Octubre | 2008 | Obra Cultural Balear d'Artà\nHi ha paraules que a força de repetir-les perden la seva expressivitat i altres que per si mateixes resulten eufemístiques. En els dos casos el que succeeix és que es perd claredat. Les paraules corrupció, malversació de fons públics, tràfic d’influències, cobrament de comissions i altres herbes per l’estil, crec que van tornant massa blanes. … Continua llegint →\nDINAR A LES CASES DE BETLEM\nPosted by ocbarta2008 on 30 Octubre 2008 · Feu un comentari\nBenvolguts socis i sòcies de l’Obra Cultural Balear, Tot just fa un parell o tres de setmanes que l’OCB va celebrar el seu 45è aniversari. Quaranta-cinc anys d’existència, en alguns casos supervivència, d’una associació, la nostra, que ha fet feina sense pausa en la defensa de la llengua i la … Continua llegint →\nPosted by ocbarta2008 on 29 Octubre 2008 · Feu un comentari\nGràcies, senyora Abelló per Vicent Partal dimecres, 29 d’octubre de 2008 Dissabte passat. Assaig del lliurament dels Premis Nacionals de Cultura. ‘Nacionals’ i de ‘Cultura’ en la mateixa definició, ep! El qui porta el sarau, vés a saber per què, demana si cap dels premiats o dels presents no entén el català. Un, un … Continua llegint →\nTRANSPORT PÚBLIC DEFICITARI\nPosted by ocbarta2008 on 23 Octubre 2008 · 3 comentaris\nUs mostram la queixa conjunta que ens han fet arribar els usuaris i les usuàries del Tren que tenim a Mallorca. És ben hora d’exigir allò que ens mereixem! Els Usuaris del tren i el Consorci de Transport de Mallorca (CTM) La gent que habitualment viatgem amb tren, sabem que moltes persones s’han … Continua llegint →\nARRIBA EL “MALLORCA-MÓN-FESTIVAL”\nPosted by ocbarta2008 on 8 Octubre 2008 · Feu un comentari\nSi us interessa assistir al concert, ens podeu encarregar les entrades mitjançant el correu electrònic. Deixau el nom i un telèfon, i ens posarem, tot d’una, en contacte amb vosaltres! ocbarta@gmail.com L’Obra Cultural Balear ha presentat avui al seu local la tercera edició del MallorcaMón Festival, que es farà el dissabte 18 d’octubre a … Continua llegint →\nAmb governants tan molls com certes herbes, els enemics del país saben que tenen via lliure Aquestes coses només passen on poden passar. No em fa feliç haver pronosticat per escrit que hauríem de témer onades d’immigrants xenòfobs. Una associació de colombians ha triat la via de la ultradreta espanyola per integrar-se a Mallorca, i … Continua llegint →\nSegons José William Vega, president d’Asocolombia, “la legislatura passada la integració dels immigrants era més fàcil” L’exposició dels joves nouvinguts al món de la droga és la principal conseqüència de l’escolarització en català a les Balears, segons digué ahir José William Vega García, portaveu d’Asocolombia, una de les dues associacions d’immigrants colombians residents a les … Continua llegint →\nCOLOMBIANS XENÒFOBS A MALLORCA\nDdB. Si no fos pels ciutadans colombians que resideixen a les Balears i que contribueixen amb el seu treball al benestar social, no empraríem ni dues paraules per comentar el comunicat d’Asocolombia, una associació d’immigrants radicada a Mallorca que presideix el senyor José William Vega García. Asocolombia acaba de proposar als llatinoamericans que viuen … Continua llegint →\nDdB. Asocolombia instà a no consumir productes que no estiguin etiquetats en castellà ni comprar en locals retolats en la llengua pròpia de les Balears. L’entitat qualifica Unió Mallorquina de ser un partit de “nacionalistes xenòfobs” i ataca durament les polítiques de normalització lingüística L’Associació Colòmbia unida a Balears (Asocolombia) ha iniciat una campanya de … Continua llegint →\nDivendres passat, com ja sabeu, es va projectar a la Sala d’actes del Teatre d’Artà el documental Aigua Clara, que parla sobre el camp de concentració que hi va haver a Formentera, i que va organitzar l’Obra Cultural Balear d’Artà. La vetlada va ser un èxit, o així ho pensam des de … Continua llegint →


Creu Roja Manresa passa de 2.334 a 4.106 persones ateses en cinc anys - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCreu Roja Manresa passa de 2.334 a 4.106 persones ateses en cinc anys\nEl president de l'entitat adverteix del perill que hi hagi una "cronificació" de la pobresa\ngemma camps | manresa 30.07.2016 | 07:43\nMembres de Creu Roja presentant l memòria d´activitats. Creu Roja\nEl 2015, Creu Roja Manresa va atendre 4.106 persones, que gairebé doblen les 2.334 del 2010 (el 76% més). Miquel Riera, president de l'entitat, va advertir, aquest dimecres, en la presentació de la memòria d'activitat de l'entitat del 2015, que el perill actual, més enllà que el nombre d'usuaris vagi creixent, és que es produeixi una "cronificació" de la pobresa.\nEn l'àmbit del Bages, del 2014 al 2015 hi ha hagut un increment del 10% de les persones ateses, que han passat de 4.552 a 5.023. En aquesta comarca es reparteixen l'atenció Creu Roja Manresa, que atén vint-i-dues poblacions; l'entitat a Sallent, que n'atén set, i la de Cardona, que n'atén una. Més que d'una inflexió a la baixa pel fet que els increments d'un any a l'altre, per separat i en total, hagin estat moderats, Riera va parlar, ahir, d'un "procés d'estabilització", després d'anys d'augments importants provocats per la crisi. A Manresa, les persones ateses del 2014 al 2015 han augmentat de 394, mentre que del 2010 al 2011 van ser més de 800. Del 2014 al 2015, Creu Roja a Sallent en va atendre 29 més, i l'entitat a Cardona, 48 més.\nCanvi de metodologia: MAP\nEl president de Creu Roja a la capital del Bages va voler posar l'accent en l'important canvi de la metodologia d'atenció a les persones que se'ls adrecen, que el mes passat va fer un any que es va posar en marxa. Es tracta del Marc d'Atenció a les Persones (MAP), que consisteix a atendre els beneficiaris, no de manera individual, sinó "amb una visió global de la problemàtica de la família", i buscar "una atenció integral".\nVol dir que, si una persona en una situació d'atur de llarga durada se'ls adreça per demanar ajuda per problemes a l'hora de pagar el subministrament energètic, se li fa una entrevista per conèixer amb detall la seva situació i saber si encaixa amb algun altre programa de Creu Roja. A canvi, es demana a aquestes persones que s'impliquin a fons per poder sortir del pou, i se'ls ofereix entrar en el programa d'ocupació per a persones de més de 45 anys o bé ajudar-les a fer el seu currículum, a preparar-se les entrevistes de feina i donar-los formació en l'idioma.\nEn definitiva, ajudar-les a "apoderar-se", una paraula molt de moda que significa que aquella persona passi de ser un subjecte passiu a un subjecte actiu, coresponsable a l'hora d'aprofitar les eines que se li ofereixen per mirar de canviar la seva situació. Riera va comentar que el MAP és el successor del Punt de Suport a les Famílies, que ja treballava en aquesta mateixa direcció.\nAquest canvi de metodologia és el que ha fet que en les dades dels programes de lluita contra la pobresa i l'exclusió social hi hagi una davallada entre el 2014 i el 2015, perquè a partir del juny del 2015 es comptabilitza un cas encara que aquella família s'hagi beneficiat de més d'un programa de l'entitat.


Melia Madrid Serrano Madrid Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nClaudio Coello, 139, Salamanca, Madrid, Espanya, 28006 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Melia Madrid Serrano?\nHabitació The Level Grand Premium (The Level Grand Premium Room)\nHabitació Suprema Doble (Supreme Double Room)\nHabitació The Level Premium (The Level Premium Room)\nExcel·lent 8,9 (541 comentaris)\nBarri Salamanca Retiro Salamanca Salamanca Salamanca Centre\nMés informació sobre Melia Madrid Serrano\nEl Meliá Galgos està molt ben situat al barri de Salamanca de Madrid, al costat del conegut carrer de Serrano i a 2 km de l'estadi Santiago Bernabéu. Aquest hotel és per a no fumadors i ofereix una terrassa al terrat amb vista sobre la ciutat. Les habitacions de l'Hotel Galgos són confortables i presenten una decoració moderna. Disposen d'aire condicionat, TV de pantalla plana amb canals per satèl·lit, carta de coixins, WiFi i bany privat. L'hotel ofereix habitacions amb servei The Level, que inclou accés exclusiu al saló The Level de la 7a planta, on hi ha una terrassa privada i on se serveixen begudes de primeres marques, aperitius, tapes i plats principals en un ambient elegant i relaxant. Els clients també poden gaudir del saló privat i la zona de treball amb internet. Cada matí s'ofereix un bufet d'esmorzar variat. El restaurant del Galgos, el Diábolo, serveix cuina mediterrània a la carta i menús del dia. El Blue Lounge és un nou local d'ambient modern que ofereix aperitius i begudes. Al Melia Galgos hi ha un gimnàs completament equipat i 11 sales de reunió amb capacitat per a 300 persones. També hi trobareu aparcament públic. L'hotel és a prop de diverses estacions de metro. Des de l'estació de metro de Rubén Darío, situada a 200 m, podreu arribar al centre de la ciutat en 10 minuts. L'hotel també està ben comunicat amb les autopistes A-2 i M-30.\nEstació de Metro Núñez de Balboa\nTots els tipus de viatgers (29)Viatger de Negocis (8)Parelles (17)Viatgers en solitari (2)Grups (2)


Nova Declaració Valencianista: presentació a Sant Joan d’Alacant – ACV Tirant lo Blanc\nNova Declaració Valencianista: presentació a Sant Joan d’Alacant\nLa Nova Declaració Valencianista ha començat la gira pel territori valencià. Divendres 25 de gener es va presentar a Sant Joan d’Alacant, en un acte organitzat conjuntament pel col·lectiu local de Compromís i el Tirant, i en el qual hi van participar tres dels autors de la publicació: Pau Torregrossa, Laia Mas i Jaume Durà.\nEn representació del Tirant, Laia Mas va explicar per què el Tirant va decidir coordinar una Nova Declaració Valencianista amb motiu del centenari de l’original i va projectar el documental breu que l’entitat ha elaborat per a l’ocasió. “D’una banda volíem posar en valor i donar a conéixer la Declaració de 1918, i d’una altra actualitzar-ne l’ambició als nous temps i els nous reptes de la societat valenciana actual”. Mas també va parlar sobre el capítol Un país feminista, del qual és coatura amb Reis Gallego, ambdues membres del Lab de Feminisme de la Fundació Nexe. Així, va destacar que el feminisme ha de ser un eix central del valencianisme i va posar damunt la taula el concepte de “sobirania”, que serveix tant per les lluites nacionals o identitàries com per les feministes, un concepte clau per a les feministes valencianistes. “Necessitem construir una genealogia de les dones feministes valencianistes de la Història per a tindre referents”, va explicar.\nPer la seua banda, Pau Torregosa és membre del col·lectiu MARIola LGTBI, i va parlar a partir de la base que ha escrit a la Nova Declaració Un país inclusiu i divers. Torregrossa es va preguntar què es pot aportar des del valencianisme a una lluita global com ho és la LGTBI, i va posar damunt la taula algunes qüestions com ara fer-se visible com a persona LGTBI als pobles, o poder portar a terme la lluita en este àmbit en valencià. També va reconéixer que des del valencianisme s’ha evolucionat cada vegada més cap a les lluites socials i que “ara ens sorpren per igual una agressió per motius lingüístics que una per lgtbfòbia”: no podem permetre’n cap.\nFinalment, Jaume Durà, coordinador de la Comissió d’Ajuda al Refugiat al País Valencià (CEAR-PV) va explicar que la societat valenciana ja és una societat multicultural, però que encara no tenim els mateixos drets totes les persones que la conformem. Durà és l’autor, junt amb Mariam Barouni del Centre Cultural Islàmic de València, de la base Un país multicultural i d’acolliment, on posa damunt la taula la necessitat que les persones que venen de fora també formen part de la nostra societat de manera igualitària. L’advocat també va posar l’accent en la memòria històrica i democràtica: “els valencians i les valencianes també hem sigut refugiats, no podem oblidar escenes com la de l’Stanbrook partint del port d’Alacant amb exiliats republicans. Tenim l’obligació de fer memòria i posar-nos en la pell que ara fuig d’altres llocs i ve ací a refugiar-se”.\nEn els pròxims mesos, la Nova Declaració Valencianista recorrerà els diferents pobles i comarques del País Valencià.\n*Si voleu organitzar una presentació al vostre poble, poseu-vos en contacte amb nosaltres al correu projectes@tirant.org o al telègon 647789362


Compromís porta la situació de Bernabé Cano al ple de la institució provincial\nA l'esquerra, l'alcalde de La Nucia, Bernabé Cano.\nL’alcalde de la Nucia i diputat provincial, el popular Bernabé Cano, a la vora del banc dels acusats per haver-se vacunat el 6 de gener passat en la residència de majors privada de la localitat alacantina, defensa que li van injectar una dosi sobrant en la seua “condició de metge en exercici” del club de futbol local. La jutgessa instructora, no obstant això, considera que Cano “va poder accedir al centre perquè era alcalde de la Nucia i no el metge col·laborador de l’equip de futbol”. A més, un informe de la secretària general de la Diputació d’Alacant tira per terra la coartada de l’alcalde del PP.\nLa propietat de l’equip, actualment en la categoria de Segona B, està enmig d’una disputa judicial arran de la querella presentada per un empresari britànic contra l’expresident de La Nucia Futbol Club i exregidor d’Esports, José Antonio Benavente, pels presumptes delictes d’estafa i falsedat documental, tal com va informar aquest diari. Els representants del PSPV-PSOE en la Diputació d’Alacant van sol·licitar a la secretària general de la institució provincial un informe sobre la possible incompatibilitat entre l’activitat de Cano com a facultatiu del club i la seua dedicació exclusiva com a diputat.\nL’informe, a què ha tingut accés elDiario.es, assegura que no hi ha cap incompatibilitat, perquè el seu paper com a metge en el club és de col·laborador “sempre que les seues obligacions laborals li ho permeten” i, a més, no percep contraprestació econòmica. “L’assistència mèdica del club està concertada mitjançant conveni amb l’Hospital IMED Levante”, segons l’explicació que va donar Cano mateix a la secretària general.\nEs tracta d’una “activitat merament esporàdica” en tant que “aficionat que vetla pel seu club”. En definitiva, un “comportament puntual i totalment altruista”. Així doncs, l’activitat com a metge es limita als partits oficials que disputa el club. L’informe, amb data del 23 de març passat, va salvar la dedicació exclusiva de Cano. No obstant això, l’al·legació de l’alcalde contradiu la seua defensa en el procediment sobre la polèmica vacunació que investiga el Jutjat d’Instrucció número 2 de la Vila Joiosa pels presumptes delictes de suborn i prevaricació administrativa.\nLa defensa de Cano afirma que es va vacunar, perquè era “metge en exercici pel fet de prestar activitat al servei” del club de futbol. El lletrat recorda les resolucions judicials que van reconéixer el dret al subministrament de la vacuna “a personal mèdic d’institucions privades”. La jutgessa instructora, per contra, considera que el pretés “obsequi” de la vacuna se li va donar per la seua condició d’alcalde.\nLa titular del Jutjat d’Instrucció número 2 de La Vila Joiosa ha tombat tots i cadascun dels arguments de la defensa de Cano i l’ha situat a la vora del banc dels acusats.\nMoció de Compromís sobre la situació de Cano\nEl portaveu de Compromís en la Diputació d’Alacant, Gerard Fullana, ha anunciat que presentarà una moció per al ple de la institució provincial sobre la situació de Bernabé Cano. “Compromís considera insostenible la presència en la institució de qui ja va figurar en les escoltes de l’operació Gürtel com a organitzador de festes per a integrants de la trama amb interessos urbanístics a la Nucia “, assenyala el portaveu valencianista.\nGerard Fullana també al·ludeix a l’adjudicació, destapada per aquest diari, de la construcció d’un centre educatiu a una empresa d’una exdiputada zaplanista del PP. “El primer edil de la Nucia va cedir en plena pandèmia terrenys municipals per a la construcció d’un col·legi privat en sòl municipal a una empresa amb sis mesos de vida només en què figura com a administradora solidària una exdiputada del PP, Dolores Peña, que és a més la dona de Pedro Romero, exportaveu del PP a l’Ajuntament d’Alacant i tresorer del Partit Popular d’Eduardo Zaplana”, recorda Fullana.\n“És un fet més del perquè de la protecció del president de la Diputació a l’alcalde de la Nucia. La cessió és un regal a la família zaplanista”, ha rematat el portaveu de Compromís.


L’institut Pare Arques de Cocentaina i La Milagrosa, en Ontinyent, es proclamen vencedors · L’objectiu és elaborar un vídeo de 3 a 4 minuts sobre un experiment de física o química\nTags: #Alcoi, Campus UPV Alcoi, Concurs\nEl Grau d’Enginyeria Química del Campus d’Alcoi de la UPV, en col·laboració amb la Setmana de la Ciència i la Càtedra Alcoi Ciutat del Coneixement, han organitzat el VII Concurs ‘Mostra la Ciència en vídeo’.\nEl concurs està dividit en dues categories: alumnes de 3r i 4t d’ESO i Cicles Formatius de Grau Mitjà, i de 1r i 2n de Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Superior. En la primera modalitat, els guanyadors han estat, en primer lloc, el projecte ‘Determinació de la concentració de sucre en beguda de cola’ de La Milagrosa (Ontinyent). Aquest vídeo ha estat dirigit per la professora Inma Ferrero i l’han gravat els alumnes Alessandro Dodoc, Iman Kabbouri i Nerea Soler. El segon guardó ha estat per ‘Dóna’ns la llanda’, del col·legi Claret de Xàtiva. Els alumnes que han participat han sigut Izán Garrigues, Pablo Martínez i Raul Martínez. El professor responsable del grup ha sigut Enrique Monfort. El tercer premi en la categoria d’ESO i Cicles de Grau Mitjà ha reconegut l’experiment ‘Font d’Amoníac’, de l’IES Pedro Ibarra d’Elx. El vídeo ha sigut possible gràcies als alumnes David Martínez i Ana Bernal. La docent encarregada ha sigut María Isabel Benticuaga.\nPel que fa a la categoria de Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Superior, el primer premi ha anat dirigit a Microscopi Bucal de l’IES Pare Arques de Cocentaina. El grup ha estat format per Pau García i Chengheng Lichen, dirigit pel professor Pau Sanchis. El segon guardó: ‘La flama de color porpra’, també ha anat a parar a l’IES Pare Arques de Cocentaina. El grup ha estat format per Samuel Moltó i Marta Pascual, dirigit pel mateix professor Sanchis. El tercer reconeixement ha valorat la tasca de l’experiment ‘PH amb llombarda’, del col·legi Sant Roc. El vídeo ha sigut realitzat per Paula Amorós i María Linares, amb l’ajuda de la professora Celia Sempere.\nEl funcionament del concurs científic\nL’objectiu és desenvolupar un vídeo de 3-4 minuts en els quals es mostre un experiment relacionat amb la física o la química, que es realitzen en els laboratoris del centre d’estudis dels alumnes participants. Després d’entregar els premis de la setena edició de ‘Mostra la Ciència en vídeo’ alguns dels participants han visitat els laboratoris del Grau d’Enginyeria Química de la UPV.


La teva visita a l'IMO Grup Miranza | IMO\nLa teva visita a l'IMO Grup Miranza\nA continuació, t'expliquem quins aspectes has de tenir en compte abans de la teva visita a l'IMO Grup Miranza.\n*Consulta el nostre avís Covid-19\nPorta els teus informes o proves oculars prèvies.\nÉs aconsellable que vinguis acompanyat i que no condueixis el dia de la visita. Així mateix, és probable que et dilatin la pupil·la per realitzar-te l’exploració ocular i que notis visió borrosa durant les hores posteriors a la visita.\nPel que fa a lents de contacte: No les utilitzis des de les 24 h prèvies a la visita ni durant l’exploració i porta-les a l’estoig on les guardes habitualment\nSi vens per valorar una cirurgia refractiva, recorda no utilitzar-les des de les 48 h prèvies a la visita.\nMedicació. Recorda portar un llistat amb la medicació que prens: nom, dosi i freqüència.\nNecesitat especial. Si tens alguna creença o necessitat que pugui requerir una atenció especial per part nostra, si us plau, informa’ns-en.\nReserva prou temps a l’agenda. Durant la visita, és possible que necessitis realitzar-te proves per completar el diagnòstic, així com exploracions complementàries amb altres especialistes o rebre informació quirúrgica per a una futura cirurgia. Tot això pot realitzar-se el mateix dia.\nPel que fa a mútues i asseguradores, l’IMO col·labora amb diverses entitats. Abans d’acudir a la visita, pots consultar, al nostre web o trucant al 93 400 07 00, si la teva companyia té concert amb l’IMO.\nDurant la visita a l'IMO Grup Miranza Barcelona\nAbans de la visita, et registrarem al taulell de recepció\nDirigeix-te a la planta 1 (recepció principal) perquè puguem registrar la teva arribada a l’IMO.\nEt demanarem o lliurarem la documentació per al teu historial clínic: DNI o passaport. També hauràs d’omplir un qüestionari de salut i un document de protecció de dades.\nDurant la visita, el nostre personal et demanarà que t’identifiquis en diverses ocasions. Ho fem per la teva seguretat i per poder oferir-te totes les garanties assistencials.\nSi tens dubtes o preguntes sobre la teva salut ocular o sobre qualsevol altre aspecte relacionat amb la visita o estada a l’IMO, no dubtis a consultar-los amb el teu oftalmòleg o amb altres membres del nostre equip.\nEn finalitzar l’estada a l’IMO, podràs sol·licitar el teu informe mèdic.\nNo dubtis a contactar amb nosaltres per a qualsevol detall:\nSol·licitant una videoconsulta amb el teu oftalmòleg\nDisposem de pàrquing propi, amb entrada des de la ronda de Dalt (sortida 7 - costat muntanya) i 30 minuts de cortesia.\nComptem amb sales d’espera, especialment pensades per als més petits.\nLa clínica té una cafeteria restaurant, oberta de dilluns a divendres, de 8 h a 16 h. A més, trobaràs màquines de vending al jardí exterior, a la planta 0.\nSi necessites sortir de la zona de consultes, podem facilitar-te un dispositiu que t’avisarà quan hagis de tornar per fer la visita.\nA la recepció principal (planta 1) disposem de consignes amb clau, on pots guardar el teu equipatge.\nCom arribar a l'IMO Grup Miranza Barcelona i hotels propers\nConsuta aquí com arribar a l'IMO Grup Miranza Barcelona i aquí els hotels propers\nDurant la visita a l'IMO Grup Miranza Madrid\nTaulell de recepció de l'IMO Grup Miranza Madrid\nDirigeix-te al taulell (recepció principal) perquè puguem registrar la teva arribada a l’IMO.\nHi trobaràs màquines de vending (planta semisoterrani)\nTel. 91 078 37 83 (24 h)\nCom arribar a l'IMO Grup Miranza Madrid\nConsulta aquí com arribar a l'IMO Grup Miranza Madrid\nDurant la visita a l'IMO Grup Miranza Manresa\nTaulell de recepció de l'IMO Grup Miranza Manresa\nDirigeix-te al taulell de recepció que trobaràs en entrar al centre perquè puguem registrar la teva arribada a l’IMO.\nCom arribar a l'IMO Grup Miranza Manresa\nFes clic aquí per saber com arribar a l'IMO Grup Miranza Manresa\nDurant la visita a l'IMO Grup Miranza Terrassa\nTaulell de recepció de l'IMO Grup Miranza Terrassa\nDirigeix-te a la planta 0, taulell "C". El trobaràs a l'Edifici Estació Mútua Terrassa.\nTel. 93 400 07 00 (24h) · 93 400 07 02 (de dilluns a dijous, de 9 h a 13 h i de 15 h a 19 h i els divendres, de 9 h a 13 h)\nCom arribar a l'IMO Grup Miranza Terrassa\nConsulta aquí com arribar a l'IMO Grup Miranza Terrassa


La tramuntanada fa caure arbres a Figueres i ensorra part del mur perimetral de l’escola Salvador Dalí – elgarrotxi.cat\n9 Desembre, 2014 Redacció Actualitat 0\nLa tramuntanada que bufa aquest dimarts ha fet caure arbres a Figueres i ha ensorrat part del mur perimetral de l’escola Salvador Dalí. El fort vent ha arrencat tres pins de la zona verda que hi ha davant de l’hospital i, per precaució, l’Ajuntament ha tancat l’accés de vianants al parc Bosc. Els tècnics municipals treballen a la zona on ha cedit part del mur del CEIP, tot i que l’ensorrament no ha afectat les classes, que es fan amb normalitat. La tramuntanada, que ja ha deixat cops de fins a 126 quilòmetres per hora a Portbou, sí que ha mantingut amarrada a port bona part de la flota pesquera gironina. A Llançà no ha sortit cap vaixell i a Palamós, dels 27 que hi ha només tres s’han fet a la mar.\nA les comarques gironines, la tramuntanada que escombra bona part del país s’ha deixat sentir amb força a l’Alt Empordà. En aquesta comarca, s’han registrat ratxes que han superat els 126 quilòmetres per hora a Portbou i el fort vent ha provocat diverses incidències a Figueres.\nLa tramuntana ha trencat rètols, ha esquerdat vidres de finestres i n’ha esberlat d’altres en alguns domicilis particulars de la ciutat. A conseqüència de les ratxes de vent, hi ha hagut tres pins que han caigut. Els arbres es trobaven a la zona verda situada davant l’Hospital de Figueres i, quan s’han trencat, les branques i els troncs han anat a parar damunt la vorera i la calçada de la ronda Rector Arolas.\nDurant bona part del mati, els operaris de l’empresa Ecoserveis, els Bombers i la Guàrdia Urbana han treballat per serrar-los i retirar-los. Això ha obligat a tallar la circulació de vehicles en aquest punt. A més, i per precaució, l’Ajuntament de Figueres també ha decidit tancar als vianants el parc Bosc, situat a tocar del lloc on han caigut els pins.\nA més d’aquest incident, el temporal de vent també ha fet caure part del mur que envolta l’escola Salvador Dalí. L’ensorrament no ha afectat l’activitat lectiva del centre, i les classes s’han fet amb normalitat. Des de primera hora del matí, els tècnics municipals estan treballant a la zona per retirar la runa i evitar que la tanca pugui caure en algun altre punt mentre bufi la tramuntanada.\nPer últim, el consistori també ha decidit tallar el carrer Peralada, a tocar del carrer Tapis, per perill que es desprengui una tanca pluvial.\nLes barques, a port\nEl fort vent que ha bufat de punta a punta de la Costa Brava també ha obligat la majoria de la flota pesquera gironina a quedar-se amarrada a port. A llocs com Llançà, no hi ha hagut cap barca que s’hagi fet a la mar; a Palamós (Baix Empordà), dels 27 vaixells d’arrossegament, només tres han sortit, i a Blanes (Selva) només hi ha hagut una barca que ha decidit tirar les xarxes.\nEl contrapunt a aquesta situació l’ha posat la confraria de pescadors de Roses (Alt Empordà). Aquí, de les dinou barques que hi ha, deu han sortit a pescar. El president de la Federació Catalana de Confraries de Pescadors, Eusebi Esgleas, explica que les poques barques que han decidit llançar xarxes ho han fet a prop de la costa, perquè el fort vent obligava a ser prudent i a no endinsar-se al mar.\nEsgleas s’agafa la situació amb resignació. “La pesca ja té aquestes coses; depenem de molts imponderables que no podem dominar, i aquesta setmana serà dolenta, perquè quan no pesques no cobres”, explica.\nPer la seva banda, el patró major de Palamós, Francesc Benaiges, lamenta que aquests darrers dies els pescadors s’han vist obligats a quedar-se massa a port. Ara per la tramuntanada, i la setmana passada per la llevantada. “Són dates en què hem de servir moltes comandes, perquè s’acosten les festes de Nadal, i això es ressentirà en els ingressos”, explica.


Susanna Vela, Gerard Alís i Pere Baró, candidatura per a la nova executiva del PS - FÒRUM.ad\nEl 25/06/19 21:30\nSusanna Vela, com a presidenta; Gerard Alís, com a primer secretari; i Pere Baró, com a secretari d’organització. Aquests seran els principals càrrecs de la nova executiva del Partit Socialdemòcrata que se sotmetrà a aprovació dels militants en el XVIIè congrés que s’ha de celebrar dissabte vinent. La candidatura, l’única que s’ha rebut de cara a la renovació de càrrecs –un dels punts claus de l’acte-, ha estat validada aquest dimarts per l’actual comitè executiu que, justament, finalitza el seu mandat.\nD’aquesta forma, Vela deixarà de ser primera secretària, lloc que ha ocupat des de l’octubre del 2017 al costat de Pere López i Carles Sánchez, per passar a presidir la formació. Actual consellera general del PS, va ser ministra de Cultura entre 2009 i 2011 i, ja a nivell del PS, entre 2015 i 2017 havia estat secretària d’organització.\nPer la seva banda, el nou primer secretari serà Gerard Alís, exconseller general per la formació entre el 2015 i el 2019. La tripleta que encapçalarà la nova executiva la completarà Pere Baró com a secretari d’organització, demostrant novament la importància que des del PS es dona a la gent jove. Baró ha estat vocat del comitè executiu els dos darrers anys, càrrec que ha compatibilitzat amb el de coordinador de la Joventut Socialdemòcrata d’Andorra. A les passades eleccions generals, va ser primer suplent de la llista de ‘d’Acord’ a Andorra la Vella.\nEl congrés, a més de validar aquesta candidatura, servirà per escollir la resta de membres del comitè executiu, així com del directiu. Més enllà de la renovació de càrrecs orgànics, la cita també permetrà analitzar i abordar les ponències presentades per la militància, centrades de forma molt específica en l’estratègia a seguir de cara a les eleccions comunals que s’han de celebrar a finals d’any.\nNotícia Anterior: La Copa Catalana Internacional DHI de Vallnord obre inscripcions\nSegüent Notícia: Gran afluència a la inauguració de la reforma integral del Prat del Gran


El Centre d'Estudis Mario Benedetti dedica una setmana a Mercedes López Baralt. Actualitat Universitària\nEl Centre d'Estudis Mario Benedetti..una setmana a Mercedes López Baralt\nL’antropòloga, professora i crítica porto-riquenya, ofereix aquesta setmana una conferència i presentarà el llibre Miguel Hernández, poeta plural a la Seu Universitària Ciutat d’Alacant i a la Seu d’Oriola\nAlacant, dilluns 17 d'octubre de 2016\nL’antropòloga, crítica i professora de la Universitat de Puerto Rico, Mercedes López Baralt, considerada una de les grans figures de la crítica literària en el món hispanoamericà, protagonitza aquesta setmana tres activitats organitzades pel Centre d’Estudis Mario Benedetti de la UA (CEMAB): el dimecres 19 impartirà la conferència “Y yo soy príncipe: la intuición descolonizadora en la Nueva coronica de Guaman Poma de Ayala” (Cemab-Campus. 12 h) i presentarà el llibre Miguel Hernández, poeta plural (Ramón y Cajal, 4. 20 hores) i el 20 d’octubre, es desplaçarà a la Seu d’Oriola on presentarà novament el seu llibre, a la Casa Museu Miguel Hernández, a les 20 hores.\nEl llibre és una nova reflexió sobre el poeta d’Oriola i s’hi recull, des de l’impacte literari d’aquest a Puerto Rico, en treballs, poesies i cançons, fins a sis capítols més en què planteja una nova perspectiva sobre Perito en lunas, una lectura d’“Elegía a Ramón Sijé”, cales en la poesia amorosa, en l’èpica-lírica de Viento del Pueblo, i en l’antibel·licisme de l’El hombre acecha, per a arribar a la seua passió final per la llibertat en el Cancionero y romancero de ausencias.\nAntropòloga, professora i crítica porto-riquenya. Estudiosa de la literatura colonial hispanoamericana i la semiòtica de la imatge. És considerada una de les grans figures de la crítica literària en el món hispanoamericà. Va nàixer a Hato Rey, San Juan, Puerto Rico el 26 de setembre del 1942. Va obtenir el mestratge en Literatura a la Universitat de Puerto Rico i es va doctorar en Antropologia a la Universitat de Cornell, Nova York l’any 1980. Actualment exerceix de catedràtica a la Universitat de Puerto Rico. Com a resultat de les seues investigacions ha escrit diversos assajos sobre la mitologia nativa de les Antilles en la crònica de fra Ramón Pané, els dibuixos de l’autor andí Guamán Poma d’Ayala, el mite d’Inkarrí i la triava quítxua per la mort d’Atahualpa. S’ha interessat a més en els estudis de la literatura vuitcentista i contemporània. Ha treballat sobre l’obra de Benito Pérez Galdós, en particular sobre la novel·la Fortunata y Jacinta, i sobre la poesia i la novel·la hispanoamericanes del segle vint. Va dur a terme l’edició crítica de l’obra del poeta porto-riqueny Luis Palés Matos. Té una producció amplíssima: vuit llibres, tres edicions i quatre pròlegs i uns quaranta-cinc articles en importants revistes professionals. L’any 1988 Ícono y conquista: Guamán Poma de Ayala la va fer mereixedora del primer premi de Literatura de l’Institut de Literatura Porto-riquenya; premi que repetiria l’any 1997 amb El barco en la botella: la poesía de Luis Palés Matos. La funció que fa com a editora i coautora de La iconografía política del Nuevo mundo la va portar al primer premi de la crítica literària del PEN CLUB de Puerto Rico l’any 1991. El 1998 tornaria a guanyar aquest premi amb Esteban López Giménez: Crónica del 98: el testimonio de un médico puertorriqueño, en el qual va compartir la coedició amb Luce López-Baralt. És membre de l’Associació Internacional d’Hispanistes, de l’Asociación Internacional de Hispanistas, de l’Asociación Internacional de Galdosistas i de l’Instituto Puertorriqueño-Peruano. Ha sigut membre de la junta editora de la revista Colonial Latin American Review,, de Nova York i forma part del Consell Assessor de Kipus: Revista Andina de Letras. Va ser directora del Seminari d’ Estudios Hispánicos Federico de Onís i de la Revista de Estudios Hispánicos. És membre de l’Academia Puertorriqueña de la Lengua Española i membre corresponent de la Reial Acadèmia Espanyola de Madrid.


Què ha sigut del sabudet de la classe? - Alicanteplaza\nQuè ha sigut del sabudet de la classe?\nVALÈNCIA. Si arribe a anar jo a l'escola tirant d'una motxilla amb rodetes, segurament haguera acabat patint la mofa generalitzada de tots els companys de classe. A partir d’una certa edat havies de dur la motxilla penjada de només un costat, perquè era més "cool", i si era possible que fora d'una marca surfera. No importava massa que els enormes llibres de matemàtiques entraren amb dificultat o que patires d’escoliosi, dur una motxilla reglamentària era bàsic per sobreviure a l'inici del curs escolar. Si un xic portava una motxilla rosa, foradada, o d'un equip de futbol que havia perdut l'últim partit, en menys del que tarda un taxista en tocar el clàxon quan es fica el semàfor en verd, ja t'estava ficant verd algun company sense empatia.\nAra les motxilles amb rodes són d'allò més normal, com anar amb tauletes electròniques a classe, fer consultes als mestres per tutoria virtual, descarregar apunts, o que t'expliquen en anglés com fer uns abdominals. El que ja no és tan normal és anar a peu a escola. Pot semblar estrany, igual penseu que parle del s. XVI o que m'he tornat carabassa, però vos ho dic seriosament: els xiquets anaven a peu a l'escola. Sí, els pares irresponsables enviaven els seus fills a recórrer distàncies inhumanes de fins a 500 metres a soles. Alguns hi havia que vivien un poc més llunt i passaven a arreplegar els xiquets en un Ford Orion, un Renault 18 o un Seat 127, però la majoria anaven a peu, i no en tot terreny.\nI, clar, els pares ens deien allò de "no parleu amb estranys", "si vos oferixen alguna cosa digueu que no", "no agarreu caramels a la porta de l'escola, que porten droga". Perquè la droga era el paradigma del mal, era el dimoni, el verí que ens convertiria en fracassats en la vida, i els pares volien evitar com fora que acabàrem desdentats i enganxats a l'heroïna. Mai no vaig vore cap traficant repartint caramels plens d'LSD a la porta de cap col·legi, ni jo ni cap conegut meu. Perquè la droga és cara i no solen regalar-la, però sí que era prou habitual acabar bevent cervesa barrejada amb gasosa o llimonà de paperet en un dinar familiar, o fumar d'amagat un Ducados que li havies furtat al iaio. L'heroïna va condemnar molta gent a mort el segle passat, però el tabaquisme i l'alcoholisme, els quals no preocupaven massa a aquells pares, han causat més morts evitables.\nTornem a l'escola i a eixes motxilles que carregàvem com si volguérem pujar a l'Aconcagua, sempre plenes de llibres que havíem heretat d'algun germà, cosí o veí. Bé, no tots heretaven llibres, alguns els compraven tots nous perquè els pares a voltes pensen que un llibre nou farà més per l'educació del seu fill que un de gastat, ja veus tu. I parlant de llibres, una cosa habitual era deixar-se el llibre a casa, oblidat, i haver de seguir la lliçó amb el llibre d'algun company. Ací hi havia ja en l'adolescència molt d'espavilat que fingia deixar-se'l en casa per a compartir-lo amb el xiquet o xiqueta que omplia el seu cor. Eixe incipient amor escolar, que vivies amb la intensitat que viuen ara els haters qualsevol comentari en Twitter, era sempre amor heteronormatiu. No li entrava en el cap a ningú que pogueres tindre un noviet o novieta del teu mateix sexe, i per això el "tens nóvio de classe?" només li ‘l preguntaven a les xiquetes i viceversa. I si algun jovenet mostrava cap símptoma d'agradar-li massa el color rosa, xarrar amb les xiquetes i jugar amb nines, era ràpidament assenyalat i arraconat per la resta de la classe i inclús per alguns mestres.\nPerquè, sembla mentida, però hi ha molta gent que té records molt amargs de la seua etapa escolar. Adults que quedaren traumatitzats per una època que ha de ser alegre, il·lusionant, motivant i enriquidora. On aprendre coses noves cada dia sense pràcticament adonar-te’n, i fer amistats duradores entre jocs i lliçons de llengua. Però per a tots no val el sistema tradicional d'ensenyament basat en la memorització que ha imperat al nostre país i que encara molts mestres gasten. I alguns mestres de l'antiga escola eren incapaços de motivar, excessivament severs amb la disciplina, i totalment indiferents als problemes d'assetjament que pogueren patir alguns alumnes. Així va passar que molta més gent de la que pot semblar en aparença té un mal record de la seua etapa escolar, i no tots precisament per haver passat els rigors dels col·legis religiosos.\nDéu gràcies també hi havia uns altres mestres que ens canviaren a millor la vida, i que ens feren estimar la seua matèria. Eixos mestres que són recordats en estima per moltes generacions d'estudiants que diuen encara "gràcies a Don Miquel vaig aprovar socials" o "Doña Rosita, la mestra de llengua va ser clau perquè ara siga escriptor". Classes com en la meua del Roís de Corella de Gandia on érem 36 alumnes, alguns amb necessitats especials, i uns altres dels que, en compte de buscar caramels a la porta de l'escola, esnifaven pegament al pati. Eixos no solien ser ni delegats ni subdelegats, i encara menys del consell escolar, en eixa votació que va resultar ser el nostre primer contacte amb la democràcia participativa.\nDe sobte un dia anuncien eleccions al consell escolar i que es pot presentar qui vulga. Les classes bullen com l'aigua de la paella o com una Coldina (píndola que el meu iaio anomenava bullidora).\nQui es presentarà? Com és la votació? Què podem demanar els estudiants en el consell?\nI allí veies a un grapat de voluntariosos estudiants que desfilaven per les aules fent campanya amb promeses incomplibles:\nSi guanye jo, ficarem un funicular que puge al Mondúber!!!\nSi guanye jo, el recreo durarà una hora més!!!\nSi guanye jo, tindrem porteries i cistelles noves!!!\nFins que arribava el desbaratafestes de torn a dir: "si em voteu a mi, faré tot el possible perquè la nostra veu s'escolte en el consell escolar, i no prometré noves porteries, perquè som nosaltres qui les hem trencades. Així que cal més educació i respecte, no més porteries que poder trencar"\nÒbviament els aplaudiments no anaven cap a "l'escolanet" de torn, que això sí, es convertia automàticament en el favorit dels mestres, o com diu Le Petit Nicolas sobre Agnan "le chouchou du maîtrise". Uns mestres que, ja acabada la ronda de discursos, feien una valoració positiva del discurs realista del setsabers de torn, i com fa l'IBEX 35 et suggerien a qui votar. Perquè el setsabers, sabelotodo, know it all, o sapientone és intrínsec a qualsevol classe. I eixe sol ser el delegat de la classe per decisió unànime del grup, més perquè és un càrrec considerat de pringats que pels seus coneixements. No sé si com diu Sabina això de què el "superclase de mi clase, que pardillo, se pudre en el banquillo" i “el más capullo de mi clase llegó hasta el Parlamento", és sempre cert. Però que no arriben a manar els estudiants més brillants, els alumnes més empàtics, ni aquells que prometien millor educació i no millors porteries, això també ho sé. Que haurà sigut dels sabudets d'aquella època? Uns anys escolars que recordats amb nostàlgia feien olor de gomes de Milán, soroll a guix en la pissarra, i sabor a entrepà de besugo en olives.


Contrastos romans | CatalunyaReligió.cat\nDv, 15/04/2011 - Marta Nin\nM’agrada anar al Caffè Greco de via Condotti, prop de Piazza di Spagna, i buscar el quadre de Josep Pla que hi ha penjat en una de les parets. No m’agraden els preus insultants de les botigues de via Condotti.\nM’agrada admirar el palau de l’ambaixada d’Espanya davant la Santa Seu. No m’agraden els discursos de política eclesiàstica que s’hi fan. Ni la retòrica espanyolista de l’ambaixador que ahir encara exercia però demà ja no.\nM’agrada Piazza di Spagna florida a l’abril. M’agrada menys haver d’eludir l’allau de turistes que s’hi planten i em dificulten arribar a la parada de metro.\nNo m’agrada gens el metro: la ineficiència, la deixadesa, la insolidaritat, les vagues dels divendres.\nM’agrada anar al Vaticà i quedar-me bocabadada davant de tanta bellesa. No m’agrada haver de preguntar-me puntualment: “Jesús, aquí, on és?”. M’agrada recordar algunes persones amigues que hi treballen i hi aporten el seu granet d’Evangeli.\nM’agrada el cappuccino d’un bar de via della Conciliazione, a prop de la sala de premsa de la Santa Seu. No m’agraden les ensopides i encarcarades rodes de premsa que tenen lloc en aquesta sala.\nM’agrada passejar per la Via Appia Antica, lluny del tràfic ciutadà, i sentir que les pedres sota els meus peus em parlen dels soldats romans, que per aquí mateix tornaven victoriosos a l’urb després d’haver conquerit mig món, o de la derrota d'Espàrtac i altres milers d'esclaus rebels. Em coprèn escoltar-hi els sospirs dels cristians que fugien per aquest mateix camí de les sanguinàries persecucions imperials, així com el plor reprimit del jove Flavi Ròmul August, l’últim emperador romà, mentre feia via cap a l’exili.\nNo m’agrada el tràfic tirà ni haver de sentir-me torera cada cop que travesso un pas de vianants.\nM’encanta recollir-me a la capella del Sagrat Cor de la Chiesa del Gesù, i passar després per la tomba de sant Ignasi. No m’agrada el primer ministre que viu a prop de la Chiesa del Gesù. Aquest home m’irrita i m’indigna.\nM’agrada la tasca evangèlica del gran nombre de congregacions religioses que animen la ciutat. No m’agrada que la seva veu ressoni tan poc al Vaticà.\nM’agraden els presseguers rosa i els pins que veig des de la finestra de casa. M’entristeix i alhora em sulfura el paper que un polític ha penjat sota casa contra els sense sostre del barri.\nM’agrada escoltar les paraules del papa Benet. No m’agrada la parafernàlia que l’envolta.\nM’agraden els sampietrini dels carrers encara que em facin ensopegar. No m’agrada veure-hi tants papers i brutícia.\nM’agrada passejar per Trastevere recordant els personatges d’una novel.la que mai no publicaré.\nM’agrada la gent, i les converses al bar i al quiosc, a la plaça i al súper, a l’autobús i enmig del carrer. No m’agraden els espavilats que es volen colar arreu.\nM’agraden els rampells en romanesc de la meva filla petita.\nM’agrada el cel quan es vesteix de núvia, i quan s’arrissa de blanc o s’encatifa de rosa.\nM’agrada anar a veure el mar. I passejar per les ruïnes d’Ostia Antica tot recordant Les hores detingudes de Ramon Solsona.\nNo m’agrada anar a l’aeroport, i trobar-me un secretari madur que li duu la maleta al seu bisbe. No m’agrada pujar a una avió i veure un cardenal assegut a primera classe.\nM’agrada sobrevolar la ciutat i enlairar-me cada cop més amunt, i adonar-me que la basílica de Sant Pere es va fent petita, petita, petita...\nEtiquetes: Roma, Blocs\tblog de mnin Inicieu sessió o registreu-vos per enviar comentaris\tImprimiu\tEnvieu a un amic\tCreeu PDF\njm1648@telefoni... | Ds, 16/04/2011 Quants records m'evoques, Marta!\nEl III Festival Internacional Orgue de Montserrat, un encontre entre grans...\nJoan-Enric Vives: “No som un grup tancat. Expressem el goig de ser...\nFrancesco Bertello, el millor posicionat per la Sectearia d'Estat\nParaules noves als rotllos del Mar Mort\nTret de sortida mil·lenari del monestir de Sant Daniel\nEl silenci: de les paraules a la Paraula\nEl papa Francesc em diu que és un diable\nJornada d'actualitat laboral a l'ensenyament concertat\ta L'Escola Cristiana\tper Fundació Escola Cristiana de Catalunya\n¿Sabe el Gobierno que hay autonomías, ayuntamientos, sindicatos y patronales?\ta Cristianisme i Justícia\tErdoğan\ta Minoria creativa\tper Josep Maria Carbonell\nFe i comunicació (5) Sobre el fracàs de Jesús\ta In saecula saeculorum\tL'art a l'aprenentatge\ta Família i escola\tper Xavier Melgarejo\n| Enric Vendrell, nou director general d'Afers Religiosos


Una llei de Trump bloqueja la importació de béns produïts mitjançant "treballs forçats" de la Xina Una llei de Trump bloqueja la importació de béns produïts mitjançant "treballs forçats" de la Xina\nUna llei de Trump bloqueja la importació de béns produïts mitjançant “treballs forçats” de la Xina\nVa promulgar una llei que permet a Washington prendre mesures i imposar sancions a Pequín per la situació dels drets humans dels uigurs al país asiàtic\nL’Oficina de Duanes i Protecció Fronterera dels Estats Units (CBP, en anglès) ha emès aquest dilluns una ordre que bloqueja la importació de certs béns procedents de la regió autònoma de Xinjiang que, segons ha justificat, es produeixen mitjançant “treballs forçats” amb el beneplàcit de la Xina.\nEn un comunicat, el secretari interí adjunt del Departament de Seguretat Nacional dels Estats Units, Ken Cuccinelli, ha explicat que la mesura de l’agència nord-americana “combat el treball forçat”, que ha qualificat d'”il·legal, inhumà i una mena d’esclavitud moderna”.\nSegons ha matisat, el treball forçat a Xinjiang es duu a terme per “fabricar béns que després el Govern xinès mira d’importar als Estats Units”. “Quan la Xina pretén importar aquests béns a les nostres cadenes de subministraments, suposa un desavantatge per als treballadors i empreses nord-americanes”, ha afegit.\nEn concret, l’ordre determina retenir determinats béns, entre els quals destaquen cotó o productes per al cabell, fabricats amb mà d’obra de diversos centres, com el Centre d’Educació i Capacitació en Habilitats Professionals 4, situat al comtat de Lop, a Xinjiang.\nEl Departament de Seguretat Nacional argumenta que, en realitat, aquests centres són camps de “reeducació” que proporcionen mà d’obra penitenciària a les entitats manufactureres de la regió.\nA més, la CBP ha identificat “indicadors de treball forçat” en aquestes instal·lacions, que inclouen la restricció de moviment, aïllament, intimidació, amenaces, retenció de salaris i condicions de vida i de treball “abusives”.\n“Les accions que la CBP ha emprès contra les importacions de la Xina demostren l’ús generalitzat de condicions laborals poc ètiques i inhumanes a la Xina”, ha assenyalat la comissionada assistent executiva de la CBP, Brenda Smith.\n“Permetre que béns produïts mitjançant treballs forçats entrin a la cadena de subministrament dels Estats Units soscava la integritat de les nostres importacions”, ha assegurat.\nNo fa gaire, els Estats Units van dictar sancions contra una organització de Xinjiang i dues persones que hi estan vinculades per la seva suposada relació amb abusos contra els uigurs i membres d’altres minories musulmanes a la regió.\nL’anunci arriba deu dies després que l’Oficina d’Indústria i Seguretat del Departament de Comerç dels Estats Units hagi afegit onze empreses xineses en la llista de sancions per la seva implicació en abusos contra la minoria uigur.\nEl president dels Estats Units, Donald Trump ja va promulgar una llei que permet a Washington prendre mesures i imposar sancions a Pequín per la situació dels drets humans dels uigurs al país asiàtic.\nLa Xina, de la seva banda, considera que les accions dels Estats Units són una “greu interferència” en els seus afers interns i una “greu violació” de les normes bàsiques que regeixen les relacions internacionals.


Wikipedia s'estanca - Observatori Beat\nPublicat el divendres, de juliol 10, 2009\nenciclopèdia, Universidad Rey Juan Carlos, Wikipedia\nLa producció de continguts de la Wikipedia s'ha estancat al decréixer el nombre de redactors voluntaris d'articles i en dedicar aquests cada vegada menys temps a la seva construcció, segons l'estudi Wikipedia: A quantitative analysis, tesi doctoral de Felipe Ortega defensada l'abril del 2009.\nAixí, la producció de la major enciclopèdia a Internet, oberta a la contribució de qualsevol usuari, s'hauria estabilitzat des de 2007 ja que el nombre de voluntaris que contribueixen al projecte s'ha estancat en les deu versions principals.\nL'estudi destaca que, el 2007, i per primera vegada en la seva història, el nombre mensual de voluntaris que van abandonar el projecte (uns 20.000 mensuals en la seva versió anglesa) va superar els que es van incorporar (uns 15.000 al mes). "El que és més important és que aquesta tendència continuarà empitjorant en el futur pròxim ja que el nombre d'abandonaments tendeix a créixer cada vegada més ràpidament", preveu Felipe Ortega, membre del grup de recerca GSyC / Libresoft de la Universidad Rey Juan Carlos (URJC) de Madrid.\nUn altre fenomen que posa en relleu l'estancament que està patint la Wikipedia, segons la investigació, és que el nombre d'articles destacats (aquells que són sotmesos a un exhaustiu procés de revisió per part de la comunitat de voluntaris i obtenen un alt percentatge de vots positius respecte a la seva qualitat) segueix sent relativament reduït (aproximadament un de cada 1100 en la versió anglesa). A més, necessiten més de tres anys per assolir aquest nivell de qualitat.\nD'altra banda, segons va informar la URJC, l'anàlisi posa de manifest que els voluntaris es cansen "relativament aviat" del projecte, si es compara amb altres comunitats de gran tamany a Internet com a 'Debian'. De fet, com a mitjana, realitzen les seves aportacions durant un any i després ho deixen. A més, el 50 per cent dels editors passa de 150 dies contribuint a la Wikipedia abans d'abandonar (excepte en la versió alemanya, amb 201 dies i la francesa amb 188).\nUn altre resultat que dóna la investigació és el grau de desigualtat que existeix en les contribucions dels voluntaris que editen Wikipedia. Així, s'observa que en les 10 versions més importants d'aquest projecte sorgit en 2001 és un petit grup de voluntaris (al voltant del 10% dels editors) el que realitza la majoria de contribucions (més d'un 90%).\nFont: Europa Press (9/07/2009)\nInteressant. LLàstima que un projecte cooperatiu d'aquesta volada perdi pistonada. Serà que amb Internet i els canvis socials el temps disponible de la gent que hi contribueix per seguir amb l'actual ritme de publicacions.


Descobriu Ariège al cor dels Pirineus\nL'Ariège, que va ser elegit departament ideal per passar-hi les vacances pel guia "el Routard" després del tancament d'aquest any.\nEl nostre càmping es troba al centre de l’Arieja, un departament situat a Occitània, entre l’Aude, l’Alta Garona, els Pirineus Orientals i Andorra, i us espera moltes sorpreses. Dotat d’un patrimoni natural i cultural molt ric, Ariège és una terra d’història i un veritable parc infantil per als amants de les activitats a l’aire lliure.\nDescobriu la diversitat del patrimoni d'Arieja al parc natural regional dels Pirineus Ariègeoises. Repartit en 142 municipis del departament, el parc funciona durant tot l'any per preservar els paisatges, protegir la flora i la fauna i promoure el coneixement local.\nEntre els llocs prehistòrics o històrics i els grans espais naturals, Ariège val la pena desviar-se ... Descobriu les principals activitats i visites que podeu fer durant les vostres vacances al Pirineu d'Arieja!\nDominada per les muntanyes, les muralles i la famosa torre Castella, la ciutat de Tarascon-sur-Ariège obre les portes a l'Alta Arieja. Espectacles, mercats, festivals i esdeveniments esportius animen els seus carrers tranquils tot l’estiu!\nPer obtenir més informació, visiteu la nostra pàgina dedicada o el lloc web de l’Oficina de Turisme.\nTotes les activitats esportives de muntanya són a prop: escalada, via ferrada, descens de barrancs, piragüisme i caiac, ràfting, parapent, espeleologia, esquí aquàtic, patinet tot terreny, tir a infrarojos, biatló corrent, nordik walking, karting ... emocions garantides!\nBase nàutica de Mercus (remuntador)\nPer obtenir més informació, consulteu la nostra pàgina dedicada a les activitats esportives.\nSenderisme, passejades a cavall, en bicicleta, en ruc i en llama us permetran descobrir els Pirineus de l’Arieja amb tota la seva esplendor! Passejades al capvespre per a romàntics, passejades amb el vostre gos (cani-rando, cani-cross, trotti-dog) perquè tothom pugui estirar les cames ... Hi ha per a tothom!\nTambé hi ha diversos parcs d’animals a prop del càmping: llops, àguiles, rèptils, papallones ...\nLes pistes llargues\nLa Granja de Lamas\nPel que fa al ciclisme, també trobareu la vostra felicitat amb les moltes rutes i pujades que podeu fer a prop de Tarascon-sur-Ariège. Més informació aquí.\nPel que fa a la història i el patrimoni, l’elecció és àmplia. Ariège ha travessat totes les edats i ha conservat moltes traces del seu ric passat:\nViatge prehistòric: Parc prehistòric, Grotte de Niaux, Grotte de Lombrives, Grotte de la Vache, Parc de la Prehistoire, Grotte de Bédeilhac, ...\nRecorregut històric: ciutadella càtara de Montségur, castell de Foix, castell de Mont-real, bastides de Mirepoix i Mazères, esglésies romàniques ...\nDescobriments industrials: les Forges de Pyrène (museu d’antics oficis), la pedrera de Trimouns (fàbrica de talc) ...\nMés informació: Els grans llocs d’Arieja i a la nostra pàgina dedicada a la història i el patrimoni.\nAjuntament d'Auzat (possibilitat de participar en excavacions arqueològiques al castell de Mont-real)\nMuseu pirinenc de Niaux, arts i tradicions populars\nL'Arieja en miniatura amb "Somni i màgia del ferrocarril"\nLa pedra afilada de Saurat\nLa casa del patrimoni Auzat\nLes aigües termals dels Pirineus són naturals per a la vostra salut. La ciutat termal d’Ussat-les-Bains, situada a 2,2 km del càmping, és un lloc ideal per als hostes del spa a qui oferim tarifes preferents. A més, gràcies a les bicicletes elèctriques disponibles al càmping, ja no cal agafar el cotxe.\nAl costat d’Ax-les-Thermes, els Bains du Couloubret us donen la benvinguda durant tot l’any per relaxar-vos.\nFinalment, descobreix el centre termo lúdic de "Caldéa" a Andorra.\nEns veiem aviat a l'Arieja Pirineus ...


Community Ocular Health Review "Suport a la ruptura capsular i el resultat de vidre durant la intervenció de la cataracta | Sublimis\nCommunity Ocular Health Review “Suport a la ruptura capsular i el resultat de vidre durant la intervenció de la cataracta\nPosted on març 4, 2021 by admin\nRSOC vol. 06 núm. 07 2009 PP 11 – 13. Publicat en línia 01 de gener de 2009.\nSuport a la ruptura capsular i el resultat de vidre durant la intervenció de la cataracta\nCirurgià oftalmòleg, gerent clínic, Norfolk i Norwich University Hospital NHS Confiança, Colney Lane, Norwich NR4 7uy, Regne Unit.\nUn cirurgià realitza un Vitectomy després d’una ruptura capsular amb resultat de vidre. Índia. © Hospital\nqualsevol cirurgià oftalmòleg ha experimentat, o ho intentarà aviat o més tard, aquest sentiment d’angoixa quan la càpsula Les pauses posteriors i la ràfega de vidre a la cambra anterior. De sobte, tot canvia, inclosa la freqüència cardíaca del cirurgià i el possible resultat visual per al pacient.\nNo obstant això, tot no es perd. Si l’equip de cirurgia està ben preparat, podrà gestionar la situació amb la calma i la professionalitat, per tal d’obtenir el millor resultat visual possible.\nÉs absolutament crucial eliminar el més mínim rastre de vidre La ferida i la sala anterior. Si hi ha un vitre, això augmentarà el risc de no-segellat, infecció pel parabrisa, o tirant de vidres que puguin causar edema cistoide de la macula o despreniment de la retina.\nEn el millor de tots els mons, La vitrectomia automatitzada s’ha d’utilitzar sempre per donar suport al resultat de les esmaltes. Tanmateix, si l’equip no està disponible, serà necessari aconseguir vitrectomia manual amb esponja i tisores (vegeu la pàgina 13).\nParàmetres de vitrectomia establerts en un aparell de facoemulsificació utilitzat per a la vitrectomia automatitzada. Índia. © Hospital Kasturba\nRealització d’un Vitectomy per les pars platejades amb tres orificis de penetració. REGNE UNIT. © Nuwan Niyadurupola\nLa implantació d’una lent intraocular (Lio), encara que desitjable, no s’ha de fer a cap preu si arrisca agreujar el trauma patit.\nCal assenyalar que la pressió exercida pel blefarostat sovint provoca dificultats durant la cura de la ruptura capsular i el resultat de vidre. Per tant, és aconsellable comprovar sempre que el blephaostat no funciona massa en el globus.\nEn aquest article, cinc cirurgians que treballen en diferents països ofereixen les seves recomanacions per fer-se càrrec d’aquesta complicació.. Les seves opinions i mètodes varien segons la seva situació i recursos que tenen.\nOftalmòleg, cap de clínica, hospital de CCBRT , Caixa 23310, Dar Es Salaam, Tanzània. Correu electrònic: [email protected]\nLa ruptura capsular és una complicació formidable de la cirurgia de cataractes; Compromís les possibilitats d’implantar una lent posterior i així obtenir la correcció òptica ideal de l’afaqui del pacient després de la intervenció. Tanmateix, si es produeix aquesta complicació, no es pànic: en la majoria dels casos, és possible desar la situació.\nRecomanació # 1\nAtureu-ho tot. Preneu-vos el temps per pensar amb calma. Mentre reflexioneu, prepareu el vostre Vitreotome. L’anterior Vitreotome Vitreot® de la marca Geuder és ideal i hauria de posar-se a disposició de tots els cirurgians cataractes. Ara heu d’aconseguir una vitrectomia anterior. Intenteu preservar la càpsula més possible durant la vitrectomia.\nRecomanació # 2\nUn cop hàgiu fet la vitrectomia, si no esteu segurs que romangui la càpsula suficient, és més savi Tanqueu la incisió i considereu una implantació secundària. Posteriorment, podreu visualitzar els residus de la càpsula i planificar la vostra operació.\nRecomanació # 3\nSi heu fet un CAPSulorExis curvilinear contínua, haureu de ser capaç d’implantar un LIO Al sulcus, ja que s’ha conservat la vora anterior de la càpsula.Si heu aconseguit la capsulotomia lineal, aquesta implantació també pot ser possible. Normalment aplico una lent rígida al sulcus i em deixo completament utilitzar una lent plegable. Si em conservi prou la vora inferior de la càpsula, faig servir una lent de fixació escleral de la marca Aurolab. Aquest Lio té l’avantatge de tenir un òptic gran (6,5 mm de diàmetre) que augmenta la seva estabilitat; Es pot suturar amb iris per un fil de prolene 10,0 situat al migdia, a través de l’orifici del hàptic. Això no serà possible en cas de petita cirurgia d’incisió, ja que no es pot suturar la lent amb iris a través d’una incisió de túnel.\nRecomanació # 4\nSi heu utilitzat la petita cirurgia d’incisió Mètode, el suport del resultat vítric és més difícil. En aquest cas, tancaria el globus ocular i em implantaria un lio més tard. Sempre és millor implantar-se en una habitació posterior. Tanmateix, si no és possible, la implantació d’una lent de cambra anterior és una bona solució. No us oblideu de realitzar una iridectomia. Quan tinc un Lio en una cambra anterior, realitzo dues iridectomies.\nRecomanació # 5\nSi el pacient té un ull únic, no oblideu que les ulleres d aphaca de + 10 Les dioptries el portaran una bona visió; Aquesta és una solució molt millor que lluitar per aconseguir una implantació imperfecta que fins i tot pugui ferir els teixits oculars.\nUday Gajiwalan, Rajesh Patel, i la resta de Sewa Equip rural\nSewa rural, districte de Jhagadia, Bharuch, Gujarat 393 110, Índia.\nSi la ruptura capsular i el resultat De vidre es produeixen una vegada que hagueu tret completament el material cristal·lí i, a continuació, realitzeu una bona vitrectomia anterior (preferiblement amb un sensor de vitreotoma automatitzat sense reg incrustat).\nPer evitar la llàgrima de només el vidre hidratat o No espolvora, heu d’ajustar la màquina de manera que el ritme de “pasturatge” vitotoma sigui alt (fins a 800 tirs per minut) i el buit és baix (uns 50 mm Hg).\nSi la ruptura capsular i el resultat de vidre es produeixen encara Material cristal·lí, realitzeu una bona vitrectomia prior amb l’evacuació de l’escorça, assegurant-vos de xuclar l’escorça a la llàgrima i no en la direcció oposada. L’aspiració seca és la millor solució.\nEls signes que testifiquen que heu eliminat completament el vidre de la cambra anterior són un alumne rodó, l’iris que troba la seva posició frontal i la formació d’una sola bombolla d’aire després d’injecció d’aire.\nSi la llàgrima capsular es troba a la posició inferior , Tingueu cura que el Lio no escapa a la cavitat vitaleal a través de la llàgrima.\nSi el maquinari vitrall apareix corbat, podeu intentar reduir la pressió en l’administració del pacient una injecció sistèmica de manniol mentre ho és a la taula d’operacions.\nSi la llàgrima de la càpsula posterior es relaciona menys d’un terç de la seva perifèria , Podeu situar el Lio col·locant les nanses del control remot hàptic de la llàgrima. A continuació, haureu de comprovar l’estabilitat de la lio.\nSi la llàgrima és central i, si teniu al voltant d’una vora adequada, podeu posar el Lio al seu lloc al sulcus. És possible col·locar el Lio davant de la càpsula anterior si el Rhexis és rodó i si la brida és de mida adequada. No obstant això, si no hi ha res per donar suport a la lent, sens dubte serà necessari per implantar un lio de cambra anterior o un Lio de fixació escleral.\nen tots els casos de llàgrima. Capsular, és important utilitzar un LiO, la seva òptica és gran (> 6 mm) i el diàmetre total és alt (> 13,5 mm). No us oblideu:\nÉs absolutament crucial reconèixer la complicació tan aviat com sigui possible.\nNo penseu en pànic, manteniu la calma i respecteu les regles bàsiques.\nLi> No hauria de seguir sent una sola gota de vidre en el pla d’iris o davant d’ella.\nSi això és possible, per descomptat, és millor evitar la realització de la vitretectomia amb esponja i tisores.\nEl posicionament de la lio depèn del suport capsular que tingueu; Fins i tot si la càpsula anterior està disponible, podeu implementar una habitació posterior a Sulcus.\nIntenta realitzar una implantació primària, ja sigui un lio de la Cambra anterior o la fixació escleral.\nÉs bones pràctiques informar el pacient de complicació.\nPersones Center, Hospital de Persones Universitàries de Pequín, Beijing 100044, Xina. Correu electrònic: [email protected]\nDeixa de treballar tan aviat com creieu que hi ha un problema. Si és possible, traieu l’instrument de l’ull amb precaució extrema. Recordeu que una brutal descompressió de la sala anterior pot fer que la llàgrima de la llàgrima i que si agafeu l’instrument massa ràpid que arrisqueu a la copa de material cristal·lí. Injectar viscoelàstica amb la petita incisió lateral, si cal, abans de sortir dels instruments de globus ocular.\nMantenir la cambra anterior i estabilitzar el material cristal·lí restant. Si ompliu la cambra viscoelàstica anterior, us ajudarà a mantenir i deixar de banda l’anterior Hyaloide. També podeu injectar viscoelàstics des del material cristal·lí restant, per tal d’estabilitzar-lo.\nSi és possible, elimineu tot el material cristal·lí restant. Amplieu la incisió i extreu el nucli amb un mànec. Si la pausa capsular és petita, podeu utilitzar la tècnica d’aspiració de la ingesta per xuclar l’escorça restant. Si la ruptura capsular s’estén i si l’escorça es barreja amb vidre, podeu utilitzar una vitrectomia anterior per eliminar tant l’escorça i el vidre.\nSi un resultat de vidre té es va produir, traieu tots els vidres de la cambra i la incisió anterior. Si no teniu equips per aconseguir una vitrectomia automatitzada, la tècnica de vitrectomia manual amb esponja i tisores serà molt útil (vegeu la pàgina 13); No obstant això, aquest no sempre permet treure tot el vidre de la cambra anterior. El millor és utilitzar el vitreotoma automatitzat.\nImplementar el lio segons la situació. Un posicionament a la bossa capsular és ideal. Si s’estén la ruptura de la càpsula posterior, el cirurgià pot implantar el Lio al Sulcus Ciliarà. Una vegada que el Lio estigui al seu lloc, inculqueu un myòtic de Col·legi en una instil·lació repetida. A continuació, traieu el viscoelàstic per la succió de reg. És important mantenir l’ampolla d’infusió d’alçada que conté líquid de reg, per tal d’evitar una esborrat de la cambra anterior; Això evitarà un agreujament del resultat vítreo. Treballar amb més cura possible. En particular, comproveu l’alumne i les incisions, per assegurar-vos que heu eliminat tot el vidre. Comproveu sempre l’estanquitat de les incisions.\nDiumenge o abuh\nOftalmòleg pediàtric, ecwa eye hold, coother 14, kano, nigeria . Correu electrònic: [email protected]\nRecomanació núm. 1\nEl resultat de Vitre pot ser inevitable en cas de reduir la degeneració cristal·lina o de la finestra. No obstant això, en tots els casos, el resultat del vidre ha de ser recolzat acuradament per evitar complicacions com un mal tancament de la incisió, un fort astigmatisme, una pressió intraocular baixa o alta, un edema de còrnia a causa d’un contacte. Amb l’endoteli, despreniment de la retina, inflamació crònica o edema cistoid de la màcula.\nEl suport comença amb una sessió d pre-informació amb el pacient, per tal de reduir els moviments intempestius del pacient durant la intervenció. Al voltant del 90 al 95% dels nostres pacients es mantenen la calma durant la intervenció, sense que s’utilitzi cap medicament.\nUna anestèsia incompleta és un dels factors que contribueixen àmpliament al Final de les esmaltes. L’anestèsia reeixida elimina el dolor (analgèsia) i immobilitza les parpelles completament (Akinesia) i el globus ocular (vegeu la fitxa de dades a la pàgina 21).\nEviteu exercir una pressió excessiva sobre el globus ocular, ja sigui amb una pinça de fixació, un blefarostat, o un ganxo inclinat arciforme. Eviteu la manipulació maldestre dels instruments del món i eviteu augmentar la pressió quan s’injecta el líquid de reg a la cambra anterior.\nSi no teniu més remei que realitzar Una vitrectomia manual amb esponja i tisores:\nTreballa amb una il·luminació i ampliació adequada.\nUtilitzeu esponges de cel·lulosa que no es fragen.\ntoqueu el vidre a la cambra anterior amb el final de l’esponja i talleu els filaments de vidre amb estiba de wecker o wescott ben afilats.\nEviteu qualsevol tracció excessiva. Vitré.\nRenovar l’operació fins que hàgiu eliminat tots els filaments de vitre a la cambra anterior, a la superfície de l’iris i a les vores de la incisió..\nUn cop hàgiu eliminat el vidre, escombrat La superfície de l’iris amb una espàtula iris, per comprovar si no hi ha elements vitreens. Si és així, podeu observar una deformació pupil·lar. Repetiu aquests gestos fins que l’alumne torni a la ronda.\nPodeu inculcar a la cambra anterior una solució de porc carpina feble (utilitzem 4 gotes de 4% de pilocarpina en 2 ml de solució isotònica salada) per contractar l’alumne I manteniu el vidre darrere de l’iris.\nreforma la cambra anterior amb aire després de tancar la incisió, per tal d’evitar el màxim possible per atrapar el vidre. A la ferida.\nCirurgià oftalmòleg, capçalera clínica, departament d’oftalmologia, Stoke Mandeville Hospital, Mandeville Road, Aylesbury, Buckinghamshire, HP21 8al, Regne Unit .\nSi el resultat vítrei està digitalitzat correctament, el resultat pot ser tan bo com si passés alguna cosa. La primera recomanació és reconèixer tan aviat com sigui possible que hi hagi hagut un vitre. Les implicacions del resultat vítric varien en funció del tipus de cirurgia de cataractes. Durant la cirurgia extracapsular, el resultat vitrall tendeix a ser bastant expulsari, però és menor durant una facoemulsificació pràcticament tancada. El reconeixement primerenc d’aquesta complicació permet prendre mesures que minimitzaran l’aparició de problemes addicionals. Preneu-vos el temps per bufar un minut i avaluar la situació. No traieu els instruments de globus ocular de sobte, podeu causar tracció vitreoretiniana.\nmanteniu la calma i demaneu-vos un mag per passar el vitreotoma en una zona tranquil·la i igual Veu (com si estiguéssiu demanant que passés la sal). Feu que el vostre equip continués treballant en un ambient de suport tranquil i mutu. És molt important que aprengueu a activar un vitreotoma i utilitzar-lo abans de donar suport a un resultat de vidre. Podeu adquirir aquesta experiència en un centre especialitzat.\nImmigcaption> Figura 1. Injecció de l’acetonide de trimarcinolona a la cambra anterior per acolorir el vidre i millorar la visualització. © Tom Oetting i Medounds Publications – www.medounds.org/cataract-surgery-greenhorns” class=”alignnone”>\nImmigaptation> Figura 2. Utilitzant un vitreotoma. Tingueu en compte que el vidre ha estat acolorit amb acetonide trimarcinolona. © Tom Oetting i Medounds Publicacions – www.medounds.org/cataract-surgery-greenhorns” class=”alignnone”>\nÚs de triimcinolona (Kenelog®) Acetonide per acolorir el vidre a la cambra anterior (es tracta d’un treball no conforme d’aquest producte). Podeu utilitzar una solució de 40 mg per a aquest propòsit en 1 ml, pur o diluït dues o tres vegades en el seu propi volum amb una solució isotònica de sal. Injectar acuradament el medicament a la cambra anterior mitjançant una cànula de Rycroft (figura 1). Això us permetrà visualitzar millor el vidre i facilitarà la tasca (figura 2): veuràs quan tot el vidre ha desaparegut al voltant de la incisió i l’alumne. Si, al final de la maniobra, la triamcinolona es manté a l’ull, tindrà propietats antiinflamatòries; Tanmateix, haureu de comprovar postoperatòria que no hi hagi cap augment de la pressió intraocular.\nUtilitzeu una petita incisió separada per al vitreotoma, això impedirà l’aparició d’edema A la incisió principal i mantindrà la cambra anterior tancada.Utilitzeu Vitreotoma a la velocitat màxima (normalment uns 400 trets per minut en un vitotoma anterior) i feu petits moviments a l’ull amb la sonda. Això minimitzarà la tracció de vidre durant aquest home. Aquesta és una bona idea per separar el líquid de la infusió del vitreotoma i iniciar la vitotomia anterior sense infusió de fluids. Manteniu el buit a un nivell feble durant aquest pas. Un cop hagueu iniciat la infusió, tingueu una velocitat de flux baix. L’establiment d’un sistema de reg serà molt útil per a la infusió. La línia de reg s’adapta a la extremitat i continua al seu lloc sense la necessitat de tenir-la.\nRecomanació núm. 5\nEl seguiment postoperatori és important. Heu d’explicar al pacient que s’ha produït una complicació i informa de qualsevol conseqüència. Tracta amb un corticosteroide local, un antibiòtic i un postoperatible middriatic de Colly. Assegureu-vos que el pacient retorna les visites regulars de seguiment fins que l’ull ja no tingui un problema i fins que hagi donat suport o eliminat cap complicació futura. Si no heu implantat LIO durant la intervenció inicial, podeu fer una cita per implementar-vos en una data posterior. A curt termini, podeu proposar altres formes de correcció òptica (per exemple, lents de contacte). Una vegada que l’ull es torna a la normal, examina amb cura la perifèria de la retina. Eviteu que el pacient tingui símptomes potencials que indiqui el despreniment de la retina, l’edema cistoide de la macula o la infecció.\nPrevious Post - Previous post: Universitat de Orange\nNext Post - Next post: Residus: podeu enviar els pals de piruletes de forma gratuïta per reciclar


Guerra interna, famílies que disputen poltrones, filtracions, plans conspiratius per assaltar la secretaria general, pactes per a dalt. Són només algunes de les postals d'una esquerra del règim que mereix ser superada.\nSábado 21 de abril de 2018 | 09:34\nFoto: EFE/Nicolás Rodríguez\nAquesta setmana l’affaire Podemos va reemplaçar en els mitjans l’atenció de l’escàndol Cifuentes. Primer es van conèixer les condicions d’Iñigo Errejón per avançar la seva candidatura com a cap de llista a la Comunitat de Madrid. Li va seguir l’advertiment de “ni una ximpleria” de Pablo Iglesias al seu exnúmero dos, van continuar amb l’escàndol ventilat per Telegram de Carolina Bescansa conspirant al costat d’Errejón per orquestrar un coup d’État contra Iglesias. I van acabar amb un pacte de despatx per tancar la crisi per a dalt amb almenys una treva expressada en una candidatura “conjunta” d’Errejón i Espinar.\nAixí, el partit que va comprar el paquet de la política com a espectacle i el discurs com a generador de relacions de força, va convertir aquests dies les seves picabaralles internes en una representació patètica del que (no) és una “nova política”, sinó més aviat un remake de la vella casta política professional.\nLa negació del 15M\nEs compleixen quatre anys del Podemos moment, quan el partit morat sorprenia en les eleccions europees i apareixia per a milions de persones com l’encarnació de la il·lusió política; el relat que es podia acabar per la via evolutiva és institucional amb la podridura del Règim del 78, la farsa del bipartidisme i les conseqüències socials de les retallades i els ajustos. El partit de Pablo Iglesias prometia llavors una successió ascendent d’assalts al palau, del parlament europeu als Ajuntaments del canvi i d’allà a Moncloa, com si estigués al capdavant d’una marea de canvi profund que no deixaria res del vell règim en peus. Però això va ser solament un discurs. Al principi, perquè després el van canviar.\nEl segon moment podemista va estar marcat per la consolidació d’una força política inserida en les institucions del Règim: amb 70 diputats al Congrés, 5 eurodiputats, cogovernant a les principals ciutats espanyoles i amb centenars de càrrecs en Ajuntaments i Comunitats autònomes. Es va moderar el discurs i es van buscar nous aliats per governar en el flanc “esquerre” del règim. El PSOE, el partit que abans calia derrotar (és que potser ens oblidem que el 15M va sorgir mentre governava Zapatero?), el partit de “la casta,” de “la calç viva” i el bipartidisme, es va transformar en aliat, soci de govern i “única salvació” possible (amb inaudites renúncies programàtiques pel mig) per acabar amb la dreta del PP.\nMentre Podemos buscava totes les vies per arribar a Palau, l’onada de lluites socials es trobava en franca reculada. Una relació que no va ser casual ni molt menys. Les últimes grans mobilitzacions havien estat les Marxes de la Dignitat, al març de 2014. Els sindicats majoritaris es van negar a donar-li continuïtat a les vagues generals i des de llavors no se’ls va veure el pèl. Podemos va alimentar explícitament la idea que calia deixar el carrer per “canviar les coses” des de les institucions.\nEn última instància, Podemos va sorgir com un epifenòmen del desviament i posterior bloqueig del procés ascendent de la lluita de classes iniciat després de 2008, el qual podria haver-se radicalitzat si les direccions burocràtiques del moviment obrer aliades als partits tradicionals i els aparells reformistes no ho haguessin impedit. Una expressió política i alhora negació del procés de mobilització i descontent social que es va obrir en els últims anys contra les conseqüències de la crisi capitalista.\nLa prova del poder\nL’experiència dels anomenats “ajuntaments del canvi” retrata a Podemos. Això és tot, amics. Reivindicar l’experiència dels ajuntaments de Madrid o Barcelona com a exemple del que es podria fer si Podemos governés l’Estat espanyol és una invitació al conformisme. “Almenys no roben”, podria dir una votant de Podemos des del més pla sentit comú. Això és veritat, almenys en general. Però si a això es redueixen les aspiracions socials, malament anem. Perquè al que fa a la resta, res ha canviat substancialment amb l’arribada de Podemos o els comuns als governs de les ciutats.\nEls “ajuntaments del canvi” han estat la prova del poder de Podemos (i, no ho oblidem, també d’Esquerra Unida), al costat dels seus aliats com Manuela Carmena a Madrid o Ada Colau a Barcelona. I no l’han superat. En els anys que porten de govern han demostrat que no estan disposats a anar més enllà de tíbies mesures cosmètiques, sense resoldre cap de les demandes socials ni democràtiques pendents, cedint a cada pas davant les pressions de les empreses, els bancs i la dreta tradicional.\nAquesta setmana el govern de Carmena (la qual es va reunir amb el PSOE en una “xerrada informal” per parlar d’un possible “fitxatge”), va anunciar amb bombos i platerets l’acord entre l’Ajuntament de Madrid, el Ministeri de Foment-ADIF i el BBVA per al mega projecte immobiliari de Chamartín-Madrid Nuevo Norte. Des de l’equip de Carmena es van felicitar per haver desencallat l’“operació Chamartín” després de dues dècades de governs del PP. El que s’obliden de dir és que col·lectius ecologistes i activistes veïnals s’han pronunciat en contra d’aquest projecte, un veritable crack immobiliari que solament beneficia a les grans constructores. Un projecte que promou un model de ciutat que es basa en un mega centre de negocis, milers d’habitatges de luxe i el benefici privat a partir de terrenys públics.\nLa realitat és que la política urbanística de Manuela Carmena i l’Ajuntament d’Ahora Madrid, del qual Podemos és el component essencial, han donat llum verda amb escasses modificacions, un a un, a tots els grans projectes urbanístics d’Ana Botella i el PP.\nFa tan sol un mes, el govern de Carmena va ser qüestionat pel Sindicato de manteros y lateros de Madrid, pel paper que juga la policia municipal en la persecució i fustigació dels immigrants venedors ambulants. Una d’aquestes persecucions habituals va portar a la mort del manter Mmame Mbage al barri de Lavapies. Són solament dos exemples de com i per a qui governen els “ajuntaments del canvi”.\nAnticapitalistas, que és part de Podemos, ha anunciat que no participarà de les eleccions primàries que encastellaran a Errejón com a candidat a la Comunitat de Madrid per Podemos. En un comunicat qüestionen que les primàries tenen per objectiu “el repartiment de llocs, sense debat polític ni programàtic” i asseguren que “les tasques per a Podemos i per al conjunt del moviment popular se situen, des de ja, a construir un espai que garanteixi que en 2019 hi haurà una candidatura àmplia, d’unitat en la diversitat, plural i amb un programa de ruptura amb les polítiques del PP i el neoliberalisme.”\nAquesta política pressuposa que Podemos és “el principal actor polític del ‘bloc del canvi’”. A aquesta alçada, caldria preguntar als militants d’Anticapitalistas, quants gripaus més estan disposats a seguir empassant-se dins de Podemos? Més en profunditat, la qüestió és seguir subordinats a una formació que en els fets va forjar una nova “casta” d’esquerra, de la qual el centre de gravetat és el parlamentarisme per no canviar absolutament res, o apostar per la lluita de classes.\nPetita política i gran política\nFa temps que Podemos va transitar sense tornada el camí d’una il·lusió reformista devaluada a ser la pota esquerra del règim. La seva posició “equidistant” (i deshonrosa) davant la qüestió de l’autodeterminació de Catalunya i la repressió estatal contra el moviment democràtic va ser potser la major expressió d’això.\nAl mateix temps, el seu ingrés al govern del PSOE a Castella-la Manxa, l’agenda d’acords parlamentaris entre tots dos partits, així com el seu suport a la moció de censura del PSOE en la Comunitat de Madrid per tirar a Cifuentes… i asseure a Gabilondo, representen un continuum en la integració de Podemos al règim polític.\nL’emergència de Podemos va ser vista per milions com la possibilitat que sorgís un nou partit d’esquerra que digués prou a seguir sent els treballadors i treballadores, la joventut, els aturats i els pensionistes els que paguem els plats trencats de la crisi capitalista.\nAquesta il·lusió no ha desaparegut completament, però comença a esquerdar-se, pel simple motiu que l’immens aparell institucional que ha conquistat Podemos (al mateix moment que liquidava tot besllum de fer un partit militant), no ha aconseguit avançar un mil·límetre en la resolució de les demandes més elementals per les quals milions li van donar el seu suport. Podemos va néixer amb un discurs contra la “casta política”, però els límits del seu programa l’han transformat en una nova aristocràcia d’esquerra incapaç de lluitar seriosament per millorar la situació de la majoria de la població.\nSeguint la idea del revolucionari italià Antonio Gramsci en les seves “Notes breus sobre la política de Maquiavel”, de les quals el pensament ha estat tan bastardejat en els cercles intel·lectuals podemistas, Podemos és un partit fet per a la “petita política”: la “política del dia, política parlamentària, de corredors, d’intriga”, aquella que “comprèn les qüestions parcials i quotidianes que es plantegen a l’interior d’una estructura ja establerta, a causa de les lluites de preeminència entre les diverses fraccions d’una mateixa classe política”.\nEl que necessita la classe treballadora i els sectors populars de l’Estat espanyol que, malgrat els cants de sirena del neorreformisme, comencen a sortir novament a la lluita (de classes i de carrers), és una “gran política” (o alta política) que comprengui “les qüestions vinculades amb la fundació de nous Estats, amb la lluita per la destrucció, la defensa, la conservació de determinades estructures orgàniques econòmic-socials”.\nUna política així només pot desenvolupar-se construint una nova esquerra que sigui revolucionària i anticapitalista, disposada a enfrontar-se als poders reals amb la força de la mobilització dels treballadors, les dones i la joventut, no integrant-se mansament a les seves institucions.\nEn Català / Unidos Podemos / Política Estado Español / Anticapitalistas / Régimen del ‘78 / Iñigo Errejón / Pablo Iglesias / Podemos / Izquierda española\n2El Gobierno “progresista” presenta los PGE más expansivos, ¿pero para quién?\n3Unidas Podemos defiende la estrategia de Díaz del “frente amplio” de la izquierda neorreformista


La reintroducció d'esturions a l'Ebre pren forma amb el trasllat de quatre exemplars des de França a la Ràpita - Jornal.cat\nL'IRTA estudiarà els hàbitats i l'adaptabilitat dels peixos\nL'Institut pel Desenvolupament de les Comarques Ebrenques (IDECE) gestionarà el trasllat de quatre esturions, criats en captivitat a França, a Sant Carles de la Ràpita (Montsià). És la primera fase per reintroduir aquesta espècie a l'Ebre, dins el projecte Life MigratoEbre, juntament amb la recuperació de la saboga, la llamprea i l'anguila, espècies migradores amenaçades.\nUn dels reptes per reintroduir l'esturió és el seu trasllat, i per a aquesta fita s'ha organitzat "una infraestructura sense precedents", amb un viatge dimarts vinent, supervisat en tot moment per tècnics, i retransmès a través de les xarxes socials, des del centre de conservació MIGADO de St. Seurin-sur l'Isle fins a l'IRTA de Sant Carles de la Ràpita. Durant un mes l'IRTA estudiarà la seva adaptabilitat i aclimatació.\nL'IDECE gestionarà el trasllat dels quatre esturions europeus procedents de Burdeus (França), juntament amb l'associació de conservació francesa MIGADO i l'Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA).\nEls quatre exemplars són mascles, d'uns dos metres de longitud aproximadament, i viatjaran en un camió aclimatat a -2 graus centígrads, en dos tancs de 2,5 metres de diàmetre i una capacitat de 3.000 litres d'aigua. Els esturions aniran acompanyats per uns tècnics que supervisaran en tot moment el nivell de salinitat, d'oxigenació de l'aigua i de l'espai, perquè els peixos no pateixin cap mena d'estrès. És un viatge de 700 quilòmetres, que faran en 11 hores.\nL'IRTA ja té preparades unes instal·lacions on s'estudiarà l'aclimatació i adaptabilitat dels peixos. Es tracta d'uns tancs d'aigua de 62 metres cúbics, on estaran 30 dies, abans de la seva exposició pública. Els exemplars hauran d'estar aïllats per estudiar-ne els hàbits alimentaris i comprovar les seves condicions d'adaptació a la salinitat, que es farà evolucionar del 20% al 35%, en 15 dies. Un cop obtinguda la informació, els exemplars tornaran al centre de MIGADO a França, on van ser criats en captivitat.\nAquesta serà la primera fase del projecte MigratoEbre per obtenir dades i esbrinar si l'esturió europeu pot tornar al riu Ebre quatre dècades després, i ha calgut superar molts processos burocràtics i una logística complexa. En una altra fase, es faran visites guiades perquè els ebrencs es tornin a familiaritzar amb aquesta espècie.\nTot el procés, "delicat i complex", es difondrà per les xarxes socials de l'IDECE. Durant el trajecte de França a la Ràpita, els tècnics faran una cobertura informativa amb fotos i vídeos. Quan els esturions ja estiguin instal·lats a l'IRTA, una càmera retransmetrà en directe l'interior de l'espai on es troben els tancs d'aigua. El tractament als esturions es podrà veure en temps real.


Presentació campanya #TracteJust a la Marina Baixa – Compromís per Marina Baixa\nA les 10:00 h serà la presentació, amb una roda de premsa, on intervindran Joan Baldoví, portaveu de Compromís al Congrés dels Diputats, Clara Ferrando, Secretària Autonòmica d’Hisenda de la Generalitat Valenciana, Gerard Fullana, portaveu de Compromís a la Diputació d’Alacant, i Àgueda Micó, coportaveu de Compromís junt amb l’alcalde de la localitat d’Altea, Jaume Llinares.\nActualment, els valencians i valencianes necessitem 16.000 milions d’€ anuals per poder pagar les competències de l’estat del benestar que tenim transferides (Sanitat, Educació, Dependència, etc.) i la gestió pública, així com poder fer inversions productives per al nostre país. Qualsevol model de finançament ha de partir d’aquesta consideració.\nLa lluita per un #FinançamentJust és clau per garantir el benestar de les persones.\n+INFO: http://cer.compromis.net/ i http://tractejust.org/\n← Compromís dóna suport al seu regidor de Benidorm front al company de Grup Municipal adherit a un partit de centre-dreta\nCampanya TracteJust a la Marina Baixa →


PDA Bullying | Conte infantil il·lustrat "Mariona petarrona"\nConte infantil il·lustrat "Mariona petarrona"\nLlibre infantil il·lustrat a càrrec d'Alicia Acosta i Alicia Más, publicat per NubeOcho Ediciones. Disponible en català, castellà i anglès. Amb un to divertit la història ens parla de pets i de tendres sentiments, del poder de l'amistat i, sobretot, de com aconseguir que una diferència es converteixi en un gran talent.\nEnllaç per adquirir el llibre "Mariona petarrona" (català)\nEnllaç per adquirir el llibre "Julieta pedorreta" (castellà)\nEnllaç per adquirir el llibre "Gassy Cassie" (anglès)\nJulieta es tira molts pets, no pot evitar-ho. Això fa que en el col·le es fiquin amb ella i la cridin "Julieta pedorreta". No obstant això, gràcies als seus pets, Julieta salvarà a tots els seus companys d'un gran perill durant una excursió al camp.


12 maig, 2017 @ 20:30 - 22:00\n« Trívial de Beniarbeig al Bar Pensionistes\nPedalejada Popular »\nLa quarta edició del Trívial de Beniarbeig arriba just després de Sant Vicent. Enguany, les quatre sessions de primavera es concentraran entre l’última setmana d’abril i el mes de maig.\nLes sessions seran sempre divendres a les 20:30h. 28 d’abril, La Pau. 5 de maig, Pensionistes. 12 de maig, El Moss de Segària. 26 de maig, La Picaeta


Catalunya, imparable en hectàrees de producció ecològica i en facturació | ets el que menges\nEl CCPAE presenta les dades actualitzades de la producció ecològica a Catalunya, que demostren, un any més, l’auge imparable del sector: en només cinc anys, la superfície de producció bio s’ha doblat.\n17 d'abril 2018 | Actualitzat el 24 de desembre 2020 per Redacció\nEl Consell Català de la Producció Agrària Ecològica (CCPAE) ha presentat, com cada any, les dades actualitzades de la producció ecològica a Catalunya. Una vegada més, el 2017 ha superat en xifres el 2016 i tots els anys anteriors, fet que perfila un present i un futur prometedors a l’agricultura bio al nostre país. De fet, hi ha hagut un augment considerable de tots els indicadors tant de producció agrícola, vegetal i ramadera, com de facturació. Xifres com la crescuda de més del doble del nombre d’hectàrees de producció ecològica en cinc anys demostren la bona salut del sector.\nLes dades 2017, en titulars\nL’evolució general de la superfície total d’agricultura ecològica i d’operadors inscrits des de 1995 fins al 2017 ha estat molt bona: s’han superat les 200.000 hectàrees, amb un creixement d’un 16,8% l’últim any, i hi ha hagut més de 3.500 operadors, 3.543 concretament, un 9,4% més del total de l’any anterior.\nPer províncies destaca Barcelona gràcies a la localització de les empreses, ja que la majoria d’operadors se situen en aquesta demarcació, seguida de Lleida, Tarragona i Girona.\nL’activitat predominant dels operadors: els productors vegetals i ramaders són la base de la agricultura ecològica i fan del sector primari el més important.\nEls elaboradors ja tenen un total de 1.118 inscrits. Catalunya és la zona de tot l’Estat amb més indústria elaboradora.\nPel que fa la superfície agrícola, la majoria d’hectàrees estan destinades a prats i pastures per proveir a tota la ramaderia que hi ha Catalunya. Més de la meitat d’aquest territori (103.940 ha) es troba a la demarcació de Lleida, amb un creixement l’últim any pràcticament del 20%. La segona demarcació més important és Girona, seguida de Barcelona i Tarragona.\nAnalitzant només el cultiu, excloent l’agricultura ecològica destinada a l’alimentació animal (prats, pastures, boscos i recol·lecció silvestres), la vinya és, amb el 40% de la superfície, el sector més important, sobretot a Barcelona i Tarragona, on el sector vitivinícola té molt més dinamisme, tant en producció de vi com de conreu de raïm, que en les altres dues províncies.\nEl segon sector és el de l’olivera, amb una ocupació total d’un 22% de les hectàrees sobretot a la zona de Lleida (5.144 ha), seguit dels cereals, adob verd, fruita seca i fruiters. Tarragona és la segona zona amb el conreu d’oliveres (2.738 ha).\nRespecte de la ramaderia, és un sector important a Catalunya sobretot pel que fa a la producció de carn de vaquí, oví, equí i carnum, que representa més del 80% de totes les explotacions ramaderes. En canvi, l’avicultura d’ous, la producció de llet i la producció de carn de pollastre o de porc encara és una ramaderia petita comparada amb la convencional.\nLleida lidera el nombre d’explotacions ramaderes amb 418 i una crescuda de gairebé del 13%, Girona en segon lloc, seguida de Barcelona i Tarragona.\nEl sector secundari es caracteritza per la gran diversificació d’empreses que elaboren els productes ecològics; la majoria són petites empreses amb activitats agroindustrials molt variades. En ordre d’importància, algunes d’aquestes activitats són la comercialització i la distribució, amb un 20% total del treball; l’elaboració de vins i caves, amb un 12%; l’emmagatzematge, amb un 8%, i la fabricació i envasament d’olis i greixos, amb un 6%, entre d’altres.\nEl creixement total de tots els sectors agroindustrials l’any 2017 va ser d’un 16%, produïts la major part a Barcelona amb un creixement d’un 13,65%, i seguits per Tarragona, Lleida i Girona.\nPel que fa a la facturació, des de l’any 2016 hi ha hagut un creixement del 20,59% en el volum de facturacions, que han sumat un total de 483 milions d’euros.\nEl 44% de la producció catalana es ven a Catalunya. El segon destí és la Unió Europea; el tercer, Espanya, i l’últim, territoris de fora de la Unió Europea.\nEls productes ecològics de la vinya i les oliveres exporten molt més per la seva gran producció en comparació amb altres productes molt més centrats en la venda a Catalunya i amb menys productivitat.\nÈxit del programa de foment de la producció ecològica 2015-2020\nAquesta línia ascendent és possible gràcies a les iniciatives del programa de foment de la producció ecològica 2015-2020 d’un sector que va a l’alça i que seguirà apostant per fer més fort el productor i per fer que els productes ecològics arribin amb més força i a una diversitat més gran de consumidors.\nUn programa de què es deriven una sèrie d’accions entre les quals, pel que fa als productors, la més important són els ajuts a la ramaderia i agricultura ecològica, on s’ha augmentat tant el volum de perceptors com de diners: de 625 mil euros a 5,5 milions.\nUna altra línia d’ajuts, de cent mil euros aquest cop, és la recerca de productors per posar-los en contacte directament amb les noves innovacions d’aquest tipus de mercat en auge.\nTambé hi ha altres accions amb menys impacte econòmic, però amb el mateix valor pel que fa a transferència de coneixement, com el nou grup de ramaderia ecològica creat l’any passat per identificar les problemàtiques específiques d’aquest sector i la figura del tècnic dinamitzador territorial creada l’any 2009, actualment amb un programa de dinous tècnics encarregats d’assessorar i ajudar el grup de productors.\nMés informació (CCPAE):


Projecte de La Intersindical a les presons catalanes - La Intersindical\nProjecte de La Intersindical a les presons catalanes\n8 de gener de 2022 Intersindical Intersindical-CSC 0\nLa Intersindical a les presons catalanes pretén representar, mitjançant la creació de seccions sindicals a tots els centres penitenciaris, tots aquells treballadors que no se senten defensats per les clàssiques i històriques formacions sindicals d’abast espanyol i que ja no representen cap esperit reivindicatiu d’esquerres, ni nacional de Catalunya.\nLa Intersindical a presons defensa els treballadors públics de Catalunya, sota els principis bàsics que acompanyen qualsevol negociació que afecti drets ciutadans i laborals: la feina pública, i per tant, el treball dels servidors públics ha de ser digne, estable i de qualitat, i com a sindicat nascut a Catalunya i per Catalunya, perseguim els valors de Treball, República i Justícia Social. Ho fem sense subvencions milionàries i sense el suport de macroestructures d’abast espanyol.\nLa situació precària de molts treballadors està provocada per la pròpia Administració i els sindicats “representatius” que des de fa dècades, servilment, han fet de còmplices necessaris perquè l’Administració hagi consolidat la precarietat com un sistema normal de contractació en precari i sense formació de milers de treballadors públics que són a la Funció Pública catalana saltant-se a la torera i nepòticament els principis de justícia social que persegueix La Intersindical i que defensa la selecció dels treballadors del sector públic en base als principis d’igualtat, mèrit i capacitat, i no per vinculacions clientelars, sindicals o familiars. Els serveis públics han d’estar gestionats pels millors treballadors que el sector públic català pugui seleccionar i que aquest país es mereix, deixant de banda interessos i objectius corporativistes, curts de vista, i mediocres dels sindicats anomenats “representatius “ i d’abast espanyol. Per això i com a objectiu prioritari La Intersindical treballa per l’eliminació de la precària borsa de treball, i de les convocatòries extres, opaques i fetes a mida, i que deixen de banda la resta de la ciutadania.\nLa Intersindical a presons pretén ser la alternativa i un veritable sindicat de classe, d’esquerres i republicà, però no de la mena de sindicats que deixen fora del sistema tots aquells que no paguin una quota, o no tinguin les pertinents vinculacions corporativistes, clientelars o familiars. Com podeu veure som coherents amb els plantejaments generals del sindicat.\nLa Intersindical defensarà els interessos dels treballador@s publics catalans i per descomptat també els milers de treballadors interins, resultat de l’anormal funcionament de l’Administració els últims 35 anys.\nLa Intersindical té veu pròpia a les presons catalanes i la farà servir per defensar els vostres drets.\nLa Intersindical – Presons\nL’atur a Catalunya creix en els sectors de la indústria i la construcció\nAgents rurals i jubilació anticipada


Reflexones sobre l'incendi d'Artana - Levante-EMV\nReflexones sobre l'incendi d'Artana\njosep herrero. artana 04.08.2016 | 04:15\nAra quan les últimes brases de l´incendi s´han extingit, cal fer una consideració sobre el que han sigut les causes, com s´ha desenvolupat la catàstrofe i quines són les seves conseqüències. Una vegada iniciat el foc, s´especula molt pensant si la intervenció va ser prou ràpida. Nosaltres estàvem prop i vam veure que es va actuar el més diligentment possible, el que passa és que les condicions atmosfèriques eren prou desfavorables. La nostra opinió coincident amb la immensa majoria de veïns, és que es va actuar molt correctament en la extinció del foc.\nIndubtablement no podem permetre les negligències irresponsables ni els actes criminals contra la nostra Serra Espadà o qualsevol altre indret que destrueixin la natura i atempten contra la nostra supervivència. És molt estesa l´opinió de la neteja del bosc com solució per prevenir els incendis. Com les paraules són tan importants, proposem canviar el concepte, nosaltres pensem que no hi ha boscos bruts a no ser que els humans deixem deixalles en ells, en aquest cas caldrà netejar-los. El que si tenim és molts terrenys forestals joves amb molt de matoll i una continuïtat de la massa inflamable en tota l´altura de l´arbreda. En aquest cas el que proposem és una actuació responsable i supervisada pels tècnics forestals tendent a fer una restauració de la vegetació de les nostres muntanyes.\nD´incendis desgraciadament en hi haurà sempre. El que hi ha que fer és procurar que cada vegada tinguem menys focs forestals, de més curta durada i poques hectàrees devastades. Però no oblidem que no hi ha fórmules màgiques per l´extinció. Per aquest motiu jo demanaria responsabilitat a aquelles persones que senyalen injustament culpables a col·lectius o entitats que res tenen a veure amb la provocació de l´incendi. Evidentment els culpables són els que provoquen el foc, i cal dir al respecte que l´incendi es va declarar fora del parc. Josep Herrero. Artana.