"La Guerra de Paper" o com es va viure la I Guerra Mundial als mitjans catalans | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nInici / Actualitat / "La Guerra de Paper" o com es va viure la I Guerra Mundial als mitjans catalans\nEl doctor en Història Contemporània Maximiliano Fuentes en va parlar en la cloenda de l’exposició “APA i la Gran Guerra”, a la demarcació de Girona del Col·legi de Periodistes de Catalunya\nLa conferència “La Guerra de Paper. La cultura i el periodisme català i gironí davant la Primera Guerra Mundial”, a càrrec de Maximiliano Fuentes, doctor en Història Contemporània, professor de la UdG i especialista en la Gran Guerra i les seves repercussions culturals a Catalunya i Espanya; i del co-comissari de la l'exposició "APA i la Gran Guerra", Albert Caballero, va servir per donar a conèixer com es va viure la Primera Guerra Mundial a Espanya, Catalunya i Girona.\nA través de l'anàlisi de diverses caricatures de la guerra que va fer Feliu Elias –APA–, Fuentes i Caballero van aproximar-se a la Primera Guerra Mundial des d'una perspectiva contemporània, molt diferent de l'anàlisi que se’n fa actualment, coneixent el seu desenllaç i els conflictes que la succeirien, i va permetre als assistents descobrir aspectes subtils de lap política catalana i espanyola d'aquell moment. En un estat que es va declarar neutral i que es va enriquir proveint els països bel·ligerants, Catalunya va esdevenir un escenari propici per a espies i propagandistes. Però més enllà dels interessos econòmics, l'enfrontament europeu va actuar com un mirall on es reflectien els grans afers del pensament polític del moment: conservadorisme i progrés, monarquia i república, Catalunya i Espanya, sovint amb un nivell de complexitat i contradicció que desaconsella les classificacions més evidents.\nCaballero va destacar la gran activitat de Feliu Elias, un personatge que tenia moltes facetes i que signava amb noms diferents segons la que desenvolupava: amb el real quan pintava, com a APA quan feia caricatures, i com a Joan Sacs per a la teoria de l’art i l’escriptura, i va posar de relleu la seva relació amb Girona i amb personatges com ara Carles Rahola, amb el qual es va cartejar.\nMolts dels periodistes que feien cròniques de la Guerra no les feien desl de front, i el que no sabien, s'ho inventaven\nFuentes va explicar que tant APA com la revista Iberia, en la qual publicava, consideraven "ridícul" mantenir-se neutral davant les barbaritats comeses pels alemanys durant la Guerra, i va recordar que, "tradicionalment, i amb molts matisos i moltes excepcions", els sectors progressistes i catalanistes s'identificaven amb els aliadòfils, i els sectors més conservadors, amb els pro-alemanys. En aquest sentit, Caballero va matisar que Iberia es va convertir en una mena de "butlletí dels aliadòfils".\nEl professor de la UdG va destacar que "molts dels periodistes que feien cròniques de la Guerra no les feien des del front", sinó des de les redaccions, i sovint, "el que no sabien, s'ho inventaven". Fuentes va posar èmfasi en la importància que tenen les moltes publicacions locals que hi havia en aquells moments per poder "entendre i saber" què passava i què es pensava durant la Gran Guerra i quan va acabar, i va posar com a exemple les manifestacions populars que van prendre els carrers de moltes poblacions gironines a les acaballes del conflicte.\nL’exposició “APA i la Gran Guerra”, organitzada per l’Observatori de Vallcarca, consta d’un conjunt de reproduccions de caricatures d'APA que es van publicar en el transcurs dels dos primers anys de la revista Iberia, editada setmanalment a Barcelona durant la Primera Guerra Mundial (1915-1919). Posteriorment, van ser reeditades en un recull anomenat Kameraden, l’any 1917.\nEl barceloní Feliu Elias (1878-1948) va ser un dels caricaturistes més destacats de la primera meitat del segle XX, a més d’un important pintor i un dels crítics d’art més populars de Catalunya. Va ser fundador de les publicacions Papitu i Revista Nova i va participar en el programes educatius de la Mancomunitat i la Segona República.\nEl president de la demarcació de Girona, Joan Ventura, va presentar aquest acte.\nJoan Ventura, Maxi Fuentes i Albert Caballero.\nAlbert Caballero, co-comissari de la mostra "APA i la Gran Guerra".\nMaxi Fuentes i Albert Caballero.\nLa sala Miquel Diumé va acollir la conferència.\nMaximiliano Fuentes, especialista en la I Guerra Mundial.\nLes caricatures de Feliu Elias van ser el fil conductor de la xerrada.\nEl públic, atent a les explicacions.\nInvitació a l'acte.\nMor el periodista col·legiat Carles Capdevila\nCoco Comin: “Als concursos televisius de talents tot és fals”\nLa revista "El Ciervo" convoca el 42è Premi Enrique Ferrán d'articles\nEn què fixar-se per generar noves oportunitats professionals?


Portfoli del 21A: Última entrada del 1r trimestre\nEsta setmana m'acomiade del 1er trimestre de Valencià. Per poc he suspés, podria haver fet quelcom per a aprovar però bo ara cal pensar a aprovar el 2n i 3r trimestre, a esforçar-me més en classe participant i estudiant més per als exàmens.\nDilluns, vam fer l'examen de Literatura i de Llengua. Com ja vaig dir en l'última entrada l'examen estava bé. Hi havia algunes preguntes de literatura rebuscades i la llengua el tema de la variació lingüística per a mi és difícil de comprendre.\nDimecres, vam estar pocs en classe perquè els de Matemàtiques se van anar a fer un examen. Els que vam estar en classe, Toni ens va repartir l'examen perquè el vérem i ens el quedàrem;ens va preguntar com ho havíem vist i li vam dir que hi havia alguna pregunta que era més difícil i ell ens va comptar que en la part de llengua havia posat una pregunta que no havíem donat però que era per si algun se'l sabia pujar quelcom de nota.\nDijous, la nostra tutora va entrar a donar-nos els papers per a votar i per a dir-nos que eixíem dos hores abans. Després Toni va donar els exàmens als que no estaven el dia anterior i va dir les mitges a tots i el que va sobrar de temps vam estar parlant.\nPublicat per Patricia González a 15:38


Banc Farmacèutic, l'ONG que ajuda les famílies\nL'entitat també es coneix com a l'ONG de la farmàcia. | Banc Farmacèutic\nper Adrià Lizanda 23 de novembre de 2018 19:08\nCada vegada més famílies es veuen forçades a deixar de comprar medicaments per poder fer front a altres despeses i molts ciutadans es veuen abocats a decidir entre menjar i medicar-se. Però des del 2005 milers de famílies han rebut ajuda de Banc Farmacèutic, coneguda com l'ONG de la farmàcia, que vetlla perquè ningú deixi de tenir accés a medicaments per falta de recursos econòmics. Actualment són 2.500 les famílies assistides per aquesta entitat, que pretén afavorir la inclusió social de les persones a través de la millora de la seva salut.\nL'ONG divideix la seva activitat en 3 campanyes. Una d'elles és Medicaments Solidaris, que té com a objectiu donar a conèixer que moltes persones no poden pagar-se les despeses mèdiques a les farmàcies. L'entitat vol assegurar-se que ningú hagi de renunciar a comprar medicaments amb la campanya, que va començar el 2007. A partir d'aquest any la iniciativa intentarà obtenir diners, i no medicaments com fins ara, per ajudar les famílies més necessitades. A l'última campanya van recollir 35.000 medicaments per un valor de 200.000 €.\nComprar caramels ajuda les persones més desafavorides gràcies a un projecte de l'ONG anomenat Caramels Solidaris. Les farmàcies que col·laboren amb Banc Farmacèutic ofereixen als seus clients la venda de caramels, i els fons que recullen financen la compra de medicaments per a famílies sense recursos. L'entitat promou amb aquest projecte un punt de trobada entre farmacèutics, clients i entitats assistencials.\nBanc Farmacèutic també aposta pel projecte Fons Social de Medicaments, que cobreix les despeses en medicaments que les famílies amb situacions complicades no poden cobrir. Ara per ara la iniciativa només es porta a terme a la ciutat de Barcelona i a 6 municipis propers, però l'entitat vol exportar-la.


Capçalera de la manifestació de Girona del passat 11 de Setembre\nLa Coordinadora d'Associacions per la Llengua Catalana (CAL) es felicita per l'acord històric a què van arribar CiU, ERC, IC-EU i la CUP sobre determinar la pregunta i el dia per fer la consulta de l'autodeterminació de Catalunya. "Ha estat un llarg camí que va culminar l'11 de setembre d'enguany en què la Via Catalana va aplegar gairebé 2.000.000 de persones a tot el territori català".\nPer a la CAL, "aquest acord històric ha estat fruit de la mobilització de la ciutadania i de tota la societat civil que ha pressionat als partits polítics a no decebre les esperances i anhels de la població catalana. Ara però, ha començat el compte enrere per arribar al 9 de novembre del 2014".\nPuntualitza que el camí no serà fàcil, davant tenim un estat que amb els seus aparells jurídics i mediàtics intentarà fer descarrilar el procés amb tots els poderosos mitjans que normalment ja ha fet servir per minar la nostra capacitat d'autogovern, com va ser la sentència del Tribunal Constitucional contra l'estatut i la constant laminació dels drets estatutaris.\nÉs per això que assenyala que serà necessari mantenir la cohesió social i que el procés sigui impecable, democràtic i amb “sentit de país”. Hem de fer veure a tota la ciutadania que la democràcia està per sobre de les lleis quan hi ha un ampli consens social.


«Em van punxar amb algun estri perquè deixés anar a qui agafava» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«Em van punxar amb algun estri perquè deixés anar a qui agafava»\nA l'acte de Castellgalí hi havia diverses persones que diumenge van patir lesions per l'acció policial\nd. b. 05.10.2017 | 16:54\nAmb el braç dret embolicat fins al colze i en cabestrell, i malgrat que s'emocionava recordant els fets, Joan Creus va ser una de les persones ferides per la intervenció de la Guàrdia Civil a Castellgalí que ahir van voler ser a l'acte del matí davant l'escola.\nCreus rememorava així el moment: «Estàvem asseguts davant de la porta d'entrada al pati, perquè és on ens vam posar tots quan els vam veure arribar per fer resistència passiva. Ens vam asseure, es van posar davant nostre intimidant, en van arribar més amb escuts antiavalots i van començar a treure la gent. Jo tenia una noia a davant i l'agafava per seguir fent aquesta resistència passiva, ells em treien les mans perquè la deixés anar, jo la tornava a agafar i la tibava cap a mi, però en un moment donat vaig sentir que em punxaven la mà amb un estri. Em van fer mal a la mà, amb el dolor ja no vaig poder reaccionar per tornar-la a agafar i entre quatre em van treure arrossegant-me per terra». I afegia que «van acabar entrant i en veure que no trobaven les urnes van marxar, tal com van venir, però en cap moment van ensenyar cap ordre judicial». Va ser atès allà mateix per una ambulància, i després a l'hospital: «Tinc un nervi pinçat perquè em van clavar un punxó al mig del palmell. Hi tinc ferida i em van tocar un nervi i estic pendent de proves». En sortir de l'hospital va anar a presentar denúncia als Mossos.


Bétera s'ompli de llum i color el cap de setmana - Noticias CAMP DE TURIA\nBétera s’ompli de llum i color el cap de setmana\nLa Trobada de Folklore 2017 va finalitzar aquest cap de setmana a Bétera. Aquesta iniciativa està promoguda per l’Àrea de Cultura de la Diputació de València. Aquest esdeveniment va recórre amb anterioritat diversos barris de la ciutat de València, Corbera, Tavernes de la Valldigna i Vallès.\nEn aquesta edició s’han incorporat a les trobades jocs tradicionals, tallers, presentacions literàries relatives al folklore, així com conferències sobre conservació i restauració del patrimoni musical, amb especial incidència en els instruments de corda.\nAquesta iniciativa ha comptat també amb la col·laboració de les diverses federacions valencianes de música i balls tradicionals.\nLa finalitat d’aquesta iniciativa és garantir el foment i la difusió del folklore valencià en totes les seues manifestacions.\nTotes estes jornades intercomarcals de folklore, englobades dins del programa València és música de la Diputació, pretenen visibilizar les manifestacions del repertori de música, balls populars i cançons valencianes i garantir el foment i la difusió del folklore valencià en les seues diferents varietats.\nD’altra banda, aquest passat dissabte la imatge del Santíssim Crist de la Protecció va tornar a l’ermita del municipi, finalitzant els actes del Tridu. Cal mencionar que, per primera vegada, un grup de dones han sigut les portadores del trasllat comptant la col·laboració dels membres de Fogoners i dels Majorals 2018.


Ciutadans per la República: El nou conseller de Salut és representant de la patronal i defensa el copagament sanitari\nExtret de http://www.llibertat.cat/content/view/11437/1/\nEl nou conseller de Salut serà, segons s'ha confirmat aquest dilluns, el president de la Unió Catalana d'Hospitals, Boi Ruiz.\nEl "Terminator" de la\nQuin perfil té el nou responsable de Salut? Doncs el propi del representant de la patronal del sector sanitari concertat i a més membre de la Junta Directiva de Foment del Treball. Ruiz defensa que es paguin taxes d'utilització de la sanitat ja que considera que el sistema gaudeix d'una certa "sensació de gratuïtat".\nAmb el suport de patronals i mútues, l'any 2008 ja va plantejar aquestes mesures a l'encara consellera de Salut en funcions, Marina Geli.\nBàsicament, Ruiz ha plantejat que el malalt pagui pels àpats dels hospitals, pel transport sanitari o que faci front a taxes pels medicaments que es pren quan s'està ingressat. "No té sentit que els medicaments que es prenen als hospitals no es paguin, i quan se surt de l'hospital es pagui un 40% del medicament", va dir Ruiz en una roda de premsa.\nL'any 2008, Ruiz va plantejar aquestes mesures a la consellera Marina Geli. Ho va fer com a president de la Unió en un document que també va ser signat per Foment del Treball, Fepime Catalunya, Fenin Catalunya i Federació de Mutualitats. En aquella ocasió, Ruiz va dir que eren mesures valentes, i que per aplicar-les els polítics haurien de renunciar a vots, els vots de la majoria.\nBoi Ruiz és vocal de la Junta Directiva del Foment del Treball Nacional i vocal en representació del sector empresarial en el Consell de Direcció del CatSalut i en diferents instàncies de l'administració sanitària. A més, també ho és de diferents patronats de fundacions privades i socials catalanes. Ha estat vinculat al món acadèmic com a professor en formació de pregrau i postgrau d'economia de la salut i gestió empresarial sanitària en diferents centres acadèmics.\nEtiquetas: Defensa sector públic, Notícies, Política Municipal


La Lectura Fàcil, un repte global | Griselda Oliver i Alabau\nLa Lectura Fàcil, un repte global\n“Sent optimistes, un 30% de la població té dificultats lectores”, em diu Elisabet Serra, responsable de projectes de l’Associació Lectura Fàcil. Les dificultats lectores poden ser moltes i diverses: immigració recent, incorporació tardana a la lectura, escolarització deficient, trastorns de l’aprenentatge, educació especial, autisme, analfabetisme funcional, discapacitat intel·lectual, etc.\nClub de Lectura Fàcil a Manlleu\nL’Associació Lectura Fàcil té com a objectiu facilitar l’accés a la lectura a través d’uns materials, elaborats especialment per aquestes necessitats. El projecte Lectura Fàcil va arribar a Catalunya l’any 1990, després que Carme Mayol assistís al Congrés de la IFLA (International Federation of Library Associations and Institutions) a Estocolm i conegués el projecte, que havia arrencat a Suècia cap als anys quaranta amb l’objectiu de fer accessible la informació a aquelles persones amb dificultats lectores.\nA diferència de Suècia, on el projecte Lectura Fàcil va nèixer amb el suport parlamentari, a Catalunya es va materialitzar en l’àmbit associatiu i bibliotecari. L’any 1997, després que Carme Mayol i Eugènia Salvador, directores de l’Associació, elaboressin un estudi, amb el suport de la Fundació Jaume Bofill, sobre la necessitat de materials de Lectura Fàcil, es van posar les bases d’aquest projecte a Catalunya. Amb aquest estudi van aconseguir que la Generalitat els oferís una ajuda a través de la Biblioteca de Catalunya; el Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes de Catalunya hi va aportar el local, que és la seu de l’associació. Actualment, l’associació pertany a la xarxa internacional, Easy-to-Read-Network, fundada l’any 2005. “L’associació sempre ha nascut molt lligada a la biblioteca, perquè al final és una de les potes amb què ens basem”, assegura Serra. Durant aquests tretze anys, l’objectiu de l’associació ha estat treballar per generar nous materials i a favor del foment de la lectura, a través de diverses iniciatives: jornades, premis, etc.\nAquest any l’Associació organitza per cinquè any la Jornada professional sobre Lectura Fàcil que, coincidint amb la celebració del centenari de les Biblioteques, tindrà com a eix principal la relació entre les biblioteques i la Lectura Fàcil. La jornada compta amb el suport del Servei de Biblioteques de la Generalitat, la xarxa de Biblioteques de la Diputació de Barcelona i Biblioteques de Barcelona.\nClub de Lectura Fàcil a Sant Camil\nDesprés de constatar que a Catalunya hi havia unes necessitats, que hi havia un sector amb dificultats lectores, es van crear uns materials útils per les persones amb aquest dèficit. “La idea és fer-los arribar la lectura, la informació, que al final és un dret i una necessitat per a tothom”, aclareix Serra.\nPerquè un material sigui de Lectura Fàcil ha de seguir unes directrius, establertes per la IFLA: pel que fa al contingut, descriure els esdeveniments en ordre cronològic, donar continuïtat lògica a l’acció, explicar les paraules que no es puguin comprendre pel context i relatar accions directes i simples, sense gaires personatges; des del punt de vista del llenguatge, cal evitar les abstraccions i les metàfores, fer un ús del llenguatge senzill però digne —evitar les paraules difícils—; finalment, en relació amb la forma, cal utilitzar un tipus de lletra gran, deixar marges i interlineats generosos, limitar la longitud de les línies a 60 caràcters i tallar-les d’acord amb el ritme natural de la parla, i il·lustrar el text de manera que en faciliti la seva comprensió. A banda d’adaptar el text a les necessitats d’aquests col·lectius, “és també molt important contextualitzar la història, posar-la en antecedents perquè al lector que no coneix la història li sigui més fàcil d’entrar-hi”, apunta Serra.\nActualment, deu editorials editen i elaboren aquest tipus de material: Castellnou Edicions, Publicacions de l’Abadia de Montserrat, Editorial La Mar de Fàcil, Everest, la Galera, Editorial Tàndem, Universidad Internacional de Andalucía, Editorial Gaumin, Libros del Zorro Rojo, Llibre Obert). El catàleg de l’Associació compta amb 160 llibres. “Després de Suècia, nosaltres som el segon país que més llibres de Lectura Fàcil tenim publicats”, afegeix Laia Vidal, responsable de comunicació de l’Associació.\nCom funcionen els clubs de lectura?\nActualment a Catalunya hi ha 183 clubs de Lectura Fàcil —a Espanya, en total, n’hi ha uns 300, i és un dels països amb més clubs de lectura de la xarxa internacional—, 150 dels quals es fan a les biblioteques públiques i gràcies als quals més de 10.000 persones han pogut accedir a la lectura. Aquests clubs funcionen de manera autònoma: “Tot i que a vegades és la mateixa biblioteca que fa la crida, sovint és l’entitat que té els usuaris i s’adreça a la biblioteca, la qual els presta els llibres i, a vegades, un espai per fer el club”, segons Laia Vidal. “És també una manera d’incloure aquestes persones a la biblioteca, que d’una altra manera potser no hi entrarien”, continua Vidal.\nA diferència dels clubs de lectura convencionals, que la gent llegeix a casa seva, en aquests clubs es fa en veu alta, perquè cal que el lector pugui fer l’esforç d’aprendre a llegir i agafi confiança llegint en veu alta. “Hi ha, també, un component molt fort de socialització: aquests clubs van adreçats a gent que sol estar a casa i d’aquesta manera es reuneixen, surten de casa”, afegeix Serra. També serveixen, en alguns casos, com apunta Laia Vidal, per fer de teràpia, com en el cas de les persones grans.\nLes biblioteques, entitats d’atenció a persones amb dificultats lectores, el CPNL, les escoles… interessades a organitzar clubs de lectura amb materials de Lectura Fàcil poden demanar en préstec lots de llibres a la seva biblioteca pública més propera. “Segons els convenis que hem signat amb Biblioteques de la Generalitat, de la Diputació i del Consorci de Barcelona, cada institució disposa de lots d’exemplars múltiples”, explica Serra.\nClub de Lectura Fàcil a la biblioteca de Rubí\nLes Biblioteques i l’Associació, eix central de la Jornada\nLa Jornada d’enguany té com a eix central la col·laboració entre la Lectura Fàcil i les Biblioteques. “Cada any dediquem la jornada a un tema que ens sembla que pot ser interessant: aquest any hem decidit fer-la sobre les biblioteques, que són un dels nostres grans pilars i que a més celebren cent anys”, sosté Laia Vidal.\nLa jornada s’estructura en dos grans blocs: d’una banda, el divendres 13 a la tarda es farà una formació de quatre hores en què Mireia Estapé, conductora d’un Club LF al CPNL de Cornellà, i Lali Feliu, actriu de teatre social, donaran pautes per organitzar i dinamitzar un club de Lectura Fàcil; de l’altra, el dissabte 14 la jornada s’obrirà amb una conferència inaugural a càrrec d’Empar Moliner, en què abordarà com es poden crear nous lectors, i seguirà amb dues taules rodones —una primera dedicada al futur de la Lectura Fàcil a les biblioteques, en la qual intervindran Carme Fenoll, Marta Cano, Assumpta Bailac, Mònica Baró i Jordi Bosch, i una segona, en la qual testimonis d’aquests clubs explicaran la seva experiència—. Uns vídeos explicatius il·lustraran la tasca que duu a terme l’Associació, les principals xifres i el seu recorregut durant els tretze anys de vida. Per finalitzar la jornada, es lliuraran Premis Bones Pràctiques de Lectura Fàcil i es presentaran les experiències guanyadores: “Aquest premi ens serveix per conèixer quines iniciatives es duen a terme a les escoles, entitats i biblioteques amb els materials de Lectura Fàcil, explicar-los i que es puguin replicar”, aclareix Laia Vidal.\nAssociació de Lectura Fàcil Biblioteques


POLÍTICA - 14/10/2018 10:19 / Redacció\nATENCIO: La Juan Carlos fitxa aquest fatxa per "augmentar" el seu prestigi\nDes que va esclatar el cas del màster de Cristina Cifuentes a la Universidad Rey Juan Carlos s'ha anat destapant la veritable cara d'aquest centre privat. El fet que la majoria de càrrecs polítics de l'Estado español hi hagin "cursat" els seus estudis evidencia els seus mètodes educatius basats en pagar per obtenir un títol. Després que el nom d'aquesta universitat hagi quedat tacat per sempre, ara han decidit intentar reflotar el prestigi perdut contractant un dels "fatxes" més grans de tot l'Estado.\nUniversidad Rey Juan Carlos. Foto: Diario16\nEs tracta del director de "La Razón", Francisco Marhuenda, un personatge que es va atrevir a dir en un plató de televisió que Franco no va ser un dictador (AQUÍ). El recent fitxatge ocuparà la plaça d'Història del Dret i de les Institucions i haurà de prendre possessió en els propers 20 dies des de la publicació de la designació al BOE. El fet que Paco Marhuenda sigui un agitador espanyolista i hagi dit que "Cataluña era franquista" (AQUÍ), no sembla importar el més mínim als responsables d'aquesta universitat.\nAixí doncs, la universitat on van "estudiar" personatges de la política com Cristina Cifuentes, Pablo Casado o Carmen Montón s'ha volgut reforçar amb aquest fitxatge que segurament farà les delícies de l'espanyolada. De totes maneres, i pel que hem anat veient, ni tant sols cal anar a classe per aprobar les assignatures de la Universidad Rey Juan Carlos, per tant, el fet que sigui Paco Marhuenda o qualsevol altre no és quelcom massa rellevant.\nParaules clau: JUAN CARLOS FITXA FATXA AUGMENTAR PRESTIGI


Paranoies RiKanna: Glasslip, P.A. Works (anime)\nAdaptacions: light novel, manga\nEstudi de l'animi: P.A Works\nT'agradarà si: t'agrada el drama, els animes que es basen en els personatges i les relacions que s'estableixen entre ells, t'agrada que segueixin més d'una parella i que tinguin un toc de fantasia.\nNi ho intentis si: vols una anime gens sentimental, alguna cosa amb molta acció...\nGlasslip segueix un grup de cinc amics (dos nois i tres noies) que ha decidit que no hagin relacions romàntiques en el grup. Aquesta decisió es veurà afectada quan un noi nou que diu sentir el futur i que això l'ha portat a la Touko (una de les noies), arribi al poble i els sentiments dels integrants comencin a revelar-se.\nPer què nassos vaig començar aquest anime? No, no us ho explicaré, sinó és la pregunta que em faig després de veure el resultat que m'ha proporcionat la seva visió. D'acord, no estic sent justa i de fet crec que el motiu el conec, vaig decidir veure'l quan estava amb un altre anime del mateix estudi Nagi no Asukara i com aquest al principi em va enganxar de mala manera volia més. Una llàstima que no m'esperés en acabar en decidir que el veuria, perquè si aquest anterior em va decebre això ha estat gairebé una tortura (vinga, anem a exagerar, que és bonic i barat).\nLa història en aquest anime ningú l'entén però són capaços de dir que els agrada perquè almenys els ha entretingut. En el meu cas crec que no hi ha res entendre i que el problema està en falta de consistència, i fins i tot m'atreviria a dir que sembla que hagin anat fent l'argument sobre la marxa i malauradament no els ha quadrat.\nAnem a veure, se suposa que al principi tot va al voltant de l'estrany poder que "comparteixen" la Touko i el Kakeru, al principi són fragments del futur, després són realitats alternatives i en algun moment fins i tot podríem dir que són representacions de sentiments. Doncs bé, qui vulgui respostes a aquest misteri es pot oblidar d'obtenir-les, hem d'entendre que aquest poder és una espècie de fil conductor anecdòtic que realment no serveix per res però quedava bé. Una cosa així com "anem a començar la sèrie amb alguna cosa que capti l'atenció i ja si se'ns ocorre alguna cosa perquè tingui sentit millor que millor, sinó això dóna un toc diferent encara que no expliquem res". Tot i que és clar sempre em podeu dir que no ho expliquen perquè és com el futur incert, no hi ha res predestinat així que viu la teva vida com vulguis.\nBé, traient el que se suposa que és la premissa de l'argument tenim la part realista de l'assumpte que són un munt de relacions humanes on tothom vol algú que no li correspon. Sí, als que van veure Nagi no Asukara tenen referència, i si recordeu com acaba l'anime no us feu esperances, que en aquest tampoc es resol absolutament res.\nUs diré la veritat, normalment m'agraden les xarxes complicades d'amors no correspostos, però en aquesta sèrie estan tan mal portats que fins i tot avorrien. De fet tot l'anime sencer es podria resumir en un molt fals dramatisme perquè no passa absolutament res d'interès.\nPer tot això el ritme de l'anime és pesat, lent, avorrit... Al principi pensava que només seria cosa dels primers capítols, però crec que encara no sé com he aguantat fins a l'últim capítol. No seré tan exagerada, hi ha coses pitjors suposo, però malauradament les coses dolentes no acaben aquí.\nCom podeu intuir de la meva opinió tan positiva fins al moment (cal que expliqui quin recurs és aquest?) Han volgut incloure moltes coses, cap l'han explicada bé i perquè quedés més bonic han intentat donar la impressió que l'anime no està mal fet, sinó que només ments complexes i recargolades el poden entendre, que qui sap potser sigui així, però en el meu cas faltaven explicacions per tot arreu i les solucionaven amb escenes i símbols que de tant en tant resultaven bonics.\nUna altra cosa també usada múltiples vegades per l'anime ho és Chopin, què hi ha més dramàtic que un bon nocturn de Chopin? Probablement uns quants violins que li donen un toc encara més potent a l'assumpte, però fora estupideses crec que per molt que agradi el compositor la qualitat pèssima de l'argument de l'anime no compensa. No, sento decebre però per posar a Chopin si no hi ha drama veritable no ens posarem a plorar.\nCuriós és també que facin referències a la literatura japonesa i em sona que ja havia llegit en algun lloc el joc de paraules entre l'anglès i el japonès, aquest que diu un professor en un llibre als estudiants.\nAquests dos últims aspectes semblen voler donar un toc culte i refinat a l'anime que encara que hagi sonat sarcàstic si que és cert que els valoro positivament. Tot i això no compensa fer referències boniques un argument mal portat amb escenes que suposo que volien dir molt i no arriben a res.\nL'animació és un punt agradable i que recorda com enganyen les aparences. No, però l'estètica de P.A Works m'agrada.\nA part de Chopin, la banda sonora en general crec que està formada per peces clàssiques o almenys agradables totes a per l'orella. De l'original per l'anime en aquest aspecte us deixo l'opening que està bastant bé.\nEls personatges són un punt important en l'anime, i potser en part es desenvolupen bé, però lamentant-ho cal dir que volen fer un anime molt psicològic i es queden amb l'intent. La Touko és la noia normal, una mica ximple però que tothom aprecia i que té com a hobby preocupar-se per tot. D'acord, potser veure visions sigui motiu de preocupació, però crec que els seus moments de preocupar-se són la majoria molt exagerats, el que serà, serà, Carpe Diem i punt. Però en aquest aspecte pitjor és el Kakeru, amb la seva cara seriosa. Al principi sembla ser el personatge fred que no li importa res per després acabar sent el més pesat amb els seus remordiments, "sense voler he ferit a Touko", doncs una solució pràctica seria intentar arreglar i no el que decideix fer al final. I ja començant per aquests dos tenim una relació no confirmada on un espectador veu clarament amor però no hi ha gairebé res en aquest aspecte. Cert, si voleu romanç aquest no és el vostre anime.\nDesprés hi ha la parella de la Yanagi i el Yukinari. D'acord, tampoc són parella, però els agrupo i punt. El cas és que el noi com a personatge sembla anar perdent protagonisme a marxes forçades, com passa amb la majoria de secundaris, el que en principi era un anime força "coral" per així dir-ho, acaba centrant-se únicament en els dos dels que us parlava abans. Tanmateix, en el cas de Yukinari és més bèstia perquè des de certa confessió que semblava portar l'anime a un terreny més romàntic desapareix gairebé sense paper i només és important en relació a la Yanagi. La noia té una mica més de rellevància amb la seva actitud de anem a córrer que és divertit. No, però si que intenta assabentar-se de que va la cosa i es queda més o menys com l'espectador: sense saber realment que nassos ha passat o si s'ha perdut alguna cosa. Crec que la relació entre aquests dos es podria haver donat més importància i desenvolupament (com tot en l'anime, quina casualitat).\nEl Hiro i la Sachi són els últims que em queden per comentar i potser siguin amb els que tenia més expectatives. Són una parella mona per dir-ho així o això és el que sembla al principi després hi ha certa revelació de tendències sexuals desconcertant i des del meu punt amb tants eufemismes que no et deixa clar si és això o simplement amistat. Ho dic perquè de vegades en coses japoneses volen ser tan innocents que diuen m'agrada i és només com amic (típic shojo). Tot i això aquest cop he interpretat que era el cas de la tendència sexual però que només s'usa com a comodí per aclarir les coses entre els dos i seguir endavant. No sabem si un dels dos segueix a la friendzone o què, però en la meva ment amb el pas del temps pot ser que s'analitzin en el sentit més romàntic.\nResumint, crec que Glasslip era un projecte molt ambiciós, però en tretze capítols ha sortit una barreja de simbolismes que no acaben de quadrar, de línies argumentals que no acaben tenint tota la importàcia que haurien de tenir i van apareixent i desapareixent donant la impressió en tot moment que ni els mateixos creadors sabien cap a on acabaria anant la història. Definitivament crec que tota la premissa argumental al llarg de 13 capítols se'ls va de les mans totalment no arribant enlloc. Tot i això, considerant que potser aquesta ressenya ha estat molt llarga, sarcàstica i dura, com sempre us vull recordar que encara que hagi estat mal fet per a mi a vosaltres us pot agradar. Sinó sempre podeu escoltar Chopin pel vostre compte, que és l'únic que té de bo l'anime (d'acord, avui em sento malvada).\nEl millor: Chopin (ha, ha, pesada amb el tema), de tant en tant té escenes curioses\nEl pitjor: argument mal desenvolupat, volien una cosa profunda i no han aconseguit res excepte un producte mediocre.\nFins aquí el meu avorriment (a escoltar Chopin s'ha dit!, em podeu ignorar...)


▷ ⭐Definició de bugia⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de bugia\nDefinició de bugia\nA continuació pots trobar La definició i diversos exemples de com utilitzar la paraula bugia, en aquesta selecció de correccions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un context real aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí també pots veure la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple comprendre què significa bugia.\nAntiga unitat d’intensitat lluminosa, equivalent a la vintena part de la intensitat lluminosa emesa per un centímetre quadrat de platí a la temperatura de solidificació.\nElement dels motors d’encesa per guspira que en el moment oportú rep una tensió elèctrica molt alta i produeix l’encesa.\n¿Cóm es diu bugia en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice bujía en catalán?\nSi vols saber com s’escriu en espanyol bugia has de entendre que la seva traducció és bujía pots veure en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar bugia\nLa bugia ha de ser examinada periòdicament, […] segons el que indica la «Taula de manteniment» o bé quan el motor present errors.\nUna bugia que no funciona apropiadament […] pot reduir-li l’eficiència del combustible fins a un 30%.\nEn el sistema d’encesa hi ha alguna avaria, […] per exemple una bugia defectuosa.\nEl problema és conegut: el motor […] està calenta, el lloc de muntatge del […] endoll de la bugia d’encesa és de difícil accés i, cal canviar la bugia.\nL’espurna de la bugia provoca la inflamació […] de la barreja de combustible / aire i empeny el pistó amb molta força cap al fons del cilindre.\nPerquè el meu «bugia«, i no és ja pura claredat […] no és, però encara, simple ocultació.\nPer a motos lleugeres i altes prestacions també està disponible una versió d’alta […] compressió amb culata amb doble bugia.\nUna bugia no ajustada pot escalfar-[…] molt i causar avaries al motor.\nL’altre extrem de la bugia s’introdueix en […] la cambra de combustió.\nles bugies del cotxe.\nLa terra pot danyar el seu ATV si entra en […] la cavitat de la bugia en el cap del […] cilindre.\nUna bugia atapeïda de més, o amb les rosques […] creuades danyés les rosques d’alumini del cilindre del cap.\nUna bugia bruta o un injector espès […] o restringit pot reduir l’eficiència en un 30 per cent.\nSi s’està […] reutilitzant una bugia, premi amb un 1/8 – 1/4 de tornada després que la bugia ha comprimit la […] volandera.\nEn general no es necessiten cables d’ignició ja que la bobina es pot […] muntar directament sobre de la bugia.\nEl contacte de la bugia a la pipa està danyat.\nUna bugia bruta causa falles que […] gasta combustible.\n6.1. un embolcall […] al voltant de cada bugia evacuï qualsevol fuga […] de gas fora del circuit de l’aire de calefacció\nEls suports estan equipats amb […] adaptador per bugia filtrant, amb […] anell tòric d’obturació per a un muntatge fàcil i […] segur i per a ocupació de bugies filtrants d’ús en el mercat.\nSeient estanc pla s’anomena la modalitat en la qual una junta anul·lar exterior imperdible assumeix la […] funció estanqueizante en el cos de la bugia.\nS’han produït encesos per incandescència […] procedents d’una bugia sobreescalfada (veure […] també el capítol «3.2 Fusions en […] el cap del pistó i en el segment de foc al motor de gasolina », pàgina 16).\nL’única peça de desgast en el […] sistema Motronic és la bugia.\nPer tant era molt natural que es […] humanizara també una peça com la bugia.\nBugia d’encesa de gran durabilitat […] i alt rendiment per a un funcionament fiable\nNetejar la bugia i ajustar la distància entre elèctrodes o substituir-la per una de nova.\nAquesta bugia ofereix vuit possibles recorreguts de l’espurna, […] protecció òptima per a errors d’encesa.\nVisualització […] l’estat de la bugia d’encesa\nCom ella, el meu «bugia» oculta íntimament […] el que l’esborra.


És hora d’ampliar la base d’edat per a la detecció del VHC? | ASSCAT\nÉs hora d’ampliar la base d’edat per a la detecció del VHC?\n08/10/2018 | Articles, Notícies de premsa\nEn comparació amb el cribratge de cohort de naixement actualment recomanat, el cribratge universal únic pel virus de l’hepatitis C (VHC) per adults nord-americans seria molt rendible, el que donaria una despesa de 11.378 dòlars a l’any de vida ajustat per qualitat (AVAQ), van informar els investigadors.\nEls descobriments donen suport a l’ampliació de la cohort d’edat actual per a una detecció d’un sol cop a tots els adults nord-americans, van concloure Mark H. Eckman, MD, de la Universitat de Cincinnati, i els seus col·legues. “Una recomanació per a la prova del VHC de tots els adults donarà suport a la resposta nacional a l’epidèmia d’infecció pel VHC entre els joves als Estats Units”.\nCom es va senyalar a l’estudi online a Clinical Gastroenterology and Hepatology, la majoria (81%) dels residents dels EUA amb infecció crònica per VHC pertanyen a la cohort nascuda del 1945 al 1965, i els Centres pel Control i la Prevenció de Malalties, el Grup de Treball de Serveis Preventius dels EUA, l’Associació Nord-americana de l’Estudi de Malalties Hepàtiques i la Societat de Malalties Infeccioses d’Amèrica recomanen aquest grup d’edat. “No obstant, la incidència de VHC està augmentant entre les persones més joves a moltes parts del país, i es recomana el tractament per a tots els adults amb infecció per VHC”, van escriure els investigadors.\nEl seu estudi va tenir com a objectiu determinar la prevalença d’anticossos contra el VHC per sobre de la qual les proves úniques de detecció del VHC per a tots els adults nord-americans majors de 18 anys són rendibles. Utilitzant un model de transició de l’estat de Markov, l’equip va descobrir que una prevalença llindar d’anticossos contra el VHC per sobre del 0,07% en la població adulta en general fora de la cohort 1945-1965 costaria menús de 50.000 dòlars/AVAQ en comparació amb cap avaluació. Però en comparació amb les proves de cohort, el cribratge i el tractament universals costarien 11.378 dòlars per AVAQ guanyat.\nL’anàlisi es va basar en les despeses del sistema de salut amb dòlars nord-americans del 2017 i va tenir en compte els efectes de la fibrosi, la cirrosi, el carcinoma hepatocel·lular i el trasplantament hepàtic, així com l’impacte de l’excés de mortalitat, i també va tractar la qualitat de vida i el cost dels pacients amb el tractament amb antivirals d’acció directa. Els investigadors van calcular una edat mitjana de 40,85 per a la cohort de base àmplia enfront als 61,85 anys per a la cohort de naixement referent.\nQuan se li va preguntar per la seva perspectiva, Jagpreet Chhatwal, PhD, de l’Escola de Medicina de Harvard, que no va participar a l’estudi, va dir que “proporciona l’evidència necessària per actualitzar les pautes de detecció del VHC als Estats Units”.\n“Les pautes de detecció actuals són anteriors a la disponibilitat d’antivirals d’acció directa tots els orals, ara l’estàndard actual d’atenció. Aquest estudi mostra que el cribratge universal d’un sol cop reduirà encara més la càrrega associada al VHC, serà rendible i portarà resultats. Estem més a prop de l’objectiu de l’eliminació del VHC pel 2030”.\nEs necessiten recomanacions més àmplies, ja que la incidència de la infecció aguda pel VHC va augmentar gairebé tres cops en el període 2010-2015, un augment associat amb l’ús més estès de drogues injectables i va ser més pronunciada en persones menors de 40 anys. A més, la nova generació de règims orals d’acció directa.\nEls autors van observar que la prevalença estimada de VHC en la cohort de 1945-1965 és del 2.6% i del 1,0% en la població general, mentre que la prevalença calculada en adults fora de la cohort de 1945-1965 és del 0.29%. “La nostra estimació de la prevalença de la positivitat d’anticossos contra el VHC en adults que no formen part de la cohort d’adults nascuts entre el 1945 i el 1965 és probablement baixa, ja que es basa en estimacions prèvies al pronunciat augment en nous casos d’infecció per VHC associada amb l’epidèmia d’opiacis”, van escriure.\nUna altra anàlisi recent també va trobar que una estratègia estesa per edat de les proves úniques de tots els adults majors de 18 anys és rendible amb 28.000 dòlars/AVAQ versus avaluació basada en la cohort de naixements. Aquests autors van notar que el cribratge selectiu no és rendible en subgrups de molt baix risc, com dones caucàsiques de 20 a 59 anys amb cap o només una parella sexual de per vida i sense antecedents de consum de drogues o altres factors de risc de VHC, així com caucàsics majors de 60 anys sense antecedents de transfusions de sang abans del 1992 i sense altres factors de risc de VHC, no basats en interferó, amb menys efectes secundaris i cursos de tractament més curts, ha alterat la discussió sobre el cribratge.\nOn estan els nens amb hepatitis C en les polítique...\nNou full informatiu sobre les hepatitis víriques p...


Pregó 13 de juliol de 2021\nDegut al recent increment de casos de Covid 19 a la nostra comarca, tornem a demanar precaució: Distància, mans i mascareta. Gràcies.\nComencen les Rebaixes d´Estiu a Maite Moda i Complements. Hi trobareu tots els productes de temporada a preus increibles\nEn la secció de roba hi trobareu .\n----- samarretes a partir de 9€\n------ Banyadors i Bikinis\n------XANCLES DE PISCINA HOME I DONA\nI tambe Bolsos apartir de 9,95 €\nI Bijuteria a 5€\nUs esperem com sempre a Maite Moda I Complements\nL'Associació Amics de Vilars us informa que el 7 d'agost es celebrarà un any més, la Nit de Foc a la Fortalesa.\nPer aquest motiu, fem una crida a tots els botiguers i artesans que vulguin posar una parada, demanem que ho comuniquin el més aviat possible. Podeu posar-vos en contacte amb l'Ajuntament, deixant les vostres dades i telèfon i us trucarem. També podeu contactar al 680 96 07 11.\nS'han perdut unes ulleres de sol graduades marca RayBan de color marró a la zona de les piscines.\nSi algú les ha trobat, sisplau truqueu al telèfon 653 24 41 45.


Falcon & Firkin publica el seu nou disc ‘Brisa de mar’\nLa banda bagenca anuncia l'arribada del seu nové disc d'estudi, que ja ha vist la llum sota el segell de Cases de la Música\nFalcon & Firkin publica el seu nou disc ‘Brisa de mar’. En aquesta ocasió el grup del Bages aposta per aires més mediterranis, de manera intencionadament conceptual, dotant les cançons d’un so fresc amb la presència d’instruments acústics que predominen per sobre de les guitarres distorsionades dels discos anteriors de la banda. Les històries de les cançons segueixen un mateix fil conductor, el mar i el seu entorn. . Parlen de platja, d’estius tranquils en família i del repòs de la vida frenètica del dia a dia que ens absorbeix. Històries d’amor curtes que transmeten la calma del mar i la brisa de les onades quan les sents a prop.\nLa portada parteix d’una fotografia feta a la Platja de l’Estanyol, un racó idíl·lic de Sitges i molt especial per a Jordi López, el cantant de Falcon & Firkin. El manresà acostuma a estiuejar en aquesta població i a escapar-s’hi sovint per a composar. De fet, la majoria de les cançons del disc han estat escrites a Sitges i fins i tot, aquest ha estat el títol del segon single del disc, el seu particular homenatge a la vila del Garraf.\nEl disc compta amb les col·laboracions d'artistes destacats com Pep Sala, Cesk Freixas, Natxo Tarrés, Pemi Rovirosa, Dani Flaco, Joan Masdéu, Ferran Gallart, Albert Palomar, Xavier Serrano, Jordi Ribot, Antonio El Remendao, Jos Racero i David Sais. Brisa de mar ha estat enregistrat a SIA STUDIO del Pont de Vilomara i una vegada més sota la producció artística de Jordi Armengol, productor habitual del grup.


DIUMENGE XVIII DURANT L'ANY - CICLE B + COMENTARI - Parroquies de Viladecans\nDIUMENGE XVIII DURANT L’ANY – CICLE B + COMENTARI\nInici » DIUMENGE XVIII DURANT L’ANY – CICLE B + COMENTARI\nLectura de l’evangeli segons sant Joan 6,24-35\nEn aquell temps, quan la gent veié que Jesús no era allà i els seus deixebles tampoc, pujà a les barques i anà a buscar Jesús a Cafar-Naüm. Quan el trobaren, estranyats que fos a l’altra riba, li preguntaren: «Mestre, quan hi heu vingut, aquí?»\nJesús els respongué: «Us ho dic amb tota veritat: Vosaltres no em busqueu pels senyals prodigiosos que heu vist, sinó perquè heu menjat tant de pa com heu volgut.\nNo heu de treballar per un menjar que es fa malbé, sinó pel menjar que es conserva sempre i dóna la vida eterna. Aquest menjar us el donarà el Fill de l’home: ell és el qui Déu, el Pare, ha marcat amb el seu segell personal.»\nElls li preguntaren: «Què hem de fer per obrar com Déu vol?» Jesús els respongué: «L’obra que Déu vol és que cregueu en aquell que ell ha enviat.» Li contestaren: «Quin senyal visible ens podeu donar, que ens convenci? Quines obres feu?\nEls nostres pares van menjar el mannà en el desert, tal com diu l’Escriptura: “Els donà el seu blat celestial.”» Jesús els respongué: «Moisès no us va donar pas el blat celestial, però el meu Pare sí que us dóna el pa que és realment del cel, perquè el pa de Déu és el que baixa del cel per donar vida al món.»\nLi diuen: «Senyor, doneu-nos sempre aquest pa.» Jesús els diu: «Jo sóc el pa que dóna la vida: els qui vénen a mi no passaran fam, els qui creuen en mi no tindran mai set.»\nDurant uns diumenges anem a escoltar el capítol 6 de l’evangeli de sant Joan que es, sobre tot, una profunda reflexió sobre l’Eucaristia.\nDesprés de l’escena de la multiplicació dels pans i els peixos, Jesús es proposa com a pa de vida, i afirma que qui vingui a mi no passarà fam i qui creu en mi no tindrà mai set.\nAvui a la nostra societat hi ha moltes persones que passen fam i set, i no només materials, sinó també més profundes i interiors, perquè anhelen ajuda, companyia, solidaritat i afecte…\nJoan evangelista presenta a Jesús com a pa, aigua i llum, els tres dons més importants que va rebre el poble d’Israel per no perdre’s al desert. Són els dons que necessitem també els cristians en el nostre pas pel món…Valorem l’Eucaristia.\nDIUMENGE XVIII DURANT L’ANY – CICLE B + COMENTARI2021-07-312021-07-29https://parroquiesdeviladecans.cat/wp-content/uploads/2018/07/logo-parroquies-de-viladecans-sant-climent-llobregat-01.pngParroquies de Viladecanshttps://parroquiesdeviladecans.cat/wp-content/uploads/2021/07/18-diumenge.jpg200px200px


Ainhoa Muñoz – Badalonès Report\nAinhoa Muñoz has 2 articles published.\nHola, em dic Ainhoa Muñoz, tinc 13 anys i faig 2n d’ESO al col·legi Badalonès. En el meu temps lliure m’agrada estar amb els meus amics i amb la família, també m’agrada molt ballar i fer acrobàcies. Sóc molt tímida i treballadora.\nPosted on 13 Juny, 2020 14 Juliol, 2020 a Actualitat/Vida Per Ainhoa Muñoz\nEls alumnes d’ESO del Badalonès presenten el Treball de Síntesi\nHan preparat els projectes durant la setmana del 2 de juny i han estat centrats, com no podia ser d’una altra manera, en el coronavirus El passat dimarts 2 de juny, els alumnes de 1r, 2n i 3r d’ESO van començar a treballar en grups utilitzant mètodes com la videoconferència per a poder fer el… Llegir més\nPosted on 26 Maig, 2020 14 Juliol, 2020 a Persones Extraordinàries/Talents Ocults Per Ainhoa Muñoz\nEntrevistem a una de les millors veus del Col·legi Badalonès La Marta Pérez és una alumna de 4t d’ESO del Col·legi Badalonès, que té una gran passió per cantar. Li hem fet unes preguntes sobre ella i la música. Badalonès Report: Com et vas adonar de que t’agradava cantar? Marta Pérez: Jo ja cantava des… Llegir més


Lo Pebrat obert perquè es pugui veure la pasta tova i cremosa la foto està feta per mi a casa\nUn formatge estacional, de temporada del febrer al novembre, artesà fet amb la llet crua de les cabres del seu propi ramat, de quallada àcida, pasta tova, cremós, fet a mà i que va evolucionant. 4 dies a l'obrador i 8 setmanes de maduració, en peces entre 250 gr. a 300 gr. Té forma de piràmide trencada i embolcallada amb un pols de pebre negre. És un formatge estacional elaborat amb la llet de les seves cabres, totes han tingut i tenen un nom: La Zappa, la Pedra, la Rigla, la Salòria, la Manyaga, la Cascabell, la Lluna, la Framboisa. Les cabres cada dia surten a pasturar acompanyades del pastor, cada dia, també s'han de munyir, dues vegades al dia. Després el formatger amb les seves mans elaborarà, el salarà i el mimarà, reposarà a la cava i el líquid es convertirà en sòlid. En algun moment del dia, el formatger pensarà en tota la feina, en la neu i els dies, en el treball que fan els bacteris i els fongs, en quin color prendrà i, quan algú de lluny els encomani un formatge i arribi a un altre lloc, pensarà que un tros dels Pirineus ha arribat a ciutat.\nDe la mateixa formatgeria vaig escriure un dels primers posts del blog que podeu veure aquí . També, hi ha un llibre que varen escriure la fundadora de la formatgeria, l'Eulàlia Torras i el xef de Ca l'Amador a Josa de Cadí fill de la Mercè i en Raúl, Roger Alcaraz .\nDes de fa poc la Mercè i en Raúl han realitzat el seu somni obrir un altra formatgeria a Josa de Cadí on podeu trobar també tots els seus formatges i els nous iogurts que vaig tastar aquest estiu. Sumar, sumar.\nCa L'Amador, el restaurant del xef Diego Alías amb té 3 posts al blog i en diferents estacions de l'any\nI des d'abril 2018 les cabretes del Serrat Gros tenen un conte i un post en el blog


Un penal dubtós aparta l'Horitzó Can Mir de la victòria contra el Montcada - Diari de Rubí\nL’Horitzó Can Mir i el Montcada B van empatar en la darrera jornada de la Weleague7, un partit que no va deixar satisfets cap dels dos equips. Tots dos conjunts van merèixer la victòria: el Montcada pel seu bon joc combinatiu i l’Horitzó Can Mir per la seva empenta i perquè sempre va creure que podia guanyar el partit.\nTot i això, unes mans que l’àrbitre va veure dins de l’àrea tot i estar situat molt lluny de l’acció va servir perquè el Montcada empatés el partit quan faltaven tres minuts pel final, quan els locals anaven guanyant el partit.\nEl joc va tenir moltes alternatives, ja que en el primer quart es va avançar el Montcada, però en el segon, que va acabar amb empat a dos gols, els de Rubí van saber remuntar amb dos gols, un de Juan Girón i un altre magnífica de Jesús Ramos.\nEn el tercer període, un contraatac ben culminat per Santi Marín va donar avantatge als locals, que es va ampliar quan el mateix jugador va aconseguir el 4-2. Amb aquest marcador, el partit semblava sentenciat, però dues errades defensives van permetre empatar a quatre a l’equip de Montcada i Reixac. Al final del partit, una bona jugada de Rubén Martín per la banda esquerra va tornar a posar per davant l’equip local, fins que el gol de penal dels visitants va suposar l’empat.\nPer l’Horitzó Can Mir van jugar Sergio González, Juan Girón (1), José Luis Girón, Rubén Martín (1), Jesús Ramos (1), Ayoub El Kassah, Santi Marín (2), Xavier López, Manel Pellegero, José Manuel Maria i Armand Conejero.


Per Nadal llibres per als joves - acicastello\nDijous, 6.12.2007 00:00h\nPer Nadal llibres per als joves\nRoger lo Pelat, el nou llibre de Gemma Pasqual i Escrivà\nEl Roger és un crack jugant a bàsquet; li agrada sortir i passar-s’ho bé amb els amics i les amigues. Però un dia descobreix que alguna cosa estranya li xucla tota l’energia. S’està tot el dia escarxofat al sofà, ja no va amb bicicleta ni encistella cap pilota. Alguna cosa li passa.\nPer tal d’esbrinar aquest misteri, va de metge en metge, fins que, finalment, li diagnostiquen una malaltia que té un nom ben estrany: Hodgkin. Unes cèl·lules dolentes han envaït el seu cos i les ha de combatre. Ha de preparar l’estratègia i ha de lluitar-hi en contra amb saviesa i seguretat. és un cavaller disposat per a la guerra, i per això emularà el seu heroi, el Tirant lo Blanc.\nLa batalla serà dura, però ell no estarà sol; en aquesta cavalleria l’acompanyaran el Carles, el seu millor amic, i l’Ona, la seva Carmesina.\nConvertit en el valerós i intrèpid cavaller Roger lo Pelat, passarà per moments molt durs, perdrà tots els cabells, però gaudirà també de moments molt bons, en els quals hi haurà amistat, aventures i amor.\nNascuda a Almoines (la Safor) l’any 1967, viu a València des que tenia catorze anys. Ha guanyat tres vegades el premi Samaruc de Literatura Juvenil (els anys 2002, 2003 i 2005) i ha estat guardonada amb el premi Jaume I de Crevillent (2003) per la seva contribución al desenvolupament de la literatura juvenil al País Valencià. L’any 2005 publicà a Editorial Barcanova la novel·la Quan deixàvem de ser infants.


Un informe de la UV assenyala la proximitat al centre com a principal raó d’elecció\nLa principal raó de les famílies per a triar un centre escolar o un altre a València és la proximitat al domicili, segons detalla l’II Informe sobre la situació del Sistema Educatiu en la Ciutat de València de la Universitat de València (UV). Tant en el curs 2014/2015 en el qual estava implantat el sistema de ‘districte únic’ que vol recuperar Isabel Bonig, com en el de 2018/2019 que “s’assignen punts per domicili familiar en el mateix districte que el centre o confrontant”, entorn del 65% de les sol·licituds es van fer en centres situats en el mateix districte que el domicili.\nSegons els autors de l’informe, “al voltant del 10% de les famílies han sol·licitat plaça” en districtes allunyats del domicili familiar, tant en 2014 com en 2018, per la qual cosa “no es pot afirmar que les famílies de València estigueren desitjant eliminar el criteri de proximitat, perquè no es registren variacions significatives“.\nBonig, la candidata del PPCV a la presidència de la Generalitat, ha assegurat en diverses ocasions que promourà “el dret dels pares” per a tindre “llibertat d’elecció” en triar un centre públic. Alguna cosa que la candidata tradueix en el ‘districte únic’. No obstant això, el sistema de puntuació per proximitat que s’utilitza ara és el mateix que va usar el PP fins a canviar-lo per al curs 2014/2015, el qual s’ha demostrat ineficaç. Com recull l’estudi, les famílies poden triar qualsevol centre: “L’ordenament jurídic vigent no obliga a escolaritzar a l’alumnat en cap municipi, zona o centre escolar particular”.\n“El districte únic segrega”\n“Podem afirmar rotundament que la zonificació única per a la ciutat de València és inadequada per a garantir l’accés equitatiu a l’educació”, detalla l’informe en les seues conclusions. Assenyala que, no obstant això, una política de zonificació “sense accions específiques que compenses els efectes de la segregació residencial” tampoc aporta solució.\nLa segregació escolar, és a dir, la diferenciació de “els perfils socials de l’alumnat” en la xarxa educativa, condueix a una diferenciació entre l’alumnat dels diferents centres; centres de pobres o de rics, per exemple. És un fenomen que “compromet la funció d’igualtat d’oportunitats“, assegura l’informe. L’índex de segregació en la Comunitat Valenciana és del 0,22. Això vol dir, com exemplifiquen en l’informe, seria necessari canviar un 22% de l’alumnat més vulnerable a altres centres.\nSegons l’informe, potenciar la llibertat total -sense un sistema de baremació o punts- en l’elecció del centre, promou mecanismes de “quasi-mercat”, la qual cosa potencia que les rendes altes es concentren en centres de “prestigi” o més elitistes, accentuant la segregació social. Una cosa relacionada també amb un altre aspecte de l’informe; les possibles “irregularitats” en l’admissió en els centres concertats, perquè en aquests s’admeten més alumnes de famílies amb renda baixa que en els públics.\nObligatorietat de l’informe\nAquest és el segon informe realitzat per la UV per encàrrec de la Regidoria d’Educació, Joventut i Esports, que encapçala María Oliver (València en Comú). Precisament pel conveni signat amb la Universitat per a la realització d’aquests informes, l’assessor del PP Luis Salom, que acumula causes arxivades contra el Govern de la Nau, va denunciar a la regidora. Segons Salom es va encarregar “a dit”, mentre que Oliver va assegurar que havia passat els filtres de l’Ajuntament per a això.\nAssenyalen des de la formació que, a més, l’elaboració d’aquests informes són obligatoris: “Els informes del sistema educatiu de la ciutat de 2018 i 2019 són els primers que s’han realitzat. Els governs del PP mai van elaborar cap malgrat l’obligació marcada pel reglament del Consell Escolar Municipal”. El PP de Barberá, en 24 anys de govern, no va realitzar cap informe.\nEl treball conclou, sobre la ‘zonificació’, que “la proximitat del centre escolar al domicili és el principal mecanisme per a garantir la llibertat d’elecció”, per la qual cosa les accions han d’anar encaminades a augmentar l’oferta de centres en els districtes.


Segona ronda. XXXVI Open de Martorell – Club d'Escacs Cervelló\nJa hem jugat la segona ronda del XXXVI Open de Martorell.\nEn el grup C, Manel D. va jugar contra Julian Enrique Castellanos Crespo amb un elo català de 1728 del Club Castellbisbal. En una partida igualada, el nostre jugador després de molts canvis de peces, estava convençut que podia guanyar el peó de a però no va ser possible i aquest peó recolzat pel rei contrari va obligar al nostre company a cedir la partida.\nJosep va jugar contra Alex Poyan Cobelli amb un elo català de 1769 del Club Palleja. El nostre company va aconseguir un peó passat que gràcies al suport de les torres i la parella d'alfils li va donar la partida.\nAntonio va juga contra Alexandre Cutura Sole amb un elo català de 1769 del Club Terrassa. Després d'una bona apertura, el nostre jugador va cometre algunes imprecisions en la transició del joc mig al final que va provocar la perduda de la partida.\nEl nostre jove jugador Diego li va tocar jugar amb Luis Febrero Perez amb un elo català de 1758 del Club Comtal. El nostre jugador en una posició favorable on guanyava peça neta, va veure possibilitat de guanyar 2 peces. Al final no va calcular la resposta del contrari i no va agafar la peça d'avantatge. Després de canviar les peces va quedar amb un peó de menys i amb alfil de color contrari al del seu contrincant. Una posició que a priori són taules però després d'algunes imprecisions per part del nostre jugador va cedir la partida.\nEn el grup B, Manel A. va jugar contra Adria Ruiz Soria Sub-16 amb un elo català de 1928 del Gran Penya Vilanova. El nostre jugador després d'una apertura molt irregular va quedar en una posició molt dolenta. Amb enrocs contraris, el contrari va fer un atac amb peons, cavall, dama i torre que va ser impossible de parar.\nEn el grup tenim a la nostra jugadora Conxita que jugava contra el Mestre Català Miquel Castells Briones amb un elo català de 2161 del Sant Boi. Conxita va jugar amb blanques, la partida va començar amb una Defensa Siciliana. Conxita va respondre amb 2. g3 per evitar línies molt conegudes pel rival. Després d'un mig joc complex, la nostra jugadora va perdre un peó que va recuperar jugades més tard on va tractar de canviar peces per espolsar-se la pressió i per ariibar a un final igualat El seu rival no vol taules i forçant, va deixar que Conxita arribi amb un peó a sèptima fila, amb una coronació imparable. Conxita s'emporta el punt davant de Mestre català. Moltes felicitats per la bona partida.\nclubescacs 24 setembre 2018 Open, Opens Sense comentaris\n← Problema 2\nTercera ronda. XXXVI Open de Martorell →


Reprovar la Gürtel és una obligació — Pagina 66, Noticias de Alcoy y de El Comtat\nArticle d'opinió d'Estefanía Blanes, portaveu de Guanyar Alcoi.\nImagineu-vos el Teatre Calderón ple, per cert, eixe teatre que va reformar Ortiz amb sobrecostos per valor de 4 milions d'euros durant el Govern del PP de Sedano dels quals, 2 d'eixos milions pagats de forma irregular. Imagineu-vos, a més, damunt de l'escenari a Federico Trillo, Francisco Camps, Miguel Peralta, Joaquin Ripoll i Jorge Sedano triunfals i sent vitorejats per centenars de fidels del PP.\nDoncs aquest acte va ser real, es va celebrar el 5 de març de 2008, quan les trames corruptes de la Gürtel, Brugal, Taula i les que no sabem, campaven a plaer.\nAquest acte va tindre un cost de 5.067 euros i va ser pagat per Enrique Ortiz, entre altres empresaris. Un Enrique Ortiz que anys abans, com he mencionat, reformava un Teatre Calderón pressupostat en 8 milions d'euros i que finalment va costar 12. Dels quals d’aquests 4 milions d'euros en sobrecostos, 2 es van pagar irregularment, i almenys 1,2 van ser justificats per Ortiz mitjançant factures falses o duplicades.\nEl modus operandi del finançament il·legal del PP i de la seua caixa B per pagar actes i enriquir-se de forma il·lícita l'explicava molt bé Enrique Ortiz en les seues declaracions en seu judicial: o bé mitjançant la connivència dels tècnics en les valoracions subjectives que unflaven la seua puntuació; o amb baixes temeràries les quals després se suplien amb sobrecostos i revisions de preus.\nOrtiz que, precisament no és un exemple d'honradesa, no sols va intervindre al Calderón. Entre altres tenia preparat un bon negoci amb la construcció del Bulevard, pel qual l'Ajuntament d'Alcoi pagaria a un dels grups empresarials d'Enrique Ortiz milió i mig d'euros anuals fins més enllà de 2.030, pels més de 27 M d'euros d'obra i manteniment del projecte. De fet, en unes escoltes policials del cas Brugal entre José Cortina i Enrique Ortiz el primer assegurava que "si está claro que te lo van a hacer a medida [el projecte del Bulevard]" i Ortiz responia: "Hombre, si lo voy a hacer yo".\nAixí se les manejava Ortiz a l'Alcoi de Sedano. Per cert, un projecte el qual estava considerat pels tècnics de l'Ajuntament "inviable actualmente desde el punto de vista económico y presupuestario tal y como se encuentra planteado el proyecto" i que es va aprovar a poc més d'un mes de les eleccions municipals per a deixar-ho tot ‘atado y bien atado’.\nTot molt normal i correcte. Com a resposta d'aquestes realitats que a tots ens caldria recordar, Sedano em demana que explique la compra del xalet d'Iglesias i Montero. La veritat és que fa llàstima pensar que vulga desviar l'atenció de la seua nefasta gestió de forma tan infantil. De la mateixa manera se li podria preguntar sobre la situació jurídica del seu líder polític Eduardo Zaplana al que, per cert, sí que coneixia i tenia en alta consideració.\nÉs normal que des de Guanyar Alcoi i molts veïns i veïnes de la ciutat ens preguntem en quin moment el PP alcoià i Jorge Sedano han defensat els interessos d’aquest municipi, a pesar que es farten de repetir que el més important per a ells és Alcoi.\nÉs normal i totalment comprensible que la gent pense que els membres del PP d'Alcoi que ostentaven càrrecs orgànics i polítics durant el 2008 han de ser reprovats per l'Ajuntament, perquè per desídia, omissió o connivència són responsables de portar la Gürtel a Alcoi. És normal que la població d'Alcoi exigisca la màxima netedat en les Institucions i, els senyors del PP, van accedir a elles dopats, utilitzant les donacions il·legals d'Enrique Ortiz i cia que obtenien mitjançant contractes públics com poguera ser el Teatre Calderón d'Alcoi o qualsevol altre.\nÉs més, no sols és normal, també és digne.\nEls alcoians i alcoianes vam dir no a les polítiques municipals del PP en 2011 quan a la resta de ciutats aquest partit arrasava. Sols cal veure la devastació de Serelles i els 1,4 milions d'euros que hem hagut de pagar per aquella irresponsabilitat urbanística en la qual a més es va jugar amb les famílies que van comprar aquelles cases i que han deixat d'invertir-se en qüestions necessàries.\nPer tant, és normal, digne i una obligació ètica que des de Guanyar Alcoi demanem al Ple municipal del pròxim dilluns que es reproven a les persones que van participar d'aquest engany i que, d'una vegada, fem una aposta de futur per la ciutat d'Alcoi. Una ciutat que rebutja la corrupció en totes les seues formes i que no tolera més enganys i mentides dels 'grans gestors' que van deixar la ciutat en 2011 amb un forat de més de 4,5 milions d'euros.


Cap als inicis de l'any 2014 un grup de professionals de la base SEM de Blanes, vam decidir posar fil a l'agulla per fer realitat un vell somni.\nA la nostra pràctica assistencial, moltes vegades, havíem pensat: "...quina llàstima... si algú li hagués fet Reanimació CardioPulmonar (RCP), potser s'hauria salvat." I moltes vegades els familiars dels pacients ens havien preguntat: "Vostè creu que jo hauria pogut fer alguna cosa més?" i, amb el cor en un puny, la resposta ha estat sempre la mateixa: "Doncs no, vostè ha fet tot el que ha pogut i sabut." sense dir cap mentida. Però, a vegades, pensant "si la gent sabés fer RCP... si algú n'hi ensenyés... això hauria de ser part del contingut curricular a l'escola...". I llavors ens vam plantejar " I si ho fem? I si anem a les escoles a ensenyar als nens com es pot salvar la vida d'algú que pateix una mort sobtada? Després de tot som professionals d'això. Salvar vides és la nostra feina, és el que millor sabem fer."\nI així va començar tot!!!\nVam crear l'Associació RCP a l'Escola, un programa i un material propi, per tal de desenvolupar els continguts dels protocols de suport vital bàsic (SVB) i RCP, adaptant-los a les diferents edats dels nens.\nVam aconseguir el suport de l'Ajuntament de Blanes i de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva. El grup va anar creixent i molta gent s'ha anat sumant a la iniciativa, algunes persones treballen activament i d'altres en són socis col·laboradors per tal de donar suport econòmic a l'associació que, com a entitat sense ànim de lucre, només rep les quotes dels socis, donacions voluntàries i subvencions.\nRespecte per la vida\nRespectem la vida i per això ho fem tot per preservar-la amb igualtat d'oportunitats per a tothom. Defensar-la i protegir-la és a la nostra essència com a treballadors de la salut. Fer RCP és una part molt important de la nostra feina. Però quan algú fa RCP a una persona que no coneix, només perquè la seva vida està en risc, està fent un acte solidari i generós, està exercint un acte de valor, superant les seves pròpies pors per ajudar algú, sense cap interès personal; potser perquè comprèn que ens pot passar a tots, i a tots ens agradaria tenir a prop algú que ens ajudés i ens donés una possibilitat de sobreviure.\nCOMISSIÓ DIRECTIVA (2015-2017):\nVicepresident: Josep Salmoral\nSecretària: Elisenda Puigblanqué\nVocals: Montse Menacho, Èdgar Felip, Carmen Pérez, Raquel Salinero i Jèssica Lacueva.


De Grècia a Barcelona, entre la fe i la desconfiança | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nDe Grècia a Barcelona, entre la fe i la desconfiança\nMembres de la comunitat grega creuen que Syriza podria cometre els mateixos errors que els antics partits governants\n25 GEN 2015 - 23:18\tCET\nGrecs residents a Barcelona fent el seguiment de la nit electoral. ALBERT GARCIA\nSet de la tarda al cafè Itaka de l’avinguda de Pujades, prop del Parc de la Ciutadella. Alguns membres de la comunitat grega de Barcelona han decidit reunir-se per prendre un cafè, parlar i, naturalment, seguir les eleccions al parlament hel·lè. El local, un petit establiment amb cinc taules i un banc de fusta, de parets blanques i verdes, es va omplint de joves vestits amb jerseis de colors de tardor. El morat, el gris o el marró son els pigments més habituals. Un d’ells és Konstantina Gavala, que fa sis que viu a Barcelona.\nGavala, de 37 anys, parla animada amb els seus companys, mentre es pren una cervesa. En canvi, les seves sensacions respecte a Syriza oscil·len entre l’esperança i la desconfiança. “Jo sempre he estat amb grups d’esquerres a Grècia, i conec persones que han fet coses per la gent, però últimament Syriza està fent el que feia el partit socialista. Recórrer als populismes [i al clientelisme]”. A tall d’exemple, assegura que un funcionari va oferir a un amic del seu germà solucionar-li un problema amb els fons europeus per a petites empreses, a canvi d’un suborn.\nLa majoria de la gent et diu que no té diners. El grec mitjà està deprimit\nEl sistema electoral hel·lè no permet votar ni a les ambaixades ni per correu, com sí que es fa en altres països. Tot això, Gavala té clar que el seu vot seria per Syriza. “Ara mateix, aquesta és la meva opció, perquè no existeix cap altra cosa”, sosté Gavala, originària de l’illa d’Anafi. En qualsevol cas, les altres opcions són encara pitjors. “To Potami no té cap programa! Ells demanen que votis per ells, i al dia següent ja et diran què faran”, assegura sarcàstica. “És molt convenient que hagin sortit ells justament ara [poc abans de les eleccions]. No hi confio”, afegeix. D’Alba Daurada, la formació d’inspiració neonazi que té els seus líders a la presó, ni parlar-ne.\nA les vuit del vespre ha arribat una banda de músics, que es disposen a tocar, com cada diumenge, cançons d’estil rebetiko –música grega tradicional, originària de la dècada de 1920-. Ianis Papaionannóu és un d’ells. Porta un ud, un llaüt africà. Tot i que acostuma a no votar perquè desconfia d’un sistema en què els ciutadans “només escullen representants cada quatre anys”, admet que també s’hauria inclinat per Syriza. Però apunta que la societat grega necessita anar més enllà de la contesa electoral. “El canvi ha de ser personal. Si no ens impliquem més en la manera com es fa la política, el més probable és que ens estafin”.\nTotes les notícies de les eleccions gregues\nPapaionannóu, de 35 anys, en fa deu que va arribar a Catalunya per estudiar un màster de Belles Arts a la Universitat de Barcelona. Des que va acabar la seva formació, va de cafè en cafè, de concert en concert. Aquest músic afegeix que el canvi ha d’anar més enllà d’una ciutadania exigent. “Els anys 80 i 90, quan governava el Pasok i els diners sobraven, la gent comprava cases sense cap problema. I el clientelisme era habitual. Aquests anys no tornaran, i això la gent ho ha de saber”, assegura. Com a exemple, menciona que els seus pares van comprar una casa en un barri benestant de Tessalònica. “Només van necessitar quatre anys per pagar-la”, recorda.\nEn aquests anys de crisi i retallades, l’ànim a Grècia ha passat de l’eufòria dels dies d’abundància a la depressió. O això és el que recorda Gavala. “Vaig ser a Grècia al setembre. La majoria de la gent et diu que no té diners, que la seguretat social no li cobreix la sanitat, o que han de buscar diners com sigui. El grec mitjà se sent deprimit”, sentència.\nSi no ens impliquem en la política, el més probable és que ens estafin\nSouzana, de 29 anys, té bastant clar que és així. “Abans cobrava 1.200 euros, i ara només 500. I ara he d’anar encadenant els contractes que m’ofereix el govern, que com a màxim duren sis o vuit mesos”, explica aquesta terapeuta ocupacional, que ha decidit passar uns dies a Barcelona. Al fons, la remor de la conversa i la música rebetiko omplen el local. Alguns dels assistents comencen a ballar al ritme de la melodia.\nGrècia continuarà a la Unió Europea després de les eleccions, tot i la crisi? Souzana, una terapeuta dedicada a l’atenció de persones amb problemes psicològics, ho veu bastant segur. “Has vist algun país que hagi hagut de marxar de l’euro?”, respon amb un somriure. El que sí que té clar és que Syriza difícilment podrà portar a terme tot el seu programa electoral. Sobretot, veu difícil que puguin reduir el deute públic que, ara per ara, escanya les finances del govern grec. “És difícil que hi puguin fer gaire cosa, perquè per començar no compten amb ingressos públics”, assegura, alhora que apunta que Nova Democràcia ja va intentar redreçar l’estat de les finances gregues, sense resultat.\nA les deu de la nit, Souzana comenta amb els seus companys els últims resultats. Les enquestes apunten que Syriza és el guanyador de la contesa electoral, però no queda clar si obtindrà la majoria absoluta necessària per governar. De moment, amb el 50% dels vots escrutats, els resultats mostren que es quedaria a les portes de la majoria absoluta, amb 148 diputats. “Haurà de compartir el govern”, afirma un dels seus acompanyants. Una taula més enllà, un noi opina que caldrà esperar a l’endemà per saber el resultat. La incertesa domina l’ambient. Amb quin partit podria governar Syriza, si no assoleix la majoria absoluta? “Potser amb els comunistes de KKE. Són els únics que són prou a prop dels seus plantejaments, i els últims dies deien que podrien acceptar un pacte”, afegeix, esperançada, Souzana.


Daisy Homestay Dalat Vietnam - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n12 Khu Doi Tra, Ward 8, Centre de Dalat, Dalat, Vietnam\nExcel·lent ubicació - a 790 metres del centre\nClub de Golf Palau Dalat260 m\nUniversitat Dalat360 m\nEstàtua del Buda Daurat540 m\nClub de Golf Dalat1 km\nDalat Countryside Tour - Day Tours1,01 km\nGrand Lycee Yersin (Universitat de Dalat)1,08 km\nSivananda Yoga Vedanta Center Dalat1,09 km\nPagoda Linh Son1,12 km\nDalat Cultural Exchange Center1,29 km\nLlac Xuan Huong1,55 km\nMés informació sobre Daisy Homestay\nBen situat a la l'oci familiar, les escapades romàntiques, els paisatges area de Dalat ciutat, Daisy Homestay us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Daisy Homestay, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, karaoke, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Daisy Homestay és una selecció idònia per a la vostra estada a Dalat.\nLlac Xuan Huong - 1,55 km\nMercat de Dalat - 1,61 km\nPalau d'Estiu de Bao Dai - 3,23 km\nCascada Datanla - 5,94 km\nLang Biang Peak - 10,37 km\nCascada de l'Elefant - 18,91 km\nClub de Golf Palau Dalat - 260 m\nUniversitat Dalat - 360 m\nEstàtua del Buda Daurat - 540 m\nClub de Golf Dalat - 1 km\nGrand Lycee Yersin (Universitat de Dalat) - 1,08 km\nComentaris de Booking.com (76)Comentaris d'Agoda (10)\nEstació de ferrocarril de Da Lat es troba a menys de 1.6 km


Història i Fotografia : Raval! - MATERIA bcn\nRutes de fotografia i història\nVisites guiades a museus\nCursos per a centres cívics\nInici » Blog » Història i Fotografia : Raval!\nHistòria i Fotografia : Raval!\nPer aquest dissabte vinent us proposem descobrir el barri del Raval!\nEl Raval és un barri de Barcelona amb molta història. En aquesta ruta us descobrirem els seus secrets, caminarem pels seus carrers, les seves places, les petites esglésies i descobrirem els seus racons amb encant, amb la companyia de la vostra càmera fotogràfica.\nDes de Materia bcn amb col.laboració amb Mònica Viamonte hem dissenyat per vosaltres una ruta entorn de 3 hores, on la història i la fotografia s’entrellacen intentant capturar l’essencia del barri i escapar de les tradicionals rutes més turístiques.\nPassejarem càmera en mà per un barri on podrem veure els contrastos entre la Vella Barcelona i la Barcelona més trendy.\nLa nostra ruta te l’objectiu de descobrir Barcelona tranquil.lament, fent fotografies i practicant la fotografia urbana. La Mònica Viamonte us ensenyarà alguns exercicis per treure un millor rendiment de la vostra càmera fotogràfica. Descobrirem que la ciutat és un escenari ideal per fotografiar, per què ens ofereix moltes possibilitats.\nCapturarem la vida dels carrers i també la seva arquitectura. L’objectiu fotogràfic és aconseguir bones fotografies de l’entorn urbà.\nDes de Materia bcn us ensenyarem un barri d’orígens medieval: La zona que avui ocupa el Raval va ser, fins el segle XIV, terreny de camps i horts dins de les muralles que produïen aliment per la ciutat de Barcelona. Hi havia el Monestir de Sant Pau del Camp i alguns equipaments com els hospitals . A principi del segle XVIII, s’hi van instal·lar les primeres indústries. Van anar sorgint nous carrers amb fàbriques i habitatges pels treballadors. El Raval va rebre nombrosa població provinent del camp. Llavors ja es va convertir en el barri més dens d’Europa.A finals del segle XIX i principis del XX, el Raval continuava tenint una composició social eminentment obrera amb poc poder adquisitiu. També s’hi van instal·lar edificis molestos per a la resta de la ciutat: la Presó, l’Hospital de la Santa Creu, hospicis com la casa de la Caritat i la casa de la Misericòrdia.\nSi t’interessa la història i tens ganes d’aprendre a fer bones fotografies i aprofitar la teva càmera no t’ho perdis!!\nInformació i reserves: info@materiabcn.com/ 629 81 33 22\nSeguir a @materiabcn\nNo hi ha activitats programades\n+ MÉS ACTIVITATS\nTweets por @materiabcn\nApunta’t a la nostra newsletter!\nDe Dilluns a Dijous de 10h a 14h i de 17h a 20h\nO per correu electrònic a:\n2013 © MATERIA bcn | Website by Joan Torrens


1-0910 | El blog de primària\nArxiu de la categoria: 1-0910\nCampionat de natació\n16 juny 2010 1-0910, 2-0910Escola Madorell\nAvui, hem fet un campionat de natació a la piscina. Estàvem seleccionats, el Pol, la Laura i la Marta de primer i nosaltres (el Pau R. i la Marta de segon).\nHa estat molt divertit quan hem nedat !!!\nLa Marta de primer ha quedat segona i el Pau R. de segon el primer.\nHem esperat una bona estona i han cridat els guanyadors.\nA la Marta i a mi (Pau R.) ens han donat una medalla.\nTambé han donat dues copes per premiar la participació dels alumnes de primer i segon de l’escola.\nAl final, ens han donat unes patates i un donut.\nPau R. 2n\nMarta: M’ha agradat molt el taller dels peixos i els taurons. També les fitxes del taller.\nAleix: M’ha agradat el submarí que tenia meduses.\nLaia: M’ha agradat tot menys veure les potes de mentida del pot.\nPaula C: Ens ha agradat passar pel túnel i també els submarins.\nAndrea: El lloc que més m’ha agradat és el de les meduses.\nDaniel: M’han agradat molt els submarins.\nPol: M’ha agradat veure les sípies i els taurons. També els submarí. I… ja està !!!\nAvui, els nens i nenes del C. Inicial hem anat a l’Aquàrium.\nHem agafat l’autocar per anar a Barcelona, hem arribat a l’Aquàrium i hem esmorzat. Quan hem acabat d’esmorzar, hi hem entrat i una monitora que es diu Montse ens ho ha ensenyat tot i hem fet un taller. Després, ham dinat.\nQuan hem acabat, hem jugat a: “Ratón que te pilla el gato”\nLuís, Tania, Marina i Nerea. (2n)\n25 maig 2010 1-0910, 2-0910Escola Madorell\nAvui, és l’últim dia de piscina pels nens i nenes de cicle inicial i hem fet una exhibició, de tot el que hem après durant el curs, perquè ho puguin veure les nostres famílies.\nEsperem que us hagi agradat !\n5 maig 2010 1-0910, 2-0910Escola Madorell\nCarlota: El que més m’ha agradat han estat els peixos, l’exposició i jugar al parc.\nAleix: M’ha agradat quan hem tocat totes les coses.\nLeire: M’ha agradat més quan hem vist el teatre, els peixos i quan hem pujat a l’Aranya i hem fet allò de la granota.\nAlícia: A mi m’ha agradat tot.\nPaula C: M’ha agradat molt el Bosc Encantat i l’obra de teatre.\nAndrea: M’ha agradat quan hem pujat a l’Aranya i el teatre.\nRoc: Allò de la “tela de l’Aranya” és el que més m’ha agradat.\nDaniel: M’ha agradat allò de l’Aranya.\nPaula Soto: L’excursió ha anat bé. El que més m’ha agradat: l’Aranya.\nÍker R: Anar al parc i fer allò de l’Aranya.\nLaia: M’ha agradat tot, menys portar la bossa perquè pesava.\nMercè: M’ha agradat molt l’exposició i també el joc de l’Aranya.\nIsabel: M’ha agradat veure l’espectacle del senyor i quan hem anat al parc.\nMarina: M’ha agradat tot. El que més m’ha agradat ha estat l’espectacle i les formes geomètriques.\nPol: He vist molts peixos en una peixera molt gran, amb un arbre gegant a dins.\nEl quadre de colors de l’Ainara de 1r\n28 abril 2010 1-0910Escola Madorell\nL’Ainara de 1r ha volgut participar a la proposta: “I tu…, que ens expliques“.\nEns explica com ha pintat aquest fantàstic quadre:\nVaig veure aquest quadre a la Plaça de la Creu i me’l va comprar la meva mare.\nVaig pintar-lo amb uns colors que lluïen amb el sol i se’l vaig regalar al meu avi.\nEl gran llibre de la Marta i el Dani\n28 abril 2010 1-0910, 3-0910Escola Madorell\nLa Marta de 1r i en Dani de 3r han volgut participar a la proposta: “I tu…, que ens expliques“.\nLa Marta ens explica, com el seu pare li va ajudar a portar un llibre molt interessant a la classe i el Dani com li agrada conèixer coses del món:\nUn dia vaig portar a l’escola un llibre que es diu atles i, com pesava molt, el meu papa el va portar.\nQuan el meu pare el va portar, em vaig posar molt contenta, perquè m’agradava molt.\nGràcies, PAPA !!!\nJo he portat un llibre a l’escola, es diu Atles Universal.\nA mi m’agrada el món i per això tinc un atles i vull compartir-lo amb el nens de l’escola Ferran Agulló, amb aquells als qui els agrada el món, és a dir la Terra.\nDaniel M. 3r


Per molt bon lideratge que tinguis, cal guanyar l’hegemonia. Per molt bones idees que tinguis, cal guanyar l’hegemonia. Per molts vots que puguis arribar a tenir, cal guanyar l’hegemonia.\nGuanyar l’hegemonia, és la clau per a un futur canvi. L’hegemonia tracta de la construcció de legitimitat per afavorir un ordre econòmic i polític determinat. Sense això, és impossible un canvi.\nSergi Picazo / @sergipicazo | El Crític\nPer molt bon lideratge que tinguis, cal guanyar l’hegemonia. Per molt bones idees que tinguis, cal guanyar l’hegemonia. Per molts vots que puguis arribar a tenir, cal guanyar l’hegemonia. Això serveix per a tots els partits d’esquerres, des dels més moderats fins als més radicals, i per al moviment independentista. En una crisi econòmica, política o nacional com la que viu Catalunya, el que organitza el pensament i la pràctica política de la majoria de la gent és la resposta emocional personal i no un càlcul raonat sobre com respondre millor a la crisi. A ‘What’s the Matter with Kansas? How Conservatives Won the Heart of America’, l’historiador i periodista Thomas Frank analitza el mecanisme que porta a la disjunció entre els interessos materials dels ciutadans i el seu comportament polític i electoral. “Els valors modelen les decisions dels ciutadans amb més freqüència que els seus interessos”, conclou. Les dades de la ciència política, segons Drew Westen, autor de ‘The Political Brain. The Role of emotion in Deciding the Fate of the Nation‘, indiquen que “la gent vota el candidat que li provoca els sentiments adequats, no el que presenta els millors arguments”. La investigació de Westen, professor de psicologia i psiquiatria a la Universitat d’Emory (Estats Units), mostrava com els polítics poden capturar el cor i la ment de l’electorat.


Hotel delle Province Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nViale delle Provincie 103, Policlinico, Roma, Itàlia, 00162 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBarri Policlinico Estació Central de Termini Monti Navona Estació Central de Termini Estació Central de Termini\nMés informació sobre Hotel delle Province\nL'Hotel delle Province ofereix habitacions àmplies amb internet Wi-Fi gratuïta i serveix un esmorzar variat al jardí del terrat. Es troba a l'est de Roma, a 5 minuts a peu de l'estació de metro de Bologna. Les habitacions disposen d'aire condicionat, cafetera i TV intel·ligent de 32 polzades amb internet i canals per satèl·lit. Algunes habitacions tenen TV de 40 polzades. El personal està disponible les 24 hores del dia i ofereix servei de trasllat d'anada i tornada als aeroports de Ciampino i Fiumicino. Als voltants de l'hotel trobareu molts restaurants, cafeteries i gelateries. El Delle Province Hotel és a 3 parades de metro de l'estació de tren i autobusos de Termini i a 10 minuts amb metro del Colosseu.\nEl servei de transport d'anada i tornada als aeroports té un suplement.


Quina diferència hi ha entre un servidor i un centre de dades? 2020\nQuina diferència hi ha entre un servidor i un centre de dades?\nEl servidor (maquinari) és un ordinador optimitzat per a càrregues elevades (ús de CPU, operacions d'E / S de disc, intercanvi de disc / RAM quan el servidor s'està executant, etc.) i de gran rendiment (targetes de xarxa d'ús d'ample de banda elevades).\nEl servidor (programari) és un programari creat per a executar-se en el servidor (maquinari) que serveix les sol·licituds de la xarxa mitjançant protocols com HTTP / S, SMTP, IMAP, etc. Exemples d’aquests programes són els servidors web Microsoft IIS / Apache / nginx, correu electrònic de correcció post. servidor, ejabberd IM / servidor de xat, etc.\nUn centre de dades és una ubicació física on s'allotja el servidor (maquinari). El centre de dades proporciona instal·lacions com ara racks per allotjar el servidor (maquinari), energia ininterrompuda, control del medi ambient (temperatura, humitat, etc.), seguretat de maquinari i xarxa, etc.\nUn centre de dades és una instal·lació que centralitza les operacions i els equips informàtics d’una organització i on emmagatzema, gestiona i difon les seves dades. bàsicament, un lloc on el servidor compleix la xarxa.\nUn servidor és un programa informàtic que proporciona serveis a altres programes informàtics (i als seus usuaris) als mateixos ordinadors o altres. L’ordinador en el qual s’executa un programa de servidor també s’anomena freqüentment un servidor. Aquesta màquina pot ser un servidor dedicat o utilitzar-la per a altres propòsits.\nSubscriviu-vos al meu canal de YouTube.\nSalutacions Adithya SrivastavaYouTube Channel: https://goo.gl/ENnjX1\nEl servidor és un centre de dades que podeu utilitzar per emmagatzemar dades de mida gran segons la capacitat.\nPerò el Centre de dades s’aconsegueix amb tants components i requereixen altres productes relacionats com: Server Racks, PDUs (bàsics, comptats, commutats), KVMs, cables, etc. També el refredament és la part més important de qualsevol corrent continu.\nA sobre hi ha poca informació.


THOR (STAR) ADOPTAT - www.protectorafigueres.com\nTHOR (STAR) ADOPTAT\nAvís ajuntament, gos trobat pel poble de Vilaür el dia 8 de Maig de 2019, amb microxip sense donar d'alta a cap registre. En les gestions de localització dels propietaris contactem amb un dels antics propietaris però no el poden atendre i renuncien a en Thor.\nEn la revisió veterinària es troba dins la normnalitat però amb paparres, es desparasita tant internament com externament i es vacuna. En la següent revisió es troba bé però presenta lleugera coixera degut a que té les ungles gastades i es veu la vena. Es revacuna i es desparasita de nou.\nAquest bonic gosset tipus border collie és en Thor, d'aproximadament 2 anys i mig i de tamany gran. En Thor és un gos molt simpàtic i carinyós amb les persones, i amb els companys canins es port bé i és sociable. Durant el passeig camina tranquilament, va pendent de tú i li encanta jugar. Al pipican i al pati d'esbarjo corre amunt i avall investigant-ho tot al voltant i buscan-te per jugar. Després d'una bona estona de joc li agrada tumbarse a l' ombra a descansar tranquil.lament. Amb els companys també li agrada jugar perseguint joguines i pilotes pel pati d'esbarjo. Ara en Thor busca la seva familia adoptiva definitiva, que el cuidi i estimi per sempre més, amb qui pugui vuire tota la seva vida i hi pugui jugar i donar molt d'amor. Vols ser tú qui li doni una nova oportunitat? Vine un dia a conèixe'l, t'encantarà!\n10 Juliol 2019 En Thor ha enamorat aquesta familia alt empordanesa, que després de varies visites i també de la seva nova companya LLuna (també adoptada a la protectora fa uns tres anys) l'acullen en preadopció per veure com s'adapta a la familia , i veure com la Lluna s'adapta a en Thor. Destigem que tot vagi bé i aviat ens confirmin la seva adopció!\n12 d'Agost de 2019 La familia acollidora ha format l'adopció d'en Thor, els desitgem tota la felicitat!!\nMore in this category: « RHEA ADOPTADA\tFLOX ADOPTAT »\nInicioAdoptats / RetornatsTHOR (STAR) ADOPTAT


136 denúncies per festes il·legals arreu d'Espanya - Diari de Girona\n136 denúncies per festes il·legals arreu d'Espanya\nagències/ddg. madrid 14.02.2021 | 23:31\n136 denúncies per festes il·legals arreu d'Espanya Diari de Girona\nAquest cap de setmana s'han interposat 136 denúncies a diferentes ciutats d'Espanya per participar a festes il·legals.\nA Eivissa, la Policia Local i la Nacional van intervenir a les tres de la matinada de dissabte una celebració en un magatzem abandonat a Ses Feixes. A l'interior hi havia 25 joves que s'havien reunit sense complir amb les mesures sanitàries, sense portar mascareta i consumint alcohol i drogues. Durant la intervenció es van obrir un total de quinze actes per no portar mascareta; set per tinença d'estupefaents; quinze actes més per incomplir el toc de queda i es van interposar també deu denúncies per celebrar un botellot a la via pública i en zona protegida.\nL'Okup'Alt formarà 30 joves a tres municipis.\nConveni a Girona per reforçar la promoció de la salut afectiva i sexual del jovent.\nA Madrid, la Policia Municipal va desallotjar ahir a la matinada una festa il·legal al centre de la capital amb 66 persones, de les quals 11 eren menors. Al local, ubicat al carrer Mirall, només s'hi pot accedir a través d'una petita porta i no té sortida d'emergència. Com que la porta estava tancada amb diversos panys i ningú responia davant els avisos dels agents perquè obrissin, aquests van haver de sol·licitar la col·laboració de la Unitat Central de Seguretat perquè desallotgessin l'espai. Tots els assistents van ser denunciades per incomplir la normativa vigent de mesures contra la covid.\nA Navarra, la Policia Foral ha interposat aquest cap de setmana un total de 45 denúncies per incompliments de la normativa anticovid a diversos municipis de la comunitat. Les intervencions més grosses s'han fet entre sis festes i vuit botellots. El més destacat ha estat al camp de futbol de Lesaka, on s'ha detingut un jove per resistència, desobediència i atemptar contra un agent.


Vols barats en\tAbril a Uberlandia des de 3017 € a Iberia\nVols barats Abril Uberlandia\nVols barats a Uberlandia Uberlandia Uberlandia, Brasil\nVols barats en\tAbril a Uberlandia (UDI)\nOfertes de vols a Uberlandia (UDI) a Abril\nMadrid - Uberlandia Trobat fa : 53h 35m Anada i tornada des de 3.017 €\nConsulta l’oferta de vols a a Uberlandia per al Abril i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats a Uberlandia.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a a Uberlandia fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Ecologia de dretes, Ecosistemes en Levante-EMV\nEcologia de dretes\nLa instantània triomfal de Serafín Castellano, amb alguns empresaris, junt a desenes d’ànecs abatuts per les seues escopetes –primícia de Levante-EMV- ha esdevingut símbol de l’ecologia de dretes que el territori valencià ha patit durant més de dues dècades. Una ideologia hipòcrita que ha fet servir el medi ambient i els recursos naturals al servei del benefici propi del Partit Popular i la promoció de negocis tèrbols.\nEn aquests dies postelectorals de debat sobre l’existència de dretes i esquerres -i avui, Dia Mundial del Medi Ambient- cal recordar que les polítiques ambientals si són radicalment diferents quan les dicten conservadors o progressistes. El cas de Castellano és només paradigmàtic: polític amant de les caceres, dels paranys –eixa modalitat que vulnera la normativa europea, denunciada reiteradament per Acció Ecologista Agró- i, a més, segons les imputacions, pròxim a empreses d’extinció d’incendis, un altre dels reptes ambientals del nostre àmbit mediterrani.\nTanmateix, la llista d’aprofitament ambiental per part de la dreta valenciana és tan llarga i tan lligada a la corrupció... Medi ambient i economia han d’anar de la mà, per fer possible que la preservació siga un factor de progrés, d’economia de futur, de salut i qualitat de vida. Però no per a l’abús i la destrucció.\nEl parc temàtic Terra Mítica construït sobre terrenys cremats requalificats en l’era d’Eduardo Zaplana; la megaurbanització Marina d’Or alçada sobre una zona humida que el PP sempre va excloure del llistat de marjals oficials, malgrat la seua biodiversitat i topònim, albufera d’Orpesa; pesticides de Naranjax promoguts per l’expresident Carlos Fabra; finançament de la campanya antitransvasament de l’Ebre amb connexió al cas Gürtel; una normativa urbanística recriminada pel mateix Parlament Europeu i un extens etc.\nL’òptica ideològica és absolutament determinant per a la percepció i tractament del medi ambient. Conservadors i progressistes mostren molts dels seus plantejaments contraposats en l’àmbit de la sostenibilitat i una bona mostra és l’ecologia de dretes practicada pel PP al País Valencià.


L'Esquerra Independentista organitza el 1r Cicle Feminista de l'Alt Urgell — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / L'Esquerra Independentista organitza el 1r Cicle Feminista de l'Alt Urgell\nL'Esquerra Independentista organitza el 1r Cicle Feminista de l'Alt Urgell\nEl col.lectiu proposa teatre, xerrades, exposicions, una manifestació i debats, entre d'altres, per defensar la lluita feminista "diària i constant" i transformar la societat "des de l'arrel"\nCartell de les activitats del 1r Cicle Feminista de l'Alt Urgell\nL'Esquerra Independentista de l'Alt Urgell (Arran Alt Urgell, Endavant Alt Urgell i CUP Alt Urgell) organitza el 1r Cicle Feminista de l'Alt Urgell, entorn del Dia Internacional de la Dona Treballadora, el 8 de març. El col.lectiu proposa teatre, xerrades, exposicions, una manifestació i debats, entre d'altres, per defensar la lluita feminista "diària i constant" i transformar la societat "des de l'arrel".\nLa proposta "oberta, educativa i reivindicativa" aprofita la commemoració però vol anar "més enllà" i promoure un seguit d'actes que han d'esdevenir "espais de trobada per conèixer, debatre i conscienciar-se del moviment feminista i la situació de les dones, atacades dins del sistema patricarcal actual".\nLa primera jornada del Cicle Feminista de l'Alt Urgell serà aquest dissabte, 27 de febrer, a l'Ateneu Alt Urgell, on hi ha prevista a les sis de la tarda la inauguració i presentació de l'exposició "Publicitat sexista". Tot seguit, a les 19 hores, es durà a terme la taula rodona "Protocols contra la violència masclista". D'altra banda, el divendres 4 de març es proposa a les 20 hores una marxa de torxes, sota el lema "Juntes som més fortes". La mobilització sortirà del passeig de Joan Brudieu.\nLes activitats prosseguiran dissabte 12 de març, a les 19 hores, a l'Ateneu Alt Urgell, amb la xerrada "Las muertas de Juárez", a càrrec de la mexicana Edith Sánchez. Dissabte 2 d'abril, a la mateixa hora, es presentarà la publicació "Dones i crisi, per una nova organització social dels treballs i del temps", emmarcada en la campanya "Mai més explotades, mai més silenciades", d'Endavant. La presentació anirà a càrrec d'Ada Hoste.\nLes jornades finalitzaran el 16 d'abril amb el debat "Dones, iniciem un col.lectiu feminista?". La tertúlia, a les 19 hores, serà només per a dones i servirà per valorar la necessitat de l'autoorganització de la lluita feminista a l'Alt Urgell. L'Esquerra Independentista es planteja aquesta possibilitat pel seu compromís amb les reivindicacions feministes. "Creiem que tan sols aquesta autoorganització de les dones ens permetrà tenir els coneixements necessaris per prendre consciència dels rols de gènere tan socialment assumits que ens influeixen i limiten el nostre creixement personal, social, sexual o laboral, a més de dotar-nos de les eines per a combatre i trencar amb aquesta situació d'opressió patriarcal que vivim", s'explica en un comunicat. A les nou de la nit també s'ha programat un sopar popular i a les 22.30 hores es podrà veure l'obra de teatre Monòlegs de la vagina.