs (en subhasta i a valor social) per a la seva transferència al domini públic, que requeriria una gran coordinació entre governs.\nAtorgar premis a l’innovador, en lloc de patents. El “premi” no restringeix l’ús del coneixement i el mercat competitiu s’ocuparà de la difusió.\nEls acords de compra anticipada de vacunes contra la Covid el 2020 han estat la solució dels països rics per prioritzar el subministrament de vacunes a les seves poblacions. Compartint riscos amb el descobridor durant la fase de desenvolupament de la vacuna, van assegurar el finançament (i el risc de fracàs) a l’innovador, i que la seva població rebés suficients dosis en termini i preu.\nLa suspensió de patents acceleraria la vacunació mundial?\nQuè és més eficaç en aquests moments per garantir el subministrament mundial de vacunes? Incentivar les llicències voluntàries, sobre una base cooperativa, o eliminar temporalment les patents, apostant per les llicències coercitives?\nProbablement, la suspensió per si mateixa no aconsegueixi en el curt termini l’expansió necessària de la producció de vacunes. Per les següents raons:\nLes limitacions de subministrament actuals reflecteixen colls d’ampolla en la fabricació. El major problema no és d’incentius a la innovació, sinó d’escassetat de matèries primeres i d’assegurar la qualitat de la producció.\nLes vacunes no són només productes, sinó també processos. L’expansió de la fabricació requereix també transferència de tecnologia, un aspecte que s’articularia millor amb llicències voluntàries i mecanismes de compensació adequats.\nLa producció de vacunes, a més de considerables economies d’escala, té una corba d’aprenentatge. Les vacunes més innovadores tenen una tecnologia molt complexa i requereixen recursos especialitzats que no tenen les fàbriques tradicionals.\nAixí mateix, seran necessaris acords de finançament públic per al pagament de les llicències obligatòries i de les vacunes que surtin de les fàbriques de genèrics. I també per al pagament de la resta de llicències necessàries per a la producció de les vacunes.\nAlternatives actuals a la suspensió de patents\nSense una transferència tecnològica decidida per ensenyar com fer-ho, la suspensió de patents té molt de brindis al sol. Ni la transferència de tecnologia ni la instal·lació de nova capacitat es podran realitzar amb la velocitat necessària.\nUna alternativa immediata per vacunar el món passa perquè els països rics incentivin la cooperació dels fabricants perquè atorguin llicències voluntàries a nous fabricants, comparteixin amb ells els coneixements tècnics associats a la seva patent i els assisteixin per produir i vendre en mercats específics.\nA canvi, el titular de la patent ha de garantir la qualitat del nou producte i pot rebre regalies sobre les seves vendes. Les llicències voluntàries, a més, proporcionen bona imatge a les grans companyies farmacèutiques.\nA mig-llarg termini, convé assegurar que continua la innovació en vacunes eficaces enfront de les potencials noves variants i assegurar cadenes de subministrament de vacunes sostenibles a llarg termini, majors i més robustes que les actuals. I no només Covid. Les altres vacunes també importen.\nD’altra banda, experts en patents i bioètica de la UOC aporten més arguments al debat:\n• Un precedent respecte a possibles noves solucions que puguin sorgir per combatre la Covid-19.\nSigui com sigui, el debat és sobre la taula i segurament encara en sentirem a parlar més durant els propers dies.


Sato el més ràpid en els segons lliures :: FormulaRapida.net\nFormula Ràpida > Sato el més ràpid en els segons lliures\nEl japonès Takuma Sato ha estat el més ràpid de la segona sessió d’entrenaments lliures del Gran Premi de Sant Petersburg de la Indycar Series. L’expilot de Fórmula 1 només ha pogut treure 5 centèsimes al segon classificat, Graham Rahal i 8 a Will Power que ha estat segon, pel que significa que el campionat de la Indycar no té ni preferit ni líder destacat, igualtat absoluta entre els competidors.\nLa segona sessió de lliures de 45 minuts s’iniciava amb una bandera vermella provocada per Sebastian Saavedra que era el setzè classificat al cap de 10 minuts de sessió. Al davant en aquell precís moment, hi havia Josef Newgarden (Sarah Fisher Hartman Racing), seguit de molt a prop de Takuma Sato (A.J. Foty Enterprises), Mike Conway(Ed Carpenter Racing), Helio Castroneves (Team Penske) i Will Power (Team Penske) en el top 5.\nCastroneves aconseguia trencar el domini de Newgarden amb un temps aconseguit gràcies a l’entrada del pit lane. En segona posició i fent la mateixa “trampeta” el seguia un dels debutants més preparats aquest any, Carlos Muñoz (Andretti Autosport – HVM Racing).\nDesprés d’una aturada general de la majoria dels pilots, Graham Rahal (Rahal Letterman Lanigan Racing) ho aprofitava per establir el millor temps a falta de 17 minuts de la sessió.\nEls temps seguien millorant i un altre Honda conduit en aquest cas per Takuma Sato, establia el millor temps cinc minuts després, just abans de que la segona bandera vermella sortís a pista. Aquest cop era Newgarden el que provocava l’aturada de la sessió. Un Newgarden que havia baixat fins la setena posició, tenint per davant a Muñoz al sisè lloc, Dixon cinquè, Power quart, Castroneves tercer i Rahal segon.\n9 minuts només romanien els pilots per acabar de adaptar el seu pilotatge en aquest circuit. Qui més ho necessitava era Carlos Huertas que seguia molt lluny dels altres vint-i-un pilots de la graella de la Verizon Indycar Series. Però no els podia aprofitar, ja que Newgarden tornava a provocar l’última bandera vermella de la sessió, deixant els pilots només 3 minuts per rodar al final del dia d’avui.\nFinalment, amb la bandera de quadres en pista ningú ha millorat els seus temps i Takuma Sato ha aconseguit el primer lloc seguit de: Rahal, Power, Castroneves, Pagenaud, Briscoe, Hinchcliffe, Dixon, Bourdais, Hawksworth, Hunter-Reay, Muñoz, Aleshin, Newgarden, Kanaan, Kimball, Andretti, Montoya, Wilson, Conway, Saavedra i Huertas altre cop al últim lloc.


La CUP acusa Fiscalia de personalitzar la causa catalana en Mas - Empordà\nRecorda que altres partits van donar-li cobertura\nLa CUP acusa Fiscalia de personalitzar la causa catalana en Mas\nArrufat constata que el Ministeri Fiscal és un "òrgan purament polític" que fa de "corretja de transmissió"\nACN 19.11.2014 | 18:01\nEl diputat de la CUP, Quim Arrufat ACN\nEl diputat de la CUP Quim Arrufat ha acusat la Fiscalia de l'Estat de voler personalitzar la causa catalana en una sola persona, Artur Mas, o en un partit, CiU, i li ha recordat que altres formacions polítiques van donar cobertura política i institucional al 9-N. "Ells sabran per què. Si doneu voltes, en podreu treure escenaris possibles", ha dit als periodistes en al·lusió a un possible pacte secret entre PP i CiU. Arrufat ha opinat que la querella era previsible, i ha constatat que "certifica la funció de la fiscalia com un òrgan purament polític que acata i fa de corretja de transmissió d'ordres polítiques que li vénen de dalt".\nArrufat ha recordat que el Parlament ja va autoinculpar-se pel 9-N, i que tot i que el Govern "té la responsabilitat legal de l'operatiu logístic", altres grups li van donar cobertura política i institucional. En darrer terme, fins i tot, també ho van fer tots els ciutadans que van participar en el procés "desobeint" la suspensió del TC. "Seria lògic que no només s'inclogués tres dels responsables legals, sinó que es fes contra tothom qui va permetre l'articulació política i institucional", ha dit.\nSi no és així, ha continuat, voldria dir que es presenta una querella fruit de les "tensions internes" del PP o que hi ha "la voluntat de personalitzar la causa catalana en una sola persona o govern i facilitar d'aquesta manera una interlocució futura".\nArrufat ha opinat que la judicialització del 9-N és "directament proporcional a la feblesa política" de qui el volia evitar, és a dir, del govern espanyol, per la seva davallada en les enquestes i també per les seves posicions i arguments.\nTambé ha lamentat que la "proactivitat i la tensió" de la Fiscalia a l'hora de "perseguir una consulta amb una participació massiva" no s'hagi vist en altres casos com els desnonaments o les víctimes de la violència de gènere.\nEl diputat s'ha queixat que s'acusi Artur Mas, Joana Ortega i Irene Rigau dels mateixos delictes que s'imputen en casos de corrupció i nepotisme des de les institucions.\nTorres-Dulce proposa una querella contra Mas, Ortega i Rigau per quatre delictes. Espanya


Endodoncia a Figueres, dentistes de confiança | Centre Dental Rodeja\nEndodòncia\tCentre Dental Rodeja\t2018-09-20T10:42:48+00:00\nEns dediquem a tot el relacionat amb el diagnòstic i el tractament dels conductes radiculars de la dent\nL’endodòncia és l’especialitat que es dedica a tot el relacionat amb el diagnòstic i el tractament dels conductes radiculars de la dent.\nConsisteix en l’eliminació del focus infecciós mitjançant l’extirpació del teixit nervisoso que es troba a l’interior dels conductes radiculars de la dent i la posterior descontaminació i segellat hermètic dels mateixos, quan el nervi està infectat o ha sofert un procés inflamatori irreversible a causa d’una càries o un traumatisme dentari.\nEn les ocasions en què el tractament del conducte no ha estat exitós, per salvar la dent és necessari descontaminar i segellar de nou el conducte radicular. És un retractament de conductes.\nEn algunes circumstàncies, la infecció òssia no remet tot i haver realitzat un tractament de conductes previ. Llavors és necessari un abordatge quirúrgic. A través d’un accés quirúrgic al focus infecciós i mitjançant un raspat acurat s’eliminen tots els teixits infectats..\nPer a què serveix una endodòncia?\nFonamentalment per salvar el nostre dent


Els diaris de Madrid volen Sánchez mort de mil talls\nAquest diumenge, la CBS entrevistava Bob Woodward, el llegendari reporter de The Washington Post que, amb Carl Bernstein, es va petar al president Richard Nixon. Woodward, que ha cobert nou presidències sense por ni favor, diu a l’entrevistador que els fets concrets són els fonaments del periodisme (specific incidents are the building blocks of journalism). Ho diu per raonar el seu escepticisme sobre el valor periodístic de l’explosiu article d’opinió publicat sense signar per The New York Times, on saben qui n’és l’autor (un altíssim càrrec de la Casa Blanca) però en protegeixen la identitat per evitar que rebi de Trump.\nHo diu al 2'03"\nLes portades de la premsa impresa madrilenya d’aquest dijous són una altra història. Dos dels tres tabloides antigovernamentals s’agafen a una pregunta d’Albert Rivera en la sessió de control d’aquest dimecres on, murri, deixa caure dubtes sobre la tesi de Pedro Sánchez amb un argument insidiós: per què la tesi és tan difícil de consultar?, com volent dir que amaga alguna cosa.\nCertament, cal fer-ho a la biblioteca de la universitat, en paper, i no es pot fotocopiar. Això mostra que a Sánchez li costa o no li agrada deixar que examinin la seva tesi però no demostra que la va plagiar, que li va escriure un altre, que l’amagui, etcètera.\nAra bé, aquestes dues portades, no et fan l’efecte que donen per fet que la tesi no es legítima? Els dos diaris transformen els dubtes insidiosos del diputat en el fet que la tesi està podrida i, a partir d’aquí, tot va costa avall: el president del govern espanyol ha mentit com Cifuentes i com Montón. Per tant, ja sap què li toca: plegar i convocar eleccions.\nLes ganes i les proves\nSant tornem-hi: quins són els fets específics que ho demostren? La resposta, de moment, tant a La Razón com a El Mundo, és el desert. I mira que Sánchez ha dit al Congrés una bola notable, en afirmar que la seva tesi està penjada a la web Teseo, una plataforma allotjada al web del Ministeri d'Educació en la qual es pot consultar qualsevol tesi. Però de la de Sánchez, Teseo només en mostra la fitxa tècnica, però no la tesi sencera. Això sí que és un fet específic.\nL’actitud de Sánchez pot fer pudor de socarrim o donar peu a la sospita, generar dubtes o inspirar la lletra d’un tango. De moment, però, si no hi ha fets específics, ni la pudor, la sospita, els dubtes o el tango fan per gaire res. L’únic que demostren aquests diaris és que se’ls mengen les ganes de fer saltar Sánchez, peti qui peti. Però les moltes ganes que passi alguna cosa no la fan real ni la proven.\nL’únic que vol fer la feina és l’ABC. Diu que Sànchez va “copiar altres autors”, “afusellar informes del Govern de Zapatero” i “afegir articles seus publicats d’abans”. Però els fets específics que han de recolzar aquestes afirmacions són tènues. Més aviat sembla que pinten com a malvades algunes pràctiques habituals en la confecció de tesis doctorals, com ara que el doctorand incorpori o adapti a la seva tesi articles que ha publicat abans, justament perquè són part de la seva recerca doctoral. És típic, no és gens estrany, està acceptat des de sempre. Fa l’efecte que les seves ganes de carregar-se Sánchez són més grans que les de fer bé el periodisme.\nLa música de la portada d’El País sona defensiva. D’entrada la tesi no és el tema principal. El tracta com una crònica parlamentària i, amb habilitat, desvia l’objectiu de les acusacions al malvat Albert Rivera al títol, i al subtítol ho tracta com una baralla general on tothom es porta malament i tal Pasqual. No se’ls veu amb gaires ganes d’entrar-hi.\nEls dos diaris grans de casa nostra sembla que s’hagin posat d’acord. Hi ha una “guerra de màsters” que ara afecta també a Pedro Sánchez i... qui dia passa portada empeny:\nTotes aquestes portades no haurien estat possibles sense que eldiario.es, un fet demostrat darrera de l’altre, s’hagi petat a la presidenta de la Comunitat de Madrid, Cristina Cifuentes; a l’exministra de Sanitat, Carmen Montón, i hagi posat a la corda fluixa al nou president del PP, Pablo Casado. Tots tres pels mateixos fets: títols de màster il·legítims. Sona a homenatge de pel·lícula de guerra de Hollywood a la Marina dels EUA, sí, però així ha anat la cosa.\nAquesta portada és d'ahir a les 23:00\nÉs això un patró?\nLa nova directora d’El País, Soledad Gallego-Díaz, va destituir de directors adjunts als pretorians d’Antonio Caño, l’anterior director: David Alandete, Rafa de Miguel i José Manuel Calvo. També al cap d'Opinió, José Ignacio Torreblanca. Per paga, els van acomiadar. Tots ells han estat clau en que El País adoptés una actitud molt bel·ligerant contra el procés, fins al punt que era difícil distingir el diari progre de la Brunete medàtica. Des d’aquesta setmana, Alandete i Torreblanca treballen a l’ABC i a El Mundo, respectivament. No es podia saber.\nEs un honor comenzar a escribir para Abc y su excelente sección de Internacional desde Washington. El listón está muy alto. ¡Gracias! El primer análisis, como no, sobre Trump. https://t.co/3JwHlxJHQS\n— David Alandete (@alandete) 12 de setembre de 2018\n— Nacho Torreblanca (@jitorreblanca) 3 de setembre de 2018\nQUIOSCOS & PANTALLES Torna el 'sindicato del crimen' a la premsa madrilenya? Antoni Maria Piqué\nSessió de control Casado titlla la Diada d'"aquelarre" i Sánchez l'avisa que s'acostumi als "canvis" El Nacional


REPUBLICANS ESPANYOLS I CATALANS A BUCHENWALD. Memòria, Deportació i Prevenció del Feixisme.: L’ASSOCIACIÓ DE DONES LA FRONTISSA S’INCORPORA AL PROJECTE BUCHENWALD\nEl projecte Buchenwald és un projecte que a partir de l'experiència del vilanoví Marcel·lí Garriga, deportat al Camp de Buchenwald, vol posar a l’abast dels estudiants i de la ciutadania en general, la realitat dels camps de concentració de l’Alemanya nazi i els perills actuals de feixisme a Europa.\nEnguany ja s’han iniciat les tasques de definició i de coordinació del projecte que al igual que l’any passat comptarà en diferents accions tant dirigides al alumnat de secundària com a la població en general, el segon cicle de cinema sobre deportació, la exposició, la commemoració del Dia de l’Holocaust, les xerrades i conferències , etc. I en especial els viatges dels alumnes al camp de Buchenwald, per a treballar sobre el terreny tota la problemàtica relacionada amb la deportació i el feixisme.\nAquest curs però el projecte contempla posar èmfasi en el paper de les dones deportades al camp i a la seva tasca de resistència, per això la exposició al museu del ferrocarril serà “Resistents i Deportades” sobre l’experiència de les dones al camp de Ravensbruck, i per això també aquest any serà molt important el paper tant de La Frontissa, com del grup de Dones amb Memòria.\nAixí mateix, enguany, es volen posar les bases d’una futura xarxa de ciutats antifeixistes, establint els contactes i les col·laboracions entre les ciutats col·laboradores ja de l’Amical, com Vilanova, Vilafranca, Manresa, Santa Coloma de Gramanet o Sant Celoni, i els mateixos centres de secundaria que participen en els projectes de cada ciutat amb l’Amical.\nPublicat per Enric Garriga E. a 11:54


Derrota del Santfeliuenc FC contra l'UE Castelldefels - Fet a Sant Feliu\nDerrota del Santfeliuenc FC contra l'UE Castelldefels\nEl derbi es tenyeix de groc i els blanc-i-blaus perden 1 a 2\nDilluns, 18 de març de 2019 11:15h\nSANTFELIUENC FC 1 (ROMO, DE PENAL, 78′) ….. UE CASTELLDEFELS 2 (AUMATELL, DE PENAL, 11′ I JUANITO, 80′)\nLes vigílies de grans dies acostumen a exhibir digestions complicades. I certament al Santfeliuenc se li va indigestar la visita d’un Castelldefels apurat que va fer de la necessitat virtut per endur-se tres punts vitals en la seva continuïtat a Tercera. Els visitants van ser notablement superiors al primer acte. A la represa, el Santfeliuenc es va animar i va atrevir-se amb l’àrea marinera. Romo va empatar. Instants després el Castelldefels va respondre amb un gran gol que ja va erigir-se un mur insuperable.\nEl Castelldefels va arrencar molt més bé i va escriure el guió que li convenia. Al minut 10 una penetració de Jordi Cano per la banda esquerra va acabar amb una empenta d’Adri García dins de l’àrea i la consegüent pena màxima. Aumatell no va perdonar i va enganyar Toni Casamayor. El Santfeliuenc sempre va anar a remolc: desdibuixat, descol·locat i desesmat no semblava ni de lluny l’equip que fa set dies va deixar el futbol català de Tercera bocabadat. Només un xut potent d’Adri Recort al 26′ va trencar la tebior. Els grocs van coquetajar amb el segon gol i de nou Aumatell ho va tenir a tocar en una rematada de cap que va topar amb el travesser. Un primer acte que ens deixava, a més, com a pitjor llegat la lesió a un dit de Toni Casamayor.\nDesprés de la represa, el Santfeliuenc tímidament es va anar engrescant sovintejant amb més convicció els dominis territorials grocs. Al minut 57 una passada a l’interior de Jonatan Collado a Joan Gibert va flirtejar la xarxa. Els visitants van poder sentenciar en accions de Jordi Cani i Aumatell just quan els blanc-i-blaus més s’aferraven a la vida. Al minut 77, quan la pressió dels d’Andrés González ja es feia notar de manera decidida, en una sèrie encadenada de refusos el defensa Víctor Miranda tocava la pilota amb la mà. Penal. I el mestre Romo va signar l’empat. Vida nova? En dos minuts el guió va tornar a saltar pels aires esberlant els horitzons d’expectativa. A la sortida d’un córner, Juanito situat a 30 metres de porteria va engaltar un xut potent i col·locat de mitja volea que primer va impactar al pal i després va caure a la xarxa. Golàs de pam de nas. El Santfeliuenc va mirar d’esmenar el relat en les instàncies crepusculars tot apel·lant a l’heroica. Kevin Díaz i David Romo en una seqüència llarga de rematades i rebots van tenir l’empat. I en l’afegit, l’inquiet Jordi Cano va poder fer el tercer en una contra que va avortar David Aragón en una bona reacció.\n– Maleïda irregularitat. De nou va aparèixer el Dragon Khan Santfeliuenc. Capaç del millor i del pitjor en set dies.\n– El discretíssim primer acte va condicionar un final marcat pel gol de Juanito.\n– La nòmina de baixes també hi suma a la contra.\n– Caldrà buscar la permanència matemàtica sense confiances. A Vilafranca toca sumar-hi.\n– El Castelldefels va fer un joc intel·ligent i pràctic. Tres punts balsàmics per a un equip amb millor plantilla que classificació.


JCB presenta el nou modelo LED de torre d'il·luminació - Arquitectura i Construcció\nAquest article ha estat escrit originalment en castellà. L'hem traduït automàticament per a la vostra comoditat. Tot i que hem fet esforços raonables per a aconseguir una traducció precisa, cap traducció automática és perfecta ni tampoc pretén substituir-ne una d'humana. El text original de l'article en castellà podeu veure'l a JCB presenta el nuevo modelo LED de torre de iluminación\nLes noves característiques del LT9 LED inclouen:\nSota nivell de soroll de només 62dBA a 7 metres del motor Yanmar de 3 cilindres a 1500 rpm.\nTemporitzador electrònic integrat.\n5 kW de potència auxiliar disponible fins i tot quan estan encesos els LED.\nEl nou model LT9 LED és compacte i lleuger i pesa només 1.100 quilograms amb el tanc ple de combustible, la qual cosa proporciona una gran solució d'il·luminació per a múltiples aplicacions. Mentre que el LT9 estàndard utilitza quatre llums d'halogenuros metàl·lics d'1.000 W, el nou LT9 LED està equipat amb sis llums LED de 240 W que proporcionen una potència total de 180.000 lúmenes. Cada llum es pot ajustar individualment en angle i rotació, per proporcionar una llum clara i directa per adaptar-se a qualsevol necessitat. Els llums LED tenen l'avantatge afegit d'oferir il·luminació instantània, sense requisits d'escalfament o refredament dels llums. Sense bombetes que reemplaçar i una alta resistència al trencament, la tecnologia LED és una elecció natural per als models mòbils, com la gamma de torres d'il·luminació de JCB.\nNova torre d'il·luminació LED LT9 de JCB.\nDe fet, l'esperança de vida dels LED és de fins a 50.000 hores, per la qual cosa allargarà també la vida de la màquina. Els llums LED necessiten considerablement menys energia, la qual cosa es tradueix en menor consum de combustible i un major temps de funcionament amb un sol tanc de combustible, i al no tenir filaments en les bombetes, també s'elimina el cost i les molèsties causades per fallades de l'halur metàl·lic, que poden ocórrer fàcilment durant la vibració que es produeix en el transport quan s'estigui traslladant al lloc de funcionament.\nEl benefici addicional de l'ús de LED combinats amb el motor d'1.1 litres és que fins i tot quan tots els llums estan enceses, encara hi ha fins a 5 kVA de potència disponible per als endolls externs per alimentar fins a dues torres d'il·luminació més LED. Com JCB utilitza un alternador controlat AVR -en lloc d'una unitat de condensador controlat-, la sortida elèctrica és molt estable, la qual cosa és ideal per a totes les aplicacions, incloent equips audiovisuals o informàtics, la qual cosa significa que aquest equip és perfecte per a esdeveniments i aplicacions de seguretat, a més del sector de la construcció.\nLa nova gamma de torres d'il·luminació de JCB incorporen un comptador de temps electrònic integrat. El nou model de LT9 LED inclourà un comptador de temps de set dies com a estàndard, que amplia el temps d'execució i permet que la unitat sigui totalment automàtica. Això ajudarà a millorar l'eficiència, garantint que la unitat només funcionarà quan sigui necessari, així com la reducció de costos de manteniment i altres associats.


L'Olot falla un penal i cau golejat davant un Reus amb deu homes - Empordà\nL'Olot falla un penal i cau golejat davant un Reus amb deu homes\nAlberto Perea debuta amb els garrotxins i juga més de vint minuts però sense sort de cara a porteria en una estrena amarga Els de Rodri tornen de buit després de veure com els locals els sentencien quan més a prop estaven d'empatar\nREUS | DDG 14.09.2015 | 06:30\nL'Olot segueix negat en atac i, ni davant deu homes, i ni amb un penal xiulat a favor, va ser capaç de marcar contra el Reus Deportiu. Els locals van rendibilitzar al màxim les ocasions que va tenir i, quan més estaven buscant els garrotxins el gol de l'empat, es va trobar amb el 2-0 a favor per sentenciar el partit quan jugaven amb un home ?menys. Els olotins, novament, van demostrar que no saben aprofitar la superioritat numèrica, igual que va passar la primera jornada davant l'Alcoià (1-1) i no només no van poder capgirar el resultat sinó que van veure com aquest s'ampliava a favor dels locals.\nEl partit va començar amb el control de la pilota per part dels de Rodri, tot i que sense inquietar massa la porteria local, però el Reus es va posar ben aviat a treballar i, en el minut 12 va arribar el primer xut a porta. Els reusencs pressionaven molt l'Olot, que havia d'anar reculant i, passada la mitja hora de joc, Edgar Hernández va aconseguir connectar amb el cap una bona centrada per fer pujar l'1-0 al marcador.\nEl gol en contra va esperonar els de Rodri, que van acostar-se a la porteria local i, a dos minuts del final de la primera part van tenir la millor ocasió davant la porteria d'Edgar, després que l'àrbitre castigués en penal una centrada sobre Sana. Héctor, però, no va ser capaç de fer entrar la pilota i aquesta va ser rebutjada pel pal.\nA la segona part els garrotxins van sortir a buscar el partit. Gato va enviar un xut creuat que va treure Edgar i el refús no el va poder aprofitar Uri per marcar el gol de l'empat. Luismi i Sana també ho van intentar, però sense sort. Davant aquesta manca d'encert de cara a porta, Rodri va donar entrada a Perea, al minut 67, per intentar obtenir més rèdits en atac i, només un minut més tard, l'àrbitre va expulsar el local Fran per una entrada sobre Djak. L'Olot va apretar més que mai però els espais deixats en defensa els van saber aprofitar molt bé els locals i, primer Moyano (m.77) i després Ricardo Vaz (m.83) van sentenciar. L'Olot rebrà diumenge un Barça B també carregat d'urgències (17.00).


El S16 i el S18 de Catalunya de Rugbi guanyen a Euskadi en el CCAA – Historia del Rugby Club Sitges\nEl S16 i el S18 de Catalunya de Rugbi guanyen a Euskadi en el CCAA\nEl passat dissabte, les Seleccions Catalanes de Rugbi a XV en categoriaÂ S16Â iÂ S18Â van emportar-se la segona victÃ²ria consecutiva del Campionat AutonÃ²mic, desprÃ©s dâ€™enfrontar-se a les Seleccions dâ€™Euskadi, al camp de rugbi de la Foixarda, i guanyar cÃ²modament als visitants.\nPer un costat, els infantils van vÃ¨ncer als del nord amb un resultat de 25 a 7. El XV de la ginesta inaugurava el marcador amb un cop de cÃ stig a favor. Seguidament, arribaven tres marques a mans deÂ MercklerÂ i Ortiz (x2), anant a la mitja part amb un 20 a 0.\nEn el segon temps, Euskadi va sortir amb ganes de lluita i realitzava el seu primer assaig del partit. Tot i aixÃ, els locals no estaven disposats a abaixar la guÃ rdia i tancaven lâ€™enfrontament amb un assaig de Pol Duran.\nDâ€™altra banda, els cadets de Catalunya van guanyar amb un 49 a 20 als dâ€™Euskadi. Igual que en lâ€™altra categoria, la ginesta obria el lluminÃ³s amb dos assajos, un de Tudela i a lâ€™altre dâ€™Ortiz, que transformavaÂ Sirvent. Euskadi durant la primera part va sumar un cop de cÃ stig i un assaig, mentre que Catalunya en feia dues marques mÃ©s (Ortiz i Boet) i un cop, anant al descans amb un 27 a 10.\nEn la represa, Euskadi no es donava per venÃ§ut i va sortir al terreny de joc amb set de victÃ²ria. Els bascos anotaven 10 punts i no posaven les coses fÃ cils als seus rivals (27-20). La reacciÃ³ dels catalans, perÃ², va ser contundent.Â Barranco, Tudela, Soler i Miravet realitzaven 4 assajos que tancaven el partit sense opcions als seus rivals.\nA lâ€™espera de la jornada vinent, CatalunyaÂ S16Â iÂ S18Â sabrÃ amb seguretat amb quina SelecciÃ³ sâ€™enfronta en la final del Campionat de Seleccions AutonÃ²miques.\nDes de la FederaciÃ³ Catalana de Rugbi volem donar tot el nostre suport al jugador delÂ S18, OtgerÂ Sirvet, que va patir una lesiÃ³ durant lâ€™enfrontament.\nIMPORTANTE! Programa ESCUELA para el Lunes 18 de Enero 2016\nCronica del Senior Fenix 51 RC Sitges A 22 Una Lastima


Auxili i Toni de l’Hostal en la primera edició de l’Arrankapins\nEl festival se celebrarà a la pineda del Grau de Castelló del 22 al 24 de juliol i es clausurarà amb una festa reggae en col\_·laboració amb el Rototom\nLa província de Castelló continua explotant el boom dels festivals, aquesta vegada amb la primera edició de l’Arrankapins: una iniciativa de l’Ajuntament de caràcter gratuït amb l’objectiu de fomentar el turisme local. A la pineda del Grau de Castelló s’aplegaran grups valencians i de l’escena nacional de diversos estils del 22 al 24 de juliol.\nAdreçat al públic nacional, mesclarà des de concerts fins a monòlegs musicals i activitats infantils a l’espai de la Ludoteca.\nDurant la primera jornada, en una mena de cicle de música d’autor, actuaran Toni de l’Hostal, amb el seu xou de monòleg musical, i el Botifarra, que ha recuperat cançons populars en perill de desaparició. A la nit els tocarà el torn a El Chamuyo, La Ranamanca, que presentaran el seu primer disc d’estudi, i el conegut grup de reggae en valencià Auxili, que ha participat en nombrosos festivals. Aquest estiu el grup d’Ontinyent promociona el seu últim treball, Instants cremant.\nEl segon dia, a partir de les set de la vesprada, pujaran als escenaris castellonencs Sara Ledesma, Martina, Luis Prado (de Sr. Mostaza), Lagartija Nick i Obeses.\nCom a cloenda, diumenge se celebrarà una de les festes de la ronda de presentació del Rototom, amb el reggae de Candela Roots, Mediterranean Roots i Funkiwis.\nEn la Ludoteca els més joves podran participar en una sèrie d’activitats per a totes les edats cada matí. Així mateix, hi ha un espai de food trucks, les caravanes gastronòmiques que són tendència als espais a l’aire lliure i que oferiran des de menjar tradicional asturià o menjar típic veneçolà fins a entrepans gurmet, creps i pizzes per a l’eclèctic festival.


Vídeo-resum de l'acte d'ingrés de Mireia Las Heras - Real Academia Europea de Doctores\nVídeo-resum de l’acte d’ingrés de Mireia Las Heras\nJul 6, 2018 | Ingressos d'acadèmics\nEl canal de Youtube de la Reial Acadèmia Europea de Doctors-Barcelona 1914 (RAED) ja disposa del vídeo-resum de l’acte d’ingrés com a acadèmica de número de Mireia Las Heras, doctora en Direcció d’Empreses, enginyera industrial i professora de l’Escola de Negocis IESE, que es va celebrar a Barcelona el passat 12 de juny. La recipiendària va llegir el discurs d’ingrés “El valor del Liderazgo”, en què va analitzar el paper del lideratge partint de la persona i els seus valors i definint el treball com a font de riquesa personal i de l’empresa com a entorn de benestar i creació de riquesa tant material com immaterial. Li va contestar, en nom de la corporació, l’acadèmic de número i doctor en Administració d’Empreses José Antonio Segarra.\nLa nova acadèmica ha abordat en nombroses publicacions i conferències temes relacionats amb la integració treball-família, dona i lideratge i desenvolupament de trajectòries professionals. Dirigeix la Conferència Internacional Treball i Família d’IESE des de l’any 2009 i és a més codirectora de la Conferència Internacional d’IESE de Dona i Lideratge, que va celebrar la seva primera edició al juliol de 2017. Aquest any codirigirà el congrés interdisciplinari sobre paternitat juntament amb el Social Trends Institute i la Universitat de Harvard. Així mateix, Las Heras dirigeix el projecte IFREI, que uneix a investigadors de més de quinze països i que ha treballat amb més de 60 corporacions a tot el món. Cada dos anys el Network d’IFREI organitza una trobada que uneix a empreses, governs i acadèmics.\nPreviousEl futur de les pensions\nNextTestimonis de Poblet\nConstruint una nova era de la comunicació corporativa\nEl jurista Joan Iglesias Capellas ingressa a la Reial Acadèmia\nEls catedràtics Montserrat Casanovas i Daniel Turbón ingressaran a la Reial Acadèmia com a acadèmics de número\nEl programa de televisió “8 al dia” recull l’acte d’ingrés de quatre acadèmics d’honor


La meitat d’alunnes d’Infermeria i Fisioteràpia són francesos i valencians | Diari de Tarragona\nLa meitat d’alunnes d’Infermeria i Fisioteràpia són francesos i valencians\nEn el cas d’Administració i Direcció d’Empreses la majoria són de lesTerres de l’Ebre i ho escullen per proximitat\n2 de Marzo de 2020 - 13:10 hs\nEl campus Terres de l’Ebre de la Universitat Rovira i Virgili, a Tortosa, aquesta setmana. FOTO: JOAN REVILLASJOANE BALAGUER, ANA VALLS, MIRANDA TORRÓ I PAULA GUEROLA, ESTUDIANTS VALENCIANES D’INFERMERIA. FOTO: M. PALLÁS\nTot i que en menor mesura que Tarragona o Castelló, Tortosa també és una ciutat universitària. Molts dels seus estudiants provenen d’arreu de les Terres de l’Ebre, però també de la resta de Catalunya, de la Comunitat Valenciana i, fins i tot, de França. Són joves que deixen els seus pobles per viure a la ciutat i que potser s’hi acaben quedant, i per aquest motiu és important tindre’ls en compte i escoltar-los. Com és la vida universitària a les Terres de l’Ebre? I quins motius els han portat a decidir cursar els seus estudis al territori ebrenc?\nEl campus Terres de l’Ebre de la Universitat Rovira i Virgili, situat a Tortosa, porta a terme una funció vital com és retenir el talent jove al territori i evitar que marxi i, potser, no torni. S’imparteixen quatre graus: Administració i Direcció d’Empreses, Educació Infantil, Educació Primària i Infermeria.\nActualment el campus té fins a 766 alumnes. Del grau d’ADE, del total d’alumnes aquest curs, 130, fins a 116 són provinents de les Terres de l’Ebre. Pel que fa a educació Infantil i Educació Primària (330 alumnes en total entre els dos graus), la majoria també són de les Terres de l’Ebre, tot i que una bona xifra són d’altres llocs de Catalunya, 94. El cas d’Infermeria és a banda, ja que dels 303 alumnes en total, 175 provenen de les tres províncies de la Comunitat Valenciana.\nUn cas també molt especial és de l’Escola Universitària de la Salut i l’Esport de les Terres de l’Ebre (EUSES TE), un centre privat adscrit a la Universitat Rovira i Virgili que té molts estudiants francesos. Aquest curs té matriculats 345 estudiants de 8 nacionalitats diferents. S’hi imparteix el Grau en Fisioteràpia a Tortosa, el Grau en Ciències de l’Activitat Física i l’Esport (CAFE) a Amposta, i també la Doble Titulació en Fisioteràpia + CAFE, als dos centres. De fet, és l’únic centre, públic o privat, que ofereix el Grau en CAFE a la demarcació de Tarragona. Al grau de Fisioteràpia actualment hi ha 233 estudiants. A primer curs, un 65% dels estudiants són de França, un 32% d’Espanya i la resta d’Andorra i Moldàvia. A segon curs, el 68% d’estudiants són francesos i el 32% espanyols. A tercer curs, el 73% són de França i el 27% d’Espanya, i a quart, un 59% són de França, un 38% d’Espanya i la resta d’Estats Units i Colòmbia. Quant als estudiants espanyols, la gran majoria són de Terres de l’Ebre o bé Camp de Tarragona i nord de Castelló, però també hi ha estudiants d’altres indrets, com Euskadi, València, Extremadura o Madrid. Pel que fa al grau en CAFE actualment hi ha107estudiants. A diferència del grau en Fisioteràpia, la gran majoria dels matriculats són de nacionalitat espanyola, i en gran mesura de Terres de l’Ebre i voltants.\nEl gran nombre d’estudiants francesos de fisioteràpia té les causes en què a França hi ha molta més demanda per entrar a estudiar aquests estudis que places en oferta. A més, és una professió molt ben considerada en general, i també per part del món sanitari.\nProximitat i notes de tall\nAl grau d’Infermeria de la URV un alt percentatge dels seus estudiants són de la Comunitat Valenciana. És el cas per exemple de Paula Guerola (de 18 anys i d’Albaida), de Joane Balaguer, (de 18 anys de Benicarló), d’Ana Valls (de 19 anys i d’Adzaneta d’Albaida) i de Miranda Torró (de 18 anys i d’Alfarrasí). El grup d’amigues explica al Diari que la raó principal per la qual van escollir estudiar a Tortosa va ser per la nota de tall. «És de les més baixes d’Espanya, i no ens arribava per entrar a València o a Tarragona», expliquen. Precisament la nota també va fer que escollissin infermeria, ja que algunes volien fer Medicina o Farmàcia.\nLes quatre noies viuen en pisos d’estudiants a diferents barris de la ciutat, tot i que Remolins, per proximitat a la universitat, és el que més estudiants concentra. «No va ser gens difícil trobar pis, hi ha dos immobiliàries especialitzades en estudiants i va ser fàcil el procés», detallen.\nJoane Balaguer, Ana Valls, Miranda Torró i Paula Guerola, estudiants valencianes d’Infermeria. FOTO: M. Pallás\nLes estudiants arriben en diumenge i marxen en divendres, en tren o amb cotxe compartit, excepte alguns caps de setmana que opten per quedar-se a Tortosa. «Al principi estàs una mica ‘xof’ perquè t’hagués agradat anar a un altre lloc, a una ciutat més gran... Però després t’acostumes i ja estem bé», afirmen. «Jo estic bé perquè visc en un poble de 1.000 habitants i Tortosa em sembla una ciutat», diu rient, en canvi, una altra. Els dijous surten de festa al Moet, i els dissabtes que es queden a Tortosa, a la discoteca Karibú, si obre, o a Lo Carrer de l’Havana.\nCasos diferents són els dels estudiants d’ADE (Administració i Direcció d’Empreses), que en la seua majoria són de les Terres de l’Ebre. És el cas per exemple de Sergi Gasparín, 21 anys, que estudia quart d’ADE i és de la Ràpita. «Vaig venir a Tortosa per temes de proximitat, així estic a casa i pujo i baixo cada dia amb el meu cotxe. També va influir el tema econòmic. En estar a casa, faig una vida com si anés a l’institut encara, com si no hagués fet cap salt. Tinc amics que estudien fora, però estic bé, no me’n penedeixo», explica.\nTambé Prabhjot Singh, de 23 anys, puja i baixa cada dia amb el seu cotxe des d’Amposta. «El factor més important que pot influir en decidir estudiar aquí és l’econòmic. Però jo també he volgut aprofitar que teníem una universitat aquí, em semblava bé fer alguna cosa relacionada amb economia o les empreses», diu. «Els primers anys amb menys pressió als estudis quedàvem i fèiem sortides amb els altres companys de classe o jugàvem a futbol. Conforme hem anat ascendint de cursos això ha anat disminuït, però en canvi hi ha més companyonia, ens coneixem més i som més bons amics».\nSemblant és l’exemple de David Navarro, de 21 anys, també estudiant d’ADE i de Deltebre. «De moment l’experiència ha sigut molt bona, sobretot amb els companys i els professors, trobo que fan una atenció molt personalitzada aquí», afirma. «Jo ja tenia clar que volia fer ADE. El factor econòmic influeix, però en el meu cas si hagués volgut anar fora també hagués pogut. Però com aquí ja es feia el que jo volia... doncs perfecte».


Holiday home Katthammarsvik 57 Katthammarsvik Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Katthammarsvik 57\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Katthammarsvik, Holiday home Katthammarsvik 57 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Katthammarsvik 57 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió, nevera, forn microones, renta vaixelles, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com pesca. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Katthammarsvik, faci de Holiday home Katthammarsvik 57 la vostra llar.


El Col·legi Montserrat amb La Marató de TV3\nEls alumnes de 1r d’ESO van muntar una paradeta de manualitats solidàries a la Fira de Nadal de l’escola i, també, hem posat una guardiola a l’entrada de la representació dels Pastorets. Estem molt contents de poder contribuir a ajudar\nCelebrem el Nadal: Tió, titelles, Reis Mags…\nAvui ha estat un dia molt especial. Una màgia nadalenca ha omplert l'escola. Els alumnes d'Educació infantil hem celebrat el Nadal amb molta il·lusió: hem fet cagar el Tió, hem vist uns titelles molt especials i hem rebut la visita\nEls alumnes de 2n d’EP canten Nadales\nEls alumnes de 2n d'EP dónen gràcies a tot el personal no docent per tota la seva feina. Avui han fet una visita molt animada per tota l'escola, han visitat la recepció, la cuina, els companys de P4 i els\nAquest dissabte 15 de desembre hem celebrat la tradicional Fira de Nadal al pati de l'escola. Us en deixem un recull d'imatges.\nEls nois i les noies de 2n d’EP fan pràctiques d’Educació viària\nEl dia 10 de desembre els alumnes de 2n vam fer un exerci pràctic de seguretat viària. Acompanyats pel Joan i el Sergio, dos policies locals, vam fer un recorregut pel barri de l'escola, per posar en pràctica el que\nEn motiu de la campanya de recollida d'aliments, els alumnes de 4t d'ESO van visitar el menjador solidari de Cerdanyola, Amics de Mossèn Rosell, a qui es destinen els productes recollits a l'escola fins al 14 de desembre.Podeu veure'n algunes


«Tant de bo el Llagostera se salvi i el Las Palmas pugi» - Diari de Girona\n«Tant de bo el Llagostera se salvi i el Las Palmas pugi»\nAlfredo Ortuño debuta com a titular amb els canaris i es retroba amb Oriol Alsina, el seu descobridor al Girona\nrobert güell palamós 26.01.2015 | 00:00\n«Tant de bo el Llagostera se salvi i el Las Palmas pugi» aniol resclosa\nFaltaven deu minuts per a les set de la tarda i per a l'inici del partit. El Llagostera ja havia finalitzat els exercicis d'escalfament i poc després ho feia el Las Palmas. En el moment en què els jugadors canaris enfilaven el camí dels vestidors, va produir-se la mirada entre Alfredo Ortuño i Oriol Alsina, que estava a peu de gespa. L'exdavanter del Girona (heroi de la permanència la temporada passada amb nou gols) i l'anterior director esportiu de Montilivi (qui li va obrir les portes al futbol professional) van acostar-se per fer-se una ràpida salutació. No era el moment per a llargues converses, sinó d'estar concentrat de cara a l'enfrontament. "Li he estic molt agraït per l'oportunitat que em va donar. Tant de bo el Llagostera se salvi i el Las Palmas pugi", va assegurar al final del partit el davanter.\nAlfredo Ortuño va debutar ahir amb el conjunt canari quan tot just acumula pocs dies de convivència i un únic partit amistós amb els seus nous companys. El seu excel·lent rendiment a Montilivi, en la segona meitat del curs passat, va convèncer el Granada per quedar-se'l i fer-lo debutar a Primera Divisió aquesta temporada. A Andalusia, però, no ha tingut continuïtat i l'han decidit cedir al líder de Segona A, on ha de tornar a demostrar que manté intacte l'olfacte golejador que va demostrar amb la samarreta del Girona. La primera oportunitat li va arribar ahir a Palamós, on va situar-se a la punta de l'actac, al costat d'Araujo, però amb llibertat per moure's més cap a la dreta. Ortuño va ser substituït abans del descans per Christian, però el tècnic Paco Herrera va matisar posteriorment, als vestidors, els motius de la substitució: "intuïa que a la segona part patíriem i volia assegurar que estiguéssim més forts al darrere".\nEl davanter va explicar del partit que "era difícil jugar en aquest camp petit, amb el vent i la gespa en no gaire bon estat. Els dos porters han estat inèdits. Jo m'he sentit còmode però no es poden treure conclusions perquè s'ha vist molt poc futbol".\nOrtuño va dir que havia arribat al Las Palmas en el mercat d'hivern per "ajudar l'equip a pujar a Primera" perquè segons ell "l'important és l'objectiu comú, no l'individual. Tant hi fa si faig 10 gols o cap si pugem". El Girona, l'exequip del davanter, és un dels rivals dels canaris a la zona alta i Ortuño va indicar que "des del principi de lliga que els veig molt forts. Els desitjo sort perquè hi tinc encara molts amics".


Rafel Aranda: «Després del Pritzker ens vam plantejar si continuar» | NacióGarrotxa\nQuan fa cinc anys que els arquitectes RCR d'Olot van rebre el que es considera el Nobel de l'arquitectura, Rafel Aranda torna a atendre Nació Garrotxa per valorar, amb el pas dels anys, una fita històrica\nper Pau Masó, Olot, Catalunya | 31 de maig de 2022 a les 21:59 |\nRafel Aranda, a l'estudi dels RCR | Pau Masó\nDissabte 20 de maig del 2017. Palau Akasaka de Tòquio. En Ramon amb una americana blavosa. La Carme amb un vestit de flors que recorden les de cirerer. I en Rafel amb la modèstia negre que el defineix. Tots tres asseguts de cara al públic. Els criden d’un en un. Es posen drets. La Carme mira en Ramon per saber si ja és el moment de fer el pas endavant. Els hi posen la medalla del Premi Pritzker. És aquell moment en què el clatell ja nota el pes d’un reconeixement únic i històric.\nLa Carme fa el pas definitiu. La veu femenina dels RCR és qui parlarà. S’acosta al micròfon i diu unes paraules que, segurament, no poden omplir tot l’agraïment que senten, ni tot el camí que han fet. Però són paraules que ja han quedat escrites, igual que el camí dels somnis que el 2017 va portar els arquitectes RCR a fer-ne un de realitat.\nDes de llavors són part de la història de l’arquitectura mundial. Hi haurà un abans i un després, però ells continuaran fent el mateix, sent els mateixos i des del mateix lloc, Olot.\nCinc anys després, recordem el discurs de la Carme amb en Rafel Aranda, a la fàbrica dels somnis: la Foneria Barberí del carrer Fontanella d’Olot. Amb una de les dues r dels RCR recordem què va ser aquell viatge al Japó, què viuen ara i què va significar per uns arquitectes de poble que les seves arrels arribessin a tocar el cel.\n- Aquell 20 de maig la Carme va dir: “Hi ha una barreja infinita de sentiments que estem experimentant ara mateix, però la sensació més forta és la de gratitud”. Aquest és el sentiment que més recordeu d’aquell dia?\n- A veure, és un somni que et donin un Premi Pitzker perquè és el màxim que et poden donar a l’arquitectura. Però és un somni que el tens, per al qual no hi estàs lluitant ni fent res per aconseguir-ho. El que fas al llarg dels anys és anar fent el teu camí, a poc a poc, i entendre el que és això de l’arquitectura. Tots els premis tenen aquest punt de gratitud i et serveixen per donar-te confiança en el camí que has anat fent. El Pritzker ens ha donat confiança per totes i cada una de les decisions que has anat aprenent al llarg de tot el camí. Els premis t’entreguen aquesta confiança en tu mateix per dir: “home no ho hem fet tan malament”.\n- Serveixen per solidificar la trajectòria\n- Sí. Nosaltres clarament som molt conscients que hem fet un camí molt diferent. Els guanyadors del Pritzker segurament han fet uns camins que tenen més similituds que el nostre. El sol fet de ser tres ja va ser una decisió que vam prendre fa 35 anys i el fet de venir a Olot va ser molt diferent del que llavors tocava. O el sol fet d’estar molt vinculats amb el món acadèmic: nosaltres hi hem estat, però en cap cas hem volgut fer una carrera acadèmica com, per exemple, ser catedràtics. Amb tot això et vull dir que som molt conscients que hem fet un camí molt diferent. El Pritzker no et valora una obra específica, valoren el missatge que en conjunt pots donar en el col·lectiu de l’arquitectura i de la societat.\nL'arquitecte olotí enmig dels papers i la llum que hi ha al despatx de l'antiga foneria Barberí d'Olot Foto: Pau Masó\n- En el moment d’anunciar que éreu els guanyadors del Premi Pritzker ja hi havia 2.000 periodistes preparats per llançar la notícia. El món us va mirar. Tornaríeu a aquell moment? Va ser aclaparador?\n- El vam viure amb naturalitat, com ens agrada viure les coses. Sempre ho hem dit: cal tenir els peus a la terra. Estar a un lloc com Olot, al costat de les nostres famílies, els nostres amics, el nostre entorn... per molt que hem marxat, sempre hi ha aquest tornar al teu lloc d’origen, a casa teva i tornar a posar els peus a terra. I això, és molt sa.\n- Després de cinc anys creus que el Premi Pritzker ha canviat alguna cosa a RCR?\n- Precisament, quan vam tornar vam fer sessions de reflexions sobre “i ara què”. Fins i tot va estar sobre la taula si continuar en el món de l’arquitectura. I mira que considero que a nosaltres se’ns va donar el Pritzker quan teníem encara no 55 anys. Però ens vam plantejar si continuar o no. Creiem que el fet d’haver-te donat un premi així et comportava una certa responsabilitat i no volíem caure en el que a vegades pot passar: et puguis creure que ets capaç de fer moltes coses i puguis fer-ho malament. Nosaltres no volíem caure en això. Vam arribar a la conclusió que continuàvem; que continuàvem amb mesura, i que continuàvem fent el camí que nosaltres anàvem fent, o sigui, sense caure en dir que sí a tot encàrrec que vingués de no sé quin lloc del món.\n- Després de cinc anys diries que sou els mateixos que abans del Pritzker?\n- Sí. I sempre dic que nosaltres no hem canviat, sinó que ha canviat la persona que ens mira. Són els altres els que han canviat. Se’ns veu d’una altra manera. Està bé. Però nosaltres no hem canviat. Portem el Pritzker sense que sigui cap pes. De fet, ho vam estar parlant amb en Ramon i la Carme: cal estar agraït per l’oportunitat i reconeixement que t’han donat, però viure-ho amb tota la naturalitat possible.\n- Creus que a partir del Pritzker se us ha valorat més?\nSí. Se’ns considera molt més i els premis també serveixen per això. Al llarg de la nostra trajectòria, tots els premis que hem tingut ens han ajudat a fer un camí més ferm i amb molta més llibertat. Nosaltres entenem que un premi t’ha de donar llibertat per poder escollir i fer el camí que un creu.\n"Fer una obra a quaranta minuts de casa és el que més ens apassionaria, però malauradament hem d’anar a cinc mil quilòmetres de distància"\n- Des d’Olot també se us ha valorat més des d’aquell 20 de maig?\n- No ho sé. Es va donar la curiositat que mesos abans que ens donessin el Pritzker vam tenir unes aproximacions amb l’Ajuntament d’Olot. Ells tenien molt clar que no volien que continuéssim el Firal d’Olot. Nosaltres vam intentar i oferir estar disposats a fer tot el tema de participació ciutadana, tenir en compte totes les coses que vinguessin per part dels veïns, però en cap moment se’ns va donar l’oportunitat de poder continuar una obra que per nosaltres hagués estat una aportació important al centre d’Olot per donar-li un caràcter que considerem que no té.\n- Confieu, tard o d’hora, tornar a actuar a Olot?\n- Us agradaria?\n- Clarament. Nosaltres, precisament, fa poques setmanes inauguràvem el Celler de Peralada, una obra de la qual estem contentíssims i que arriba després d’una relació de vint anys amb la família Suqué Mateu. Després de tot aquest camí, hem arribat a fer una obra amb molta ànima i que respon molt bé al lloc on està i la funció que ha de tenir. Per nosaltres fer una obra amb aquesta intensitat a quaranta minuts de casa és el que més ens apassionaria. Però malauradament hem d’anar a cinc mil quilòmetres de distància.\n- Al Palau Akasaka la Carme també va dir: “reconeixem que estimem somiar i estimem construir”. Cinc anys després, com està aquesta estima? El Pritzker va ser una font d’energia i inspiració?\n- Sí. D’alguna manera hem intentat que el premi fos llibertat. I tenim molt clar que el més important de tot és somiar. Els somnis són possibles. A la nostra manera hem fet un camí que ha demostrat que sí, que els somnis són possibles.\n- Durant el discurs, també es va fer referència a un poeta budista, Thích Nhat Hanh, per definir què és per a vosaltres l’arquitectura i el seu procés de creació. Vau dir que “l’arquitectura és l’art de materialitzar els somnis”. Creus que és una bona època per somiar?\n- Crec que si no hi ha somni, no hi ha vida. Tothom hauria de somiar. Somiar és el que t’hauria de fer viure. Fins i tot cal somiar que les coses poden ser millor del que són. No hem de donar res per sabut ni per fet, sinó somiar que les coses es poden fer d’una altra manera.\n- L’arquitectura mundial somia com ho feia abans. Viu un bon moment?\n- L’arquitectura transmet molt bé la situació en què es troba el món. En tota aquesta complexitat que està apareixent, l’arquitectura hi està intentant trobar el seu camí. Les coses mai han estat blanc o negre, però això ara s’ha multiplicat per molt. Estem en aquesta complexitat. Però, atenció: d’arquitectura només n’hi ha una. O sigui, l’arquitectura és l’entorn perquè les persones puguin desenvolupar la seva vida, des de l’àmbit urbà fins a la casa particular. L’arquitectura és aquest entorn. I a aquest entorn no se li han de posar etiquetes. Estem en contra que se li posin etiquetes a l’arquitectura: que si verda, que si sostenible... l’arquitectura és una i sempre ha de respondre bé per crear aquest entorn a les persones.\n- Hem passat una covid que ens ha fet tancar a casa, en la nostra arquitectura. Com creus que això ha influït en la visió que el ciutadà, a partir d’ara, veu l’arquitectura?\n- Crec que ha obert els ulls a moltes persones per descobrir que important és el refugi que tenim cadascú de nosaltres, la nostra casa. Estem en una vida amb molt de soroll i des de RCR sempre hem pensat que la casa ha de ser el refugi davant aquest soroll. Creiem que s’haurien de tenir llocs de vida que permetessin a les persones estar-se en aquests llocs. Fa poc no podies sortir al carrer, no podies tenir vàlvules d’escapament i havies d’estar dins casa teva. Està bé que ens plantegem com han de ser aquests dintres de casa. Nosaltres sempre hem cregut en una arquitectura on el límit de l’interior i exterior hauria de desaparèixer i ara la covid ens ho ha demostrat. Les persones que han tingut aquesta relació amb un exterior han estat molt més bé que les que han estat entre quatre parets.\nRafel Aranda, juntament amb Carme Pigem i Ramon Vilalta, configuren RCR Arquitectes Foto: Pau Masó\n- Creus que aquesta visió pot canviar l’arquitectura?\n- Em sap greu que sigui a partir de la Covid, però benvingut sigui. A nosaltres els confinaments no ens han canviat la manera d’entendre l’arquitectura. Com pots veure al nostre despatx, nosaltres vivim amb la natura a dins. Que passem fred a l’hivern? Sí, una mica. Però també ens agrada sentir això. Que no tenim prou il·luminació o les parets de pedra absorbeixen llum? Bé, tot és un equilibri. Creiem que aquest entorn ens està donant una relació amb la vida i amb l’exterior que és positiva.\n"El món de l’arquitectura és molt reduït. Els romans van inventar la teula i encara la tenim"\n- Per acabar amb el context i l’entorn que vivim. Hem vist que moltes matèries s’han duplicat de preu. Creus que això pot afectar l’arquitectura?\n- Sí. Clarament és un continu. Estem un 20-25% per sobre del preu d’abans. Creiem que això ha vingut per quedar-se. No creiem que es tornin als preus d’abans i això vol dir que, altra vegada, hem de trobar formes creatives per tirar endavant les coses. No hi ha gaires opcions de materialitats, però si maneres, fases o ritmes de construcció.\n- Creus que haureu de canviar o explorar altres materials?\n- Sí, però crec que hi ha pocs materials. El món de l’arquitectura encara és molt reduït. Els romans van inventar la teula i encara la tenim entre nosaltres.\n- Anem a mirar el futur. Aquell 20 de maig la Carme deia que “amb l’obtenció d’aquest premi ens dirigim al llarg d’aquest meravellós viatge (el de somiar)”. Quins somnis esperen a RCR?\n- El somni de La Vila. És el nostre somni. És on nosaltres voldríem transmetre a les persones el que nosaltres hem sentit. Voldríem crear un lloc per a la percepció de l’espai i que les persones tinguessin l’oportunitat de venir per percebre l’espai. Voldríem crear aquest lloc. Som conscients que ja fa cinc anys que vam posar fil a l’agulla i és un projecte de molta envergadura. Hem intentat buscat suports de tota mena, públic i privat, i és una tasca important. Però nosaltres estem amb aquest somni. En aquests moments la idea és començar a fer les primeres intervencions en aquest espai de La Vila a la Vall de Bianya. Aquest any comencem.\n- Quan podria ser realitat aquest somni?\n- Amb cinc anys volem que sigui una realitat. Volem començar a donar aquest missatge d’un lloc al món on les persones vinguin a intentar entendre i percebre l’espai. I volem que estigui obert a totes les persones.\n- Vaig acabant. Recordo l’entrevista que et vaig fer el 2017, també aquí al despatx. En aquella entrevista demanaves que el Pritzker servís per fer somiar a la gent jove. Creus que ha servit per això?\n- Jo crec que sí. La gent jove, no forçosament del món de l’arquitectura, quan ens veu a nosaltres veuen que des del lloc d’origen és possible donar aquests missatges i poder transmetre emocions i ànima. Això ho valoren.\n- Quin és el futur d’RCR?\n- RCR té el camí bastant clar. Per un costat, anar desenvolupant el somni de la Vila i, per l’altre, intentar que les persones que han estat al nostre costat durant anys, vagin agafant més paper i protagonisme dins la marca RCR. I anar fent el procés de creativitat compartida. Aquest sempre ha estat el nostre objectiu.\nEntrevistes, Societat, RCR, RCR Arquitectes, Rafel Aranda, Carme Pigem, Ramon Vilalta, arquitectura, Pritzker, Premi Pritzker


Com acompanyar la frustració | Criar.cat\nCom acompanyar la frustració\n"La frustració és un estat, no un punt i final", recorda la psicòloga Elisenda Pascual\nper Alba Carreres / Elisenda Pascual\nAprendre a surfejar la frustració de manera sana és una habilitat que es forja durant la infància i sempre en companyia.\nSegons ens explica la psicòloga Elisenda Pascual Martí, frustrar-se és difícil, dur i ens qüestiona la nostra vàlua personal. "Si ens acompanyen des de l'inici entenem que aquesta emoció tan desagradable no ens fa menys estimable. Si ens deixen soles, ho podem malinterpretar com que no en som mereixedors/es", explica.\nEs produeix quan els infants s'adonen que existeix una distància entre allò que desitgen i ells o elles mateixes. Pot tractar-se d'un objecte, un desig, una activitat, pot ser temporal d'habilitats evolutives o d'imaginació.\nEnsenyar-los a gestionar aquesta frustració és una gran oportunitat. Saber que hi ha situacions que no es poden satisfer i que ens afecten és bo. Sense que per això deixem d'intentar-ho, somniar-ho o a vegades haguem d'aprendre a deixar-ho anar.\nLa frustració els acompanyarà tota la seva vida. "Quan els acompanyem en aquests moments de tanta emoció forta aprendran a respectar-se en allò que viuen. Créixer amb la vivència de frustrar-se és sa. Tenir maneres de canalitzar-la i saber-se igual de digna al viure-ho és font de salut mental i emocional", assegura.\nQuè faig quan el meu infant es frustra?\nComprèn que és el seu estat emocional, no el teu.\nPot ser no entenguis els "per què", no es necessari pensar el mateix per respectar-ho\nNo minimitzis els seus motius\nFer menys i més ser. La teva presència és suficient\nTu ets qui sostè i el contenidor dels seus malestars. Cal ser fort/a\nSi es frustra al teu costat aprendrà que no és una emoció amenaçant\nCada etapa del desenvolupament comporta frustracions diferents\nEl meu fill/a té frustració quan no li surten les coses com vol\nParlem de la frustració en infants i com cal acompanyar-la\nPsicologia i gestió emocionalGeneral


La Federació Catalana de Societats Musicals (FCSM) celebrarà a El Perelló (Baix Ebre) la XXXII Trobada Nacional de Bandes de Música de Catalunya.\nEl dissabte 28 de setembre de 2013, prop de 1.500 músics de tot el país que pertanyen a més de 35 bandes, actuaran en una cercavila musical que recorrerà els carrers de la vila d’El Perelló.\nLa tradició bandística de la vila d’El Perelló, ha estat molt arrelada des de finals del segle XIX i començaments del segle XX. Ara, la Banda amfitriona de la Trobada és “l’Agrupació Musical l’Emburgada de El Perelló”, que des del 1993, amb aquest nom i forma jurídica, actua en tots els esdeveniments culturals i musicals d’El Perelló i en altres escenaris de Catalunya i de fora del Principat.\nLa Trobada tindrà tres diferents recorreguts per la vila, fins confluir tots al Camp de Futbol, on estarà la tribuna d’autoritats i on les diferents bandes interpretaran una peça a peu dret. Posteriorment i abans de l’acabament de la Trobada, un darrer grup de quatre bandes, interpretaran una peça conjunta, davant de la tribuna.\nLa Trobada Nacional de Bandes de Música de Catalunya, diada del món de les Bandes a Catalunya, es celebra ininterrompudament des de fa 31 anys en diferents localitats de la geografia catalana, tot sent una demostració d’alegria i de cultura popular que manifesta un realitat arrelada a Catalunya des de fa més de 168 anys i que ha obtingut uns nivells molt alts, tant d’excel·lència en la interpretació musical com en l’organització per part de les Societats Musicals federades.


Detenen l'actual cúpula d'ETA al País Basc francès - Diari de Girona\nDetenen l'actual cúpula d'ETA al País Basc francès\nEs tracta de David Pla i Iratxe Sorzábal\nacn | madrid 22.09.2015 | 14:16\nEls presumptes membres de la cúpula d'ETA David Pla i Iratxe Sorzábal han estat detinguts aquest dimarts en una operació conjunta entre la Guàrdia Civil i la policia francesa a la localitat de Saint-Étienne-de-Baïgorry, al País Basc francès. L'operació, en què s'han arrestat quatre persones, s'ha dut a terme aquest matí i continua oberta. Els dos detinguts es trobaven en una casa rural de la localitat, situada a pocs quilòmetres de la frontera amb Navarra. L'operació continua oberta i no es descarten noves detencions. Des de Brussel·les, el ministre de l'Interior, Jorge Fernández-Díaz, s'ha felicitat per l'operació i ha dit que suposa "l'escapçament" de la direcció d'ETA.\nPer Fernández-Díaz, es tracta d'una "operació importantíssima" i "l'acte de defunció d'ETA" ja que David Pla i Iratxe Sorzábal eren "els dos terroristes més buscats" fins ara. El ministre ha especificat que en total hi han hagut quatre detinguts després que també s'hagi arrestat el propietari de l'habitatge on es trobaven els dos presumptes caps de l'organització i una quarta persona, de qui ha dit desconèixer si es tracta de Josu Ternera.\nFernández Díaz, que aquest dimarts participa a Brussel·les en la reunió extraordinària del Consell de ministres d'Interior i de Justícia de la UE, ha afirmat que l'operació d'avui també suposa l'"acta de defunció d'ETA" i que es posa de relleu que el govern espanyol "no ha negociat ni negociarà amb ETA".\nAixí mateix, el ministre, que ha dit que sap "perfectament" que la banda "no expedirà un certificat de dissolució", ha celebrat la col·laboració entre les forces de seguretat espanyola i francesa que ha culminat amb la detenció de Pla i Sorzábal.


Tot el que la marihuana pot fer per la salut | Ciència | EL PAÍS Catalunya\nTot el que la marihuana pot fer per la salut\nDiversos grups d'investigació exploren nous usos de compostos del cànnabis contra el càncer, l'epilèpsia i altres malalties\n15 JUL 2015 - 23:24\tCEST\nUna dona treballa en un hivernacle de marihuana per a ús mèdic a Israel. MENAHEM KAHANA AFP\nMilers d'anys després de les primeres referències històriques del consum de marihuana, el potencial mèdic del cànnabis encara no s'ha explotat prou. Es deu a la falta de coneixement bàsic dels seus efectes. Fa només 25 anys que es va descobrir el sistema endocannabinoide, una extensa xarxa de comunicació entre neurones i altres cèl·lules del sistema nerviós central, el funcionament de la qual és modulat pels principals compostos actius del cànnabis. L'organisme genera variants endògenes d'aquestes substàncies per regular funcions cerebrals fonamentals com la conducta, la memòria i el dolor. Ara, el repte és convertir els cannabinoides en fàrmacs més efectius contra un rang cada vegada més gran de malalties, des dels tumors més agressius fins a l'epilèpsia.\n“Per una banda, tenim una substància que s'ha consumit durant segles, però els efectes de la qual s'han provat en molt pocs estudis clínics amb pacients”, explica Rafael Guzmán, que dirigeix un grup d'investigació sobre cannabinoides a la Universitat Complutense de Madrid. Per l'altra, diu, cada vegada es té més coneixement bàsic dels seus efectes gràcies als estudis amb animals i cèl·lules humanes.\nEn un d'aquests estudis, Guzmán i altres autors han demostrat que els cannabinoides com el THC, el principal responsable dels efectes psicoactius de la marihuana, redueix el creixement dels glioblastomes, un tumor de cervell molt agressiu i difícil de tractar. “Hi ha molt bones evidències que el cànnabis pot eliminar el càncer en cèl·lules humanes i ratolins, però les proves sòlides que ho fa en persones encara són molt poques”, reconeix.\nEl seu equip col·labora en un assaig clínic que està provant al Regne Unit l'eficàcia de Sativex, un fàrmac que conté els dos principals compostos del cànnabis (THC i cannabidiol, o CBD) per a pacients els tumors dels quals han ressorgit després de la cirurgia. El fàrmac s'administra amb la quimioteràpia convencional. “D'aquí pocs mesos”, explica Guzmán, el seu equip espera començar el primer assaig clínic a Espanya per provar l'efectivitat conjunta com a tractament de primera línia en pacients amb glioblastoma.\nHi ha molt bones evidències que el cànnabis pot eliminar el càncer en cèl·lules humanes i ratolins, però les proves sòlides que ho fa en persones encara són molt poques\nSegons Guzmán, que presideix la Societat Espanyola d'Investigació sobre Cannabinoides, “estem vivint un boom” en la investigació en usos nous dels cannabinoides. Han estat impulsats en part per experiències personals de pacients o familiars amb l'ús de la marihuana per alleujar-ne els símptomes. L'aplicació més destacada és el CBD per reduir el nombre d'atacs epilèptics en nens amb síndrome de Dravet. La seva efectivitat ja s'està provant en assajos clínics. En els seus orígens, els tractaments ja aprovats d'aquests compostos contra els espasmes de l'esclerosi múltiple o el dolor i les nàusees en el càncer també han tingut l'origen en evidències “anecdòtiques” registrades en malalts que usaven marihuana.\n“Els receptors de THC són dels més abundants al cervell, més que els de dopamina o serotonina. Per això, tenen un gran potencial per aconseguir nous fàrmacs”, explica Rafael Maldonado, investigador del laboratori de neurofarmacologia de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona. Una de les barreres per transformar la marihuana en medicament són els seus efectes psicoactius. El seu equip ha aconseguit per primera vegada dissociar els efectes terapèutics del THC dels al·lucinògens. L'objectiu d'aquesta investigació, realitzada en ratolins i recentment publicada a PLoS Biology, és buscar fàrmacs contra el dolor que no provoquin pèrdua de memòria o alteracions en la conducta.\nEl treball descriu un pèptid (una proteïna de grandària petita) que, administrat als rosegadors, bloqueja gran part dels efectes “indesitjables” de la marihuana i en conserva les altres funcions analgèsiques. “Ara com ara, tot fa pensar que aquest mateix compost seria innocu en humans”, assenyala. El seu equip forma part del consorci europeu Neuropain, dotat amb sis milions d'euros en part per buscar noves aplicacions dels cannabinoides contra el dolor neuropàtic, que sorgeix després de l'alteració de nervis pel càncer o altres patologies i que no responen bé als analgèsics. El referent més comú, explica Maldonado, són els casos en què un membre amputat segueix fent mal.\nLa marihuana continua sent un pou sense fons per a la investigació biomèdica, tant, que molts científics ja ni hi pensen. Es creu que hi ha entre 60 i 90 cannabinoides, molts dels quals encara sense explorar i que haurien de ser inclosos en “quimioteques” per poder-los estudiar. “Hem sobrepassat la marihuana. Avui el camp d'investigació és infinitament més gran i hauria de deixar d'estar vinculat amb el cànnabis”, explica Javier Fernández-Ruiz, catedràtic de bioquímica de la Universitat Complutense de Madrid i membre del Centre d'Investigació Biomèdica a la Xarxa de Malalties Neurodegeneratives.\nEls cannabinoides poden ser un bon aliat en la guerra contra l'Alzheimer el Parkinson, les “malalties típiques del segle XXI” a causa de la longevitat cada vegada més gran de la població, explica Fernández-Ruiz. El pas del temps fa que el cervell perdi neurones i que gran part d'aquestes no se substitueixin. Això es deu a múltiples factors com l'oxidació o la falta de reg vascular. “Els cannabinoides sembla que són capaços de corregir uns quants d'aquests problemes alhora”, explica Fernández-Ruiz. El seu proper projecte és un estudi en gossos que tenen una malaltia semblant a la Esclerosi Lateral Amiotrófica (ELA) per provar l'efecte del THC i el CBD.\nUsos legals a Espanya\nL'únic fàrmac basat en compostos de la marihuana aprovat a Espanya és el Sativex contra l'espasticitat (contracció permanent de certs músculs) en pacients d'esclerosi múltiple, explica Javier Fernández-Ruiz, expresident de la Societat Espanyola d'Investigació sobre Cannabinoides. El fàrmac l'elabora GW Pharmaceuticals, una companyia britànica que lidera l'ús farmacològic d'aquests compostos. El fàrmac, un esprai bucal, també pot ser usat com a tractament compassiu contra el dolor i les nàusees associats a la quimioteràpia. Per a això el metge ha de demanar un permís a l'Agència Espanyola del Medicament. “Molt sovint els pacients ens ho pregunten”, ja que “és una cosa que es pot fer i de vegades els oncòlegs no ho saben”, explica Fernández-Ruiz. El Sativex és "molt similar" a l'oli de cànnabis "casolà", explica Manuel Guzmán. El problema d'usar aquesta segona substància en investigació és que cada planta té una composició de THC o CBD diferent i, per tant, és difícil o impossible d'aplicar en estudis científics. El medicament, en canvi, té un grau de puresa estandarditzat i sempre porta la mateixa proporció entre THC i CBD, entre altres característiques que en permeten l'ús farmacològic. Aquest expert opina que aquests dos compostos monopolitzaran la recerca de nous tractaments a curt termini. "Espero que en un marge de cinc anys hi hagi noves aplicacions per a ells. Més endavant, és possible que s'hi sumin altres compostos", explica.\nTots els experts consultats demanen molta cautela davant aquestes línies d'investigació. “Estic segur que en el futur hi haurà un medicament contra tumors cerebrals basat en cannabinoides, però els pacients actuals no se'n podran beneficiar”, adverteix Fernández-Ruiz.


Compra a la Biblioteca l'entrada per a l'obra, La nena dels pardals - Biblioteca Caterina Figueras\nHome / Biblioteca i altres / tona actualitat / Compra a la Biblioteca l'entrada per a l'obra, La nena dels pardals\nCompra a la Biblioteca l'entrada per a l'obra, La nena dels pardals\nEl diumenge 28 de gener a les 17h, t'animem a assistir a la Sala la Canal de Tona. Pots adquirir la teva entrada a la Biblioteca i per internet. Per només 5€ t'emocionaràs amb un espectacle familiar i poètic, que narra uns fets històrics reals ocorreguts a la Xina el 1958, l'autoritarisme de Mao Zedong i la declaració de "la guerra dels pardals". Una història dels petits herois quotidians, sobre el respecte a la vida i la saviesa innata dels infants.\nLa nena dels pardals és la darrera obra de la Cia. Teatre al detall que compta amb l'actuació en directe de La tresca i la verdesca, a qui recentment la crítica dels Premis Enderrock, els ha guardonat amb el premi al millor disc per al públic familiar.\nL'obra està inspirada en el conte de Sara Pennypacker, il·lustrat per Yoko Tanaka, que pots trobar a la Biblioteca.\nCompra a la Biblioteca l'entrada per a l'obra, La nena dels pardals Reviewed by Biblioteca Caterina Figueras on 16:32 Rating: 5


El disc és un homenatge al poeta Vicent Andrés Estellés en el 25è aniversari de la seua mort\nPau Alabajos posarà de llarg el seu últim disc, Ciutat a cau d’orella, demà dimarts, 27 de març, i un dia després, dimecres, en el Teatre Micalet de València. L’àlbum és un homenatge al poeta Vicent Andrés Estellés en el 25è aniversari de la seua mort. Les entrades per al primer concert es van exhaurir fa setmanes i sols en queden unes poques per al segon recital. L’espectacle també formarà part de la programació del Festival Barnasants. El cantant valencià actuarà el dissabte, 7 d’abril, a Sant Llorenç d’Hortons (Alt Penedès).\nEl repertori del nou disc de Pau Alabajos està format per dotze poemes extrets de diversos llibres i reculls de versos que pretenen reivindicar la modernitat i vigència de l’homenot de Burjassot. La clau que obri tots els panys (1971), el Llibre de meravelles (1971) i Sonata d’Isabel (1990) són algunes de les obres representades en l’antologia realitzada pel músic. A més, el títol de l’àlbum, Ciutat a cau d’orella, també va donar nom al primer poemari de l’autor, publicat en 1953. La veu d’Alabajos ens remet a la geografia humana de l’urbs, a les històries quotidianes i a les carícies, mossos i arraps traçats per Estellés. I ho fa amb sonoritats pròximes a la música pop i a l’indie.\nEstellés escrivia “perquè sentia la necessitat profunda d’evacuar del seu cos alguns pensaments o emocions que li rosegaven la consciència” assenyala el cantautor de Torrent. Així, quan feia versos sobre el poble, “podem tocar amb els dits la pols del carrer, les fulles de lletuga espargides per terra, la calç blanca de les parets. Podem olorar, fins i tot, el fem dels camps de conreu i escoltar com criden els grills amagats entre la brossa dels marges”.Així mateix, prossegueix Alabajos, “Estellés també parla sobre la voluntat de ser poble, sobre la determinació col·lectiva i vigent de construir un País, de conrear una llengua i una cultura, d’assumir la nostra veu com a valencians i ens convida a eixir al carrer, a embrutar-nos les mans, a arremangar-nos la camisa”.\nCiutat a cau d’orella: el disc\nEl nou treball de Pau Alabajos va ser enregistrat durant els mesos de juny i juliol de 2017 als estudis Blind Records de Barcelona. La gravació va ser realitzada per Santos&Fluren, el duet creatiu format per Santos Berrocal i Florenci Ferrer. Cal dir que per les seues mans han passat els noms més importants del pop estatal: Iván Ferreiro, Supersubmarina, Sidonie, Love of Lesbian o Shuarma, entre d’altres.\nA més, els dos han acompanyat Pau Alabajos en la vessant musical (percussions, bateria, teclats, guitarres, baixos, etc.). El treball instrumental també ha comptat amb les cordes d’Adriana Sena (al violoncel) i Laura Navarro (al violí). Aquesta última, col·laboradora habitual del torrentí, també s’ha encarregat dels arranjaments de corda d’alguns dels temes del disc. Així mateix, cal destacar la interpretació en directe per part de la Lira Ampostina de la cançó “Coral romput”, amb arranjaments per a banda simfònica de Roger Conesa.\nD’altra banda, Sergi Bautista va ser l’assistent tècnic d’enregistrament i mescla a Blind Records. L’àlbum va ser masteritzat per Mario G. Alberni als estudis Kadifornia Mastering d’El Puerto de Santa Maria (Cadis) durant l’agost de 2017.\nPer últim, el disseny de la portada i l’interior del disc són obra de l’arquitecta i fotògrafa valenciana Raquel Escrivà.\nPau Alabajos: discografia\nPau Alabajos va debutar l’any 2004 amb l’àlbum Futur en venda(Cambra Rècords). En el seu repertori va incloure algunes de les cançons que interpretava pels carrers del barri de Ciutat Vella del Cap i Casal. Quatre anys després va veure la llum Teoria del caos(Cambra Rècords) i, en 2011, Una amable, una trista, una petita pàtria (Bureo Músiques).\nEl cantautor va celebrar els 10 anys de carrera musical amb un recital al Palau de la Música de València. En eixa ocasió, el van acompanyar l’Orquestra Simfònica del Coral Romput, amb més de vuitanta instrumentistes, i les veus de Núria Cadenes, Vicent Partal, Amàlia Garrigós, Rodonors Invictes, Feliu Ventura, Cesk Freixas i Miquel Gil. Eixe concert, que va tenir lloc el 29 de setembre de 2012, va ser recollit en el disc #paualpalau (RGB Suports, 2014).\nFinalment, l’any 2016 es va editar L’amor i la ferocitat (Bureo Músiques), enregistrat a Nashville (Tennessee, Estats Units) amb el productor nord-americà Brad Jones.\nD’esta manera, Ciutat a cau d’orella és el setè disc en la trajectòria de Pau Alabajos.


Cancel·lada la 'performance' de Barceló que volia omplir de fang el Palau de la Música per motius tècnics i patrimonials La República\nCancel·lada la ‘performance’ de Barceló que volia omplir de fang el Palau de la Música per motius tècnics i patrimonials\nACN – El Palau de la Música i Miquel Barceló han decidit cancel·lar les dues ‘actuacions-performance’ amb les quals l’artista volia omplir de fang l’escenari de Domènech i Montaner per […]\nActe de presentació de la temporada 2018-2019 al Palau de la Música amb Mariona Carulla, presidenta de la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música Catalana; Joan Oller, director general; Simon Halsey, i Víctor García de Gomar, el 19 d'abril de 2018 - ACN\nACN – El Palau de la Música i Miquel Barceló han decidit cancel·lar les dues ‘actuacions-performance’ amb les quals l’artista volia omplir de fang l’escenari de Domènech i Montaner per convertir-lo en una cova per “motius tècnics i limitacions patrimonials”, segons han informat fonts de la institució. Els concerts s’havien de fer el 8 i 9 d’abril del 2019 i havien de comptar amb una composició inèdita de Pascal Dusapin de 15 minuts. La voluntat de l’artista mallorquí era sortir “disparant fang” contra els membres dels Cors de l’Orfeó Català i contra les muses que hi ha al fons de l’escenari tot reproduint el so enregistrat en 3D a la cova de Chauvet (França), amb “les gotes i els ecos propis”, per acabar generant una “escultura sonora”. Aquest projecte estava lligat al concepte de l’origen, ‘leitmotiv’ de la temporada 2018-2019. Davant la “impossibilitat de materialitzar el que l’artista tenia al cap”, s’està “redefinint” la col·laboració entre Barceló i el Palau de la Música.


Puig demana que el Pla de Reconstrucció garantisca la cohesió territorial i la convergència en la renda | Canal56 Notícies\nInicio C Valenciana Puig demana que el Pla de Reconstrucció garantisca la cohesió territorial i la convergència en la renda\non: 01/08/2020 En: C Valenciana\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha sol·licitat que el Pla de Reconstrucció del Govern d’Espanya garantisca la cohesió territorial i la convergència en renda de totes les comunitats amb la finalitat de combatre la desigualtat i reactivar l’economia i les infraestructures.\nD’aquesta forma, el titular de la Generalitat ha defensat després de la XXI Conferència de Presidents celebrada en Sant Millán de la Cogolla que en el repartiment dels fons europeus s’apliquen els mateixos paràmetres que el Govern d’Espanya ha demanat a Europa perquè les comunitats autònomes amb menys recursos i renda per càpita puguen acostar-se a la mitjana estatal i reduir la desigualtat territorial.\n“És fonamental que en el repartiment de fons del Pla de Reactivació es tinga en compte la realitat de partida de cada comunitat”, ha subratllat Ximo Puig, qui ha recordat que en 1995 la Comunitat Valenciana es trobava en la mitjana estatal en renda per càpita i, actualment, se situa 12 punts per davall de la mitjana. “L’infrafinançament ha llastrat a la Comunitat Valenciana”, ha recalcat el cap del Consell, que ha recordat que els valencians i valencianes es troben en l’última posició en el finançament autonòmic. Per això, ha insistit que el Pla de Reconstrucció “ha de tindre en compte la posició de les comunitats i ha de generar convergència i igualtat”.\nXimo Puig ha apuntat la necessitat que en el pla “es combine la competitivitat dels projectes amb criteris de superació de les desigualtats i la disminució de les diferències de rendes”. Per al cap de l’Executiu valencià, que ha valorat l’aprovació del fons europeu de reconstrucció com “la millor notícia per a un temps tan difícil i complicat”, aquesta iniciativa “és una finestra d’oportunitat que s’obri per a accelerar els canvis necessaris i avançar en la digitalització, en la transició energètica o en el sosteniment de l’estat de benestar”.\n“Es tracta -ha afegit- que hi haja corresponsabilitat en la gestió del Pla de Reactivació, és a dir, que les comunitats autònomes participem en el disseny i desenvolupament del pla de reformes que ha de presentar el Govern d’Espanya a Europa”, sota criteris “clars i transparents”.\nEl president de la Generalitat ha estat acompanyat durant la trobada (el primer que se celebra de manera presencial després de les catorze reunions telemàtiques mantingudes en els últims mesos) per la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló. Ximo Puig ha sol·licitat la institucionalització d’aquestes conferències de presidents i ha destacat que la cogovernança ha suposat “el major avanç de l’estat autonòmic en tota la democràcia”. “Crec que aquest és el camí: la cogovernança, la corresponsabilitat, i pensar en l’interés general i no en l’interés particular”, ha remarcat.\nSituació actual coronavirus\nRespecte a la situació actual de la pandèmia de coronavirus, el president ha reclamat un Pla específic per a consolidar el ‘clúster’ sanitari valencià i ha plantejat la necessitat de donar cobertura legal per a realitzar PCR obligatoris i per a portar cap confinaments específics.\n“En aquests moments estem tots preocupats perquè hi ha hagut un canvi de tendència”, ha afirmat Puig, qui ha recordat que en la Comunitat Valenciana s’ha reforçat l’Atenció Primària i es disposa de quasi 1.100 rastrejadors “per a poder encapsular adequadament els brots que estan sorgint”.\nSuport al turisme i corresponsabilitat social\nDurant la reunió, el cap del Consell ha plantejat la necessitat d’oferir un suport reforçat al sector turístic, que en la Comunitat Valenciana suposa el 15% del PIB, i ha demanat que es continue treballant per a solucionar les restriccions al turisme britànic des del diàleg i evitant la confrontació.\nA més ha compartit la seua proposta de forjar una aliança amb els i les joves per a implicar-los més en la lluita contra la pandèmia. “Hem de treballar des de la corresponsabilitat de la ciutadania, de les institucions i de les empreses”, ha argumentat. “Tothom ha de tindre un objectiu comú i assumir la seua responsabilitat i, en aqueix sentit, podrem eixir d’aquesta situació si cadascun fa allò que li correspon”.


Els Centpeus, Associació Cultural – Pàgina 43 – Benvinguts a la nostra web! Aquí trobareu tota la informació i les activitast de la nostra entitat, ens trobareu caminant per les muntanyes del nostre país! Força caminades!\nPublicat a 20 d'octubre de 2013 15 de març de 2021\nHi ha punts que et fan preguntar que es el que es veu una mica mes enllà del final de la pedra….i la resposta es: el blanc absolut com a definició del no res.\nI en aquesta estoneta que passem anant i venint de la cova, es produeix un miracle natural…la boira escampa!\nUn agraïment a les persones de Pratdip que ens han guiat per la Mola: la Pilar, el Pere, en Josep i el “Francisco” Escoda. Una abraçada molt forta.\nPublicat a 29 de setembre de 2013 15 de març de 2021\nDesprés de les primeres sortides al voltant del poble, avui ens estrenem a la muntanya. I quin lloc millor que la Vall del Glorieta?. Qui mes qui menys del grup ja la coneix i hi ha fet alguna escapada, però hi tornen haver ganes de caminar-la i compartir-la amb la colla. Apa, som-hi doncs!\nNomés arribar a l’aparcament del Mas de Forès i pagar els 2€ que cobren per deixar el cotxe, ens assabentem que avui fan una cursa de bicicleta de muntanya pel mateix recorregut que hem de fer nosaltres. No tenim escapatòria. Només començar el sender, ja ens trobem les primeres bicicletes que baixen.\nEns esperem una bona estona que passin totes i reprenem la marxa. Aviat veiem l’ermita de les Virtuts a l’altra costat del riu.\nTot seguit, la pròxima parada es al Niu de l’Àliga on esmorzem, que després del temps perdut per l’aturada forçada la gana ja apreta.\nELS CENTPEUS D’AVUI\nEnfilem de nou la pujada, ara força mes dreta del camí que ens portaria fins a Montral i al cap d’uns 1200m. arribem a les Fonts del Riu Glorieta, un lloc amb un encant especial.\nDe tornada, travessem el Glorieta per baixar, aquest cop, per la pista que ens portarà de nou al Mas de Forès.\nI això es tot per avui. Fins la propera,Centpeus!\nTRACK DE LA 4ª CAMINADA\nPublicat a 13 de juliol de 2013 15 de març de 2021\nPàgina prèvia Pàgina 1 … Pàgina 42 Pàgina 43 Pàgina 44 Pàgina següent\n📣 Xerrada-col·loqui organitzada per l'Associac\nAvui sortida excepcional per la #serradelmontsant\n😀 Cap de setmana intensa de la nostra entitat!\nEls itineraris per descobrir l'entorn natural del\nEl descans i els àpats són importantíssims per\nAbans d'abandonar el #principatandorra vam fer una\nL'11 de setembre vam celebrar la #diada2021 de tor\nPer reprendre la nostra activitat després de les\nUeee! @capderucvins 👏👏👏\nDemà diumenge els amics de @capderucvins per la "\nLa @feec_cat davant l’augment d’inicivisme en\nExcursionista: Respecta els arbres que et dones om\nLa forta calor i la baixa humitat es trobaran com\n1r concurs de fotografia dels Centpeus de Vallmoll