política | videstarragonines\nPublicat el Abril 27, 2012 per altarribacabre\nBegoña Floria, regidora de Medi Ambient i Mobilitat pel PSC a Tarragona: “un partit que pensa primer amb els catalans que amb Catalunya”. Portaveu del Govern i periodista. La Plaça de la Font li transmet la vida, per ella, és l’essència de Tarragona\nVostè, abans de decantar-se per la política, era periodista.\nSí. Vaig estudiar Periodisme, sí, Ciències de la Informació, a la UAB (Universitat Autònoma de Barcelona). Vaig exercir com a periodista durant 12 anys (del 1991 al 2003), 6 d’ells a La Vanguardia, tot i que també he fet ràdio i televisió. El periodisme va més enllà d’una feina i és una manera també, d’entendre la vida. Em segueixo sentint periodista. El que m’emporto d’aquella època com a periodista era el que més m’agradava: la capacitat d’interpretar la realitat i explicar-la que de fet, és el que fem.\nQuin moment s’emporta gràcies al periodisme?\nSempre recordaré les inundacions de l’any 1994 del riu Francolí. No va ser un moment positiu en el sentit que fos una bona notícia però sí en el sentit que va ser un esdeveniment històric en el moment que va passar. Per exemple, un altre moment, quan es va nominar Tarragona, a l’any 1997, Patrimoni de la Humanitat… o altres oportunitats que m’ha donat el periodisme. Et semblarà una xorrada (riu) però un gran moment també va ser quan vaig entrevistar a Nacho Duato. Bé, de fet, era una roda de premsa. Jo no portava temes de cultura però vaig demanar assistir-hi perquè m’agradava molt com ballava (riu). Però sí, li dono les gràcies al periodisme per fer-me sentir una espectadora privilegiada del món que m’envolta. M’ha donat moltes oportunitats I, sobretot, per la capacitat d’haver portat a la col·lectivitat el ser transmissora de tots els successos que passen i que al final construeixen l’actualitat del dia a dia.\nCom va ser aquest salt intrèpid cap a la política?\nJo sempre he tingut una vocació de servei. Sempre he tingut una inquietud que va més enllà. Jo crec que la línia entre periodisme i política és molt fina perquè al cap i a la fi, el que estàs fent o vols fer o busques és amb la teva participació activa, transformar la societat. Si ets periodista ho fas a través d’aquest paper d’interpretació, per tant, donar les eines a la ciutadania que no té accés a tot el que està passant perquè pugui generar-se un criteri i a partir d’aquest criteri, decidir coses. I vaig donar un salt a la política perquè era un pas més en aquest treball. Jo sempre he sigut molt utòpica i el dia que ho deixi de ser, me n’aniré cap a casa. Jo penso que podem millorar moltes coses. Estem en un món en que hem de treballar perquè sigui més just per tothom, perquè tothom tingui les mateixes oportunitats possibles i perquè vivim en felicitat ja que és això el que tots busquem, en el fons. I per fer això, doncs cal lideratge i cal que la gent es posi a treballar.\nNo vaig donar el pas, directament. També va arribar un moment en que el que estava fent a nivell de periodisme ja era rutina: tornava a fer coses que ja havia fet durant molts anys. Tenia la inquietud de conèixer altres coses i, per tant, jo funciono molt amb il·lusions i per projectes, i l’alcalde actual, Josep Fèlix Ballesteros, quan vaig fer-li una entrevista a les eleccions del 2003, em va oferir treballar al PSC. M’ho vaig pensar i en aquell moment, a més, tothom em va dir que estava boja perquè deixava La Vanguardia on portava treballant 6 anys. En aquell moment, el PSC no manava a la Generalitat perquè manava Jordi Pujol. No manava a Madrid que manava el Jose María Aznar. No manava a Tarragona que manava Joan Miquel Nadal i me n’anava d’una feina fixa, d’un diari de prestigi i molta gent em va dir que: on coi anava! Si t’apuntes a un carro guanyador, pots justificar-ho, en el sentit que començava un projecte nou, per exemple. En aquell moment era dir: “apuesto por el caballo que no està ni en carrera”. I per tant, el Fèlix em va convèncer que hi havia coses a fer i em va engrescar amb aquest projecte: hem de treballar per Tarragona. Al final, vaig començar a treballar en aspectes de gestió comunicativa. Va ser molt interessant. I després ja vaig anar a parar en temes de gestió, de gabinet de comunicació de quan Sabater va ser conseller. En aquell moment ja vaig entrar al que es diu la “cuina” dels projectes polítics. Llavors, va ser quan Fèlix Ballesteros em va demanar que entrés com a regidora. Actualment, em centro em temes de mobilitat, medi ambient i estructura administrativa. Aquesta és la meva segona legislatura com a regidora a l’Ajuntament de Tarragona..\nQuè és la política per vostè?\nLa política és l’eina per decidir, avui dia, on volem anar. La democràcia ens permet opinar. I per això, em fa por alguns moviments que sorgeixen que la qüestionen. És cert que hi ha molts lobbys socials. L’únic lloc on realment, la ciutadania pot decidir, és amb la política. És la capacitat de tenir un projecte polític o de construir un projecte col·lectiu i treballar perquè sigui possible. Hem de superar l’individualisme i pensar en la col·lectivitat: pensar més enllà del meu melic com a individu. Ara per ara, però, hem de prestigiar la política.\nI per què el PSC? Què significa per vostè?\nEl PSC pensa primer amb els catalans abans que Catalunya. El PSC significa partit: per tant, col·lectivitat. Socialista: els valors que transmet de la justícia social, igualtat d’oportunitats i, sobretot, és de Catalunya. Defensa un país que és Catalunya i tota la seva ciutadania. Penso que és el partit que interessa millor els interessos de la majoria més àmplia, tot i que és veritat, que en aquests moments, no som capaços de convèncer del tot que això realment és així. És el PSC el que pensa primer en els catalans abans que en Catalunya. Si no tenim una sanitat potent o una educació potent, unes infraestructures… ja podem parlar de la resta.\nCom valora la situació política, la possible desafecció?\nHi ha un desprestigi social. Per vàries raons: existeix molta gent que no l’interessa que funcioni la democràcia. És més fàcil imposar guanyar diners, imposar idees… si no existeix un sistema democràtic sòlid. D’altra banda, no hem fet les coses bé i es perdona menys l’esquerra que a la dreta. Els polítics no prenem decisions valentes. En tercer lloc, penso que hi ha hagut una desinversió importantíssima en cultura i educació, hem de treballar-hi perquè això afecta en l’estètica de la democràcia.\nCom és la vida dins la rutina d’un Ajuntament?\nMolt absorbent. És un tren en marxa. Hi puges en marxa, cada matí però també hi baixes quan està en marxa: pensar que t’has deixat un munt de coses per fer i no haver parat en tot el dia, treballant moltíssimes hores. Avui per exemple, he arribat al despatx de l’alcalde a les vuit del matí i marxaré segurament a casa, a les nou de la nit. És una vida a nivell personal molt satisfactòria. És molt apassionant.\nÉs fàcil compaginar o conciliar vida política amb vida familiar?\nSón moltes hores de treball, molta feina; però no més difícil que vida periodística i vida familiar. Quan treballava a la redacció i tenia dues nenes molt petites, igualment entrava a casa a les onze de la nit, tenia el telèfon tot el dia obert, sempre estaves pendent, els caps de setmana, també. La conciliació per les dones sempre és més complicada. A nivell polític, jo he explicat a les meves filles que la seva mare no té una feina tan organitzada com les altres mares. Els has de fer partícips de determinades coses que ells també viuen. En general, la conciliació per les dones és molt complicada. Hem de seguir treballant per la igualtat d’homes i dones. I aquest també és un dels valors del PSC.\nEl moment més màgic que hagi vist a través dels seus ulls com a espectadora.\nQuan Maragall va ser president. Maragall ha sigut un gran líder. A nivell local, Ballesteros. A nivell mundial, Obama. Vaig seguir de molt a prop la seva elecció. Com ara també estic seguint les eleccions franceses i el què està passant a Anglaterra amb el govern de Cameron. Ho segueixes i t’emociones quan les coses passen. I així de forma més recent, el que més em va emocionar va ser quan ETA va dir prou. Segurament perquè tinc més memòria històrica que altres generacions més joves. Jo recordo l’atemptat de Barcelona o el de Tarragona. Hem patit molt amb el terrorisme.\nQuè creu que li falta millorar a Tarragona?\nMoltes coses. Una ciutat mai acaba de millorar. Jo crec que el repte és seguir tenint cada dia una millora endavant. Ha millorat moltíssim en els últims anys. Aquesta setmana passada, molts restauradors de la Part Alta em comentaven que han tingut més turistes que mai. Això és gràcies a que els últims anys hem treballat. Ara comencem a veure els resultats. Però queden moltes coses encara per millorar, per exemple, hauríem de tenir més cura de l’espai públic. Una ciutat no només la construeix un ajuntament, sinó també la ciutadania, sí que hi ha d’haver un lideratge, però en aquest sentit, ens hauríem de conscienciar que la qualitat del nostre dia a dia depèn d’aquestes coses.\nCreu que les retallades al REC, per exemple, poden empobrir l’oferta cultural de Tarragona?\nCrec que el model de cultura està canviant i crec sincerament, que no hi ha hagut retallades, sinó que hi ha hagut modelatges. Continuem mantenint el 90 % de les activitats. Per tant, quines són les activitats que s’estan deixant? Aquelles que necessiten obligatòriament de la subvenció de l’ajuntament. L’ajuntament ha d’ajudar però no ha de ser la font principal. I això és el que ha passat amb el REC i també amb el Dixie Land. Era un programa de l’ajuntament, el festival Dixie, però hem decidit prescindir perquè `el 90% de la gent que venia, era de fora. I per tant, quan temps pocs recursos, vols potenciar a la gent de la ciutat. Hem mantingut el concurs de castells i l’hem ampliat a dos dies perquè generi grans recursos econòmics i que estan desenvolupats per gent de Tarragona per la cultura catalana. Aquells que vivien de la subvenció es queixen, però què estem fent? Hem fet un model ajustat perquè l’ajuntament no sigui el que mantingui una estructura concreta. No pots dependre exclusivament del que et doni l’administració. Entre altres coses, aquests diners, són de tots. I per tant, hem de procurar que els diners que són de tots i en aquests temps, s’ha de mirar com es reparteixen. I s’han de repartir de la manera més igualitària i equitativa possible.\nQuè en pensa de la imposició de la taxa turística?\nJo crec que no és correcte perquè el model turístic no és igual a Barcelona que a Tarragona. Estem treballant en altres àmbits en aquest sector.\nCom va el projecte de les obres de l’estació?\nHa acabat la primera fase i ara estem pendents de com anirà la segona. Estem preocupats perquè els pressupostos de l’Estat no preveuen gran cosa per Tarragona. Hem d’establir els contactes perquè no només es reactivi això, sinó que hi hagi els diners que toquen per arreglar el mercat o pels Jocs del Mediterrani. Però sobretot, estem a l’expectativa per saber com es resoldrà aquesta segona fase perquè permetrà connectar l’estació amb el Passeig Marítim. Això donarà més fluïdesa al trànsit i la farà més accessible perquè la part que falta és la de rebaixar les andanes a l’ascensor perquè la gent amb mobilitat reduïda ara no pot. Estem negociant perquè no s’aturin.\nQuè ha suposat el Pla d’Ajustament de l’Ajuntament de Tarragona?\nHem fet un Pla d’Ajustament molt pensat. Perquè hem buscat el menor impacte en aquells àmbits on les necessitats són majors, és a dir, serveis socials per una banda. Tot i que farem els acomiadaments de l’EMT que són estrictament necessaris. Però a nivell d’Ajuntament, no farem cap acomiadament a la plantilla. Hem fet un ajustament que va molt a l’objectiu d’estalviar, en temes que no afectin a la cohesió social necessària i temes estratègics de reactivació de la ciutat.\nQuè és per vostè Tarragona?\nTarragona és el lloc on han viscut les meves filles i per tant, és la meva ciutat tot i que jo hagi nascut a Saragossa. Jo crec que és un dels llocs més bonics per viure.\nPer què la Plaça de la Font és el seu lloc preferit?\nBé, abans anàvem a la Plaça Corsini, els divendres a la tarda, quan les meves filles eren més petites fins que hi van haver les obres del Mercat. Llavors, amb els pares de l’escola, vam pujar a la Plaça de la Font. I des d’aleshores, és com un ritual. Una vegada a la setmana, ni que siguin cinc minuts, fem un te o un cafè o un vinet a la Plaça de la Font i ho fem tot l’any. Crec que hi ha molts pocs divendres que no hi anem.\nQuè li transmet?\nLa Plaça de la Font em transmet la vida. A mi m’agrada molt la Part Alta. És el cor de la ciutat, és l’essència de Tarragona. Dins de la Part Alta hi ha molts racons que m’agraden: la Plaça del Pallol, el Pati de la Seu… les places m’agraden molt. La Plaça de la Font, diguem, és un resum del què és la vida mediterrània, en tots els aspectes. Els positius i els no tan positius. O sigui, els positius que serien: des de la trobada amb la gent, la conversa, el so, la terrasseta, el saber gaudir, el perdre el temps… però també tet convida a gaudir de l’ambient. Aquesta plaça és un punt de trobada entre polítics, artistes, periodistes… et convida a compartir experiències. Si vols trobar-te amb algú, en algun moment, te’l creues a la Plaça de la Font. I després, a la vegada també, ens trobem la part més difícil de la vida mediterrània que he comentat abans: la convivència. La Plaça de la Font té molts usuaris diferents i per tant, la convivència és un equilibri continuo que s’ha de treballar, dia a dia. I el respecte, el conflicte que es genera a vegades, per exemple: quan els veïns es queixen que hi ha massa soroll, els propietaris de bars que demanen més hores per obrir, els joves que volen estar al carrer amb la música alta… Per tant, la Plaça de la Font és una bona metàfora de la vida. Però també és la història, és l’antic circ, ens connecta amb el nostre passat i a la vegada, hi ha l’Ajuntament que ens connecta amb el futur.\nPublicat dins de política\t| Etiquetat com a política, PSC\t| 1 resposta


Gallardo demana als nous comitès parroquials que facin un esforç\nGallardo demana als nous comitès parroquials que facin "un esforç" per respectar el pacte amb DA i CC\nJordi Gallardo demana als comitès parroquials de Liberals que, de cara a les comunals, no facin pactes que puguin posar en risc la coalició de Govern amb Demòcrates i Ciutadans Compromesos. El partit ha escollit per assentiment la candidatura única a la nova executiva, encapçalada pel mateix Gallardo.\nEls òrgans executius dels Liberals d'Andorra s'han renovat aquesta nit a Escaldes-Engordany amb una barreja, segons els seus responsables, de sang jove i experiència. A Jordi Gallardo elegit president l'acompanyen en aquesta nova executiva Èric Alguacil i Maria Bringuè com a vicepresidents i Juli Minoves com a vice-president d'honor. Gerard Estrella serà el nou secretari General i Guillem Forné secretari d'organització.\nDurant el seu discurs Gallardo ha demanat als comitès parroquials renovats aquest dijous també, que facin "un esforç" per respectar el pacte que s'ha assolit a nivell nacional. "Que intentin trobar, com estic convençut que així serà, la millor fórmula possible per a la seva parròquia. No hi ha res tancat, no hi ha res negociat. Aventurar-me a possibles escenaris hipotètics preferiria no fer-ho, perquè seria imprudent per part meva", explicava als mitjans després.\nEl president dels liberals insisteix, però, que no hi ha cap clàusula de pressió que obligui a aquests òrgans parroquials a pactar per obligació amb Demòcrates o Ciutadans Compromesos. "Insisiteixo: no hi ha cap tipus de clàusula, ni de constrenyiment, ni d'obligació, ni de mecanisme que forci l'acord ni en un sentit ni en l'altre", ha reiterat.\nPel que fa als possibles dissidents o contraris al pacte tripartit que ha portat als liberals al Govern, Gallardo afirma que molts d'aquests militants o electors estan veient que ha estat l'opció correcta: "aquelles veus més dissidents o més crítiques o més dubtoses en un principi, a mesura que estan passant els dies i les setmanes, estan realitzant (sic) que és la millor decisió possible.\nLa major part dels comitès parroquials han sofert canvis i ara caldrà veure si la sintonia d'aquests òrgans és la mateixa que a la nova executiva. Aquest òrgan el completen Clàudia Cornella com a secretària de Relacions Internacionals, Jessica Gastó secretària de Polítiques d'Igualtat i Maanan Aouraghe com a tresorer.


Serra del Catllar ~ Òrrius Team Òrrius Team: Serra del Catllar\nAndreu Ma dissabte, 8 de novembre de 2008\nQuedem tots (L'Anna, en Fèlix, l'Andreu i les dues Begos) al restaurant "Can Jepet" de Setcases.\nMentres esmorzem estudiem els últims preparatius d'aquesta sortida de dos dies: menjar pel dia d'avui i per demà, sopar per avui al refugi de Coma de Vaca i també esmorzar per demà ...i el més important de tot portem una il·lussió molt gran per compartir aquesta sortida d'alta muntanya.\nDeixem el cotxe a l'últim revolt de la carretera que puja al l'estació d'esquí Vallter-2000,\ntenim sort per deixar-ho a prop del camí de pujada, normalment s'omple tot i molt aviat.\nEnfilem el camí que porta al refugi d'Ulldeter.\nLa neu ens obliga a calçar els grampons.\nDeixem el refugi i continuem el camí amunt, a part de ser també el GR 11 és la ruta normal d'ascenció al Bastiments i Gra de Fajol.\nArribem al Coll de la Marrana, al fons el pic de Bastiments amb la majoria d'excursionistes cap allà.\nDesprés de picar una mica i recuperar forces mirem d'orientar-nos per agafar la direcció correcte al coll de la Coma de l'Orri.\nLes dues collades (Marrana i Coma de l'Orri) són practicament a la mateixa altura, no més haurem d'agafar les pendents més accesibles i còmodes per transitar d'un coll a l'altre.\nI des del coll de Coma de l'Orri enfilarem la pendent que ens portarà a la cresta carenera anomenada "Cims de la Coma de l'Orri"\nLa carena va pujant lentament fins arribar al Puig de les Borregues.\nCim del Puig de les Borregues.\nDesprés la carena davalla, també lentament, fins el Fontlletera. A prop d'aquest cim fem un mos.\nDes del Fontlletera baixarem directament a la Plana, on hi ha el refugi de Coma de Vaca.\nArribem a la Plana, amb el riu Freser davant nostre i el refugi al fons.\nEl refugi està tancat però la part lliure no.\nEns el trobem net, ordenat i buit de gent ...aquella nit dormim plans!\nEl dia següent, no molt d'hora, començem a desfilar.\nEl plan serà d'enfilar la Coma del Freser amunt per sortir, de nou, al Coll de la Marrana.\nDe pujada i a prop del refugi, ens trobem la Cabana de Coma de Vaca.\nLa pujada la fem amb tota tranquilitat, tant traquilament que arribem a les fosques al coll de la Marrana.\nPanoràmica des del coll de la Marrana.\nA l'esquerra la Serra del Catllar, a la dreta la Serra de la Vaca i el Torreneules més a la dreta. Al mig trobariem l'inici de les Gorgues del Freser i amb el refugi de Coma de Vaca amagat en la foscor. Els pics lleugerament a l'esquerra són el Puig del Balandrau i els Tres Pics.


Data d'obertura 2020 - Camping Laguna Data d'obertura 2020 - Camping Laguna\nReserves per al 2021\nCamping Laguna > Noticies > Data d’obertura 2020\nEntrada del Bloc 17/06/2020\nA causa de la decisió de el Govern Espanyol d’anticipar l’obertura de les fronteres, ens complau comunicar-vos que finalment anem a avançar la data d’obertura de càmping a el 26 de Juny. Com tots els anys, els nostres serveis i instal·lacions estaran a la seva disposició -piscina, xiringuito, restaurant, supermercat, etc., perquè puguin gaudir de la millor forma possible de les seves vacances amb nosaltres.\nPer a la seva tranquil·litat, ja hem posat en marxa totes les mesures necessàries seguint les recomanacions de les autoritats sanitàries pel que fa a la higiene i funcionament de les nostres instal·lacions.\nA més, com a mesura excepcional, a causa de les possibles molèsties que pogués haver-los causat aquest canvi de data, anem a aplicar un descompte de 15% a tots les nostres estades per al període comprès entre 26/06 – 30/06/2020.\nAra, gaudi de les seves vacances al millor lloc possible amb tota la seva família, a l’aire lliure, a peu de platja i en plena naturalesa de parc natural de l’Aiguamolls de l’Empordà.\nEntrada del Bloc 27/05/2020\nUs volem comunicar que la data prevista d’obertura per a aquest any serà l’1 de juliol i la de tancament el 25 d’octubre. Continuem així mateix pendents tant de les directrius de les autoritats sanitàries com de la normalització en el trànsit entre els estats membres de la Unió Europea, perquè en cas que sigui possible, anticipar la data d’obertura. Hi trobareu tota informació actualitzada a la nostra pàgina web i Facebook.\nMentrestant, estem treballant per establir protocols que garanteixin la vostra tranquil·litat i la dels nostres treballadors durant aquesta temporada. En concret, amb allò relacionat amb:\nl’ús compartit de les instal·lacions.\nla neteja i desinfecció, especialment dels espais comuns i dels bungalous.\nla formació dels nostres treballadors.\nla informació de tots aquests nous protocols de seguretat.\nEstem il·lusionats i confiats en què tots aquests treballs serveixin perquè, finalment, pugueu gaudir de les vacances d’estiu en el Càmping Laguna tal com molts de vosaltres heu fet des de fa anys, amb total tranquil·litat i envoltats d’un entorn natural privilegiat.\nObert del 25/03/2021 fins al 25/10/2021


Redacció Calafell 13-12-2018 10:38 Lectures 2177\nEls promotors del parc Calafell Aventura anuncien que obriran el 18 de març vinent. Ajuntament de Calafell\nEls promotors del parc d’activitats a l’aire lliure Calafell Aventura han anunciat que obriran el 18 de març. El complex s’està construint a l’històric càmping Buen Vino, conegut en la seva última etapa com a càmping Calafell, a la plaça de l’Estació, amb una inversió que supera els 900.000 euros. La pineda existent en aquest terreny de 15.000 metres quadrats es manté, ja que les atraccions s’hi integren.\nEntre les atraccions que tindrà el nou recinte de lleure hi ha minigolf, tirolines, rocòdrom, cinema 4D, servei de bar i restauració, toros mecànics i altres ginys, un espai per a organitzar esdeveniments, una zona de paint-ball i activitats de teambuilding... “És una oferta molt àmplia que pot arribar a públics molt diversos, però que té un especial perfil familiar”, explica el portaveu dels promotors, Isidre Farré.\nHan anunciat, a més, que l’entrada al recinte serà gratuïta i que l’accès a les atraccions es farà amb una targeta de prepagament recarregable.\nFarré afegeix que “la nostra oferta és diferent a la resta d’ofertes de lleure, de platja o patrimoni històric, que hi ha a Calafell. Podem fer des d’una festa d’aniversari a un concert o un dinar d’una entitat, sempre amb les atraccions del parc com a reclam principal. També oferirem casals per a infants. Ah, i amb quelcom molt senzill, però que és un gran al·licient: gràcies a la pineda, oferirem ombra i una temperatura molt agradable”.\nLa intenció dels promotors és obrir tot l’any. En època de temporada alta, adreçant-se a turistes, tant d’hotel com de segona residència. Als mesos hivernals, atraient grups escolars d’arreu de Catalunya. No renuncien al públic local, ni al comarcal, en cap època.\nSegons Isidre Farré, “la inversió prevista inicialment s’ha duplicat gairebé, perquè volem oferir autèntica qualitat i la màxima seguretat en el Calafell Aventura. La integració de les atraccions respectant la pineda té un cost important; el nostre minigolf serà un dels millors de l’Estat espanyol, i els elements de seguretat que tindran les tirolines són els millors. No deixem cap detall a l’atzar”.


L’esperança – Azures\nPublicat el Agost 11, 2015 Octubre 3, 2016 Categories Nits\nLi ho vaig demanar. No, demanar no, li ho vaig pregar. Devia tindre els ulls plorosos, encara que no em redolà cap llàgrima, van penjar-se de les pestanyes i formaren una onada immòbil on acaba la parpella. Una expressió de súplica. Si aleshores, per contestar-me, m’haguera demanat un bes, l’hi hauria donat i m’hi hauria esforçat a satisfer-lo. Però només em mirà de manera estranya, com si jo estiguera ajaguda a un llit d’hospital i per salvar-me creguera que amb bones paraules i una mica d’esperança seria prou. Davant d’això, ell que no era metge, només podia concedir-m’ho. Va començar. Havíem quedat a un bar al costat de l’hospital, ens envoltaven bates blanques i fonendoscopis enganxats al coll. Vaig imaginar el contacte fred de la campana, la membrana que s’hi apegava a la pell del pit i el soroll compassat que marcava la salut de la malaltia. Ens trobàvem només a una mançana de la convalescència. Podíem sentir-nos afortunats.\nDels vidres esperava que algú em saludara i m’entenguera i desxifrara la conversa. Sé que era irracional el que li demanava. Hauria de mentir perquè les llàgrimes no es vessaren redones fins a concentrar-se a la barbeta, a punt de caure al pit.\nVaig mirar cap a les finestres blavoses de la façana, no hi havia ningú. Eren les set, l’hora en què a fora, la gent s’hi concentrava al voltant d’una taula amb cerveses, i dintre, les auxiliars portaven safates tancades d’àpats sense sal, que en obrir-les, deixaven lliure un baf d’arròs bullit a l’habitació. Encara que mig tancara els ulls, com fan els miops, no hi podia veure res més que les ombres grises del vidre de la finestra.\nQuan va acabar l’explicació, les llàgrimes ja em mullaven el coll de la camisa.


Hotel Arcantis Epinay-sur-Seine França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n51 av de Lattre de Tassigny, Epinay-sur-Seine, Epinay-sur-Seine, França, 93800 - Veure al mapa\nRenovat l'any 2013, el Hotel Arcantis garanteix els seus hostes una estada plaentera a Epinay-sur-Seine tant per negocis com per oci. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 1 Km. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Arcantis asseguren una estada plaentera als seus clients. Recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, cafeteria són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Arcantis sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nEntri en una de les 144 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com televisió de pantalla plana, mirall, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, calefacció. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Arcantis no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (135) Parelles (61) Viatgers en solitari (57) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (14)


Inici > Clavera demana a la fiscalia que investigui si Espot ha malbaratat fons públics\nClavera, en declaracions als mitjans de comunicació a les portes de la Batllia, va manifestar ahir, primer que denunciava aquesta proposta electoral, i després va matisar que no la denunciava, sinó que allò que denuncia és un possible malbaratament de fons públics. Com el candidat de DA va declarar que la proposta d’aquest servei era viable, Clavera entén que s’han fet “uns estudis jurídics, tècnics, socials i psicològics” per determinar aquesta viabilitat, i sospita que s’hagin pagat amb fons públics. Si fos així, segons el candidat d’UPA “està en un terreny de preparació delictiva perquè el Codi Penal i la Constitució impedeixen l’avortament perquè la Constitució garanteix la vida”, va dir.\nEn la denúncia, Clavera demana al ministeri públic que requereixi a tots els mitjans de comunicació que aportin les gravacions de quan Espot va presentar aquesta proposta. També reclama que la fiscalia contacti amb el president de la CASS perquè confirmi si ha rebut una petició d’Espot, com a ministre o candidat, per subscriure convenis amb centres sanitaris d’Espanya o França per tirar endavant aquest servei. A l’entendre de Clavera, “no es podrà fer mai aquesta proposta, i mai es podran destinar fons públics per a un servei que és il·legal”, va dir. La demanda d’investigació, conclou el líder d’UPA, és per determinar “si hi ha hagut fase preparatòria de la comissió d’un delicte” i també el que consideraria “malbaratament de diners públics”, en cas que Espot hagi pagat amb fons de l’executiu, sigui com a ministre o com a candidat, estudis de viabilitat per al servei proclamat al programa de Demòcrates per Andorra.\nURL d'origen: https://www.bondia.ad/politica/clavera-demana-la-fiscalia-que-investigui-si-espot-ha-malbaratat-fons-publics


Eleccions al Parlament de Catalunya — Ajuntament de Sanaüja\nEleccions al Parlament de Catalunya Carta de l'alcaldessa, Gemma Martínez i Sangrà. https://www.sanauja.cat/actualitat/noticies/eleccions-al-parlament-de-catalunya https://www.sanauja.cat/actualitat/noticies/eleccions-al-parlament-de-catalunya/@@download/image/Sanaüja.png\nCarta de l'alcaldessa, Gemma Martínez i Sangrà.\nEl meu agraïment per uns minuts del teu temps vagi per endavant. Com bé saps, el proper 14 de febrer ens han convocat les Eleccions al Parlament de Catalunya. Sí, ens les han convocades, tot i que el Govern i la majoria de partits vam acordar ne l'ajornament.\nNovament, l'Estat espanyol ha decidit i el Tribunal de torn ha executat una nova aberració , un nou despropòsit, en nom del dret a vot, sense tenir en compte la situació de pandèmia en què estem immersos i el dret a la salut de les persones.\nPer això, si bé entenc els dubtes, les reticències, les pors i les incerteses que comporta aquesta convocatòria, és més necessària que mai la teva participació, el teu vot. Cal que fem front a una nova operació d'Estat, amb què volen evitar un Parlament i un Govern democràtic, republicà i independentista a Catalunya; governar com sigui i\nconvertir nos en una sucursal del Govern espanyol.\nAra bé, allò que no saben els del 155 és que als sanaügencs i sanaügenques no ens atura res, ni ningú. Vam votar i tornarem a votar les vegades que faci falta, per voluntat pròpia o per imperatiu legal, però sobretot, perquè estem convençuts que la força la tenim el poble i la gent som la democràcia. Per això, permeteu me demanar vos un esforç més: el 14F cal que omplim les urnes, que votem, i ho farem amb la màxima seguretat.\nConfio, de nou, en què la gent de Sanaüja omplirem les urnes de democràcia, perquè el futur del nostre poble i del nostre país depèn de tots i cadascun dels sanaügencs i sanaügenques , i només la nostra participació garantirà assolir els nostres objectius més ambiciosos.\nEl teu suport és indispensable perquè assolim la societat més justa, més lliure i més pròspera que volem.\nGemma Martínez i Sangrà


VOLTA A PEU VILA DE FAURA - MEMORIAL HÃ‰CTOR FORNER\nLa Volta a Peu Vila de Faura - Memorial Héctor Forner va començar com un homenatge a Héctor Forner, un jove promesa de l'atletisme que va morir uns dies abans del campionat autonòmic, s'ha convertit en un referent per als amants d'aquest esport, que té com a reclam l'última part del trajecte de la cursa, que consisteix en la pujada al paratge de la Rodana a 190 metres sobre el nivell de la mar. L'eixida i l'arribada és al Col·legi Sant Vicent Ferrer.\nEl 1999, l'Escola d'Atletisme de l'IES la Vall de Segó va començar el seu camí. En aquells moments eren 10 xiquets i xiquetes, entre ells estava Héctor Forner, un jove promesa de l'atletisme de 14 anys que va morir en un accident de trànsit al 2.000. Va aconseguir el campionat comarcal de proves combinades, 80 m llisos i tanques, 1.000 m obstacles, el provincial (millor rècord) de 1.000 m obstacles, pertanyia a la Selecció Valenciana d'Atletisme, etcètera.\nDes que l'Escola d'Atletisme de l'IES la Vall de Segó conjuntament amb l'Ajuntament de Faura van organitzar la primera edició de la Volta a Peu Vila de Faura, Memorial Héctor Forner, l'any 2001, en què van participar 100 atletes, cada any uneixen els seus esforços perquè l'últim dissabte del mes de maig, es done aquesta cita esportiva.\nLes categories i distàncies a córrer són:\nMinibenjamins, d'1 a 5 anys. Distància: 900 metres.\nPrebenjamins, de 6 a 8 anys. Distància: 900 metres.\nBenjamins, de 9 a 11 anys. Distància: 900 metres.\nInfantils-cadets, de 12 a 15 anys. Distància: 900 metres.\nSènior, de 16 a 34 anys. Distància: 9.000 metres.\nVeterans A, de 35 a 44 anys. Distància: 9.000 metres.\nVeterans B, de 45 anys endavant. Distància: 9.000 metres.


Destapant Cassoles: MAGDALENES DE PERNIL I FORMATGE\nPublicat per mercè a 4:22\nMaryLou 23 d’agost de 2010, a les 5:15\nLa meva tocaia, guapísima i molt eixerida!!!!\nLes madalenes salades són molt bones, aquestes en concret me les apunto per fer-las ràpid!\nLaura (Recetas Trucos y Tips) 23 d’agost de 2010, a les 7:45\nPots estar segura que quan aquests nens siguin grans, tindran un bon record de les estones que vau cuinar plegats :)\nNúria 23 d’agost de 2010, a les 9:20\nQuina cuinera mes bona eh??? la recepta de les magdalenes m'ha agradat molt...la faré segur.\nVisc a la Cuina 23 d’agost de 2010, a les 15:04\nNo he provat mai de fer magdalenes salades, o sigui que ja toca! Enhorabona a les cuineres!\njosep 24 d’agost de 2010, a les 4:53\nUnes magdalenes amb molt bona pinta. Molt bon treball!\nPotser que et pensis en posar una escola de cuina infantil!\nPtnts a les dues\nmercè 24 d’agost de 2010, a les 5:38\nMarilou, aquestes "magdalenes" són molt fàcils i ràpides de preparar, i sí, la meva neboda és moooolt eixerida!gràcies!\nLaura, això espero perwquè és important saber una mica de tot el que es fa a casa i compartir-ho.Per sort, cada cop més mares fan participar els fills a la cuina!\nNúria, ja veuràs que es fan ràpid i sempre tenen èxit!\nÀngels, ja et dic ara que t'agradarà fer-les perquè sempre agraden!\nJosep, ja m'agradaria poder guanyar-me la vida fent una cosa tan bonica i que em satisfà tant.El problema és la maquinaria necessaria...(ja veus que m'ho prenc seriosament!...)Les magdalenes boníssimes!\nAnònim 24 d’agost de 2010, a les 7:05\nHola mercè!!!! Quines magdalenes més riques!!!! Es curiós que no havia vist mai unes magdalenes de pernil i formatge!!! Així, salades, han de estar de ¨rechupete¨!!!\nAh, i no li diguis a ningú, però per aquí ja estem agafan kilos i kilos de rovellons!!!!\nAnònim 24 d’agost de 2010, a les 11:14\nMoltes graaciees per penjar la recepta!\nAhir et vaig escriure però nose perque no s'ha penjat....Si que ens ho vam passar be, fentles.\nLa veritat es que entre familia ens portem d'alló que es diu moooolt be.\nGracies Josep!! Records a la Glòria.\nPetonss Mercè! Ja ens veurem! Petons tambè a les nenes i a l'Albert.\nOna, t'ho vaig intentar dir ahir però no va funcionar....per tant, moltes felicitats atrasades! Jejeje.\nAnònim 24 d’agost de 2010, a les 11:38\nMägrada molt el teu blog, és molt clar i el color de fons és molt agradable.\nEL berenar de la festa va estar molt bé, quina feinada! Segur que lÖna, que és molt maca, ho sabrà apreciar.\nDiu en Jordi que has pujat molt el nivell i que a veure què farà ell per Nadal!!!\nMolts petons i endavant!!\nAh, vaig sentir una entrevista a la ràdio i penso que us pot interessar aquesta pàgina: iolandabustos@com\nVINCENT 24 d’agost de 2010, a les 12:00\nGlòria 24 d’agost de 2010, a les 12:53\nUn 10 per aquestes magdalenes salades!. Això és el que ve de gust per berenar o per sopar de pica-pica!. Segur que us van quedar bonííííssimes!\nmercè 24 d’agost de 2010, a les 13:43\ntitanii, doncs pensa que es poden fer igual però canviant l'ingredient del pernil per tonyina, salmó, sobrassada, botifarra negra...No saps quina enveja m'estàs fent venir amb els rovellons!!! a reveure!\nMaria, ja veus que aquí ho diem tot i que totes les persones que deixen un comentari valoren la teva feina i la recepta que vam fer.Oi que és bonic?. Vés pensant què vols fer un altre dia: pastís, magdalenes,postre de cullera, quiche, coca...Gràcies per tornar a felicitar l'Ona, ella i les cosinetes t'envien un super-petonarro a tú, al Miquel, a l'Edu i als tiets!!!\nSonia, gràcies per ser tant agraïda!,i gràcies per aquesta informació, intentaré escoltar-ho. El jordi que no es preocupi que també té molt bones idees, i si no, el convido a visitar la llista de blocs del'esquerra que hi ha autentiques meravelles!un petó!\nGlòria,sí que van quedar bones, la canalla se les va menjar en un ras-ras!un petonet!\nAnònim 24 d’agost de 2010, a les 14:26\nOLA SOC EL MIKI VAIG PROVAR AQUESTA RECEPTA I ESTA BONÍSSSSSSSSSIMA TAMBE UN PATUNARRU PER VOSALTRES\nAnònim 24 d’agost de 2010, a les 14:27\nJO TAMBE HO CREC PETONETS\nAnònim 24 d’agost de 2010, a les 14:40\nGlòria, Moltes gràcies! Les teves receptes i les del Josep tambe mereixen un 10.\nMercè i tant que es bonic! Ja mºho pensare, i gràcies per convidarme!\nUn hipermegapetonarro a les guapes de casa! :D\nmercè 25 d’agost de 2010, a les 5:07\naquestes magdelenes son superultramegabomiiiiiissimes!.\n(Per cert,cosinets, hem rebut la vostre postal des de London!un petó.)\nAnònim 25 d’agost de 2010, a les 5:15\nSii? Pensavem que no us arribaria...Un petoo\nLa cuina de la Isabel 26 d’agost de 2010, a les 9:50\nLes provaré, no he fet mai magdalenes salades.\nEs un bon recurs.\nSegur son boníssimes..............


Enric I. Canela » Blog Archive » Les contradiccions en la política científica\nExcel·lent article de Francesc-Marc Álvaro, Científics, a la cua, publicat a La Vanguardia.\nL’article ve arran de la prevista rebaixa del pressupost de recerca en els pressupostos espanyols (veieu Un pas més cap al declivi) i l’habitual xerrameca dels polítics sobre la importància de la recerca.\nLa innegable contradicció entre les paraules i els fets a la que ens tenen acostumats els governants.\nComenta la diferència entre Obama i Rodríguez Zapatero en el tema de la ciència. També la bona situació de Catalunya quan a atracció de recursos i científics.


BarcelonaEl coordinador nacional d'ICV, Joan Herrera, ha assegurat que el president Artur Mas i ell estan d'acord a "desplegar la llei de consultes en tot allò que no afecti tercers". Així ho ha explicat el dirigent ecosocialista després de reunir-se amb Mas durant poc més d'una hora. Herrera ha opinat que en aquest escenari "greu" en el qual es troba Catalunya després de la suspensió de la consulta cal "unitat i fermesa" per defensar-la i que s'ha de demanar al Tribunal Constitucional que aixequi la suspensió.\nDesprés que dimarts el Govern optés per suspendre la campanya institucional de la consulta per no comprometre cap funcionari que pogués ser acusat d'actuar al marge de la legalitat, Herrera ha compartit aquest 'modus operandi' de l'executiu. El líder d'ICV no ha precisat quines accions es poden seguir fent durant la suspensió, però ha posat com a exemple la designació dels set membres de la Comissió de Control, que han estat avalats pel Parlament aquest dimecres al matí.\nHerrera ha preguntat al president català quina data límit hi ha per fer la consulta del 9-N si la llei de consultes es manté suspesa, però ha recordat que la consulta s'ha de poder fer amb "garanties democràtiques" i, per tant, amb un "procés deliberatiu previ".\nDesprés de reunir-se amb el líder d'ICV, Mas s'ha reunit amb el president d'ERC, Oriol Junqueras, per parlar dels pròxims passos a seguir. Més endavant, tindrà lloc una cimera amb tots els partits, segurament aquesta mateixa setmana, per certificar el nou full de ruta cap al 9-N.\nEl portaveu de la CUP al Parlament, David Fernàndez, ha inaugurat aquest dimecres poc després de les 5 de la tarda la ronda de contactes d'Artur Mas amb els dirigents de les diverses formacions favorables a la consulta per intentar acordar una resposta unitària a la suspensió de la consulta per part del Tribunal Constitucional (TC). La trobada ha estat breu i, a la sortida, el diputat ha receptat "audàcia, serenitat, fermesa i calma".\nTant la CUP com ERC i ICV-EUiA van urgir dimarts el president que convoqués una cimera de partits per parlar del full de ruta a seguir després del veto inicial de l'alt tribunal. De fet, el mateix president Mas va prometre reunir tots els grups que donen suport a la consulta del 9-N per tal d'intentar consensuar una proposta. Justament per aquest motiu alguns partits com ERC, EUiA i la CUP s'han mostrat molestos per la decisió del Govern de suspendre la campanya institucional de la consulta sense haver fet abans cap reunió. De fet, la CUP i ERC reclamen desobeir el veto del TC i celebrar el 9-N des de la desobediència civil i institucional i d'acord amb la llei de consultes catalana.\nDavid Fernàndez Artur Mas suspensió resposta ICV EUiA ERC CUP Tribunals Consulta 9-N


Rosa Peroy: Quin Marron\nPublicat per Rosa Peroy a 5:33\nSuma-m'hi a mi a més a més dels dos o tres que dius que et llegeixen. No et conec de res però quasi cada dia m'enxufo al teu blog per veure si hi has penjat alguna cosa. T'asseguro que m'ho passo la mar de bé. De veritat. Salut!\n4 de febrer de 2008, a les 8:44\nQuè mono! Tu ets el de Reus? És que sóc cosina germana de la Pitonisa Lola (ens assemblem molt, físicament).\n4 de febrer de 2008, a les 10:33\nDe fet no sóc de Reus, sóc de Mollerussa. Visc per aquí la costa des de fa tres anys. Potser no t'ho creuràs però enyoro la boira i el fred. Això de que sempre faci bo és un conyàs, la veritat. Per cert, encara no conec a ta cosina germana i, per tant, no em puc fer ni la mínima idea de com ets. Vaigo bé!\nMentre la nostra preuada blogmaster i el blogger nou vingut preparen una cita a cegues, aprofitaré per colar-me i aplaudir un cop més el nou ( no, que ja en té un altre!) comentari de la primera.\nÉs possible que la nostra condició femenina estigui avocada a reproduir els estereotips actitudinals dels mascles?\nM'agradaria respondre negativament, però com tu molt bé apuntes, Rous, els èxits socials de les dones corren paral.lels amb l'augment de cardiopaties femenines, fumadores compulsives i altres tragèdies:\nQui no ha vist per les rambles de qualsevol ciutat un grapat de dones celebrant el comiat de soltera d'una d'elles cridant pel carrer guarnides amb unes orelletes i una cua de conillet?\nQui no ha sentit l'insult d'una conductora impacient acompanyat d'un gest obscè quan has intentat passar per un pas de zebra solitari?\nFins i tot, el perfil d'adolescent conflictiu a l'aula ha canviat de sexe.\nEn fi, pagarem aquest preu, elevat, però potser prou just si ens ha de impedir que ens tornin a considerar persones de segona categoria. Però...\nEl que mai no farem és fer pipi sense aixecar la tapa del water tot deixant grogues gotetes a sobre del seient.\nEncara que us sembli mentida, avui!!! he hagut de netejar les que un company de feina m'havia deixat amb tota la seva amabilitat.\n5 de febrer de 2008, a les 23:50


Salutació de l'alcalde Fira Q 2019\nEl calendari firal està marcat per les grans fires, cadascuna amb unes peculiaritats que les fan de visita ineludible, amb models de fira diferents i tots ells d’èxit. Dins d’aquest calendari, a finals d’abril, arriba la Fira Q de Balaguer amb un model de fira que m’atreviria a dir que és trencador, ja que no busca només una gran agregació d’oferta, sinó que prioritza la qualitat de l’expositor i l’experiència del visitant.\nQuan una fira està consolidada i és anual, es pot tenir la temptació de pensar que serà la fira de sempre, la de cada any. És possible que aquesta afirmació sigui aplicable en alguns casos, però res més lluny de la realitat en el cas de la Fira Q de Balaguer. Una fira que fa de la qualitat, la innovació i el dinamisme la seva carta de presentació. Un model pensat per a posar en valor tota la força comercial i productiva de Balaguer i rodalia.\nLa Fira Q té dos objectius bàsics, l’un és que els expositors disposin de totes aquelles eines, adaptades a les seves necessitats, que els hi permetin excel•lir en la presentació dels seus productes i serveis. Aquestes eines poden ser tastos, desfilades, demostracions, presentacions, jornades, tallers...\nEl segon objectiu és que els visitants puguin gaudir d’una experiència global que els hi faci sentir que ha valgut la pena visitar Fira Q. Una eina de promoció comercial i econòmica pensada per a afavorir la interacció entre visitant i expositor, amb propostes que posen en valor el teixit productiu de la ciutat.\nAquest model de fira ja va pel quart any, i el balanç és molt positiu tant per part de les empreses que exposen com per la quantitat de gent que la visita i gaudeix. La força i el dinamisme d’un territori també es mesura per la qualitat de les seves fires, i Fira Q ens en dóna una imatge molt esperançadora i que ens ajuda a veure de què som capaços quan treballem plegats.\nUs animo a visitar Fira Q de Balaguer, a conèixer-la i gaudir-la.\nPaer en cap de Balaguer.


Viatges: Japó_3: Yamagata\nCom que vaig acabar força d’hora la visita del temple de Yamadera i el poble no donava més de sí, vaig decidir seguir explorant la regió. Aprofitant que ja no plovia, vaig agafar el tren cap a Yamagata, que és la ciutat important que hi ha a la vora de Yamadera. Van ser 20 minuts de tren.\nLa ciutat de Yamagata és la capital de la prefectura que té el mateix nom. Havia sigut una ciutat fortificada, de mitjans del segle XV, però ara pel que jovaig veure és una ciutat moderna. La ciutat en sí no té massa atractiu, però està molt ben situada, prop de Yamadera, prop d’alguns onsens (banys termals) importants i de les pistes d’esquí. Diuen que la millor època per visitar-la és quan hi ha els festivals.\nL’estació de tren és molt moderna, i just al davant hi ha una sala wifi que em va anar perfecte per poder enviar algun missatge. El que em va costar una mica era saber per quin cantó sortir. Per sort només hi havia dos opcions. Vaig intentar preguntar sense èxit. El primer intent va ser fallit, vaig arribar a una gran esplanada i aparcament. Vaig desfer el camí i vaig emprendre l’altre sortida. Aquest cop sí, estava més o menys al centre de la ciutat.\nCarrers molt amples, poca gent caminant i tampoc masses cotxes. Tot net i polit. Algunes botigues curioses, però res massa especial.\nVaig trobar algun temple camuflat entre els cases. Com en els de Yamadera abans d’entrar hi ha una font, generalment la sortida d’aigua és per la boca d’un drac, i uns cullerots per agafar l’aigua. És per rentar-se abans d’entrar al temple a pregar. Es tiren una mica d’aigua per les mans, que fan lliscar fins als colzes, després em sembla que se’n passen per la cara.\nA la porta del temple hi ha una mena de mural on la gent penja bocins de fusta amb alguna cosa escrita; suposo que són pregaries o desitjos que volen que es compleixin.\nEstava cansada i vaig estar buscant algun lloc on entrar a prendre alguna cosa. No vaig tenir èxit. Hi havia restaurants, però no vaig saber trobar un bar, una teteria o cafeteria. Hi ha màquines de begudes per tot arreu, però no hi ha bancs per seure. Pots comprar la beguda però has de seguir caminant.\nAl final vaig entrar en un centre comercial i allà si que vaig trobar refrescos i seients! Del que tenien per beure el que em va semblar més familiar va ser una ampolla que vaig suposar que era aigua de maduixes. No ho sabia segur, ja que el dia abans havia agafat una ampolla amb un dibuix d’unes fulles i vaig suposar que era d’algun sabor especial i o, era aigua pura. Aquesta cop sí que el dibuix s’ajustava al que hi havia a dins; era aigua amb gas amb gust de maduixa.\nAquí no resulta fàcil escollir begudes. Quan estava a Yamadera, amb la caminata tenia molta sed i em moria de ganes de prendre un coca-cola. En una de les botiguetes m’he mirat què tenien i res, no reconeixia res. Llavors he preguntat a la venedora i... sorpresa! Darrera de tot, amagada, estava la coca-cola!\nMentre estava en el centre comercial descansant, una senyora que també estava reposant després de les compres m’ha ofert un dolç de color negre. Era una mena de gominola, en forma de cub. No estava malament, no tenia massa gust.\nPer la ciutat vaig poder veure algunes indicacions dels punts de trobada en cas de terratrèmol. Yamagata és una ciutat de l’interior i aquí suposo que l’efecte d’un tsunami és més difícil que arribi. Tots els llocs que veia indicats eren parcs, espais oberts.\nEm va sorprendre veure que davant d’alguns aparadors de vidre, especialment si estaven en cantonades, hi havia apilats tot de sacs. Aquí hi feia sol, però començava a aixecar-se vent i s’apropaven núvols negres. Suposo que a l’igual que a Sendai, estaven en alerta pel mal temps que s’apropava.\nA les 4 de la tarda vaig decidir tornar ja cap a Sendai. Estava cansada doncs des de les 8 que estava en marxa. Vaig agafar un tren que parava a totes les estacions i va trigar una hora i quart.\nPel que vaig observar, a partir de 2/4 de 4 ja hi ha nens que surten de l’escola, així que el tren es va omplir força. Om que començava a Yamagata vaig tenir sort i vaig poder anar asseguda.\nAixò em recorda el bus que et porta a la terminal, no et fan anar com a sardines, com a casa nostra, sinó que tothom va assegut i quan ja no hi ha seients lliures posen un altre bus.\nViatjar en tren és interessant, ja que vas veient el paisatge però també la gent del país. Aquesta regió de Japó, la de Tohoku no és gens coneguda pel turisme occidental. De fet, vaig passar uns dies sense veure turistes europeus, o molt pocs i passaven desapercebuts. És un Japó que em va semblar diferent al del sud, que havia vist en fotografies. Com si fos el país del dia a dia, més d’estar per casa. Em va agradar aquesta sensació. M’hi sentia còmoda, tot i que trobava a faltar bars, llocs on seure.... i el menjar em cansava una mica.\nUn cop a Sendai vaig seguir explorant la zona propera a l’estació, uns carrers comercials coberts, grans avingudes... Vaig sopar en un lloc molt agradable, tipus taverna. Hi havia forces grups de gent fent xiarri. Ara be, a mi a l’anar sola, em van posar a la barra i cara la paret! Vaig prendre pollastre rebossat i un formatge també rebossat, acompanyat de copa de vi (no massa bo, però canviava de l’aigua). 1200 iens.\nTotal que vaig quedar satisfeta de la meva primera sortida en tren per la regió. El temps no havia sigut meravellós, però no em va impedir pujar fins a dalt de Yamadera.


La Plataforma pel Dret a Decidir va organitzar una manifestació el dissabte 1 de desembre de la que tothom n'està orgullós.\nDeixant a banda el típic sentiment que sempre ens envaeix en aquests casos, mescla de adrenalina nacionalista i ràbia continguda del "català emprenyat", i del fet que sembla que el ressò d'aquesta expressió social s'ha silenciat en els canals estatals i catalans (TV3)convé, des del meu punt de vista fer un parell de reflexions.\nEn primer lloc, crec que s'ha tornat a demostrar que l'iniciativa cap a un procés seriós d'independència l'ha de prendre la societat civil encapçalada per intel·lectuals pràctics, pensadors pragmàtics que arroseguin en comunió el màxim d'entitats culturals, associacions cíviques, plataformes sobiranistes i la resta de la societat civil.\nAmb això vull dir, i aquí va la segona reflexió que els partits polítics són necessaris però no han de dur l'espurna que ha de cremar sino que han d'esdevenir el mitjà que ha de conduir el procés al terreny institucional, la vessant pràctica que expressi democràticament i en pau el que el poble manifesta al carrer.\nNo hi ha procés independent si es deslliga de la política, però tampoc n'hi haurà si la política fa oïdes sordes als agents socials més emprenedors per no córrer certs riscos electorals. CiU, ERC són la demostració que aquestes actituds porten a una confrontació interna, la disminució dels seus partidaris i a la fi, a una indefinició fruit del poruguisme ideològic.\nCal encetar un camí on les forces polítiques decideixin valentament, uns per apostar per l'autodeterminació sense embuts i els altres per posar en pràctica el que proclament als quatre vents. Això és el que durà la força del poble a guanyar.\nQui sap si el 2014.\nPublicat per Cesc Puiggros a les 8:17 4 comentaris Víncles a aquesta entrada\nEl Periódico de Catalunya (versió en català)\nPer saber què pensen altres...\nAvui sabem que...\nPortal de Ciència en català


Exposició: Raimon Panikkar. Viure l’aventura intercultural | Biblioteca Joan Triadú\n← Club de lectura en anglès: Reservoir 13 de Jon McGregor\nEl Club de lectura de Salut mental 2018… en imatges →\nPosted on 26 Octubre 2018\tby bibliotecadevic\nAmb motiu del centenari del naixement de Raimon Panikkar (Barcelona, 1918 – Tavertet, 2010), us oferim aquesta exposició que l’Espai Avinyó (Ajuntament de Barcelona) ha organitzat.\nUna exposició centrada en la seva vocació intercultural, plurilingüe i transdisciplinar i que ha estat promoguda per la Institució de les Lletres Catalanes.\nNascut en una família indocatalana de la Barcelona de fa un segle, Panikkar va sentir-se alhora fill d’Orient i d’Occident, va defensar la diversitat cultural i lingüística com una riquesa que cal fomentar, va criticar la tecnocràcia i va demanar una transformació radical de la nostra manera d’entendre el món. Va relacionar-se amb molts dels grans noms de la filosofia, la ciència, la religió i les humanitats i va desplegar una intensa activitat com a professor i conferenciant que el va portar als cinc continents.\nA la Biblioteca Joan Triadú de Vic del 22 de novembre al 16 de desembre de 2018.\nInauguració de l’exposició dijous 22 de novembre de 2018 a les 19:00 h.\nAquesta entrada s'ha publicat en Activitats, Exposicions i etiquetada amb Confessions religioses en diàe, Exposició, Raimon Panikkar. Viure l'aventura intercultural. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Esdeveniments en Diumenge, 18. Novembre 2018\nActuació Musical amb Zebrazz Marching Band\n17/11/2018 a 23:00 a 18/11/2018 a 00:00\nVersionant cançons a ritme de Jazz, Blue o Reggae entre d'altres\nNovembre 18 Diumenge\n18/11/2018 de 00:00 a 01:00\nGrans projeccions per als més petits. Activitat emmarcada en el marc de la 8a edició del Most Festival de Cinema del Vi i el Cava.\n38è Concurs de Tastavins\n18/11/2018 de 12:00 a 13:30\nA càrrec de Josep Almirall i Ferran Lacruz. Inscripcions a partir de les 11.30 Amb el premi especial d'un lot de vins i caves per al guanyador Col·labora: Ajuntament de Santa Margarida i els Monjos, Eurosel·lecció i D.O.Penedès. Obsequi d'una ampolla de vi per a tots els participants\n18/11/2018 de 12:00 a 13:00\namb la col·laboració del servei de Joventut Tangram. Venta de vermut i d'aperitius variats\nBallada al carrer amb La Portàtil FM a Vilafranca del Penedès\n18/11/2018 de 13:00 a 14:30\nDiumenge 18 de novembre, a la una del migdia a la Plaça Sant Joan El proper diumenge 18 de novembre, Òmnium Alt Penedès et convida a una nova ballada al carrer amb La Portàtil FM. Serà a les 13h a la plaça de Sant Joan de Vilafranca del Penedès, i es ballaran tot tipus de danses tradicionals com ara


Borrell espera que el PSOE tengui un candidat amb força abans d'un mes\n05 maig 2021 22:50\nEl diputat socialista Josep Borrell va assegurar que espera que el procés d'elecció del nou candidat a la presidència del Govern estigui «acabat i ben acabat» en el termini màxim d'un mes. Borrell va acudir ahir dematí a La Pobla de Segur, el seu poble natal, per participar en la tradicional «baixada del raiers» pel Noguera Pallaresa.\nBorrell va fer a més una comparació entre el procés d'elecció del nou candidat socialista a la presidència del Govern amb les aigües del Noguera Pallaresa indicant que «allò important no és que les aigües estiguin tranquil·les sinó que tenguin força».\nLa popular «baixada dels raiers», a la qual acudeix cada any Borrell, ha estat presenciada per unes 3.000 persones, que han contemplat els descensos dels rais des dels marges del riu.\nLa novetat d'aquest any és que hi ha participat un equip de raiers italians del Venetto.


Sanitat no descarta que “en no gaires dies” es pugui plantejar el relaxament de l’ús de la mascareta – Castellvilarenc.info\nSanitat no descarta que “en no gaires dies” es pugui plantejar el relaxament de l’ús de la mascareta\nFoto d’arxiu: Moncloa\nConstata que el descens de les xifres de la pandèmia és generalitzat tot i que encara hi ha diferències entre Comunitats Autònomes.\nEl director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries (CCAES), Fernando Simón, no ha descartat que “en no gaires dies” es pugui plantejar un relaxament de l’ús de la mascareta, almenys en exteriors, si les xifres de la pandèmia continuen acompanyant com fins ara. En tot cas, Simón ha subratllat que caldrà identificar el “moment”, que podria ser quan totes les Comunitats Autònomes descendeixin dels 150 infectats de covid-19 per cada 100.000 habitants en els darrers 14 dies. En aquest sentit ha indicat que a mesura que la immunització vagi avançant també s’homogeneïtzarà la situació de les Comunitats, però ha alertat que, de moment, encara hi ha diferències de consideració entre unes i altres.\nEn paral·lel, tot i que ha apostat per analitzar la situació de cada territori per aplicar-hi les mesures oportunes en funció de l’evolució de la pandèmia, Simón ha volgut recordar que el ritme de vacunació farà canviar la situació d’aquí a poc temps. “Incrementem la població immunitzada a raó de prop d’un 1% diari. Això vol dir que d’aquí a un mes tindrem una situació ben diferent. Es podria aplicar alguna mesura comuna a tot el territori, però caldrà analitzar-ho en el seu moment”.\nDeclaracions de Fernando Simón


L'assetjament escolar al cinema: quan la realitat supera la ficció | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nSer el “cervellet” o el “bitxo raro” de la classe és una loteria. L’atzar escull els seus màrtirs en aquest món de crueltat, i a tenor d’aquests tres llargmetratges, el suplici pel qual passen acaba abocant en corprenedors desenllaços. “És cinema”, acabaran justificant molts.\nPerò el cert és que quan una peça ja adverteix des del principi que es basa en un cas real, som ben conscients que la pantalla no pot ni podrà superar la realitat del nostre dia a dia, aquella que ens toca viure sense efectes especials als escenaris de la quotidianitat.\nDirecció: Ilmar Raag\nTítol: Ben X\nPaís: Bèlgica i Holanda\nTítol: Låt den rätte komma in\nPaís: Suècia Any: 2008\nEl cinema d’encuny europeu que ressenyem en aquesta ocasió no deixa espai per a banalitats, relativismes ni edulcorants. La qüestió ho mereix: el bullying o assetjament als centres d’ensenyament és una de les grans xacres a què s’enfronta el món educatiu i la societat en general. L’augment de depressions i intents de suïcidi en l’adolescència planteja molts interrogants sobre les relacions del jovent d’avui dia. Klass i Ben X són dos documents excel·lents que es capbussen a les aules i radiografien els comportaments, les actituds i els afanys de la generació del mòbil, el messenger i la música trance. L'”opera prima” de Raag ens remet, inevitablement, a dos títols premiats: en la forma ens recorda a la rigorosa Entre les murs (França, 2008), i en el fons, a la desesperant però alhora magnífica Elephant (Estats Units, 2003). El resultat és una barreja de documental fet als corredors de l’institut amb una trama ben mimada mitjançant episodis de tensió creixent. Pel·lícula, l’estoniana, d’escenes commovedores, celebrades interpretacions i conclusions necessàries.\nLa història d’en Ben també remou consciències. Un jove afectat d’autisme que s’ha d’omplir de valor per suportar les intempestivitats dels seus companys. Balthazar ens proposa un viatge per la ment d’aquest jove aficionat als videojocs d’aventures. I ho fa a través d’un llenguatge cinematogràfic allunyat dels convencionalismes. Realitat i virtualitat es donen la mà i mostren atmosferes creatives i fantasioses. Plànols caòtics i tremolosos, trama anacrònica, veus interiors narrant les seqüències i elements manllevats al documental fan d’aquest film una extravagància en les col·leccions del bon cinema.\nLa tercera de les propostes de les quals ens fem ressò és una joia arribada de Suècia, gran triomfadora a Sitges 2008. Tot i que l’assetjament escolar no és l’eix del film, sí que esdevé una de les peces d’aquest puzzle encisador. Basada en una novel·la de gran èxit del país escandinau, Deixa’m entrar transcorre en preciosos escenaris de neu i conta la història d’un xiquet de dotze anys incomprés que coneixerà l’amor al costat d’una vampira. Història bella i misteriosa, innovadora en el camp del terror, que res té a veure amb altres títols recents sobre vampirs. Ací trobem una fotografia enlluernadora, uns diàlegs comptadíssims però ben ordits i unes escenes de veritable mestria (quedeu-vos amb la darrera). Una visió diferent del bullying, més poètica i màgica, però igualment sorprenent. Hollywood ja ha anunciat un remake per 2010. Difícil, però, superar aquesta obra de culte.\nCategoria: Ressenyes Visualitzacions: 1589


Casa reformada a Puig Ses Forques, Sant Antoni\nCASA EN PUIG SES FORQUES\nCasa a Sant Antoni de Calonge, Costa Brava.\nZona tranquil·la amb jardí al voltant de la casa molt ben cuidada i piscina privada de nova construcció amb mesures (4x10m).\nLa casa es compon de dues plantes, disposa de 5 habitacions dobles amb molta llum natural i totes disposen d'aire condicionat.\nLa casa disposa de 4 banys, dos d'ells amb banyeres i els altres dos amb dutxa. La cuina té 17m2 i està totalment equipada i es pot apreciar el mar des d'una de les finestres.\nLa sala d'estar té 40m2 i té vistes al jardí amb piscina i una sortida a la terrassa.


ARXIU DE LA COLÒNIA – No Res\n[ARXIU DE LA COLÒNIA]\nFotos cedides per gentilesa de la família López Parra.\nPer petició dels familiars, aquestes fotos no queden incloses en la llicència Creative Commons atribuida a aquesta pàgina. Demanem, doncs, que no se’n facin còpies.\nMEMÒRIES DE LA COLÒNIA CASTELLS per Nora Miquel.\nCAPÍTOL I. VIDA.\nLa Colònia Castells és l’últim suburbi obrer que queda a Barcelona. Va créixer durant la dècada dels anys vint del segle XX, fora de la Barcelona urbanitzada, enmig de camps i fàbriques. Si avui veiem quatre passatges envoltats d’edificis de més de set pisos, en aquella època la Colònia no destacava, doncs el carrer Montnegre, de punta a punta, estava ple de casetes baixes amb horts o jardins i els carrers eren de sorra.\nPerò, a l’hora d’analitzar la Colònia Castells, a la qual molts denominem ‘el pueblito’, no només parlem d’urbanització, sinó també de socialització. La xarxa social que es va construir al voltant d’aquestes casetes va ser molt forta: tots per a un i un per a tots!\nEl carrer de Morales era el carrer dels comerços: la peixeteria, la mongeteria, el forn…però també, dins la Colònia, hi havia un petit colmado i el bar ‘La Campana’. Si algun veí no tenia prou diners per poder pagar la compra, se li anotava el gast i se li fiava fins que ho pugués pagar. Al forn, com que una barra de quart podia o no fer un quart de quilo, si faltaven grams per arribar al pes, la Clotilde (la fornera del carrer Bordeus) donava alguna pasta o tros de coca, per arribar al pes indicat. I, per Sant Esteve, en fer els canelons, com que els fogons eren de petroli, molts eren els veïns que anaven al forn per gratinar-los.\nLes noves tecnologies del moment també van arribar a la Colònia. Tot i que la majoria dels seus habitants no podien fer-se amb elles per mancança econòmica, el bar ‘La Campana’, per exemple, disposà d’una televisió als veïns. Això, grans i joves, s’atapeïen a la saleta del fons del bar, on havien col·locat bancs i la tele, per veure les sèries del moment: ‘Rintintín’, ‘La Saga dels Rius’, que feien cada vespre, mentre menjaven pipes i bebien Coca-Cola. El telèfon del bar també era un altre reclam i, quan aquest sonava, atenien a la trucada i avisaven al veí.\nMentrestant, en els passatges es vivia en total llibertat. Si fins fa poc encara podíem trobar a algunes veïnes assegudes davant la seva porta petant la xerrada, des dels orígens de la Colònia els nens corríen i jugaven als jocs de moda: a les xapes, al ‘palomato’, a la ceba, a tombar soldats de plom, als cromos, a la xarranca…I, per festes, com les de Sant Joan, es feien gimcanes per als nens, xocolatada amb galetes per als més grans, concursos de dibuix i, a la nit, com és costum per la berbena, una gran foguera que se situava al carrer Montnegre. La música, present durant tota la festa, era un gran reclam i els veïns dedicaven cançons als seus estimats.\nPerò els jocs no només es limitaven a aquests quatre passatges. La Bòbila, la fàbrica que se situava on avui dia trobem el Mercat de Nicaragua, era un dels llocs preferits per la canalla. L’Àngels, una de les veïnes nascudes a la Colònia, recorda a la seva àvia dient: “Xicotet! Xicotet! T’ataré un dia a la pota de la mesa!”. I, com tots els nens, també feien entremaliadures, com robar les fruites que penjaven dels arbres del carrer Piera.\nPosted on diumenge, d'octubre 17th, 2010 at %I:%M %p.\tFiled under: [Una altra Barcelona] RSS 2.0 feed.


Una manera diferent de fer el Turó de’n Galzeran\nEl Turó de’n Galzeran, cim de 485 m. a la Serralada Litoral, entre la Tordera i el Besòs. És un cim sense gaire història, tret per a la gent de la zona, i com no poidia ser d’una altra manera, està dins del repte dels 100 cims.\nLa seva pujada no té dificultat, ja que el corona una torre de vigilància d’incendis, així que hi ha pista forestal per arribar-hi sense dificultats. A més, per costat passa el gr-92, així com una serie d’urbanitzacions que el fan bastant accesible.\nMalgrat això, us proposo una pujada potser una mica més aventurada, i és fer cim just per la part no habitual, pel Vallès Oriental, més concretament, iniciar la pujada des de Montornès del Vallès. Allà, a través de camins aconseguirem topar-nos amb un GR, i gràcies a ell, que enllaça amb el gr-92, tindrem la possibilitat de passar per un munt de boscos, de fet, podrem fer un petit itinerari per pistes forestals sense dificultats tècniques travessant la Serralada Litoral.\nDe fet, la gràcia està justament en els boscos que tenim a prop de Barcelona i que són una meravella, així com els camps i els diferents paisatges, que fan oblidar que estàs tant a prop del Barcelonès.\nAmunt, a part de la torre, una vista bastant xula del Maresme i part del Barcelonès, de fet, es veuen clarament les tres xemeneies de Sant Adrià de Besòs, així com gran part de Santa Coloma de Gramenet i Badalona.\nTampoc són poca cosa les vistes increïbles sobre el Montseny, amb Matagalls i les Agudes al capdavant! Una perspectiva molt diferent i xula!


Arbúcies firma un acord amb un dentista per ajudar veïns amb pocs recursos - Diari de Girona\nArbúcies firma un acord amb un dentista per ajudar veïns amb pocs recursos\nEl servei cobrirà les necessitats odontològiques que no cobreix la Seguretat Social a canvi d'una tarifa reduïda\nL'acord l'ha signat l'Ajuntament amb la consulta Dentalarb. aj. d'arbúcies\nL'acord l'ha signat l'Ajuntament amb la consulta Dentalarb.\nL'Ajuntament d'Arbúcies ha signat un acord amb una consulta odontològica local destinat a cobrir diferents serveis a persones del poble amb pocs recursos. Segons va informar ahir el consistori, aquest nou servei municipal, fruit del conveni amb Dentalarb, s'ha creat perquè els veïns i veïnes d'Arbúcies que necessitin serveis d'odontologia i no tinguin els recursos econòmics suficients o limitacions a l'hora de desplaçar-se, puguin fer-ho a un preu assequible i al mateix municipi.\nEn aquest sentit, l'Ajuntament va ressaltar que s'ha pres aquesta decisió tenint en compte que l'assistència bucodental garantida per la Seguretat Social no ofereix els tractaments necessaris per a una salut dental amb garanties, motiu pel qual les persones que no disposen de recursos econòmics no poden acudir a l'assistència privada amb un risc evident de patologies bucodentals greus.\nPer això, el regidor d'Atenció a les Persones, Jaume Salmeron, va explicar que Dentalarb es compromet a oferir, amb tarifes reduïdes i pactades prèviament amb l'Ajuntament, el servei d'odontologia als veïns d'Arbúcies sense recursos suficients per fer front a un tractament privat i que així ho sol·licitin.\nPer altra banda, des de la Regidoria d'Atenció a les Persones es farà el seguiment del servei i la valoració socioeconòmica de la situació personal o familiar.


Sílvia Pérez Cruz commou al Palau de la Música amb 'Farsa' - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nSílvia Pérez Cruz commou al Palau de la Música amb 'Farsa' - Diari de Barcelona\nSílvia Pérez Cruz commou al Palau de la Música amb 'Farsa'\nLa palafrugellenca presenta el seu darrer disc en el marc del Festival de Jazz de Barcelona amb les entrades exhaurides\nSílvia Pérez Cruz va emocionar ahir a la nit el Palau de la Música amb la presentació del seu darrer disc, Farsa (Género imposible). Un treball emotiu i pausat que ha fet contenir la respiració de l'entregat públic. La palafrugellenca ha pujat a l'escenari acompanyada per la seva guitarra i per un aparell que ella ha definit com "una mena de nau espacial" construïda per l'enginyer de so Juan Casanovas. De fet, segons ella, "és com si fos un grup".\nPérez Cruz va explicar que li feia "moltíssima il·lusió" actuar al Palau i va dir que gairebé era un "miracle". Les entrades pel concert, que s'emmarca dins del 52 Voll-Damm Festival de Jazz de Barcelona i que s'havia de fer l'11 de novembre, estaven exhaurides des de feia setmanes.\nEl concert va arrencar amb l'auditori de Lluís Domènech i Montaner completament a les fosques amb la cançó Que me van aniquilando, que Pérez Cruz va cantar a pèl. L'ha seguit el tema Plumita, que pertany al seu darrer disc. D'entre les cançons d'aquest darrer treball que va cantar hi havia la ranxera Mañana, que interpreta en el documental Ana María Moix, passió per la paraula d'Anastasi Rinos; l'emotiva Pena salada, que ha posat la pell de gallina a més d'un; i la càlida Todas las madres del mundo.\nLa cantant va dir que li feia "moltíssima il·lusió" actuar al Palau. "És un concert que és un miracle i està ple de gent, que és un miracle", ha celebrat tot i les restriccions per la pandèmia. Pérez Cruz, però, no s'ha mossegat la llengua i ha lamentat que "això és la presentació d'un disc que no es ven". La cantant ha explicat al públic que Farsa (Género impossible) "reflexiona sobre la diferència entre la fortalesa que mostrem i la fragilitat que ens defineix".\nTot i que l'actuació d'ahir dissabte nit era per presentar Farsa (Género imposible), la cantant va interpretar diversos temes de discos anteriors com No hay tanto pan, que el públic va ovacionar i xiular llargament a la part final del concert. L'actuació va acabar a les deu de la nit per ajustar-se a les mesures dictades pel procicat arran de la pandèmia amb la cançó Gallo negro, gallo rojo.


Una vesprada de música coral… – Cor Ciutat de Xàtiva\nEn primer lloc felicitar als cors participants, al Cor A Capella de Polinyà de Xúquer i a la Coral Veles e Vents de Gandia i als seus respectius, directora i director per les seues destacades actuacions en aquesta edició de 2016 del nostre festival coral. Agraïr al consistori i a la Casa de la Cultura la seua disponibilitat per facilitar-nos les coses tant en la confecció dels cartells, programes i per obrir-nos les portes d’aquest espai cultural “Sant Domènec” de Xàtiva.\nAl públic assistent, esperem que els agradara la vesprada de música coral que els vam preparar, i com no, agrair-los de manera efusiva la seua presència en el concert.\nDes del cor es destinen grans esforços per dur endavant aquest espectacle coral que ja ha complit divuit anys i que no seria possible sense tots i cadascun dels membres del cor de Xàtiva que ahir, una vegada més ens mostraren el que són capaços de fer. La més sincera enhorabona.\nFelicitar a la nostra amiga i pianista Davinia i per descomptat al nostre director Francisco M. Tortosa.\nI per últim no ens podem oblidar de tots els amics (cantants, tècnics de so,…) que col·laboren amb nosaltres, no tant sols en aquest esdeveniment, si no també en molts altres ja realitzats i esperem que també puguem comptar amb ells en futures ocasions.\nSense més, fins a la de 2017!!!\nCor A Capella de Polinyà de Xúquer\nCoral Veles e Vents de Gandia\nEtiquetesFestival Coral • Notícies\n1 comment on “Una vesprada de música coral…”\nRetroenllaç: Una vesprada de música coral… – blog.festivalcoral


Gästehaus Grupello Dusseldorf Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGrupellostr. 4, Centre de la ciutat, Dusseldorf, Alemanya - Veure al mapa\nBarri Centre de la ciutat Centre de la ciutat Friedrichstadt Centre de la ciutat Centre de la ciutat Centre de la ciutat Centre de la ciutat Centre de la ciutat Centre de la ciutat Centre de la ciutat\nSituat en el cor de Centre de la ciutat, Gästehaus Grupello és un lloc ideal des d'on descobrir Dusseldorf. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Gästehaus Grupello, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, habitacions interconnectades disponibles per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com sala de jocs. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Gästehaus Grupello.\nTots els tipus de viatgers (10) Viatger de Negocis (2) Viatgers en solitari (7) Grups (1)\nTots els tipus de viatgers (347) Parelles (42) Viatgers en solitari (224) Famílies amb infants petits (17) Famílies amb infants grans (5) Grups (58)


Sentmenat.com - Dissabte de Festa Major amb Pep Callau, Els Pepsicolen, Màgic Cirkus i La Kinky Dub Machine - Cultura\ndimarts, 21 maig de 2013 | 17:04h\nEsport, dansa, música i màgia en el segon dia de Festa Major\nCultura dissabte, 01.setembre.2012. 05.30 h\nDiferents activitats esportives, musicals i infantils i el pregó de Festa Major protagonitzaran el disabte de Festa Major, amb activitats com l’espectacle infantil de Pep Callau, campionats de dòmino, escacs i tennis taula, el Festival de la Casa de Andalucía, el show Go to Dance i la tradicional Gimncana de l'Esport.\nEl dissabte de Festa Major es lleva amb diversos campionats durant tot el matí: dòmino (10 h. Casa d’Andalusia), simultànies d’escacs amb el mestre català Ricard Morros (de 10 a 12 h. Plaça de la Vila) i Tennis Taula (10.30 h. Sala polivalent Tèxtil Besòs). De 10 a 12 h., el CEM Sentmenat durà a terme un especial de cycling al pavelló Primer de Maig. A les 12 del migdia tindrà lloc el pregó de Festa Major i l’espectacle infantil amb el pallasso i animador Pep Callau i la música en directe dels Pesicolen. A la plaça de la Vila. A les 2 del migdia, el taller de rentat Rentaplis oferirà a la seves instal·lacions de Can Clapers una butifarrada popular. Tampoc no podia faltar enguany la Gimcana de l’Esport, una activitat veterana de la nostra festa gran que tindrà lloc a la plaça de la Vila, a les 4 de la tarda. A les 5 de la tarda, els més petits podran gaudir d'un espectacle de pallassos a Rentaplis. De les 6 a les 9 del vespre, el country ocuparà la plaça de Joan Olivé, amb una marató de tres hores d’aquest ball americà organitzada per la Secció de Country de la Societat Coral. A les 6 de la tarda, la plaça de la Vila acollirà el tradicional Festival de la Casa d’Andalusia de Sentmenat, una activitat fixa dels dissabtes a la tarda des de fa una colla d’anys. Ua hora més tard, i de nou a les instal·lacions de Rentaplis, hi haurà un espectacle de màgia. A les 9 del vespre la plaça de la Vila es convertirà en un espai màgic, amb l’espectacle Magic Cirkus. Un espectacle de cabaret amb grans il·lusions de màgia, trapezi, música i sobretot molt d’humor. A les 11 de la nit, una colla de ballarins professionals participaran al show Go to Dance, un espectacle de balls de saló i llatins organitzat per la Secció de Ball de la Societat Coral, que també serà l’encarregada d’organitzar el Ball amb animació posterior, a les 12.30 de la nit, a la mateixa plaça de la Vila. La Kinky Dub Machine a les Barrakes El segon dia de les Barrakes 2012 arriba la música en directe. A partir de 2/4 de 12, el Niño de la Hipoteca, La Kinky Dub Machine, Panda i Jakemate faran vibrar l’escenari del pavelló de Can Sorts.\n© Pep Callau\nfesta major, dòmino, escacs, tennis taula, go to dance, la kinky dub machine, b\tComparteix


La reflexió s'articula entorn dels set estàndards per a l'assegurament intern de la qualitat inclosos en els Estàndards i directrius per a l'assegurament de la qualitat a l'Espai europeu d'educació superior elaborats per l'Associació Europea de Garantia de la Qualitat en l'Educació Superior (ENQA).\nEstàndard 1: política i procediments associats per a l'assegurament de la qualitat\nA la Sheffield Hallam University hem dissenyat sistemes d'assegurament de la qualitat per satisfer tots els requisits externs d'organitzacions nacionals clau com l'agència de garantia de qualitat del Regne Unit, la Quality Assurance Agency (QAA).\nDisposem d'un marc integrat per a la gestió de la nostra qualitat. En aquest marc s'inclouen processos perquè la universitat fixi i mantingui els estàndards dels seus programes, però en la mesura de les seves possibilitats delega en les facultats la responsabilitat quotidiana de la gestió de la qualitat. Oferim al nostre personal indicadors clars —mitjançant un manual de qualitat en línia— amb consells, informació i assessorament perquè puguin entendre la funció que han de complir en l'assegurament de la qualitat.\nUn repte que afrontem és que l'entorn polític extern canvia constantment pel que fa al que s'espera de les universitats: sembla que les expectatives augmenten més ràpidament que els recursos disponibles!\nUn segon repte el constitueix assegurar-se que tot el personal —sobretot en l'àmbit dels programes— entengui la política i els procediments i estigui disposat a treballar-hi en consonància. Per aconseguir-ho, és important disposar d'un bon mètode de consultes, d'activitats de formació per al personal quan sigui necessari i d'avaluacions periòdiques per valorar fins a quin punt ha estat eficaç la implantació d'una política.\nEstàndard 2: Procediments formals per a l'aprovació, el control i l'avaluació periòdica de programes\nDes de fa alguns anys disposem d'un procés d'aprovació dels cursos que permet que les facultats dissenyin programes que després aproven les comissions centrals de validació. També tenim un procés de revisió de la qualitat anual que s'inicia al nivell bàsic de mòduls/cursos i va pujant fins als nivells més elevats de la universitat. Parteix d'una àmplia base de proves i condueix a plans d'acció dels quals es fa un seguiment durant tot l'any. El nostre procés d'avaluació periòdica analitza cada cinc o sis anys tots els grups de matèries de la universitat i se centra a millorar-les, és a dir, analitza com es poden millorar l'avaluació de l'aprenentatge i l'ensenyament i l'experiència dels estudiants.\nPromoure una autèntica implicació dels estudiants en aquests processos constitueix un altre repte. Tenim un interès especial a aconseguir que els estudiants participin en les comissions dels programes per saber què pensen de la seva experiència d'aprenentatge, de manera que puguem actuar en àmbits que necessitin millores.\nUn altre repte consisteix a aconseguir que els nostres processos de qualitat siguin ràpids i responguin eficaçment a les necessitats de les facultats que treballen en mercats molt competitius i dinàmics, alhora que dediquem el temps suficient a garantir que els nostres programes estiguin ben dissenyats en termes de qualitat.\nEstàndard 3: l'alumnat ha de ser avaluat d'acord amb criteris, regles i procediments publicats i aplicats amb coherència\nFa alguns anys que a la Sheffield Hallam University disposem de regles estàndards d'avaluació que s'apliquen a tots els estudiants de la universitat, amb la qual cosa es fomenta una avaluació coherent i equitativa.\nL'avaluació continua sent un àmbit dinàmic i problemàtic a totes les universitats del Regne Unit. És problemàtic perquè implica normatives i pràctiques acadèmiques, com també els processos i sistemes administratius en què es basa. Així mateix, és fonamental que mostrem la nostra gestió de l'avaluació als estudiants, els ocupadors i les agències de qualitat perquè puguin confiar en els nostres estàndards. Al Regne Unit bona part de l'avaluació depèn dels examinadors externs. Així doncs, és important que demostrem que els nostres examinadors externs són independents, tenen la formació adequada i reben el suport necessari, i que tenim en compte els informes que escriuen, sobretot quan destaquen aspectes que s'han de millorar.\nEstàndard 4: garantir que l'equip de professors està qualificat i és competent a la seva feina\nA la Sheffield Hallam University estem elaborant un marc de desenvolupament global que anima, assessora i forma el personal en les seves funcions d'ensenyament, recerca i administració. Al nostre Institut d'Ensenyament i Aprenentatge hi ha un grup de suport per al personal acadèmic de les facultats.\nUn repte que afrontem constantment consisteix a assegurar que premiem les bones pràctiques d'ensenyament (per exemple, amb un ascens) i al mateix temps identifiquem i millorem les que són insuficients (per exemple, mitjançant un suport i una formació específics per al personal).\nEstàndard 5: garantir que els recursos disponibles de suport a l'alumnat són adequats i s'ajusten a cada programa\nA la Sheffield Hallam University ho garantim comprovant l'adequació dels recursos d'aprenentatge quan aprovem el curs per primera vegada i després cada any com a part del procés de seguiment de l'èxit del curs. Disposem d'un marc de suport als estudiants —accessible a través de la nostra pàgina web— que els ofereix un menú de serveis de suport perquè coneguin l'ajuda de què disposen i un mapa de proveïdors de serveis perquè sàpiguen a on acudir.\nUn dels reptes principals que afrontem radica en el fet que hem de proporcionar els recursos adequats per respondre a un gran nombre d'estudiants amb diferents orígens i necessitats. Així mateix, encara que és important disposar d'un bon servei de suport centralitzat per als estudiants, s'ha de complementar amb un equip de tutors accessibles i comprensius que els ajudin a les facultats.\nEstàndard 6: recopilar, analitzar i utilitzar la informació rellevant per a la gestió eficaç dels programes d'estudi\nA la Sheffield Hallam University hem fet una gran inversió en la nostra capacitat de gestió de la informació per assegurar la qualitat. Això inclou un sistema col·lectiu de gestió dels estudiants i el personal central que sustenta el sistema.\nHem descobert que en els sistemes d'informació col·lectius és difícil trobar un equilibri entre dos tipus de necessitats: d'una banda, els requisits externs (per exemple, informar el govern sobre el nombre d'estudiants que es matriculen a la nostra universitat anualment, xifra que determina el finançament que rebem); i, de l'altra, les necessitats internes (per exemple, proporcionar al personal que treballa en els programes accés a dades exactes, oportunes i adequades perquè puguin gestionar-los i revisar-los).\nEstàndard 7: publicar periòdicament informació actualitzada, imparcial i objectiva sobre els programes i les titulacions\nLa Sheffield Hallam University compleix amb tots els requisits externs d'informació pública que són aplicables al Regne Unit, cosa que es comprova durant les auditories de la QAA. El repte consisteix a garantir que aquesta informació es fa servir correctament perquè les persones externes a les universitats entenguin com funcionen i, en particular, com se n'assegura la qualitat.\nPer desenvolupar sistemes d'assegurament de la qualitat eficaços, cal conèixer els requisits externs i fer una planificació minuciosa que impliqui totes les parts interessades. Mantenir uns sistemes eficaços és un repte constant, sobretot en un moment de gran pressió financera sobre les universitats i d'expectatives creixents respecte als resultats que poden generar.\nAquest article s'ha escrit a partir de la xerrada que vaig fer en un taller d'assegurament de la qualitat organitzat per AQU Catalunya l'1 de juliol de 2009 a Barcelona


De què parlem quan ens referim a la gestió turística sostenible del patrimoni? - Campus de Gandia Ciencia\nDe què parlem quan ens referim a la gestió turística sostenible del patrimoni?\nTurisme 3 July, 2019\nEls projectes d’investigació desenvolupats en matèria turística al Campus de Gandia la Universitat Politècnica de València (UPV) se centren fonamentalment en la gestió turística sostenible dels recursos patrimonials com a punt de partida i element fonamental del desenvolupament turístic. En aquesta entrada intentarem aclarir en què consisteix aquest terme i la seua relació amb la investigació realitzada des de la UPV.\nEn primer lloc, convé destacar que un dels objectius de la gestió turística és la consideració sobre l’estat dels recursos, naturals i culturals tangibles i intangibles, susceptibles de ser aprofitats pel gaudi turístic, i sobretot, per a garantir-ne la protecció i conservació. A aquesta primera fase li segueix una altra de més dinàmica, denominada de “ posada en valor”, que se centra en la selecció i aplicació de diferents eines que van des de la gestió de visitants a la valoració econòmica dels recursos. Finalment, la fase final seria la dinamització del patrimoni, en forma d’“experiències”, que constitueix l’estadi aplicat amb el qual culmina la gestió turística on té lloc la interpretació i la creació de productes turístics, posats en el mercat, a la disposició dels visitants.\nAixí, la primera fase de la gestió turística sostenible se centra en el coneixement sobre l’estat dels recursos naturals i culturals a considerar . Aquesta primera acció és fonamental i serveix per a analitzar i diagnosticar amb quins atributs singulars, únics i identitaris compta el recurs i si presenten, o no, un estat òptim per a arribar a convertir-se en un atractiu o, si escau, en un producte turístic. D’igual manera, en aquesta fase es descarten aquells recursos que mostren indicis de risc de ser afectats per l’activitat turística ja siga per la seua fragilitat o pel seu estat de conservació.\nEn relació a la investigació duta a terme al Campus de Gandia i la producció científica associada a aquesta primera fase del procés de gestió turística sostenible s’atribueixen treballs d’anàlisi i diagnòstic ambiental, socioeconòmic i institucional del territori referit a les potencialitats per a la conservació i l’ús públic. Destaca el treball editat pel Ministeri de Medi Ambient d’Espanya sota els auspicis de la Convenció de Ramsar sobre Aiguamolls d’Importància Internacional i dirigit per María José Viñals, titulat “Eines per a la gestió turística sostenible en aiguamolls”.\nAixí mateix, altres projectes integrals de transferència de coneixement i generació de valor social és la creació de l’Aula Natura de la Marjal de Gandia i el Centre d’interpretació Parpalló-Borrell, tots dos realitzats en col·laboració amb l’Ajuntament de Gandia. El disseny de l’Aula Natura, encarregat per la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, va consistir en el disseny i construcció d’una instal·lació recreativa, actualment en funcionament i gestionada per l’Ajuntament de Gandia, que serveix com a centre d’interpretació de l’entorn de la marjal.\nAltres projectes d’investigació aplicada duts a terme des del Campus de Gandia han sigut realitzats principalment amb l’administració pública per a detectar les necessitats en matèria de planificació turística aplicats a l’entorn pròxim, local, comarcal fins i tot regional. Un dels pilars de la planificació es concreta en la redacció de plans estratègics per a municipis com Gandia, Oliva, o en comarques com la Vall d’Albaida, entre d’altres.\nActualment, investigadores del Campus de Gandia duen a terme un projecte a Tunísia encarregat per la Fundació MAVA, en col·laboració amb la World Wild Foundation, que inicia aquest procés de gestió turística sostenible amb l’anàlisi i el diagnòstic de la situació turística de la platja de Sidi Ali Mekki. Aquest recurs destaca per la seua ubicació, ja que està situat a l’entorn d’un aiguamoll RAMSAR en el municipi de Gahr el Melh, i compta amb un elevat nombre de visitants concentrats en determinats períodes durant l’any. Aquest estudi es completa amb l’aplicació d’eines per a la determinació de la freqüentació dels visitants i el coneixement de la percepció dels actors locals, així com la compatibilitat d’usos tradicionals i turístics en aquest territori.\nLola Teruel, professora i investigadora de Turisme al Campus de Gandia de la UPV.\nEl text és un resum de l’article de la mateixa autora “La investigació en turisme al Campus de Gandia” inclòs en el llibre col·lectiu que commemora el 25è aniversari del Campus de Gandia de la UPV.\n2021 en imatges


Ja a la venda les entrades pel Petit Circ de Nadal, que estrena el jardí de La Circoteca | Cia. Passabarret\nJa a la venda les entrades pel Petit Circ de Nadal, que estrena el jardí de La Circoteca\nDins de la programació de Nadal a Valls, una de les sorpreses ha estat la nova proposta llençada per La Circoteca, l'escola de circ de la ciutat, que obrirà per primer cop les portes del seu jardí. Es tracta d'un nou espai escènic de caràcter familiar que té intenció de proposar durant tot l'any diferents propostes pensades tant per adults com per infants. Del 27 al 30 de desembre, en dues sessions de dues hores de durada (a les 16.00h i a les 18.00h), l'espai s'obrirà per oferir un petit espectacle de clown i un taller de circ familiar. Les entrades acaben de sortir a la venda i es poden comprar exclusivament per internet, a través del portal CodeTickets.\nEl Jardí de La Circoteca es troba molt a prop de l'escola de circ ubicada a la carretera d'Alcover. De fet, està al carrer Montserrat cantonada amb el Camí dels Molins (la carreterona que va fins a la Residència l'Alba). A l'espai hi ha dues petites carpes de circ, tipus domo, a més de dues caravanes històriques adquirides a circs europeus, una d'elles és centenària. L'espai és diàfan, amb una pèrgola a mode de zona de pícnic. Durant les dues hores de l'activitat les famílies podran gaudir d'un petit espectacle de circ i clown unipersonal i també d'un taller de circ que es realitzarà en exterior, motiu pel qual es demana que els infants vinguin especialment abrigats donat que part de l'activitat és a l'aire lliure, tot i que també hi haurà tres estufes d'exterior. Cal tenir en compte que l'aforament és molt limitat i només durant les primeres hores ja s'han venut bona part de les entrades.\nPel que fa al contingut, el primer dia, el 27, hi haurà l'actuació especial del pallasso català Albert Vinyes, amb el seu espectacle "Petit o Gran", especialment adreçat a infants de 0 a 6 anys. Es dona la casualitat que aquest mateix any La Circoteca va editar el tercer llibre de la seva Col·lecció Els Llibres de La Circoteca, que edita conjuntament amb Cossetània Edicions, i que versa precisament sobre aquest espectacle (un espectacle fet conte). L'acte servirà, doncs, per presentar també el llibre, que es podrà adquirir allà mateix. Amb aquest espectacle especial, l'Albert Vinyes, en Betu, tot jugant amb els conceptes de petit o gran es transforma en pallasso davant dels nens i nenes.\nD’altra banda, la Senyora X, l’artista Xènia Tartari, presentarà els dies 28, 29 i 30 el seu nou espectacle “Davant el dubte, balla!”, per públic familiar. La Senyora X és una professional de la dansa, i de la ximpleria. Valent-se del clown i del claqué com a protagonistes, posarà tot el seu afany i energia perquè el públic gaudeixi tant com ella d'aquesta passió, que és ballar.\n"Estem molt contents de poder encetar així aquest nou espai i aquesta nova etapa per La Circoteca", comenta David Sancho, membre de Cia. Passabarret i un dels responsables de l'espai, "tot i que hem treballat junt amb l'Ajuntament per mirar de trobar un pessic de pressupost per tal d'abaratir el preu de les entrades, enguany no ha estat possible, tot i que mirarem de buscar fórmules de cara al futur". La Circoteca va a risc total amb la venda d'entrades. "Esperem que tingui bona acollida, hem treballat de valent durant mesos per fer realitat aquest projecte i, de cara al bon temps, tenim pensat fer-hi una programació estable cultural i familiar, a més que les escoles podran visitar tant l'espai com La Circoteca, on hi hem fet un petit museu de circ. De fet, durant el proper mes de maig ens visitaran prop de vint escoles", afegeix Sancho.


Hi ha diferència entre matcha i te verd? 2020\nHi ha diferència entre matcha i te verd?\nEn els darrers anys, sembla que el te verd s'ha popularitzat cada vegada més, no només com a beguda, sinó també com a ingredient per a la pell. Abans de fer algunes investigacions sobre els beneficis del te verd, havia sentit coses fantàstiques sobre les seves propietats antioxidants. Poc ho sabia, però, quant pot aportar aquest ingredient per a la vostra pell i per a la salut en general. Per altra banda, Matcha no és ben entès pel mainstream, és per això que vaig decidir escriure aquesta publicació al bloc i esborrar tots els beneficis, diferències i similituds entre el te verd i el matcha.\nTant el matcha com el te verd provenen de la mateixa planta anomenada Camellia Sinensis. Si bé les fulles de te verd solen tenir forma de bossa de te, matcha té forma de pols. Matcha és en realitat 100% fulles de te verd que han estat mòltes en una fina pols. És molt més concentrat que el te verd regular, de manera que només necessiteu d’1 a 1 culleradeta per tassa. En comparació amb el te verd habitual, quan es consumeix matcha, es consumeix tota la fulla de te!\nEl te verd regular també passa per un processament molt més llarg durant la producció, que implica que les fulles es deixin al sol. Comparativament, els matolls es mantenen específicament sota coberta per augmentar els nivells de clorofil·la i aminoàcids de les fulles. Pel que fa al gust, tots dos tenen un fons lleugerament herbat. Tanmateix, el matcha té un sabor molt més ric i mantega.\nNo dubteu a posar-vos en contacte amb nosaltres aquí: Amazon.com: Selecció privada d’Enzo: Col·lecció de te verd de Matcha orgànica\nTot Matcha és te verd, però tot el te verd no és matcha. Ambdues són la mateixa espècie, Camellia sinensis, però el matcha es cultiva i es prepara d’una manera molt específica.\nMatcha comença com a Gyokuro, que és el te verd que es cultiva sota ombra parcial durant les últimes 2-3 setmanes abans de la collita. Després s’asseca fins que es torna lleugerament trencadís. En aquest punt, es coneix com a Tencha. A continuació, el Tencha es molla en una pols molt fina que hauria de tenir un color verd brillant. Històricament això es fa mitjançant molins de pedra, tot i que alguns productors utilitzen maquinària industrial per al procés de mòlta.\nMatcha es prepara barrejant aquesta pols amb aigua calenta i consumint tot el líquid. Com que el bebedor matcha consumeix el material vegetal, obtenen un perfil de nutrients diferent al del te elaborat. Amb matcha, el bevedor de te obté els constituents tant solubles en aigua com no solubles en aigua, mentre que els bevedors de te elaborat només obtenen la fracció soluble en aigua.