Les rondes, ahir i avui | Barcelona Metròpolis | Ajuntament de Barcelona\nLes rondes, ahir i avui\nJosep Bohigas és el director de l’agència de planificació estratègica Barcelona Regional des del 2016, quan va deixar de ser codirector de l’estudi d’arquitectura BOPBAA, amb el qual ha dut a terme l’ampliació del Museu Thyssen de Madrid, els habitatges al Fòrum o el Teatre El Molino de Barcelona, entre d’altres.\nLes rondes van definir des del principi una nova realitat urbana que confirmava el canvi d’escala de Barcelona: de ciutat passava a convertir-se en metròpolis. En aquell moment semblava que eren la solució a tots els problemes, però els nous temps reclamen una nova configuració de la relació que tenim amb el vehicle privat i exigeixen un nou equilibri pel que fa als espais lliures dels quals disposa la ciutat.\nDiuen que quan Pasqual Maragall va fer la primera volta inaugural a les rondes de Barcelona el 24 d’abril de 1992, va preguntar la mida d’un gir complet, i li van contestar que eren aproximadament quaranta quilòmetres. “Quaranta quilòmetres —va repetir, murri—. Doncs la podríem fer servir per córrer la marató!” Aquell primer tomb amb cotxe de l’alcalde representava el principi del final del més destacat i veloç procés de transformació que mai ha viscut la ciutat i, com a la marató a les Olimpíades, la finalització de les rondes representava la més gran gesta heroica. Hauria estat un acte de justícia poètica haver fet coincidir els dos grans esdeveniments (les Olimpíades i la transformació de la ciutat) en una síntesi simbòlica com la marató olímpica, però imagino que ja era massa tard per canviar els plans, i que córrer per una autopista —per molt urbana que fos— no era prou atractiu ni per als corredors ni per a la imatge panoràmica i monumental de la ciutat.\nEn qualsevol cas, l’heroïcitat d’haver acabat les rondes era evident. S’havia aconseguit construir-les amb només quatre anys, tot i que la idea original (i també el traçat i les múltiples expropiacions) s’havia planificat amb anterioritat pel Ministerio de Obras Públicas amb el nom de Red Arterial (1966), i ratificat deu anys més tard pel Pla General Metropolità (1976).\nQuatre anys, doncs, d’autèntica bogeria constructora que va deixar com una olla de grills tota la ciutat en una carrera contrarellotge per poder inaugurar-les abans dels jocs.\nLes rondes prenien com a excusa l’enllaç de les quatre àrees olímpiques (Montjuïc, Vila Olímpica, Vall d’Hebron i Diagonal), però anava molt més enllà, i estenia els seus límits de riu a riu per definir una nova realitat urbana que confirmava el canvi d’escala de ciutat a metròpolis. Aquesta nova dimensió territorial va provocar un canvi fonamental en el sistema de mobilitat entre els municipis propers, però també va permetre actuar a l’interior de la ciutat, despressuritzant el centre i permetent que les artèries congestionades, que entraven violentament a la ciutat, esdevinguessin carrers pacificats.\nDurant els primers anys, aquest ambiciós objectiu es va aconseguir àmpliament amb efectes tan espectaculars com la reducció de carrils del carrer d’Aragó i la Meridiana, l’alliberament del trànsit de vehicles pesants al centre, la creació d’eixos viaris de relació entre els districtes perifèrics, o l’enaltida obertura de la ciutat al mar. Semblava, doncs, que les rondes eren la solució a tots els problemes...\nUna nova evolució\nPerò el temps passa, i també per a les rondes. Després de vint-i-cinc anys de complir la funció viària d’enginy arterial, que envolta, penetra i connecta territoris, les rondes es troben a les portes d’una nova evolució, derivada del seu propi desfasament i dels nous reptes de mobilitat, mediambientals i de salut, que reclamen una nova configuració de la relació que establim amb el vehicle privat i un nou equilibri respecte als espais lliures de la ciutat.\nTot i ser una realitat a moltes ciutats occidentals, els cinturons de ronda són qüestionats pel canvi de paradigma sobre la mobilitat i per l’efecte frontera del territori.\nTot i ser una realitat a moltes ciutats occidentals, els cinturons, els périphériques, les rondes o els ringroads són avui qüestionats per l’ineludible canvi de paradigma sobre la mobilitat i per l’efecte frontera del territori. Amb el temps, el motiu pel qual van ser ideades s’ha anat diluint a causa de la saturació de la seva capacitat, cosa que ha acabat generant més trànsit del que la ciutat és capaç d’absorbir. A aquest fet pervers de no poder resoldre el problema de la congestió –ni el de la contaminació subsegüent–, sinó tot el contrari, cal sumar-hi el fet desequilibrador d’haver-se pensat i construït sense tenir gaire en compte ni el transport públic ni gran part de les necessitats del territori que travessen. Des d’aquesta lògica, avui les autopistes urbanes s’estan repensant arreu partint de la idea d’una nova justícia socioespacial en què el gran protagonista del passat —el vehicle privat tal com el coneixem avui— té els dies comptats.\nEls primers efectes d’aquesta suposada “defunció” del vehicle privat comencen a ser una realitat, almenys pel que fa als posicionaments ideològics, culturals, econòmics i fins i tot normatius que li estan començant a barrar el pas a molts espais de la ciutat. La salut, l’esgotament dels carburants i les promeses sobre tecnologies digitals i resilients són només alguns dels nous paradigmes que poden canviar definitivament la manera com ens mourem a la metròpolis i, en conseqüència, la manera com ens relacionarem amb autopistes urbanes com les rondes.\nLes rondes de Barcelona són una única infraestructura, però tenen dos noms —Litoral i de Dalt—, quatre referents geogràfics —mar, Besòs, muntanya, Llobregat—, sis trams diferenciats, vuit seccions tipus... i n interaccions amb un territori que l’acull amb intensitats i compromisos ben variats. Així doncs, no podem parlar d’una ronda, sinó d’un espai polifacètic i divers: amb trams més urbans que d’altres, alguns que fan més de connectors i d’altres més de frontera, amb zones més contaminades i zones més verdes.\nTerritori: quatre estratègies i un eix que (no sempre) uneix\nLes rondes són infraestructura, però també són un territori on viuen 310.000 ciutadans de cinquanta-set barris que pertanyen a sis municipis diferents. Uns barris i uns paisatges afectats pel pas inclement d’aquesta imponent obra d’enginyeria. En alguns casos, l’impacte als barris s’ha resolt amb delicats projectes de disseny urbà, que han recosit amb molta cura els territoris per on penetra. En altres, però, ha passat tot el contrari i s’han generat espais indefinits o mal resolts, fet que ha creat una ferida urbana que, malauradament, divideix, fragmenta i aïlla trossos de ciutat i estableix dubtoses relacions amb la geografia de l’entorn.\nEl Territori Rondes és l’àmbit que envolta la infraestructura en tot el seu traçat. Un espai que, des dels Jocs Olímpics, ha estat objecte de permanents transformacions i que els darrers anys s’ha sotmès a una nova revisió.\nDes de l’agència Barcelona Regional s’han elaborat quatre grans reflexions de caràcter estratègic (l’Agenda Besòs, el Pla Litoral, l’Estratègia del Delta del Llobregat i Barris de Muntanya - Collserola) que agrupen més de cinc-cents projectes de diverses escales i profunditats, i en què les rondes en són l’eix vertebrador. Quatre grans estratègies que posen sobre la taula la necessitat d’entendre la secció complexa de les rondes com el “carrer major” de la metròpolis propera, i no tant com l’autopista urbana que ara és.\nHem d’entendre les rondes com el “carrer major” de la metròpolis propera, i no tant com l’autopista urbana que ara és.\nCadascun d’aquests grans plans atén problemes persistents i noves oportunitats que exigeix la metròpoli. Els més de cent setanta projectes, polítiques o accions que integra l’Agenda Besòs intenten difuminar l’efecte frontera de la ronda i el riu, una circumstància que, sumada a les creixents desigualtats, fragmenta socialment i físicament el territori. La reflexió estratègica de Barris de Muntanya - Collserola pretén conciliar la protecció del Parc Natural de Collserola amb l’enorme pressió que exerceix la ciutat que l’usa i l’ocupa, incorporant activament la ronda de Dalt a l’àmbit de transició funcional i ecològica entre parc i ciutat.\nEn l’Estratègia del Delta del Llobregat, la ronda és el principal eix d’accés de les mercaderies i de les persones al port, l’aeroport, el polígon de la Zona Franca i al nou barri de la Marina del Prat Vermell. L’estratègia agrupa més de trenta projectes per reforçar i coordinar les dinàmiques del territori econòmic més important del país, que es troba en un espai ecològicament molt fràgil, amb un riu, un parc agrari i un litoral sota la permanent pressió dels grans agents econòmics.\nFinalment, el Pla Litoral (amb la ronda que dibuixa el límit entre la ciutat i el mar) aborda les enormes contradiccions d’un territori emblemàtic i que, després d’haver simbolitzat la transformació més significativa de la ciutat durant les Olimpíades, ha perdut part de la seva identitat original a causa d’una progressiva pèrdua de relació efectiva i afectiva amb els ciutadans.\nEscenaris de futur o “passar a la ronda següent”\n–Escenari 1. Des-cobrir les rondes (Proposta de Tonet)\nHem d'aprofitar l’oportunitat de repensar les vies de cintura, pensades per travessar barris “perifèrics” amb vehicle privat sense aportar-hi gaire més que soroll, contaminació i barreres entre barris. Les autopistes urbanes, com les rondes, potser no desapareixeran, però sí que s’adaptaran per donar cabuda a sistemes de mobilitat compartida (tramvia?), i es convertiran en nous carrers majors metropolitans on la quotidianitat de la vida urbana es faci present. Es potenciarà l’habitabilitat del territori i una millor transversalitat entre barris, alhora que es matisarà la duresa que presenten, pacificant (a 50 km/h?) i veïnificant-se per integrar millor la ciutat i les persones... Els espais hostils per on passa la ronda avui —com la Marina del Prat Vermell, el Morrot, el moll de la Fusta, les vores del marge dret del Besòs o la Vall d’Hebron— no poden seguir acceptant una frontera tan mal resolta i tan infranquejable. Solucionar-ho ha de ser una prioritat metropolitana, però no podem seguir pensant que, per resoldre-ho, enterrarem tot el pressupost municipal cobrint i amagant el vehicle privat amb una capa de verd. Des-cobrim les rondes!\n–Escenari 2. Habitar les rondes (Proposta de David Bravo)\nEls veïns i veïnes, farts de conviure al costat de les rondes, no pararan d’exigir-ne la cobertura absoluta, soterrant milers de vehicles (elèctrics i autònoms) que hi passaran a tota velocitat. Una infraestructura edificada que traurà rendiment del sòl públic que hem regalat en exclusiva als vehicles privats i que pot ser ocupat amb nous espais habitats. Un primer càlcul ràpid ens assegura que hi cabrien més de cent mil habitatges nous, que ens ajudarien a garantir les necessitats i a cobrir amb ciutat la llaga que separa territoris. Un escenari que proposa evitar i habitar les rondes, resolent d’un cop els dos temes més apressants de la Barcelona actual: l’efecte perniciós del vehicle privat i la manca d’habitatge públic. Dos en un.\nPotser no es donarà cap dels dos escenaris o potser tots dos simultàniament, perquè, com hem dit, no hi ha una ronda sobre la qual projectar una única solució infal·lible. El problema està sobre la taula, i les possibilitats han de ser ajustades amb precisió i dibuixades (sí, dibuixades!) amb un coneixement profund de cada barri, de cada especificitat tècnica i, sobretot, de les necessitats d’una ciutadania que viu i reclama unes rondes actualitzades, sigui perquè les pateixen en els seus barris, sigui perquè les usen diàriament per creuar la ciutat, una ciutat que ja és metròpolis.


Excursions a dojo: Castell de Milany\nAscensió al punt culminant de la serra de Milany des de Vallfogona de Ripollès.\nDeixem els vehicles al davant de l'ajuntament de Vallfogona [0h] [937 m] i anem cap a l'entrada del poble a buscar el GR-3 que ens conduirà a través del recinte medieval de Vallfogona tot rodejant el castell que queda a la nostra dreta. Sortim del poble pel seu extrem S, travessem un vial encimentat que fa de ronda del poble, enfront nostre el GR-3 esdevé un petit sender, perfectament senyalitzat, que baixa cap al riu.\nTravessem la Ribera de Vallfogona pel pont vell [15 min] [900 m], un pont medieval. Just al sortir del pont el GR deixa el camí girant a la dreta per entre un ortigar (els pantalons llargs son benvinguts). El nostre sender, amb més història que present, va seguint primer la llera del riu un centenar de metres i després serpenteja pels prats de dalla, les fites de GR hi són, però en pedres al terra de manera que les trobareu abans amb els peus que amb els ulls. Seguidament el sender passa per un bosquet d'avellaners i per prats de pastura amb incontables portelles amb molla.\nFinalment el sender arriba a la pista [1100 m] [50 min] on les marques de pintura i la senyalització vertical ens indica clarament la direcció a prendre. El tram de pista s'inicia per la solana de Can Sargatal però poc a poc es va emboscant fent-se més fresquívola, si passeu a l'estiu no us perdeu la gran quantitat de maduixes del marge esquerre (a la baixada, ni les veureu). Uns tres quilòmetres més endavant, la pista s'endinsa en una fondalada, deixem un trencall que puja a la nostra esquerra i seguim en pla fins a travessar un torrent (únic punt d'aigua, no garantida, del camí). Inmediatament després del torrent la pista es bifurca. Nosaltres no prendrem cap dels dos camins sino un tercer, un corriol mig amagat entre els faigs que neix a la nostre esquerra, i segueix a certa distància el torrent (marques de GR) [1300 m aprox.] [1h 30 min].\nEmprenem una decidida pujada altrenant trams de fageda i de prat, sempre seguint les marques de GR fins arribar de nou a una pista que atravessem, dos cops, seguint a munt pel GR fins arribar al coll [1484 m] [2h 5 min]. La vista cap a Osona és bona però és millor des del cim. Només ens resta un tram de pujada pel propi coll, a la dreta, i una grimpadeta a les roques per arribar a les runes del Castell de Milany [1533 m] [2h 10 min]. La tornada la farem pel mateix camí, si a l'anada ja heu pogut conèixer el centre històric de Vallfogona ara el podeu evitar; en arribar al carrer encimentat, seguiu-lo a la dreta i en un parell de minuts sereu al punt d'origen [3h 40 min].\nEd. Alpina. Taga, Serra Cavallera, Sant Amand. 1:25000\nEtiquetes: Ripollès, Serra de Milany


MESTREDFIS: Dia Mundial de l'ALIMENTACIÓ\nEl diumenge 16 d’octubre de 2011 se celebra el Dia Mundial de l’Alimentació. Aquest any el tema escollit per la FAO és “Preus dels aliments: de la crisi a l'estabilitat” amb l’objectiu de trobar mesures que es puguen adoptar per mitigar els seus efectes sobre la població més vulnerable.\nLes variacions dràstiques dels preus, especialment a l’alça, constitueixen una greu amenaça per la seguretat alimentària dels països en desenvolupament, sent la població pobre la més greument afectada. D’acord amb el Banc Mundial, al 2010-11 l’augment dels costos dels aliments va portar a prop de 70 milions de persones a la pobresa extrema.\nEn el Dia Mundial de l’Alimentació 2011 cal que analitzem en profunditat les causes de la variació dels preus dels aliments i que prenguem les mesures necessàries per reduir la seua repercussió en els membres més dèbils de la societat mundial.\nPodeu descarregar-vos més informació com ara el Programa del Dia, nota informativa, fullet, vídeos, etc. des de la pàgina de la FAO.\nPublicat per SantiTerol a 11:26


Pols de Mesterolona cru (Proviron) en pols (1424-00-6) hplc≥98% | Pols de testosterona SZOB\nPols de Mesterolone, pols en pols de Mesterolone, pols de Mesterolone en pols, pols de Mesterolone en pols, pols de Mesterolone en venda, pols de Mesterolone, pols de Proviron, pols de Proviron en pols, pols de Proviron en pols, pols de Proviron en pols, pols de Proviron en venda,\n1. Què és el pols cru de Mesterolone (Proviron)?\nMesterolone va ser sintetitzat i introduït per a ús mèdic el 1934 i va ser el primer AAS a comercialitzar. Va ser seguit per metiltestosterona el 1936 i propionato de testosterona el 1937. El fàrmac continua essent àmpliament disponible i usat avui. La mesterolona és un esteroide anabolico-androgènic sintètic i oral (AAS) i un derivat de la dihidrotestosterona (DHT). Es descriu com un AAS relativament feble i rarament s'utilitza per a la teràpia de reemplaçament d'andrògen, però encara s'utilitza àmpliament. Es ven sota la marca Proviron entre d'altres.\nLa mesterolona s'utilitza en el tractament de la deficiència d'andrògens en el hipogonadisme masculí, en l'anèmia i en la fertilitat masculina entre altres indicacions. es va utilitzar amb èxit en estudis controlats d'homes que pateixen diverses formes de depressió. La mesterolona és un andrógeno relativament feble i rarament utilitzat per a les teràpies de reemplaçament.\nMesterolone havia vist un ús generalitzat en el culturisme principalment per l'activitat antiestrogènica en esteroides anabòlics però aquest ús s'ha reduït després de la introducció d'inhibidors d'aromatasa i SERMs. Els culturistes consideren els beneficis més significatius de l'ús actual de Mesterolone per mantenir la libido fora del cicle i també millorar la vascularització de manera relativament i temporal.\nDurant una fase d'augment, Proviron no serà un esteroide fundacional, i per a la majoria dels homes no tindrà lloc en un cicle fora de temporada. Existeixen excepcions i passarem per aquí. L'addició a Proviron possiblement podria ajudar a l'avanç individual un punt d'adhesió durant el seu cicle. En algun moment i en tots els cicles, el progrés comença a disminuir, i en alguns casos es posa a punt. Per cert, Proviron augmenta l'estat lliure total dels altresteroides que s'utilitzen en una pila, possiblement podria ajudar l'avenç individual d'aquest punt d'adhesió.\nDurant la temporada baixa, aquí és on la majoria utilitzarà la major quantitat de testosterona. Molts utilitzaran grans quantitats també durant els cicles de tall, especialment els culturistes competitius, però els plans de testosterona més baixos són més freqüents durant la fase de tall. No obstant això, hi ha aquells per nombrosos motius que opten per córrer cicles fora de temporada amb dosis limitades de testosterona. En aquests plans, incloent Proviron podria donar-los un lleuger impuls d'androgen. Encara que no sempre sigui necessari, podria resultar beneficiós.\n2. Com funciona la matèria prima de Mesterolone (Proviron) ?\nLa mesterolona, també coneguda com 1α-metil-4,5α-dihidrotestosterona (1α-metil-DHT) o com 1α-metil-5α-androstan-17β-ol-3-one, és un esteroide irostà sintètic i derivat de DHT. és específicament DHT amb un grup metil a la posició C1α. Els AAS estretament relacionats inclouen la metenolona i els seus èsters l'acetat de metenolona i l'enantato de metenolona. La rosterolona antiandrogen (17α-propilmesterolona) també està estretament relacionada amb la mesterolona\nIgual que altres AAS, la mesterolona és un agonista del receptor androgènic (AR). No és un substrat per 5α-reductasa, ja que ja està reduït en 5 α, i per tant no es potencia en els anomenats teixits androgènics com la pell, els fol.licles pilosos i la glàndula prostàtica. La mesterolona es descriu com un agent anabòlic molt pobre a causa de la inactivació de 3α-hidroxiesteroide deshidrogenasa (3α-HSD) en el teixit muscular esquelètic, de manera similar a DHT i mestanolona (17α-metil-DHT). Per contra, la testosterona és un substrat molt pobre per a 3α-HSD, i per tant no és inactivat de forma similar en el múscul esquelètic. A causa de la seva falta de potenciació per 5α-reductasa en teixits androgènics i la seva inactivació per 3α-HSD en múscul esquelètic, la mesterolona és relativament baixa tant en la seva potència androgènica com en la seva potència anabòlica. Tanmateix, encara mostra una major proporció d'activitat anabòlica a l'activitat androgènica en relació amb la testosterona.\nLa mesterolona no és un substrat per a l'aromatasa, per la qual cosa no es pot convertir en estrogen. Com a tal, no té cap propensió per produir efectes secundaris estrogènics com la ginecomàstia i la retenció de líquids. A més, no té activitat progestogènica.\nDegut a que la mesterolona no té alquilació de 17α, té poc o cap potencial d'hepatotoxicitat. No obstant això, el seu risc d'efectes nocius sobre el sistema cardiovascular és comparable al de diversos altres AAS.\nMesterolone havia vist un ús generalitzat en el culturisme principalment per a l'activitat antiestrogènica en pilotes d'AAS, però aquest ús s'ha reduït des de la introducció d'inhibidors d'aromatasa i moduladors selectius de receptors d'estrògens. Els culturistes consideren els beneficis més significatius de l'ús actual de la mesterolona per mantenir la libido fora del cicle i també millorar la vacunació relativament i temporalment.\nMesterolone està àmpliament disponible a tot el món, inclòs al Regne Unit, Austràlia i Sud-àfrica, així com molts països que no parlen anglès. No està disponible als Estats Units, Canadà o Nova Zelanda. La droga mai ha estat comercialitzada als Estats Units.\n3. Com s'utilitza pols de Mesterolona (Proviron) en brut?\nProviron és un agent potentment androgènic potent. Sovint, molts esportistes no tenen en compte. No obstant això, en realitat pot fer una contribució important per aconseguir molt en el món del culturisme. Només haureu d'usar-lo correctament. Es tracta d'un esteroide anabòlic bastant únic i comparteix algunes similituds amb Anavar, Masteron i algunes altres marques populars. Al principi, es va utilitzar per tractar les deficiències d'andrògen. No obstant això, va guanyar la seva fama gràcies a una ajuda suficient al gimnàs.\nAlguns medicaments no són adequats per a persones amb certes condicions, i de vegades només es pot utilitzar un medicament si es pren cura addicional. Per aquestes raons, abans de començar a prendre mesterolone, és important que el metge sap:\nSi teniu problemes de fetge o de ronyó.\nSi tens problemes cardíacs o tensió arterial alta.\nSi vostè té epilèpsia o migranya.\nSi teniu diabetis.\nSi vostè té càncer.\nSi està prenent o utilitzant altres medicaments. Això inclou els medicaments que està prenent, que estan disponibles per comprar sense recepta mèdica, així com medicaments a base d'herbes i complementaris.\nSi alguna vegada ha tingut una reacció al·lèrgica a un medicament\nAbans d'iniciar aquest tractament, llegiu el fullet informatiu imprès del fabricant des del vostre paquet.\nTragueu la tableta sencera amb una beguda d'aigua. Podeu prendre la mesterolona abans o després dels àpats.\nIntenta prendre les seves dosis al mateix temps cada dia, ja que això us ajudarà a recordar-les.\nSi oblideu prendre una dosi, haureu de prendre-ho quan us recordeu. Tanmateix, si recordeu, és gairebé el moment de la seva pròxima dosi i, aleshores, deixeu de costat la dosi oblidada. No prengueu dues dosis al mateix temps per compensar una dosi perduda.\n4. Dosificació de pols brut de Mesterolone (Proviron)\nProviron difícilment es convertiria en un esteroide fundacional durant un cicle de granulometria. No conté propietats anabòliques. En conseqüència, hi hauria poca utilitat dels seus efectes per construir massa muscular. No obstant això, pot ser una preparació complementària per als principals esteroides. Augmenta els nivells de testosterona biodisponible, que arriba al 90%. Per tant, pot proporcionar un atleta amb altres beneficis. Una bona combinació amb altres esteroides pot fer-ho bé per a la majoria dels atletes perquè puguin guanyar més massa muscular.\nPodeu servir-vos molt al mig del vostre cicle. Hi haurà una etapa en què el teu cos no podrà progressar i tots els teus resultats estarien estancats. L'ús d'aquest esteroide quan sigui necessari us pot ajudar a continuar els guanys.\nConvencionalment, els atletes utilitzen Proviron durant una fase de tall quan és més eficaç i beneficiós. Proporciona un fort efecte enduridor. El producte garanteix una gran opció de greix. L'unió al receptor d'andrògens proporciona una fusió fiable de greixos.\nSimultàniament, protegeix el cos de la pèrdua muscular. Aquest és el tret més valuós d'aquest esteroide. A més, provoca gairebé cap retenció d'aigua, que és un avantatge enorme en comparació amb altres esteroides anabolitzants similars. Una androgenicitat millorada proporciona aquestes opcions fàcilment.\nHi ha una peculiaritat sobre aquesta preparació. Pot millorar la libido. La seva influència és bastant suau, però garanteix una elevada condició de libido. Gràcies a la propietat antiestrogènica, no és un problema per a la ginecomàstia.\nLa dosificació del producte és individual. Haureu de recollir la dosi més segura i més eficaç.\nLa vida mitjana de proviron és d'unes 12 hores. Una bona dosificació recomanada és de 25 a 75 mg al dia; Tot i això, el temps de detecció és de 5-6 setmanes. així que aquells que són provats sovint serien savis per evitar aquest compost. No es recomana que les femelles prenguin proviron a causa de les seves propietats DHT. Els efectes secundaris per a les dones poden ser molt desagradables i impredictibles.\n5. Advertència de pols brut de Mesterolone (Proviron)\nNo prengui més de la dosi prescrita. Si sospiteu que vostè o algú altre podria haver pres una sobredosi d'aquest medicament, aneu al departament d'accidents i emergències del vostre hospital local alhora. Porta el recipient amb tu, fins i tot si està buit.\nSi teniu una operació o tractament dental, indiqueu a la persona que realitza el tractament dels medicaments que està prenent.\nNo mantingueu medicaments fora de la data o no desitjats. Porta'ls a la teva farmàcia local, que els arregleu.\nSi esteu a punt d'iniciar-se en un medicament nou, recordeu al vostre metge i farmacèutic que esteu prenent Proviron.\nDigueu-li a altres metges, dentistes i farmacèutics que us tracten que esteu prenent aquest medicament.\nSi vostè va a tenir cirurgia, diga-li al cirurgià o anestesista que està prenent aquest medicament.\nPot afectar altres medicaments utilitzats durant la cirurgia.\nConserveu totes les cites del vostre metge perquè es pugui revisar el vostre progrés.\nEl metge pot fer algunes proves (per exemple, proves de sang i exàmens regulars de la pròstata) de tant en tant per assegurar-se que el medicament està funcionant i per comprovar si hi ha efectes secundaris no desitjats.\nSi experimenta dolor d'estómac perllongat, sang a les excrements o vòmit o groguenc de les pells i els ulls durant el tractament amb Proviron, informeu-li immediatament al seu metge\nS'han informat casos de pacients que desenvolupen tumors hepàtics mentre prenen Proviron. El vostre metge pot dir-li que deixi d'utilitzar Proviron.\nNo prengueu a Proviron per tractar altres reclamacions, llevat que el vostre metge li indiqui.\nNo lliuri les seves comprimits de Proviron a cap altra persona, fins i tot si tenen la mateixa condició que vostè.\nNo deixeu de prendre el medicament o baixeu la dosi sense consultar amb el vostre metge.\nSi deixeu de prendre de sobte, la vostra condició pot empitjorar o pot tenir efectes secundaris no desitjats.\n6. Quins són els possibles efectes secundaris o f Pols de Mesterolona (Proviron) en brut\nAtès que proviron és una derivació DHT pura, podem dir lògicament que ve amb costats, com qualsevol altre esteroide anabòlic. Tanmateix, els efectes secundaris provenen de les seves característiques DHT, de manera que es poden esperar problemes de calvície patró masculí, especialment si són propensos a això. És per això que aquells que trien compostos DHT i que pateixen problemes de cabell, executaran un inhibidor de la reductasa 5alpha, com la finasterida o la dutasterida, per contrarestar aquest efecte secundari. La DHT també pot augmentar la pròstata, però això sol ser només en aquells que els abusen. Com es va esmentar anteriorment, proviron no és un compost alfa alquilat c17, de manera que els problemes de fetge no són un problema amb això.\nPossibles efectes secundaris de la mesterolona:\n- Malaltia i altres dolors i dolors\nConsells: beure molta aigua i demaneu al farmacèutic que recomani un calmant adequat. Si el dolor no és fàcil, parleu amb el vostre metge\n-Feeling malalt (nàusees), dolor de panxa (abdominal)\nConsells: enganxeu-vos als aliments simples: eviteu àpats rics o picants. Si el dolor no es relaxa ràpidament, parleu amb el vostre metge immediatament\n-Acne, mans o peus inflamats, pressió arterial elevada, augment del cabell, problemes de mama o de pròstata, augment de pes, calvície, canvis d'humor\nConsells: Si alguna d'aquestes es converteix en molesta, informeu al vostre metge.\nsi experimenta ereccions o ereccions freqüents que duren molt de temps, ha de comunicar al seu metge sobre això. Cal que el vostre tractament es revisi per tal d'evitar qualsevol lesió.\nSi experimenta altres símptomes que creieu que poden ser deguts a aquest medicament, parleu amb el vostre metge o farmacèutic.\n7. Comprar pols de Mesterolone (Proviron) en pols de SZOB\n→ Visiteu la nostra farmàcia en línia i ompliu un ordre de matèries primeres de Mesterolone / Proviron .\nVídeo en pols de Mesterolone (Proviron)\nMatèries primes de Mesterolone (Proviron) Especificacions:\nNom Mesterolone / Proviron\nSolubilitat soluble en acetona, etanol, èter ètic, acetato de etilo, insoluble en aigua\nMesterolone (Proviron) po crua Avantatge competitiu:\nMesterolone cru (Proviron) pols HNMR | SZOB\nPrevious: Propionat de Clobetasol CAS: 25122-46-7\nNext: Propionat de Fluticasona CAS: 80474-14-2


Quins són els reptes en la implantació d’una Comunitat Ciutadana d’Energia?\nKM0 Energy Lepant,43,\n1 April 2021 \_ Back to the blog\nEl Concepte de Comunitat Energètica o qualsevol de les seves derivades, Comunitat Local d’Energia, Ciutadana o d’Energies Renovables, està sent tema de molt interès per part d’ajuntaments i altres administracions locals a tota Europa.\nEl Ministeri de Transició Ecològica va demanar expressions d’interès, és a dir, com s’enfocarien futurs projectes de Comunitats Locals, que es podrien finançar amb els fons europeus per fomentar la recuperació econòmica. La convocatòria va tancar el dia 26 de febrer d’aquest 2021 i sembla que el Ministeri va rebre més de 700 propostes.\nPodem entendre, pel fet que hagin demanat de forma específica quin interès desperta aquesta temàtica, que hi haurà projectes de Comunitats Locals que es podran presentar a les corresponents convocatòries per rebre ajuts i finançament.\nAra bé, no cal esperar a que hi hagi subvencions, que ningú pot assegurar si les rebrà el seu projecte, per activar iniciatives en aquest sentit.\nL’experiència que ens proporcionen els pilots que hem fet a diversos municipis, ens diu que la part més complexa no és pas la part tècnica sinó la d’establir una nova relació entre ajuntaments i ciutadania, per parlar de transició energètica en base a compartir interessos.\nLes Comunitats d’Energia que es poden fer avui en dia són, estrictament parlant, sistemes d’autoconsum compartit on les teulades són municipals i els consums municipals i domèstics, a menys de 500 metres de distància.\nEl primer escull a resoldre és de caire legal, doncs el règim de contractació de l’administració és molt exigent, però gràcies a la decidida intervenció de la Diputació de Girona s’ha pogut establir una metodologia acceptada pels Secretaris dels municipis on s’ha implantat.\nTenint en compte que la vessant tècnica de valorar teulades òptimes i potències necessàries, més la informació de la que s’ha de proveir la distribuïdora per tal d’activar el sistema d’autoconsum compartit i procedir a la instal·lació dels mòduls, no presenta més problemes que una tramitació més lenta que no pas complicada, ja només queda decidir com estructurar la comunicació per seduir la ciutadania per participar activament en aquesta mena de projectes, que són la llavor de les futures Comunitats Ciutadanes d’Energia.\nÉs per això que als projectes en els que KM0 Energy participa es posen les dues accions en paral·lel, la tècnica i la de comunicació. No podem oblidar que el canvi de model s’aconseguirà si la ciutadania accepta el repte de posar-se al centre del sistema energètic.\nArticle publicat a la plataforma Ajuntament Impulsa


Joc Laberint ximple Online. Jugar gratis\nJoc Laberint ximple\nJuga el joc Laberint ximple En línia:\nDescripció del joc Laberint ximple\nDe jugar Bastants nens sobre Burger Shack, que ha d'arrossegar a través d'un laberint en què les amenaces plantegen la paret de la goma. . Juga el joc Laberint ximple en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc Laberint ximple\nJoc Laberint ximple ha afegit: 31.10.2010\nClassificació de joc: 3.83 terme 5 (47 estimacions)\nEls jocs com el joc Laberint ximple\nDescàrrega del joc Laberint ximple\nInsereix el joc Laberint ximple a la seva pàgina web:\nPer inserir el joc Laberint ximple a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc Laberint ximple, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc Laberint ximple, també va jugar al joc:


COMUNICAT DEL CLUB SOBRE LA LLIGA MAPFRE QUE ES FARÀ A LA PISTA CENTRAL AL JULIOL | Club Tennis Lleida. Tennis, pàdel, fitness i moltes més activitats\nCOMUNICAT DEL CLUB SOBRE LA LLIGA MAPFRE QUE ES FARÀ A LA PISTA CENTRAL AL JULIOL\nCom bé sabreu, la Real Federación Española de Tenis (RFET) ha anunciat aquest dimarts la concessió al nostre club de la primera de les quatre cites de la nova Lliga MAPFRE de Tennis. El torneig tindrà lloc de l'10 a el 12 de juliol vinents a la pista central de club, on competiran els millors jugadors espanyols del rànquing mundial, molts d'ells campions vigents de la Copa Davis.\nTot i que la possibilitat que el nostre club fos l'escenari de la competició havia transcendit fa uns dies, hem esperat a notificar-vos aquesta gran notícia fins que la RFET ho ha fet públic. Ara, per tant, ja podem anunciar-vos de manera oficial que la pista central del CT Lleida acollirà la prova inaugural de la Lliga MAPFRE.\nUna competició que, no cal dir-ho, s'erigirà en l'acte estel·lar del nostre centenari, que celebrem al llarg de tot aquest 2020, alhora que constituirà un esdeveniment esportiu de primer ordre que, com sempre, posem a disposició de la ciutat i de les comarques de Ponent.\nPer al CT Lleida, suposa tot un orgull la confiança dipositada en nosaltres per part de la RFET, una confiança a la qual esperem respondre de la mateixa manera que ho hem fet en altres esdeveniments en els quals hem demostrat la nostra capacitat organitzativa, com han estat la Copa Federació o la Copa Davis.\nÉs per això que us convidem a gaudir de les millors raquetes del tennis espanyol en el marc del centenari del CT Lleida, alhora que apel·lem a la vostra comprensió i al vostre suport perquè, un cop més, el nostre club estigui a l'alçada dels seus cent anys d'història. Serà la millor manera de deixar enrere uns moments tan complicats com els que estem vivint i de mirar amb optimisme cap al futur.\nLa Junta Directiva del CT Lleida


El Raimon Cusiné i la Marta Miquel són una parella de Vilafranca del Penedès, propietaris d'un restaurant amb productes ecològics de proximitat. Des de feia temps volien marxar de vacances i tenien molt clar que volien anar al Nepal. Tot i què la idea de viatge que tenien era de lleure, la sensibilitat demostrada en el seu projecte personal els va fer portar a participar a Labdoo, una xarxa social que connecta viatgers, donants de material informàtic i escoles d'arreu del món.\nParlem amb el Raimon sobre com va ser la seva experiència de viatjar amb material de Labdoo i portar-lo a la seva destinació.\n- Per què vau anar al Nepal?\nL´abril del 2015 la meva parella i jo vam decidir anar al Nepal 20 dies perquè era una destinació que ens atreia des de feia temps. Jo personalment hi havia anat sol feia 6 anys i volia tornar-hi amb ella per viure la “Nepali experience” junts.\n- A l'hora de preparar el viatge, com el vau enfocar? Turisme, lleure... o viatge solidari?\nSobre tot turisme, desconnectar de les rutines diàries i gaudir dels paisatges i l´entorn que et proporciona el país més alt del món. La gent és fantàstica allà, és un altre món totalment diferent, l'escala de valors d'un mateix canvia al veure, i viure, altres formes de vida. També vam col·laborar amb «Labdoo project» portant material informàtic que allà és molt necessari.\n- Labdoo és una xarxa social que connecta viatgers amb escoles que necessiten ordinadors portàtils. Com vau conèixer aquesta iniciativa?\nVam conèixer el projecte a traves de les xarxes socials i gràcies a tenir relació amb el Jordi Ros, fundador de la plataforma Labdoo i la Laia Planes, encarregada de la recollida i gestió del material a la nostre zona. Tot va ser molt senzill.\n- Va ser fàcil tot el tràmit de recollida dels ordinadors i el transport dels ordinadors al Nepal?\nVam trobar-nos un dia amb el Jordi i ens va explicar tot com funcionava: qui era el contacte al territori, com havíem de contactar amb ell, com transportar el material... Tot van ser facilitats. Labdoo ens va donar una documentació per verificar que el material que nosaltres portàvem era per fins social/benèfics. No vam tenir cap problema durant el trajecte, escales a aeroports, ni a l'arribada a Nepal. Només vam preocupar-nos de fer un forat a la nostra motxilla per encabir-hi el portàtil i les dos tauletes que portàvem al Nepal.\n- Com va ser la rebuda del material per part de l'escola del Nepal?\nL´escola que rebia el material es trobava a 3 hores de Katmandú, en un poble anomenat Newakot. Nosaltres vam organitzar una trobada amb el contacte que teníem, en Saroj, a la mateixa capital del Nepal, el dia després de la nostre arribada. No era la nostre intenció inicial anar a l´escola, però 4 dies després vam dirigir-nos cap allà i vam conèixer l´escola, la feina que fan i el benefici que els hi suposa rebre ajuda de projectes com el de Labdoo. Van insistir tant que ens vam quedar a casa del director de l´escola 3 dies, una experiència que mai oblidarem.\n- Encara teniu contacte amb l'escola? Fan servir els ordinadors?\nDesprés de l'experiència que hem tingut, nosaltres tindrem contacte amb la gent de l´escola sempre. No sabem l'estat del material, ja que el dia que nosaltres vam marxar de Newakot vam viure el terratrèmol de 7,8 graus on van perdre la vida més de 10.000 persones. Sabem que l'escola va quedar força afectada, però evidentment hem mostrat interès per les persones, no pels bens materials. Personalment hem organitzat activitats per ajudar econòmicament l´escola, i animem a tothom que viatgi al Nepal per seguir ajudant en tot el que faci falta.\n- Havíeu tingut alguna experiència de camp de treball o ruta solidària prèviament al vostre viatge? Com valoraríeu aquesta experiència?\nNo, mai. La veritat és que tot va ser molt senzill i gratificant, una experiència a recomanar a tothom. Labdoo és un projecte solidari fantàstic, on tot és transparent, sense res de diners pel mig. Ells aprofiten els viatge dels viatgers, la segona maleta que poden facturar gratuïtament, i tothom en surt beneficiat. Llarga vida a Labdoo!\nEstades Solidàries, labdoo, Nepal, terratrèmol, cooperació al desenvolupament, voluntariat internacional, xarxes socials i internet, desastres naturals


Enviat per Redacció en 5 de desembre de 2021.\nTags: Agricultura, Ecologia, José Antonio Tomás Andrés\nL’agricultura ecològica és un sistema de producció agrària i ramadera que proporciona aliments de la màxima qualitat a través de les tècniques més respectuoses amb el medi ambient.\nAquest mètode de producció prescindeix de l’utilització de substàncies químiques com pesticides, fertilitzants de síntesi i aditius. Tampoc s’empren organismes modificats genèticament. L’objectiu és obtenir aliments naturals saludables i amb totes les seues propietats nutritives i, al mateix temps, minimitzar els efectes negatius cap al ecosistema.\nBen diferent és l’agricultura convencional, la qual está basada en el concepte industrial del camp i busca augmentar la productivitat, sense tenir en compte les conseqüències per a les persones i el seu entorn. Només valora els resultats econòmics. Per aconseguir els objectius, utilitza adobs químics que s’assimilen molt ràpidament per les plantes i que les forcen a retenir aigua.\nAquesta manipulació artificial fa que les plantes siguen més vulnerables, el que obliga l’agricultor a fer una gran quantitat de tractaments amb insecticides, acaricides, fungicides, etcètera, molts d’ells sistèmics, que penetren i circulen per la saba de la planta, amb el consegüent perjudici per a la salut de les persones. També aplica hormones en la ramaderia per a accelerar el creixement i engrossiment del bestiar, el que fa que a poc a poc i sense adonar-nos-en anem enverinant-nos.\nL’agricultura i ramaderia ecològica engloben tots els productes agraris: blat, pomes, raïm, melons, etcètera, així com hortalisses: encisam, mongetes, safanòries etc., i pel ram de la ramaderia: ous, llet, carn…, també entren ací els que han rebut un procés d’elaboració: sucs, formatges, vi, oli d’oliva, entre altres, sempre que els ingredients procedisquen de la producció agrícola ecològica.\nEn l’actualitat es poden adquirir els productes d’agricultura ecològica en grans superficies, associacions de consumidors i tendes especialitzades. La produció ecològica està regulada per una estricta normativa de la Unió Europea, que recull exigències en matèria vegetal i animal, així com d’inspecció, certificació i etiquetat que garantisquen la seua autenticitat.\nI com ve sent habitual en la majoria de les vegades, quan escric, no podia faltar un sonet dedicat als llauradors, eixos éssers humans tan patits, que depenen del temps i els seus accidents meteorològics, a més de l’especulació i la falta d’escrúpols de molts intermediaris, els quals, amb poc esforç, s’omplin les butxaques i espolien la majoria de les vegades a l’agricultor.\nÉs a trenc d’alba i quan comença el dia.\nEn la bretxa ja estan els llauradors;\nels més honrats, tal vegada els millors,\namb tenacitat i molta energia.\nSón hòmens forts, fornits, que amb valentia,\na colp d’aixada i amb els seus suors\ntreballen els camps, les hortes i flors\ni esporguen els arbres amb bonhomia.\nCurtits per l’àrid vent i llum del sol,\nescampen en el bancal la sement;\narrepleguen olives amb rigor.\nLes cireres cullen, planten la col.\nLes dones sempre ajuden dolçament\ni soporten el fred i la calor.\nUna resposta de L’agricultura ecològica\n6 de desembre de 2021 a les 8:44\nTOT EL MEU SUPORT. És l’ùnic camí de futur, l’gricultura de proximitat, el respecte als cicles de la vida, l’economia descentralitzada.


XI International Summer School on the Environment (ISSE 2011)\nMita Castañer i Sergi Nuss han coordinat l' XI International Summer School on the Environment (ISSE 2011)\nCarolina Martí col·labora en la presentació dels Quaderns Blaus de la Càtedra d'Estudis Marítims.\nLa professora del Departament de Geografia, Carolina Martí, realitzarà la ponència sobre El paisatge de la Costa Brava: 50 anys de canvi.\nProfessors del Departament participen a l'edició 2011 de l'UNIVEST\nCarles Barriocanal, José Antonio Donaire i Jordi Calabuig, professors del Departament de Geografia, presenten la comunicació: "L'autoprenentatge geogràfic en el marc d'una assignatura de geografia turística" a l'edició 2011 de l'UNIVEST.Jaume Feliu, Carolina Martí i Diego Varga també realitzaran un comunicació conjunta.\nStephanie Wilbrand participa en el Annual Meeting de l'associació AAG (American Association of Geographers)\nA Seatlle, de l'11 al 16 d'Abril de 2011.\n25 - 26 de Febrer 2011 Col·loqui Internacional. Intercanvis artístics a la Corona d'Aragó (segles XVI - XVIII).\nCol·loqui Internacional. Intercanvis artístics a la Corona d'Aragó (segles XVI - XVIII). El paper dels capítols catedralicis.\nPresentada la conferència: Gran obra hidràulica i territori a la Muga i el Fluvià\nMiscel·lània de la Societat Catalana de Geografia\nPresentades les publicacions del II Congrés a Girona\nGran obra hidràulica i territori a les conques de la Muga i del Fluvià\nDavid Pavon, professor de Geografia de la Universitat de Girona, protagonitzarà la conferència del mes de novembre del Segon curs del LXXV Aniversari de la Societat Catalana de Geografia.


Diada de l'Arrossejat i del Peix de la Llotja\nConcurs, Gastronomia i vi\nL'Ametlla de Mar celebra, un any més, la Diada de l’Arrossejat i del peix de la llotja.\nL'Ametlla de Mar celebra, un any més, la Diada de l'Arrossejat i del peix de la llotja, que en la passada edició va comptar amb un acolliment multitudinari. Uns cuiners amateurs ens brindaran l'oportunitat de veure com s'elabora aquest plat típic de la cuina marinera, en el concurs d'arrossejat que per cada any veu com augmenta el seu nombre de participants.\nDurant la Diada, també podrem gaudir de tot un seguit d'activitats relacionades amb la cultura i la gastronomia.\nEntitat organitzadora: Ajuntament de l'Ametlla de Mar\nData final: 18/10/2020\nData: Diada de l'Arrossejat: 10 d'octubre\nAdreça:Avinguda Amistat, s/n\nTelèfon:977 456 477 / 977 456 000\nAdreça: Avinguda Amistat, s/n


De clarianes i bardisses: de novembre 2010\nNota mental: no et posis mai terminis fixos al bloc.\nDesprés és molt probable que no els compleixis.\nPublicat per Oriol a 12:02 0 comentaris\nO em poso les piles o no arribo a diumenge!\nUn dels arguments que sol posar sobre la taula el Joan quan es parla de la independència és imaginar-nos com seria el primer dia d'una nova Catalunya sobirana. És un exercici de política ficció que pot semblar absurd però que a la vegada pot donar llum a algunes de les frustracions que sovint es projecten a l'hora de parlar de l'Ítaca de l'estat propi. En aquest post em centraré en dos temes: finançament i llengua, dos dels elements que ens sembla que tindrien solució definitva amb la independència.\nUna Catalunya independent seria una Catalunya amb dues llengües, diversitat que s'hauria de gestionar respectant els drets de les persones i a la vegada garantint la cohesió de la societat. Una Catalunya independent, hauria de tenir, molt probablement, dues llengües oficials, i el règim d'equilibri entre aquestes s'hauria de pensar i adequar a l'evolució del país.\nRecordo quan vaig ser a Albany (NY), als Estats Units, l'any 2001, poc abans, per cert, que caiguessin les Torres Bessones. Els veïns del poble protestaven que els seus impostos es destinaven al manteniment i potenciació de la ciutat de Nova York, mentre que les ciutats i pobles de la perifèria estaven desatesos. El problema del repartiment de recursos és inherent a tota comunitat politica. En una Catalunya independent, Madrid seria Barcelona i a les terres de l'Ebre no pagaria impostos ni Déu.\nAmb tot això vull dir que una Catalunya sobirana necessita un projecte de país. Una reflexió seriosa sobre com seria el dia a dia, com es gestionarien els problemes, quin seria el model de finançament dels territoris. Tinc la impressió que amb els enfocs actuals, el dia que ens donguessin les claus de la casa, no sabríem per on començar a estrenar-la. Per què algú no redacta una Constitució catalana? Vull saber quin és la idea del país que tenen aquells que el volen independent. Si algú m'ho explica, potser ho compri. Mentrestant, la pàtria, la lleialtat i el sentiment me'ls seguiré guardant pel Barça-Madrid.\nPublicat per Oriol a 10:47 2 comentaris\nParèntesi a la campanya.\nLa nova crisi del Sàhara ha posat de manifest per enèsima vegada les contradiccions d'una Espanya democràtica que es fa la sueca una vegada i una altra davant de les violacions reiterades dels Drets Humans i la legalitat internacional a la seva ex-colònia. Alguns argumenten que els interessos d'Espanya són massa grans com per sacrificar-los per una declaració en favor dels sahrauís. En Duran i Lleida, a tall d'exemple, semblava esgrimir aquest fet en unes declaracions sobre el tema la setmana passada.\nEuropa viu amb un desconcert absolut la nova distribució del poder mundial. Amb una Catherine Ashton amagada sota la taula, els líders europeus semblen posar en quarentena els seus valors democràtics per no fer enfadar als seus socis, ja siguin econòmics com político-estratègics. L'últim exemple és la campanya que està fent la Xina per impedir que els ambaixadors europeus assisteixin a l'entrega del Premi Nobel de la pau al dissident xinès Liu Xiaobo.\nEn el cas de la ribera sud, Europa té subcontractat el control migratori en mans de països que posen fre als subsaharians que intenten arribar a les nostres costes. Caldria començar-nos a preguntar ben seriosament, no què passa a Fuerteventura o a l'estret sinó 2.000 km més avall, on sembla que Marroc, Algèria, Líbia i companyia impedeixen els fluxos migratoris. Que com ho fan? Em temo molt que m'ho puc imaginar. I Zapatero, Sarkozy, Berlusconi i companyia també. I tot i així, mentre es treguin el problema de sobre... Per quan una llei d'immigració al Marroc? Quan sabrem quina és la política que segueixen aquests països en aquest tema? Quin preu estan pagant els Drets Humans amb el beneplàcit dels nostres líders?\nEuropa ha de prendre consciència que no serà més un líder econòmic comparable a la Xina o als Estats Units. Sense renunciar a un mercat fort, el que identificarà als europeus en el nou ordre mundial serà el seu respecte per la democràcia, els Drets Humans i la legalitat internacional. Si comencem ja ara a regatejar amb aquests temes, no només perdrem la identitat sinó el nostre principal actiu que ens pot fer jugar un paper decisiu en el món del segle XXI. Malhauradament, sembla que aquests temes han desaparegut de l'agenda de la relació amb els nostres veïns. Cal recuperar la iniciativa i rectificar abans que sigui massa tard. Desenes de sahrauís a Al Aiun, ja no podran veure-ho.\nPublicat per Oriol a 11:36 2 comentaris\nÉs bastant freqüent sentir frases imprecises al voltant del vot en blanc. Sovint es diu que el vot en blanc afavoreix a la majoria, que hauria d'estar representat al Parlament, que no hi ha papeletes blanques a les taules, etc. L'objectiu d'aquest post és aclarir una mica aquests conceptes i veure quines conseqüències té escollir aquesta opció en unes eleccions com les del proper 28-N.\nEl vot en blanc consisteix en dipositar un sobre buit a l'urna. En el recompte, es considera un vot vàlid i, per tant, forma part del denominador a paritr del qual es reparteixen els escons. Això, indirectament, anirà en contra dels interessos dels partits petits ja que la llei electoral estableix que cal un mínim del 3% dels vots vàlids per obtenir representació parlamentària. Per tant, votar en blanc suposa posar una mica més difícil als petits l'obtenció d'aquest tres per cent.\nCom podeu anar simulant amb les dades de totes les convocatòries electorals en Democràcia, una petita variació del percentatge de vots en blanc pot tenir resultats catastròfics pels partits petits. A tall d'exemple, si en les darreres eleccions al Parlament tots els vots nuls haguessin estat blancs i s'hi haguessin afegit uns 12.000 ciutadans dels que es van quedar a casa (que encara que us sembli molta gent és un ínfim 0,24% del cens), el partit de l'Albert Rivera no hagués entrat al Parlament en no aconseguir el 3% necessari. Per tant, penseu-vos-ho bé a l'hora de decidir si no aneu a votar, voteu nul o voteu blanc ja que això pot tenir conseqüències importants.\nSobre si el vot en blanc afavoreix o no la majoria, cal dir que l'afavoreix en la mesura en què no hi va en contra però les conseqüències que té en l'eliminació dels petits es poden repartir entre la resta de partits sense que necessàriament sigui el partit majoritari el que en surti beneficiat. Contràriament al que sovint s'ha dit, el sistema electoral català és força decent, sobretot si el comparem amb l'espanyol, basat en massa circumscripcions petites que desvirtuen la traducció en escons dels vots. Es diu que la Llei d'Hondt, en la qual es basen els dos sistemes (català i espanyol) desvirtua la representativitat quan apareixen circumscripcions de menys de 7 escons, cosa que no passa en el cas català i sí en l'espanyol.\nUna altra de les demandes és que el vot en blanc tingui una representació al Parlament, és a dir, que se li atorguin els escons que li correspondrien si fos un partit i quedin buits durant tota la legislatura. Això, s'argumenta, donaria una lliçó als parlamentaris que veurien en cada sessió com el poble prefereix cadires buides en lloc de politics. Jo sóc contrari a aquesta postura per tres motius: 1) perquè va en contra de l'objectiu final de la democràcia que és escollir representants i no no-representants. 2) perquè això sí que afavoriria a la majoria ja que un partit que ara es queda a les portes de la majoria absoluta podria veure com el fet de reduir el denominador del total de diputats li atorga "automàticament" la majoria absoluta. i 3) perquè crec que la democràcia es reforça amb una societat civil forta que condicioni els polítics i no en representar els apàtics-disconformes-desinteressats en forma de cadires buides.\nPer acabar, us deixo amb un blog sobre el vot en blanc (del tot abanonat) que vaig crear per al referèndum de l'Estatut del 2006.\nPublicat per Oriol a 9:45 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Casa nostra, Curiositats de la xarxa, Eleccions 2010\nPublicat per Oriol a 11:27 4 comentaris\nAvui fa quatre anys feia calor. Era 1 de novembre del 2006 i se celebraven eleccions al Parlament de Catalunya. Per primera vegada em va tocar estar a la mesa electoral. D'aquell dia en recordo, en particular, com vaig anar a dinar a l'hora lliure que ens van donar i la calor que feia mentre baixava el carrer Sant Elies cap a casa.\nAhir, quatre anys més tard, vam estar sopant amb els amics a casa. Va ser un vespre agradable, amb castanyes, moniatos, panellets, moscatell i cap carbassa halloweeniana. Una bonica tobada al voltant d'una tradició de les més nostrades, en ple segle XXI; una demostració d'identitat, d'allò que és nostre. Ahir erem nosaltres, més o menys els de sempre, parlant més o menys del de sempre. Crec que tots vam arribar a casa contents, sabent que tenim persones al voltant i que som d'un lloc i d'una gent.\nJo avui, en canvi, m'he llevat inquiet. Com és compatible aquesta sensació de bonança amb la tensió de les converses sobre política que vam tenir? Tant important és si CiU cap aquí o el PSC cap allà? Tant transcendent és la Política (la primera amb majúscula, com surt a la secció del diari)?. El que mou el món són les trobades com les d'ahir, no els mítings ni els polítics de palla. Ahir companys, mentre menjàvem panellets fèiem POLÍTICA, tot amb majúscules. De la important.\nD'aquí quatre setmanes tindran lloc les eleccions al Parlament. De la conversa d'ahir han sortit sis temes que em comprometo a desenvolupar d'aquí al 28 de novembre. Una forma de buscar la tant difícil regularitat al blog, almenys durant un mes. Una manera de compartir amb vosaltres el procés mental que em portarà, o no, davant d'una urna l'últim diumenge de mes. Potser, qui sap, m'ajuda a superar l'apatia i, almenys, a estar convençut de la decisió final que, ja us avanço, encara no està presa.\nPublicat per Oriol a 8:18 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Casa nostra, Coses que em passen, Eleccions 2010


Les exportacions continuen en augment i creixen un 12,7% respecte l'any passat | Iniciativa Actua - Invest in Andorra\nDades d'inversió estrangera a Andorra\nLes exportacions continuen en augment i creixen un 12,7% respecte l'any passat\n11 - agost / 2017\nLes exportacions durant el mes de juliol han sumat 9,16 milions d’euros, amb una variació percentual positiva del +12,7% respecte al mateix mes de l’any anterior, segons el darrer informe del departament d’Estadística del Govern d’Andorra. Les partides exportades que destaquen amb una variació percentual positiva són “Begudes i tabac”, amb un +6129,2%, “Farmàcia-perfumeria”, amb un +189,5%, “Transport”, amb un +165,9%, “Alimentació”, amb un +147,7% i “Industrial”, amb un +100,8%. Té una variació percentual negativa remarcable únicament la partida “Joieria” (-79,7%).\nPel que fa a l’acumulat dels darrers dotze mesos, les exportacions tenen un valor de 96,76 milions d’euros, amb una variació percentual positiva del +8,7% respecte al mateix període de l’any anterior. Destaquen, amb un valor percentual positiu, les partides de “Farmàcia-perfumeria”, amb un +36,7%, “Industrial”, amb un +35,2% i “Joieria”, amb un +20,9%.\nLes dades mostren també que durant els primers set mesos d'enguany el total d’exportacions és de 60,74 milions d’euros, amb una variació percentual positiva del +10,9% respecte al mateix període de l’any anterior. Destaquen amb valors positius les partides de “Farmàcia-perfumeria” (+67,5%), “Construcció” (+40,3%), “Joieria” (+36,3%) i “Industrial” (+24,3%). En canvi, les partides negatives més destacades són “Combustibles” (-28,9%) i “Begudes i tabac” (-20,7%)


POT SER UN CAMÍ POSSIBLE? - De Sants estant\nPOT SER UN CAMÍ POSSIBLE?\nPublicat el 2 de febrer de 2020 per joanmb\nConstatacions de l’actualitat.\nLes nostres institucions estan absolutament bloquejades per la repressió i la classe política, amb els partits dividits pel que fa a l’estratègia a seguir per l’independentisme. Fins i tot n’hi ha que, d’una manera més o menys clara, proposen un retorn a l’autonomisme, pactes amb el govern espanyol i retorn a la tàctica de peix al cove.\nEl nivell de militància i de mobilització dels partits polítics és força baix, res a veure amb la capacitat de convocatòria de les entitats, plataformes i iniciatives de la societat civil. Però els que acaben governant, o si més no ocupant càrrecs, són els partits.\nTot el que no faci la ciutadania mobilitzada no ho farà ningú. Però també se sent frenada per la repressió: la presó, fiances o multes desorbitades i violència contra els manifestants.\nLa qüestió que més adhesió popular genera és el suport als presos polítics, no tant la defensa del dret a l’autodeterminació i menys encara la reivindicació de la validesa dels resultats de l’1 d’octubre. Potser hauria de ser just a l’inrevés, però en general, a moltes persones els pesa més el sentiment que el raonament, la imatge d’un infant mort a la platja que les xifres esfereïdores de morts al Mediterrani.\nPropostes per avançar cap a la independència.\nAra com ara, l’única manera de seguir avançant és a través de moviments sense cap visible, aprofitant les xarxes socials, però amb el perill que representa que puguin ser promoguts o controlats pels partits polítics i que s’acabin desactivant quan els convingui. I cal ser conscients que l’actual Govern i Parlament estan en un carreró sense sortida, atemorits per la repressió i agafats a una cadira irrellevant, però substanciosa.\nPer això cara a unes properes i inevitables eleccions al Parlament, cal pressionar per tots els mitjans els partits independentistes, tot i que ja sabem que és molt difícil moure’ls. L’objectiu ha de ser que adoptin una estratègia unitària i d’acord amb la seva definició a favor de la nostra llibertat. Fem impossible un hipotètic govern “tripartit de progrés”, reedició d’aquells que no ens van portar enlloc.\nDavant d’això, hi ha dues alternatives. A) Es produeix una massiva inscripció dels ciutadans mobilitzats als diferents partits, cadascú segons la seva proximitat ideològica, i mirar de canviar-los des de dins. B) Es crea un nou partit, una agrupació d’electors, o un moviment tipus Primàries com a les municipals, trencant esquemes respecte al funcionament de les actuals formacions pel que fa a la construcció del programa polític, l’elaboració de llistes, l’elecció de càrrecs, la transparència del seu finançament, la llibertat de vot dels seus representants al Parlament, etc.\nEn qualsevol cas, això no es fa d’avui per demà, és una estratègia a mitjà termini, però ens hi hem de posar, ja. Per un camí o per altre. O per tots dos alhora.\nI com que la Independència no la proclamarem des del carrer, sinó des del Parlament i amb un Govern que l’executi, és evident que al capdavant s’hi ha de posar gent decidida a tot. D’on treurem els candidats? Qui està decidit a sacrificar-se personalment pel País? Segur que en trobarem, i una possible aposta és, entre d’altres, per gent gran: gent que ja no ha de pujar fills petits, que no té una llarga vida per davant. Gent forjada en la resistència de l’antifranquisme, de les lluites i convulsions de la “transició modèlica” o de la insubmissió contra el servei militar…una diguem-ne “gerontocràcia”, persones que no tenen necessitat d’escalar, que ja estan de tornada de moltes coses, que no pretenen ser els protagonistes, sinó que pensen, generosament, quin País i quin planeta deixaran als seus fills i néts. Que és, en definitiva, en el que haurien de pensar els polítics mereixedors de tal nom, els servidors de la cosa pública.\nL’objectiu, la condició necessària, però no suficient, és aconseguir la majoria absoluta en vots i en escons. I després, fer el pas endavant que tots desitgem amb una mobilització massiva i sostinguda. Tal com se li va escapar a algun polític unionista en un moment de feblesa, “no està clar que l’estat pugui repetir impunement una segona actuació com la de l’1 d’octubre” sense que saltin totes les alarmes internacionals. Llavors, a Europa els va agafar de sorpresa. Ara ja no. Però, això sí: hem de creure en nosaltres mateixos, estar-ne convençuts i no “anar de farol”.\nI si no ho aconseguim a la segona, serà a la tercera. Però serà!\nRicard Marco ha dit:\n5 de febrer de 2020 a les 12:26 pm\nMolt encoratjador i quanta raó tens\n9 de febrer de 2020 a les 5:22 pm\nJoan, obres el desè paràgraf dient «L’objectiu, la condició necessària però no suficient…», quan un objectiu o és incondicional o és un mitjà, un esglaó, un pas, una baula d’una cadena.\nL’objectiu tàctic és guanyar les eleccions amb una superioritat inapel·lable (cap altra suma d’opcions la pot amagar o negar). I a la vegada hem de guanyar eleccions per majoria per enllestir l’objectiu estratègic de la nostra independència.\nSegur que volies dir una cosa de semblant. Gràcies per posar per escrit les teves reflexions\nRespon a Ricard Marco Cancel·la les respostes\nL’EPIDÈMIA DELS JUTGES\nEN QUINA FASE DE LA “NOVA ANORMALITAT” PODREM FER MANIFESTACIONS?


Que cap empresa tanqui – Cambra de Comerç de Sant Feliu de Guíxols\nLa Cambra de Comerç de Sant Feliu de Guíxols amb l’objectiu de donar suport al teixit empresarial en uns moments tan difícils i futur incert, ha decidit engegar aquest projecte que té com objectiu aconseguir la informació de l’estat actual de les empreses i saber les seves prespectives econòmiques dels pròxims mesos.\nA través de les vostres respostes, la Cambra de Comerç de Sant Feliu de Guíxols, podrà aconseguir informació de primera mà sobre l’estat actual de les vostres empreses i així us podrà assessorar a través del professional que més us pot convenir. Junts podrem traçar el millor full de ruta perquè les vostres empreses evolucionin i es consolidin.\nA partir de la informació recopilada es plantejaran accions futures que tindran com objectiu principal el que cap empresa tanqui les seves portes.\nAccediu al següent link i ompliu el qüestionari que hi trobareu: Qüestionari\nCategories: Noticies Cambra, Noticies d’interès empresarialBy Dani Rayo Març 25, 2020 Leave a comment\nPreviousPrevious post:Les Cambres de Comerç de Catalunya demanen coordinació per minimitzar l’impacte econòmic pel COVID-19NextNext post:La Cambra de Comerç de Sant Feliu de Guíxols us vol ajudar a ampliar la vostra formació


“Jo també pago impostos” | Cupatges\nLa Guia de Vins de Catalunya | 20/09/2019 a les 06:57h\nArxivat a: Opinió, La Guia de Vins de Catalunya\nÉs evident que els impostos s’anomenen així perquè ningú no els pagaria voluntàriament, per molt que ara alguns diguin públicament que els encanta pagar a hisenda. En tot cas, quan un paga impostos espera veure resultats, si més no perquè a altres països és una mena de relació directa.\nPerò n’hi ha que veuen que, al damunt, les administracions d’arreu els ignoren pel fet que no encaixen en la llei. En la llei del vi, en aquest cas. El fenomen cada any més important dels vins sense DO ja comença a ser un problema entre la xarxa de DOs catalanes, atès que molts elaboradors de qualitat han sortit de la seva corresponent i d’altres fan vins que no hi posen a dintre perquè no poden. Però cada cop hi ha més cellers que marxen perquè pensen que els seus vins no encaixen amb l’esperit de la DO que els pertoca, perquè les tècniques de vinificació no estan admeses al plec de condicions, perquè els resultats no quadren amb la rigidesa dels criteris tècnics de qualitat, o perquè les varietats que volen fer servir no formen part de les permeses dins la DO, tot i ser molt sovint varietats tradicionals catalanes.\nAra per ara al grup dels millors vins catalans hi ha força noms que no formen part de cap DO; i això és una evidència com una casa de pagès\nAquests elaboradors paguen impostos, però com que no poden certificar per mitjà de cap organisme oficial que el raïm que fan servir ve d’una zona determinada de Catalunya, l’administració els deixa de banda. I de passada ho fan també els concursos que subvenciona, atès que d’altra manera perdrien l’ajut, mentre que, amb absències forçoses que evidentment estan entre els millors vins tranquils i escumosos de Catalunya, encara pretenen dir públicament quin és el millor vi de l’any i encertar. Fa riure, com a poc.\nFa riure perquè ara per ara al grup dels millors vins catalans hi ha força noms que no formen part de cap DO; i això és una evidència com una casa de pagès. És molt gros que l’administració ignori per norma a qui fins ara havia estat l’exponent del vigneron, aquesta figura que a altres contrades és la raó de ser d’una DO i que a algunes DO de Catalunya cada dia que passa ho és menys.\nEl més greu és que alguns d’aquests cellers que han sortit de la DO certifiquen de manera molt convincent l’origen del seu raïm i la traçabilitat de cadascuna de les seves ampolles. No, no ho fa una DO, ho fa una entitat privada amb un historial que a simple vista sembla o pot semblar més impecable que, per exemple, el de la DO Cava, que encara no ha entès el significat de la paraula “traçabilitat”. Però amb això hem arribat al punt crític; si es tracta de certificar, i veient per la història de les DO catalanes que són molt sensibles a la, diguem-ne, “distorsió” de l’origen del raïm (no cal més que recordar la raó principal per la qual es va haver de fer la DO Catalunya), sembla urgent revisar el text de la llei per tal d’admetre l’homologació d’entitats o empreses certificadores per tal que l’administració compleixi d’una vegada amb el deure que té amb qualsevol que paga impostos. En aquest cas seria incloure vins sense DO, però amb certificació fefaent, en missions comercials, fires i altres estris de promoció, per exemple, entre moltes altres accions que seria molt llarg i avorrit explicar.\nÉs cert que molts cellers han tingut problemes amb les DO de tipus econòmic o bé que la mateixa DO els ha enxampat fent trampa i han marxat abans que els facin fora; però aquests mai podran certificar res per cap mitjà, si aquest és el seu tarannà. Potser és per això que l’administració s’entesta en anomenar aquests vins com a “vins de taula”, un nom carregat intrínsecament d’un menyspreu de dimensions còsmiques.\nPerò en comptes d’això el que s’ha de fer és posar ordre per tal de destriar el gra de la palla regulant aquesta certificació al marge del circuit de les DO, i atendre així les obligacions que l’administració també -també, evidentment- contreu amb el contribuent des del moment que paga.\nD’altra banda, el dèficit de qualitat que la promoció oficial pateix en ignorar els vins sense DO us podem assegurar que té una dimensió impossible d’assumir ara per ara, si es vol donar una visió real i completa del vi català. Potser aquesta raó serà la que convenci més a qui hagi de pensar en una sol·lució a aquest problema que cada dia va una mica més enllà; malgrat que sigui així, benvinguda sigui.


ERC: Ser-hi o no ser-hi - El triangle\nEn la política catalana hi ha una assignatura pendent des de la recuperació de la democràcia: que el nacionalisme s’involucri en la governabilitat de l’Estat, amb la participació, amb carteres ministerials, en el Govern espanyol. Jordi Pujol sempre es va negar en rodó a aquesta possibilitat, que va tenir fàcilment a l’abast amb Adolfo Suárez, Felipe González i José María Aznar.\nAquest és un tabú absurd que no té cap mena de lògica política i que, objectivament, ha estat molt lesiu pels interessos de Catalunya. En clau europea, en canvi, és d’allò més normal. La CSU bavaresa ja fa moltes dècades que està coalitzada amb la CDU i, plegades, han formalitzat llargs i sòlids pactes de govern, bé sigui amb els socialdemòcrates o els liberals.\nI no diguem a Bèlgica: els nacionalistes flamencs participen habitualment en les complicades coalicions que acaben fent possible la conformació de governs estatals amb representants de partits polítics valons.\nAquí, els antics Centristes-UCD, el PSC, el PP català i Podem/Comuns han aportat ministres, de manera ininterrompuda, als diferents gabinets que s’han succeït a Madrid des de l’any 1977. Alguns, com Narcís Serra o Josep Piqué, fins i tot van assolir importants responsabilitats a la Moncloa.\nDes de l’aprovació de la Constitució del 1978, el nacionalisme català -ara transmutat circumstancialment en independentisme- sempre ha rebutjat la possibilitat d’estar present en els consells de ministres i ha desaprofitat, així, la possibilitat d’incidir amb la seva visió des del cor del poder polític espanyol. Però aquesta resistència a ultrança no forma part de la tradició del catalanisme polític.\nAl contrari. Tant la Lliga Regionalista com Esquerra Republicana (ERC) van participar activament en els governs espanyols. Francesc Cambó va ocupar les carteres d’Hisenda i Foment en dos governs de la monarquia d’Alfons XIII. I ERC, des de la seva fundació l’any 1931, es va integrar en els executius de signe progressista de la II República. Hi va arribar a tenir set ministeris, ocupats per personalitats com Lluís Companys, Jaume Carner o Carles Pi Sunyer.\nEns trobem en plena efervescència per la constitució d’un Govern de la Generalitat, després de les eleccions del 14-F. Si ERC es deixa emportar per l’aritmètica, pot sumar els seus 33 escons amb els 32 de JxCat i els nou de la CUP per formar un front independentista, inevitablement estèril i inestable. Però la política no és només aritmètica, és també intel·ligència. Quina millor “taula de diàleg” que la taula del consell de ministres a la Moncloa?\nCatalunya és una comunitat autònoma de l’Estat espanyol i una regió de la Unió Europea, amb amplis poders d’autogovern. Per activa i per passiva, les institucions comunitàries han expressat que el dret d’autodeterminació de les regions és incompatible amb el projecte de construcció europea.\nEl suplicatori que el Parlament europeu ha concedit per aixecar la immunitat de l’expresident Carles Puigdemont és una clara i contundent mostra que l’independentisme català està en el costat equivocat de la història i que l’unilateralisme, manifestat en el referèndum de l’1-O, és, a ulls de l’Eurocambra, políticament i jurídicament inacceptable.\nSeria convenient que els partits secessionistes, ERC i JxCat, fessin un exercici de realisme polític i actuessin en conseqüència, pensant en la globalitat de la societat catalana, com els han exigit, de manera rotunda, les entitats empresarials i sindicals. Malgrat que les coordenades històriques són molt diferents, eren molt més intel·ligents polítics com Francesc Cambó, Francesc Macià o Lluís Companys que no pas Jordi Pujol i els seus “fills adoptius”, Oriol Junqueras i Carles Puigdemont, que van créixer sota la influència del seu hiperlideratge autoritari.\nLa prepolítica –altrament dita populisme- ja fa molts anys que senyoreja Catalunya. El boicot de divendres passat a l’acte de la SEAT n’és una nova mostra. Amb els enormes salaris que s’han autoassignat, els nostres polítics independentistes farien bé de dedicar una part del seu temps a estudiar (història, sociologia, economia, dret…) i a reflexionar. Els seria molt profitós i tots en sortiríem beneficiats.\nPrevLa pandemia se desinfla en Cataluña, pero aumentan los pacientes ingresados en los hospitales


Els alcaldes de Canals també formen part del Llibre de Firmes Honorífiques - Portal de Xàtiva\nlunes 8 marzo, 2021.\nInicio Municipios Canals Els alcaldes de Canals també formen part del Llibre de Firmes Honorífiques\nS'ha presentat una proposta protocolària per regular el bon ús del Llibre de Firmes Honorífiques que existeix quasi 30 anys a l'Ajuntament de Canals.\nDes del departament d’Alcaldia s’ha presentat una proposta protocolària per regular el bon ús del Llibre de Firmes Honorífiques que existeix quasi 30 anys a l’Ajuntament de Canals. En aquest exemplar manuscrit, solen signar persones de renom polític i social, reconegudes arreu, representants d’administracions supramunicipals, etc.). Aquesta mena de proposta/reglament és com una guia que ajudarà els futurs alcaldes a l’hora de gestionar aquest Llibre, dotant d’una continuitat a tots ells i evitant que els criteris varien en excés i, per tant, es perda la singularitat del volum canalí, ja que fins el moment no existia cap normativa o directriu.\nUna de les propostes ha sigut que els alcaldes signen en el Llibre deixant la seua rúbrica per al futur. És per això que, durant la setmana, els alcaldes que han ostentat el càrrec a Canals han visitat l’Ajuntament per a, en un acte senzill però molt simbòlic, signar. Una altra de les novetats és la de temporalitzar cada signatura amb un mateix segell únic per al Llibre, que el dota de major oficialitat.\nA l’Arxiu Municipal, des d’on s’ha realitzat tota aquesta feina, és té un registre de les firmes que existeixen a l’exemplar honorífic; de qui són, quan van signar, càrrec en funció, fotografies, etc. La idea final és que des de la web de l’Ajuntament es puga consultar lliurement tot el recull de signatures des del 06/02/1992 fins l’actualitat i, a més, puga saber-se un poc la biografia o identificar qui és el signatari.\nllibre de Firmes Honorífiques\nXàtiva serà un dels municipis on es vacunarà de manera massiva contra la COVID-19\nCanals serà un dels municipis on es vacunarà de manera massiva contra la COVID-19\nCanals es preocupa per resoldre les deficiències del barri de la Torreta\nXàtiva tan sols registra un cas de coronavirus als darrers dies\nLa Diputació invertirà 3 milions d’euros en millorar la carretera cv-598\nXàtiva registra dotze nous casos de coronavirus i la seua incidència acumulada se situa en 65,00


Gooool! – Rondaller\nrondaller / 12 Febrer 2020 / Leave a comment / Barcelona, Sant Andreu\nL’estadi municipal del barri de Sant Andreu duu el nom de Narcís Sala, president de la U. E. Sant Andreu els anys cinquanta i setanta del segle XX.\nUna numeració del dret i del revés he de suposar que es refereix als jugadors, ja que arriba fins a l’onze -els reserves aquí no hi compten-. També tenim l’escut de la ciutat i una difícilment llegible inscripció -sorprenentment en català- que diu que tal dia l’alcalde va fer els honors d’inaugurar l’estadi.\nQui era l’alcalde? Doncs en Josep Maria de Porcioles Colomer, qui ostenta el dubtós honor de ser l’especulador que més patrimoni va fer desaparèixer, durant els setze anys que va governar la ciutat sota el règim del moment.\nEn un rampell d’altruisme, Vicente Hidalgo, l’aparellador de la companyia sembla que s’oferí a realitzar un monument que perpetués la memòria de tan magne esdeveniment. Dit i fet, l’home, qui evidentment no tenia prou desenvolupat el vessant artístic, va signar sota el pseudònim de Dino -a saber què significa-, una obra de difícil catalogació.\nL’Institut d’Estudis Catalans ha tingut el detall d’incloure aquesta creació a la seva llista de monuments commemoratius, imagino que més aviat perquè ningú qüestioni la imparcialitat d’aquesta important i reconeguda recopilació.


Divisió d'opinions a les patronals pel permís retribuït recuperable | betevé\nFoment del Treball i PIMEC troben improvisades les noves mesures del Govern espanyol, i la Cecot creu que treuen pressió a les empreses\nRedacció | Diumenge, 29 de Mar del 2020, a les 15.17\nLes patronals catalanes afronten amb divisió d’opinions les noves mesures preses pel Govern espanyol per endurir el confinament pel coronavirus. Entre aquestes mesures s’inclou l’obligació de les empreses d’avançar el pagament de 15 dies de permís retribuït recuperable. Foment del Treball i PIMEC hi veuen improvisació, mentre que des de la patronal Cecot creuen que evitarà més expedients de regulació temporals a les empreses (ERTO).\nPIMEC: “Hi ha nul·la sensibilitat empresarial”\n“Aquestes mesures són improvisades, de poca responsabilitat i de nul·la sensibilitat empresarial”, ha denunciat el secretari general de PIMEC, Antoni Cañete. La patronal de la micro, petites i mitjanes empreses catalanes no veu gens clar que una mesura anunciada un dissabte es pugui aplicar el dilluns següent perquè “impossibilita la capacitat de reacció i d’organització de les empreses”.\nDes de PIMEC denuncien que hagin de ser els empresaris qui paguin els sous dels treballadors i “no l’Administració a través dels ERTO o altres mecanismes”. Per això, demanen que es prevegin “possibles compensacions als autònoms i les pimes que hauran d’avançar uns diners que ara no tenen”.\nCecot: “Arriba tard però és encertat”\nEl secretari general de la patronal Cecot, David Garrofé, ha explicat a betevé que les mesures arriben tard però que són encertades perquè “treuen pressió a les empreses”. Garrofé considera que el permís retribuït recuperable farà que les empreses no optin pels ERTO i que el treballador tingui clar que haurà de compensar les hores d’una forma pactada.\nTot i això, des de la Cecot lamenten que l’anunci del Govern espanyol s’hagi d’aplicar amb poc temps i creuen que s’haurien d’haver deixat tres dies de marge perquè les empreses es poguessin organitzar. Garrofé ha denunciat que aquest diumenge a la tarda encara no estava clar quines empreses no eren serveis essencials.\nFoment lamenta “improvisació i precipitació”\nEl president de Foment del Treball, Josep Sánchez Llibre, ha denunciat “improvisació i precipitació” de les mesures i ha proposat que l’Estat assumeixi el 75 % dels salaris de les empreses que hauran de tancar i que els empresaris assumeixin el 25 % restant. Foment es pregunta com podran assumir les empreses aquests permisos si cauen els ingressos.\nPer això, com també demanen les altres patronals, insisteixen en ajornar el pagament d’impostos per garantir la liquiditat de les empreses.\n— coronavirus — empresa — Govern d'Espanya


Extensió: 12,1 Km2\nPàgina web\thttp://www.cardedeu.cat/public/\nCardedeu és un municipi de la comarca del Vallès Oriental. El seu topònim ha portat diverses confusions, però sembla ser que deriva de Car (quer) de Déu, que vol dir “penyal de font”.\nEn els seus estudis s'ha trobat una forta influència romana, ja que pel mig de la comarca hi passava la Via Augusta. Això ha fet que s'hi hagin trobat restes de terrissa d'aquella època en diferents masies del municipi.\nEls seu orígens medievals, però la van marcar per sempre més, ja que d'aquella època en són la parròquia de Santa Maria, la de Santa Susanna de Vilamajor, la de Sant Pere de Vilamajor i la de Sant Julià de Fou. Així doncs, Cardedeu i Vilamajor formaven part del mateix municipi fins que al segle XVI van ser separats. En aquesta època moderna és quan es produeix el terratrèmol que provoca diverses víctimes i l'enfonsament del campanar i algunes cases.\nEl progrés fou un ingredient essencial pel creixement de la població que es trobava a mig camí de Barcelona i França. En aquest sentit, també va ser víctima de les batalles de la Guerra del Francès.\nA finals del segle XIX, i un cop superades les guerres carlines, Cardedeu canvià el seu escenari. Deixava de convertir-se en una escena de batalla i guerrillers per a passar a ser un marc d'estiueig incomparable per la gent benestant de Barcelona.\nEls burgesos van fer ús de les autoritats arquitectòniques com Eduard Balcells, Ramon Puig i Giralt, Josep Ros i Vila o Manel Raspall per a construir les seves segones residències, les seves cases d'estiueig a la zona del Vallès Oriental. Així doncs, no tardà massa en convertir-se en un important centre de vacances per a la burgesia catalana.\nDe tot el seu passat històric, Cardedeu ha mantingut certs elements fins a l'actualitat que cal conèixer. D'entrada, el dolmen de Pins Rosers format per nous monòlits en forma de cercle i un a la part central. Pel que fa a les edificacions religioses, hi trobem l'església parroquial de Santa Maria de la qual en destaca el campanar i les gàrgoles zoomorfes i la coronació de l'edifici amb merlets de tipus català. També hi ha la capella de Sant Corneli, la qual va ser separada de tots els edificis que tenia annexos i actualment és utilitzada com a sala d'exposicions.\nHem de tenir present la farmàcia Balvey que conserva l'antiga farmàcia rural de la família Balvey amb mobiliari del 1780 i més de 200 de pots de ceràmica de 1827.\nPer acabar, cal esmentat un grapat de masies datades, segons la seva construcció i a les seves pedres, anys del segle XVI. Moltes d'elles s'han mantingut sense gaires modificacions fins a l'actualitat. En destaquem la Casa Arquer, Can Llibre, la Casa Clavell, la Casa Borràs, Els Pinetons, la Casa Ricós, la Masia Joan Niella i Granja Viader.\nArbres monumentals de Catalunya (a 6.2 km)\nLes Masies i els Refugiats a l'Ametlla… (a 8.6 km)\nModernisme d'estiueig a l'Ametlla del… (a 8.6 km)\nItinerari Clar de Lluna a Santa Maria… (a 9.4 km)\nItinerari per les fàbriques de Santa… (a 9.4 km)\nPasseig dels arbres de Santa Maria… (a 9.4 km)\nLes fonts de Santa Maria de Palautordera (a 9.4 km)\nRuta de la Tourdera: De Sant Celoni… (a 9.4 km)\nEls Pastorets de Mataró, un espectacle centenari, torna aquestes festes nadalenques. Prop de 400 persones fan possible un muntatge dirigit per Marc Molina. Àngels, dimonis…


Esteu a: inici, preus.\t Usuari no registrat\nA partir del 2012 la LLOTJA DE CONTRACTACIÓ deixarà de publicar la revistaINFOLLOTJA amb versió impresa. Aquesta revista es componia de notícies, dels preus setmanals dels productes ramaders, agropecuaris i forestals i d’una sèrie de col·laboradors o anunciants.\nTots els components de la revista INFOLLOTJA la podran visualitzar a través de la nostra WEB llotjagirona.org.\nLes notícies setmanals del mateix apartat, així com tota la informació dels nostres serveis, es podran consultar de forma gratuïta. De manera temporal també la secció de preus, on podran consultar totes les cotitzacions setmanals sense necessitat de registrar-se.\nUn cop acabat aquest període transitori caldrà REGISTRAR-SE per a poder gaudir de tota la informació dels preus setmanals.\nHi ha dues formes de registre:\nCom a SOCI, (uns 100 € anuals aproximadament) on, a més de poder consultar les cotitzacions setmanals, podran gaudir de totes les nostres instal.lacions i serveis i fins i tot formar part de les nostres taules de preus.(consultar l’apartat Serveis)\nCom a USUARI, (50 € anuals més iva) podrà consultar totes les cotitzacions setmanals del mateix divendres a partir de les 22 hores\nNo ets un usuari registrat per veure aquesta secció.\nSi es registra, podrà accedir a Infollotja, només per 50 euros a l'any més iva, i veure tota la informació del sector: tendències, preus, notícies d'interès...


Tiana amb les víctimes dels atemptats de Barcelona i Cambrils - Ajuntament de Tiana\nCercar per periode:\nCercar per categoria:\nINSCRIPCIONS ACTIVITATS I PISCINA\nSuggeriments i incidencies\nDimarts, 22 d'agost del 2017\nTiana amb les víctimes dels atemptats de Barcelona i Cambrils\nL'alcaldessa en funcions signa el llibre de condol de l'Ajuntament de Barcelona\nL'alcaldessa en funcions de #Tiana Sra. Núria Garcia Seguer ha signat aquesta tarda a l' Ajuntament de Barcelona el llibre de condol a les víctimes dels atemptats terroristes de #Barcelona i #Cambrils i ha agrait als cossos de seguretat, mèdics i d'emergències la seva gran feina. L'escrit de l'alcaldessa en funcions és el següent:\nDes de l'Ajuntament de Tiana condemnem i rebutgem tot tipus de violència i volem que els fets ocorreguts a Barcelona i a Cambrils no es tornin a repetir enlloc.\nVolem mostrar el nostre suport a totes les víctimes d'aquests atemptats i a les seves famílies, així com també volem agrair a les forces de seguretat la seva tasca de control i vigilància que ha fet possible la captura dels culpables d'aquests atemptats. També als serveis d'emergència que han treballat per atendre els ferits, mostrant la seva professionalitat i implicació.\nAquests fets han demostrat que tenim uns ciutadans i ciutadanes disposats a col·laborar de manera desinteressada i amb entrega personal davant de les adversitats. I no podem permetre que aquest tipus de violència ens faci sentir vulnerables i ens angoixi, sinó que hem de ser forts i afrontar aquestes situacions amb valentia i coratge.\nSeguirem endavant dialogant amb paraules de pau i sense odi.\nL'alcaldessa en funcions de Tiana, Sra. Núria Garcia Seguer. Regidora d'Urbanisme.\nFet a Tiana\nAvís Legal · Accessibilitat · Credits


MAGNETIC ROAD: DOCUMENTALS PER ENTENDRE QUÈ ESTÀ PASSANT\nDOCUMENTALS PER ENTENDRE QUÈ ESTÀ PASSANT\nA SINGULARS (TV3)\n2011: RAJOY DIU QUE NO FINANÇARÀ ELS BANCS\nMAIG 2012, EN EL DIARI ARA:\nRajoy demana a Europa que garanteixi "la sostenibilitat del deute públic" i descarta el rescat d'Espanya\nEl president espanyol assegura que és "molt conscient" dels problemes de molts ciutadans\nJ.RUSIÑOL / J. FAUS\nMadrid | Actualitzada el 16/05/2012 09:39\nEl president del govern espanyol, Mariano Rajoy, ha assegurat avui que ni les ajudes comunitàries ni el rescat espanyol són damunt la taula dels principals dirigents europeus: "No se n'ha parlat", les últimes hores, ha dit taxatiu a una pregunta dels periodistes en sortir de la sessió de control al Congrés. En canvi, ha estat molt vehement en demanar a Europa que "enviï un missatge clar de la defensa de l'euro i del deute públic dels països europeus". Per a ell, ara la prioritat és garantir la "sostenibilitat" del deute, al costat de l'austeritat i el creixement que centren el debat entre Berlín i París.\nDe fet, ha admès que la "situació és molt complicada" perquè la prima de risc "ha pujat moltíssim". Ara bé, ha tornat a justificar les seves polítiques, convençut que estan ben encarrilades: "El rumb fixat és el correcte". Sobre una eventual sortida de Grècia de la moneda única, un altre dels detonants per entendre les dificultats d'Espanya per finançar-se als mercats internacionals, creu que seria "un error majúscul". Ha reiterat que ara toca reforçar el projecte de l'euro.\nDins la cambra, a la sessió de control al Congrés, ha dit que "totes les mesures" que està prenent són "per sortir del pou en què estem". En una resposta al líder del PSOE, Alfredo Pérez Rubalcaba, Rajoy ha dit que "les mesures no són l'objectiu, sinó l'instrument" per aturar la caiguda de l'economia i intentar-ne la recuperació.\nEl cap de l'executiu espanyol ha admès que és "molt conscient de la duresa de la situació i de la dificultat per la qual passen molts espanyols" i, per això, ha assegurat que no pensa defallir en la seva política. Ha argumentat que hi ha iniciatives que està prenent que "són bones" sempre, com les polítiques d'austeritat per controlar el dèficit, i altres que simplement són necessàries pel context actual. En aquest sentit, ha defensat la reestructuració bancària que, segons ha afirmat, s'hauria d'haver fet abans, en governs socialistes.\nMalgrat tot, Rajoy ha esquivat l'oferta directa de diàleg que li ha fet Rubalcaba.\nPublicado por Ingrid Guardiola en 3:12


Almenys 65 morts en tres dies d’incendis a Algèria\nEn plena onada de calor, criminals provoquen una "tragèdia nacional", segons el govern, que decreta tres dies de dol\nEls mèdics s’emporten el cos d’un home durant l'incendi a Tizi Ouzou, una de les ciutats més poblades de la regió de Cabília, Algèria Ryad KRAMDI / AFP\nBarcelonaEls incendis més mortífers de l'estiu al Mediterrani segueixen actius a Algèria, on ja han mort 65 persones. Són centenars els focs que assolen el nord-est d’Algèria, especialment la regió de Cabília, des del passat dilluns. Les autoritats algerianes no dubten de l'origen humà d'aquesta catàstrofe. Entre les víctimes s’hi troben 25 militars que van quedar atrapats per les flames durant les maniobres d’extinció i rescat, informa l'agència Reuters.\nA les ciutats mediterrànies de Bejaia i Tizi Ouzou, capital de la regió, les baixes precipitacions i altes temperatures, que han arribat als 47ºC, han estat el motor per a la ràpida propagació del foc. Són ara mateix l’epicentre de la "tragèdia nacional", com ho ha qualificat el primer ministre Aïmène Benabderahmane.\nSegons l’informe oficial, dotze militars es troben en "estat greu" per cremades als hospitals, desbordats per la quantitat de ferits. El president de la República, Abdelmadjid Tebboune, ha destacat la tasca dels membres de l’exèrcit que havien aconseguir evacuar més d'un centenar de persones abans de l'incident mortal. Tebboune ha decretat tres dies de dol nacional a partir d'aquest dijous i la suspensió de totes les activitats del Govern central i regional a excepció de les operacions d'ajuda.\nHi ha hagut focus arreu de tota la geografia nacional: s'han originat en "més de 70 incendis a 18 wilayes" (províncies). És per això que el primer ministre i el seu Govern no dubten que la causa dels focs és criminal i ha promès castigar els responsables. Fins ara, almenys quatre homes han estat detinguts. Davant la manca d'avions cisterna al país, les autoritats demanaran diversos aparells a països europeus.\nEls incendis forestals a la regió no són una novetat; el 2020 gairebé 44.000 hectàrees van ser cremades. No obstant això, l'augment de la temperatura, amb intenses onades de calor, i la greu caiguda de les precipitacions formen una combinació ideal perquè aquests incendis siguin cada cop més devastadors, segons apunten els experts. Per tractar de pal·liar-ho, el govern ha llançat un pla nacional de reforestació que aspira a plantar 43 milions d'arbres d'aquí a 2022, dels quals més de la meitat ja han estat plantats.\ncrisi climàtica escalfament global incendis


Lawiswis Kawayan Garden Resort And Spa Calumpit Filipines - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n402 Brgy. Buguin, Calumpit, Bulacan, Calumpit, Calumpit, Filipines, 3003 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Lawiswis Kawayan Garden Resort And Spa?\nVil·la principal (Main Villa)\nMés informació sobre Lawiswis Kawayan Garden Resort And Spa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Calumpit, Lawiswis Kawayan Garden Resort And Spa és l'el·lecció perfecta. L'hotel és a 9.1 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLawiswis Kawayan Garden Resort And Spa ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nEls clients poden triar d'entre 35 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, massatge, piscina (infantil), jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Lawiswis Kawayan Garden Resort And Spa la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Calumpit.\nTots els tipus de viatgers (14)Parelles (6)Viatgers en solitari (2)Famílies amb infants petits (4)Famílies amb infants grans (1)Grups (1)\nFloyd, Regne Unit


Cursos i tallers de benestar - Tonificació - Ateneu Santcugatenc\nDimecres de 14 a 13 h\nEntrenament de força d’alta intensitat. A les sessions de tonificació i musculació treballem intensament tota la musculatura del cos amb el nostre propi pes, amb l’ajut de les peses i amb moviments naturals.\nNo és un treball aeròbic, tot hi que millora la resistència cardiovascular i ens ajuda a perdre greix.\nL’objectiu d’aquest entrenament és tonificar la musculatura i preparar el cos per a evitar lesions, millorar la densitat òssia i corregir la postura corporal. A més, en treballar la resistència i equilibri i reduïm el risc de malalties relacionades amb el cor, articulacions i lligaments.\nLes primeres sessions es notaran intenses i el cos s’adaptarà amb el temps. Et sentiràs més àgil, amb més força i energia.\nSalut per al cos i la ment.


"Caminant per Igualada", el mapa amb totes les rutes al voltant de la ciutat\n“Caminant per Igualada”, el mapa amb totes les rutes al voltant de la ciutat\nLa regidoria d’Entorn Comunitari de l’Ajuntament d’Igualada va presentar aquest dimecres el nou mapa “Caminant per Igualada”, una eina per acostar al conjunt de la ciutadania la pràctica de l’activitat física al seu entorn més proper i que es repartirà properament a totes les llars. S’hi trobaran rutes accessibles i per a totes les edats, que permetran no només fer exercici sinó gaudir de l’entorn.\nEl tinent d’alcalde Fermí Capdevila va recordar que “és sabut que uns hàbits de vida saludables, amb una alimentació adequada, activitat física diària i un estat emocional equilibrat són la millor eina per al manteniment o recuperació d’una bona salut”. Per això, apunta, des del departament de Sanitat i Salut Pública “dissenyem actuacions que promouen aquests hàbits saludables entre la ciutadania, sigui quina sigui la seva edat”.\nEn conseqüència, l’Ajuntament d’Igualada es va posar com a objectiu estimular la realització d’activitat física entre la població. Amb la voluntat de contribuir-hi, s’han impulsat activitats anuals –sovint emmarcades en els actes del Dia Mundial de l’Activitat Física– com ara exposicions, xerrades, sessions dirigides d’activitat física a l’aire lliure i un llarg etcètera. En el Pla de Salut, però, s’hi contemplava també una actuació concreta que era, precisament, l’elaboració d’un mapa de rutes assequibles i properes. D’aquí ha nascut “Caminant per Igualada”, el mapa que avui s’ha presentat.\nFermí Capdevila també ha recordat que aquest divendres, dia 6 d’abril, la ciutat d’Igualada acull els actes centrals del Dia Mundial de l’Activitat Física, promoguts des de la secretaria general de l’Esport i la secretaria de Salut Pública de la Generalitat de Catalunya i que porten per lema “Gent activa, gent feliç”.\nDurant tota la jornada es desenvoluparan nombroses activitats físicoesportives, principalment al Parc Central de l’Avinguda Catalunya i Catalunya Ràdio dedicarà un programa especial a aquesta celebració. Serà “El matí de Catalunya Ràdio”, amb Mònica Terribas, que es farà en directe des del Teatre Municipal l’Ateneu i que obrirà portes al públic que hi vulgui assistir entre les 8 i les 12h.\nPrevious articleCapellades rebrà la visita d’un centenar d’experts d’Europa sobre els neandertals\nNext articleEl Parcmotor Castellolí serà l’escenari de la primera prova del Campionat d’Europa de Trial


"El sentit d'estat dels nostres polítics encara no hi acaba de ser, potser perquè d'Estat no en tenim"\nVota'm, inútil! és, efectivament, el títol d'un llibre de Toni Soler, però també és un estil de fer política. Una pràctica força estesa, si més no. És més o menys allò que va practicar Josep-Lluís Carod-Rovira l'última legislatura de Jordi Pujol com a president, quan des de la tribuna d'oradors de can Parlament va dir-li el nom del porc al líder convergent, per tot seguit oferir-li un pacte de govern. És a dir, allò no era un "vota'm, inútil!", però sí un "governa amb mi, tros de botifler, d'anacronisme històric i de dretà arnat". En poques paraules, era una falsa oferta de pacte. I aquest, evidentment, no va arribar. Una cosa semblant es va escenificar ahir, també al Parc de la Ciutadella.\nEl president Montilla va deixar anar una molt poc convincent oferta a CiU per votar plegats mesures que unissin govern i oposició en l'anomenat "acord estratègic" per buscar la sortida de la crisi. Però es va notar massa que l'escena només buscava trobar titulars amics com aquest: "Montilla ofereix pacte i Mas hi posa condicions". Però això va anar realment així? Montilla va oferir ahir de veritat un pacte a Artur Mas? M'atreveixo a apuntar-los una frase com a botó de mostra de fins a quin punt ens hem de prendre amb escepticisme aquesta possibilitat. La va pronunciar ahir el president: "Jo els proposo que treballem plegats per superar la crisi i per proporcionar horitzons d'esperança a la nostra gent... i els que no vulguin aprofitar aquest moment esperant segurament un determinat resultat electoral faran un mal servei al país i segurament es picaran el dits". Pam! I a TV3, en paral•lel a la segona part de la frase, plànol d'Artur Mas i Oriol Pujol. Impecable. La Komintern no hauria perpetrat una composició millor en els seus temps de control de la URSS. I és que els ideòlegs del nostre règim han begut molt més dels Estats Units que no pas dels antecedents soviètics d'alguns dels nostres il•lustres governants. Potser és per això que el relat que embolcalla el president Montilla respira un no-sé-què a Fran Kapra, tot i que no acabi de quallar.\nAl final, ens hem de remetre a la fraseologia popular, i sempre s'acaba confirmant aquella sentència-llosa que defensa que una mentida segueix essent exactament això tot i que ens la repeteixin mil vegades. No hi ha voluntat d'arribar a cap pacte d'entitat, ni per part dels uns ni dels altres. Les eleccions són massa a prop. El sentit d'estat dels nostres polítics encara no hi acaba de ser, potser perquè d'Estat no en tenim. I d'altra banda, no em negaran que és força sospitós que precisament ara (i no abans), a pocs mesos per les eleccions i després que els resultats positius de l'acció del govern tripartit contra la crisi hagin lluït per la seva absència, el govern vulgui anar del bracet de CiU enfront la crisi.\nÉs per tot plegat que tenen especial delicte les ganes de fer passar bou per bèstia grossa amb tota la maquinària governamental i mediàtica al servei d'uns que, no menys que els altres, esperen "un determinat resultat electoral" però que, a més, ens han fet "picar els dits a tots" amb els escassos rèdits que fins ara ha donat enfront la crisi el seu "servei al país."