BENIARRÉS AL DIA: de novembre 2015\nLes Comarques Centrals volen recuperar la via verda del tren Xitxarra\nS'ha convocat la reunió del consorci per al pròxim gener, i els ajuntaments s'uneixen per a fer front comú\nEls alcaldes d'Alcoi i Gandia aposten d'una manera ferma per recuperar el trajecte de l'antic tren Xitxarra entre les dos poblacions i adequar la via verda. Un total de 53 quilòmetres des de la costa fins a la muntanya que travessa les comarques de la Safor, el Comtat i l'Alcoià. De moment, ja s'ha convocat una reunió del consorci el pròxim 16 de gener per reactivar aquest projecte.\nJa en el 2010 es va crear un consorci per a adequar la via verda entre Alcoi i Gandia, però el projecte no es va dur endavant. Ara, amb la reactivació de les Comarques Centrals, aquest és un dels projectes específics que s'han posat damunt la taula per tal de reactivar econòmicament la zona, amb una oferta forta de turisme d'esport i medi ambient.\nEl primer pas és reunir de nou al consorci, on estan representats tots els municipis per on passa la via verda. Després es revisarà l'estudi de l'enginyer Alfonso Jordà, que calculava en 8 milions d'euros el pressupost necessari per a adequar-la. L'alcaldessa de Gandia Diana Morant ha explicat que la intenció és estar en marxa per a la pròxima Fira de Turisme de Madrid, FITUR, i així allà poder entaular els primers contactes amb la Federació Nacional de Vies Verdes i el Ministeri de Medi Ambient.\nEs tracta d'un trajecte de 53 quilòmetres, que travessa el Barranc de l'Infern i la Serra de Mariola.En molts punts està per adequar, però també cal omplir la via d'altres continguts, com productes turístics gastronòmics, lloguer de bicicletes o, fins i tot, es baralla la creació de dos centres museístics a Alcoi i Gandia. També s'estudiarà la possibilitat de recuperar algun tram de viesper a poder pujar en tren algun port de muntanya. L'alcalde d'Alcoi Toni Francés ha avançat a més que es pretén ampliar la via cap a Alacant per Ibi i Tibi, i cap a Villena per Bocairent i Agres.\nToni Francés explica que "es tracta d'un projecte turístic, però també de vertebració que ens ajudarà a treballar junts". Per la seua banda, l'alcaldessa de Gandia, Diana Morant, explica que és un projecte que reprenen "amb humilitat, per què no és un projecte que ens inventem nosaltres ara. Però si les dos capitals de comarca no tenen una implicació forta, difícilment tirarà endavant". Així els dos alcaldes fan front comú, però també en nom dels altres municipis afectats, com són Gaianes o Beniarrés, entre molts altres. També es vol implicar en el projecte les diputacions d'Alacant i València, així com a la Generalitat Valenciana.\nEscrit per Lirios Silvestre i publicat a ARAMULTIMEDIA\nEtiquetes: Infraestructures, medi ambient


Washington. Dijous, 30 de març de 2017. 05:30\nActualitzat: Dijous, 30 de març de 2017. 10:45\nLa carta del president del Senat, Pío García-Escudero, en què nega al president, Carles Puigdemont, la sala que va demanar per pronunciar una conferència el dia 24 d'abril, no aporta absolutament cap raó per desestimar la petició, segons ha pogut comprovar El Nacional, que ha tingut accés a la missiva.\nClica sobre la imatge per veure-la en gran\nDesprés que la Mesa del Senat rebutgés en la reunió de dimarts la proposta que havia plantejat Puigdemont, ahir el Govern va rebre la carta de dos paràgrafs amb l'explicació de la decisió.\nProcediment institucional idoni\nLa resposta del president de la Cambra alta es limita a comunicar al cap de l'executiu català que la Mesa, un cop rebuda la seva petició d'una sala per pronunciar una conferència sota el títol El referèndum català, ha decidit recomanar-li que utilitzi el "procediment institucional idoni", és a dir, la Comissió General de les Autonomies. Així mateix, li recorda que pot demanar-ne la convocatòria a través de l'article 56 bis 3) del Reglament.\nA través d'aquesta via assegura que podrà obrir un diàleg "amb les altres comunitats autònomes i amb el conjunt dels senadors".\nEl president ja va explicar dimarts des de Washington que, davant la negativa del Senat a cedir una sala tal com va demanar, buscarà un lloc alternatiu on convocar la conferència amb què vol explicar la reivindicació del procés català a Madrid.\n“Estic convençut que el que es pot fer a Brussel·les, a Harvard, a Londres, a París, es pot fer a Madrid. M’hauria agradat fer-ho al Senat, crec que és on hauria d’haver estat, perquè és un debat polític que s’ha de fer en els espais polítics”, va retreure.


Zakaria Goneim - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMuhàmmed Zakaria Goneim (زكريا غنيم) (ortografia alternativa:Muhàmmad Zakarīya Ghunaim, 1905-1959) fou un arqueòleg egipci, conegut pels seus descobriments a la rodalia de Saqqara. És conegut habitualment per ser el descobridor de la Piràmide de Sekhemkhet.\n(ar) زكريا غنيم\n2 gener 1959 (53/54 anys)\nantropòleg, arqueòleg, egiptòleg\nAbans de la Segona Guerra Mundial, Goneim va treballar a Saqqara (el temple d'Unas). Va passar la guerra a Luxor i després va tornar a Saqarra a treballar a la Piràmide de Sekhemkhet en estreta associació amb Lauer que estava treballant a la Piràmide esglaonada de Djoser.\nVa pensar que havia trobat un enterrament intacte, donat que els segells del sarcòfag d'alabastre no havien patit danys, i hi havia corones funeràries col·locades damunt del sarcòfag. Hi va haver gran atenció dels mitjans de comunicació, i va convidar alts funcionaris de l'Estat, periodistes, reporters i equips de cinema en l'obertura. Però en obrir el sarcòfag, va resultar que estava buit. "Han excavat durant tres anys i no troben res", va informar un diari. Es va produir una consegüent decepció popular, tot i que el descobriment era encara molt important per a l'egiptologia. El president d'Egipte, Gamal Abdel Nasser, va visitar el lloc, i va elogiar Goneim pel seu treball.\nDesprés d'això se'n va anar de viatge als Estats Units a fer conferències. També va escriure un llibre, The buried pyramid, amb l'ajuda de Leonard Cottrell, per tal de donar a conèixer el treball encara més. El llibre va ser un èxit i va ser traduït a diversos idiomes.\nPerò en aquell moment ja tenia diversos problemes al seu Egipte natal, on havia començat la fustigació oficial. Finalment, va ser acusat falsament d'haver tret de contraban, fora del país, un recipient gran i valuós que Quibell i Lauer havien trobat dos anys abans, a prop del complex de Djoser. No hi va haver proves contundents, només acusacions i calúmnies. Però va devastar Goneim, que era egípci. Va ser interrogat en diverses ocasions per la policia.\nEl seu amic Jean-Philippe Lauer intentat ajudar-lo mitjançant la recerca dels articles desapareguts. El 1959, va rastrejar l'article que faltava fins a un racó de dipòsit del Museu Egipci. Però ja era massa tard. L'assetjament perpetu era massa, i fou assassinat o es va ofegar al Nil el 12 de gener de 1959.\nLa família del pare de Zakaria Goneim es va convertir a l'Islam al segle xix. Eren descendents de coptes.\nExcavations at Saqqara: Horus Sekhem-khet, the unfinished step pyramid at Saqqara; Impr. de l'Institut français d'archéologie orientale; Le Caire, 1957\nBiografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (àrab)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Zakaria_Goneim&oldid=27696565»\nDarrera modificació: 2 jul 2021 a les 16:29\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 jul 2021 a les 16:29.


Perdent hores de son i rebent alguna bronca de les respectives parelles, estem engegant el Club a una gran velocitat. Després dels tràmits més burocràtics (inscripció a la federació, estatuts, compte corrent, webs, blogs...), ara estem negociant moltes coses a la vegada: possibles ajudes, col·laboracions o l'equipació per exemple.\nTenim moltes ganes de donar informació però hem de ser prudents i tancar-la abans, sigui com sigui no cal dir que el Club serà més atractiu com més socis siguem. Sou molts que ens heu confirmat el vostre interès, la veritat és que pinta molt bé, millor de l'esperat i tot, ara és hora d'apuntar-vos oficialment, i així serem més forts. Recordeu que encara que actualment formeu part d'un altre club, podeu entrar amb nosaltres aquesta temporada com a socis no federats dels Dragons.\nEstem acabant de decidir el color de l'equipació, quan sigueu socis, podreu votar entre quatre colors i veureu un disseny més concret de com serà!\nUs copio un resum de la carta de benvinguda i com us podeu inscriure (si envieu un email a bcndragons@gmail.com, us n'enviarem la versió oficial).\nA nivell general, tres conceptes i descripcions inicials:\n1. Entrar al Club és un acte voluntari, és a dir la primera raó per a fer-ho han de ser les ganes de formar part d’un projecte que servirà per unir, compartir i ajudar.\n2. Serem oficialment un Club de triatló, però tractarem les tres disciplines i de fet qualsevol acte i esdeveniment esportiu que es proposi.\n3. Oferim un website i un bloc obert al públic, però només hi tindran dret a escriptura els membres del Club. Aquest bloc centrarà la nostra activitat i ens donarà a conèixer. A través d’ell podrem compartir sinèrgies que ens ajudin a millorar i relacionar-nos. També hem creat un espai només pels socis, on penjarem plans d’entrenament i activarem un fòrum per a discutir entre nosaltres.\nCom objectius principals del Club: més concretament i directament per a aquells que us apunteu:\nGrup d´amics que participen de forma individual i/o conjunta en qualsevol activitat relacionada amb del triatló en totes les seves distàncies i/o algun dels tres esports del triatló: natació, ciclisme i atletisme amb el desig de superació i millora dels resultats individuals seguint la filosofia Ironman.\nLa responsabilitat Solidària i Social s´estableix com un dels primers objectius, col·laborant amb varies Fundacions i ONG´s, i reinvertirem en el Club o en altres actes socials tots aquells diners que sobrin una vegada cobertes les despeses del Club, actuant com Entitat sense ànim de lucre.\nInternacional: donarem la benvinguda a qualsevol triatleta expatriat afincat a Barcelona, ciutat cada vegada més internacional. Aquest Club estarà directament lligat i agermanat amb els de Hong Kong i Australia Dragons, on podrem fer intercanvis en tots els aspectes. Qualsevol expatriat serà benvingut al Club!\n5. No exclusivitat: estem oberts a membres d´altres Clubs que vulguin tenir un segon Club que complementi més els seus valor humans i esportius, però, per raons econòmiques o competitives hagin de participar per un altre.\nProcés d´afiliació al Club:\nQuota mínima d´entrada anual fixada en 30 Euros, dels quals, 10 Euros destinats a algun projecte solidari en concret, encara no decidit, i lliurarem una samarreta tècnica amb el logo del Club, a partir de Gener 2011.\nA més fent-vos soci del Club podreu beneficiar-vos d´una reducció de 10 Euros a la qüota de la Federació Catalana de Triatló, (75 enlloc de 85 Euros).\nPer fer-vos socis es pot fer enviant un e-mail al Club: bcndragons@gmail.com, us enviarem un petit formulari. Amb les dades del formulari i fent el pagament de la qüota annual mitjancant una transferència bancària al número de compte del Club: Barcelona Dragons Triathlon Club La Caixa: 2100-3331-98-2200142087 , indicant el vostre Nom i Cognoms, així com, ¨Qüota annual Barcelona Dragons Triathlon Club¨, us donarem accés a l’àrea privada.\nEquipacions i observacions generals:\nEstem dissenyant una equipació per a competir, format per un trisuit o dos peces per triatló una equipació de bici i una samarreta de running. Com a referència, el trisuit o mono de triatló valdrà uns 80 o 85 euros. La compra del mateix és recomanable però voluntària (no obligarem a la gent a adquirir-la) i intentarem fer un descompte del 5%.\nL’hem fet en quatre colors: verda, taronja, vermella i groga i la sotmetrem a votació fins a final d’any.\nS’oferirà la possibilitat de disposar d’un entrenador personal a preu reduït, descomptes pels membres del Club.\nOferirem algun clínic, per a perfeccionar la tècnica de natació, running o bici (de natació segur). Evidentment l’assistència serà voluntària.\nPrepararem esdeveniments de manera conjunta.\nI reiterem que l’objectiu principal és tenir un lloc de trobada, on fer amics i millorar a través dels respectius coneixements.


FESCAT APP FESTES POPULARS CATALUNYA\nMés de 15.000 festes populars, en col·laboració amb el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya\nPodreu veure el programa de totes les festes populars a l'APP FesCat amb ubicació a un mapa incloent guia GPS. Podreu filtrar-los per província i població. També podreu confirmar la vostra assistència als esdeveniments i realitzar el pagament d'aquells que no siguin gratuïts si els Ajuntaments o organismes responsables ho permeten.\nPrimera xarxa social de Catalunya\nQualsevol persona, de qualsevol edat, és capaç de fer servir aquesta APP. El menú principal, així com la resta de pantalles, són senzilles d'usar i pensades per a persones que no siguin gaire expertes en matèries tecnològiques.Teniu un llistat dels esdeveniments ordenats cronològicament i, a més a més, podreu filtrar per població, comarca, etc. En tot moment tindreu l'oportunitat de decidir a on anar a fer "turisme" dins del nostre País.\nÀlbum virtual de totes les festes populars, en temps real\nTots els usuaris de l'App podeu pujar, en qualsevol moment, les fotografies que aneu fent a les festes on assistiu.Aquestes seran visibles per a qualsevol persona que tingui l'App FesCat al seu mòbil, i permetrà acostar la nostra Cultura a aquells que no han pogut assistir a l'esdeveniment.\nPossible gràcies a Abalit Technologies i a la Generalitat de Catalunya\nUna producció d'Abalit Technologies (Barcelona) i de la Generalitat de Catalunya. Cerquem patrocinadors i/o espònsors actualment: si hi esteu interessats, podeu contactar amb nosaltres més avall.\niOS: Click aquí per a descarregar-la\nAndroid: Click aquí per a descarregar-la\nCategoria: social, cultura, catalunya\nVersió actual: 4.12\nPes de l'app: 4.500k\nKeywords: fescat, app festes majors, app catalunya, app cultura catalana, app xarxa social catalana catalunya


L'Igualada Femení HCP no pot fer res contra les campiones d'Europa\nL’Igualada Femení HCP no pot fer res contra les campiones d’Europa\nHC PALAU 8\nPenúltim partit de la temporada a casa per a l’Igualada Femení Grupo Guzman, que va enfrontar-se amb el bicampió d’Europa, un Generali HC Palau que arribava a Les Comes ferit després d’haver perdut la final de la Copa de la Reina, i que va jugar amb una marxa més que les igualadines, especialment a la segona part del matx.\nLes igualadines afrontaven el partit amb l’objectiu de plantar cara a un rival a priori superior. Mònica Ferrer sota pals per segon cop com a titular aquesta temporada començava a veure com el Palau posava setge a l’àrea igualadina des del primer minut de joc, i ben aviat Colomer faria el 0-1. Tal i com va passar a la Copa davant el Manlleu, les igualadines van refer-se ràpid, i Pati Miret, amb un excel·lent llançament creuat faria l’empat només 25 segons després.\nL’equilibri en el marcador i en el joc duraria quatre minuts. Berta Busquets i Laura Puigdueta, dues de les jugadores emblemàtiques del Palau, farien sengles gols que certificaven la superioritat de l’equip visitant. Fins el descans, el joc seria una anada i tornada d’ocasions en ambdues porteries, destacant un penal que no va poder transformar Carla Claramunt. Ambdós conjunts van posar a prova l’eficàcia de Mònica Ferrer i Laura Vicente.\nA la represa, però, una jugada desafortunada de les igualadines començaria el particular recital de la màxima golejadora de l’OK Liga, una Aina Florenza que faria un hattrick meteòric que trencaria definitivament el matx. En aquest període les vallesanes van ser molt superiors, i només les bones aturades de la portera igualadina van evitar més gols de les groc-i-negres.\nLes igualadines van tenir bones opcions, com una directa que no va poder convertir Carolina Herrera, però les visitants van ampliar el marcador amb contundència. Pati Miret, transformant una directa amb un llançament fort i ben col·locat, va fer un insuficient segon gol per a les locals, que no es jugaven res, però que durant 30 minuts van competir de tu a tu amb un dels millors equips del món.\nL’Igualada Femení Grupo Guzman va tenir en aquest matx la baixa d’Helena de Sivatte, per precaució, després de la ferida al cap que es va produir en el partit de la Copa de la Reina davant el Manlleu. També cal remarcar que van tenir minuts les jugadores juvenils Gina Balcells, Laura Crespo i Arian Martín que van tornar a demostrar la seva vàlua i progressió a OK Liga.\nPer l’Igualada Femení Grupo Guzman es van alinear en aquest matx Mònica Ferrer i Cristina Riba com a porteres. I com a jugadores de pista van actuar Pati Miret, Carolina Herrera, Aida Mas, Rocío “Piojo” Ramón, Carla Claramunt, Laura Crespo, Arian Martín i Gina Balcells.\nAquest dissabte, partit a Las Rozas\nLes igualadines, que segueixen setenes a la taula amb 30 punts, jugaran aquest dissabte (16.00 hores) el primer partit post-Tourmalet, a la pista d’un equip tremendament necessitat de punts com és Las Rozas. Les madrilenyes es juguen el descens a la categoria davant un equip igualadí que jugarà sense pressió. Pot ser una bona oportunitat perquè les igualadines sumin punts i recuperin sensacions, a manca de tres jornades per acabar la competició\nArticle anteriorPortada: “Rec Stores: La gent tenia ganes de tornar al Rec.0”\nPròxim articleIgualada acollirà una jornada per visibilitzar el talent femení


Darrera reunió informativa de la Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Parets - Parets del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Darrera reunió informativa de la Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Parets\nEntre d'altres, s'ha informat als portaveus dels grups municipals que conformen el consistori, de les mesures adoptades durant l'estat alarma que han estat, entre d'altres, les relatives a la supressió o ampliació del termini de pagament de taxes i impostos, les desinfeccions i neteges regulars dels espais públics i d'especial sensibilitat com el Centre d'Assistència Primària o la Residència Pedra Serrada, el servei d'assessorament i atenció a la població i a les persones autònomes i comerços, o les accions desenvolupades pels serveis de la Policia Local i Protecció Civil.\nEn matèria de seguretat, s'han produït un total de 311 denúncies i 6 detencions per incompliment del Reial Decret 463/2020, de 14 de març, de declaració de l'estat d'alarma, i s'ha informat dels controls d'accés de persones i vehicles en zona urbana i rural per fer complir les normes establertes durant el confinament.\nTambé s'han explicat les accions específiques que s'han impulsat durant aquests mesos per part dels serveis municipals en matèria d'esports, educació, joventut, cultura o comunicació, entre d'altres, i de la reanudació del servei de recollida de mobles vells i de voluminosos, que ja ha funcionat avui amb normalitat.\nAltres actuacions del Govern Plural davant la pandèmia per Coronavirus han estat, entre altres, l'adhesió al Manifest dels ens locals davant la crisi del coronavirus impulsat per l'Associació Catalana de Municipis (ACM), l'Associació de Micropobles de Catalunya i la Federació de Municipis de Catalunya (FMC); el repartiment de 4.200 mascaretes quirúrgiques entre la població major de seixanta anys, o la cessió del cotxe oficial de l'Ajuntament a l'EAP Parets del Vallès per a l’atenció domiciliària o d’urgències, que tindrà vigència fins al 30 pròxim de juny.\nL'Ajuntament també ha demanat novament a la Generalitat de Catalunya, una segona neteja i desinfecció de l'interior les instal·lacions de la Residència Pedra Serrada que, actualment, no compta amb cap cas positiu per Covid-19, després d'haver-se realitzat les proves diagnòstiques a totes les persones residents.


Unió Catalanista de Sabadell: La vacuna ‘ILLA’\nRes de Pfizer, res de Moderna, res d’AstraZeneca, res de res; la vacuna ha estat possible gràcies al, fins avui encara ministre, Salvador Illa. Això és el que han dit des de Can PSC sense enrojolar-se. Que hagin arribat les vacunes és una excel·lent notícia, però el mèrit no és de Salvador Illa, ni de Pedro Sánchez, malgrat que les vagi embolcallar amb l’estanquera. D’ells dos, en canvi, esperàvem decisions sobre suspensió o congelació d’impostos, de taxes, quotes... Que és difícil perquè no hi ha un euro? Doncs trairem-los d’una altra partida pressupostària i llestos. Vacunes sí, president Sánchez i ministre Illa, però això és fàcil, ja que ha estat l’UE qui les ha facilitades i les ha enviat cap aquí, però sobretot el que cal són ajudes pels autònoms i els petits empresaris.\nTot aquest despropòsit propagandístic ha esdevingut després de l’anunci fet a correcuita des de Can PSC amb el nomenament com a candidat de les eleccions del 14-F de Salvador Illa, arraconant d’un cop de ploma al sempitern Miquel Iceta. Salvador Illa, el ministre de la compra de falsos ‘tests’ a un proveïdor sense llicència, el ministre que en plena pandèmia va assistir amb cent cinquanta persones més a la Gala de l’Español esquivant les mesures de seguretat anti-Covid i l’home que fa trenta-tres anys que viu de la política, gairebé tants com l’etern Miquel Iceta. Illa deixa l'Administració central pendent de la fita clau de la vacunació i un repartiment que s'aventura complicat entre autonomies que tornaran a patir, ja amb l'últim alè, la tercera escomesa de virus. Muda el seu càrrec després de mesos de compareixences interminables, sempre puntuals, amb els cabells encara humitejats per la dutxa matinera i una motxilla a l'esquena. En el seu Ministeri ahir assumien no sense certa perplexitat la seva marxa.\nSegons sembla les enquestes que havien arribat darrerament a Can PSC sobre els seus resultats electorals pel 14-F eren més aviat dolentes per no dir desastroses i això els ha fet prendre aquesta excepcional mesura: defenestrar l’inefable Iceta i substituir-lo pel mediàtic Illa. Com escriu en el seu editorial d’avui a VilaWeb en Vicent Partal: ‘La inconsistència dels socialistes és mítica. Sempre, sempre, han avantposat la carrera, el partit, la disputa dels escons i la possibilitat de formar governs a les necessitats dels ciutadans. (...) Si resulta que un govern com l’espanyol pot prescindir així com així, i en aquest moment, del seu ministre de Sanitat, només hi ha dues explicacions possibles: és o bé perquè la seua feina és irrellevant i no canviarà res o bé perquè la salut dels ciutadans és un tema secundari a la disputa electoral. I, sincerament, ja hem arribat a un punt que no sé quina de les dues hipòtesis és la pitjor’.\nVeurem com els hi pot sortir al PSC i, de retruc, al PSOE la jugada, el que sí és segur que això només ha d’esperonar encara més els partits netament independentistes a guanyar amb majoria les pròximes eleccions, ja que si el PSC amb Salvador Illa al capdavant, treu un bon resultat el 14-F el fantasma del tripartit o quatripartit rondarà altra vegada pels voltants de la Generalitat. Per tot plegat cal estar amatents i que no es perdi ni un sol vot independentista, cosa possible si fem cas als repetits anuncis, amb què ens bombardegen diàriament des de TV3, promocionant el vot per correu. Només cal que llegiu l’article titulat ‘Vot per correu? No, gràcies!’, que ha publicat el professor a la UPC i UAB, Joan Fonollosa, on ens fa avinent que el sistema de vot per correu és d’una fiabilitat molt baixa i fàcilment manipulable i ens esperona a anar a peu d’urna i dipositar la papereta física dins de l’urna física. Cal anar-hi, ben protegit, encara que això comporti cues i fred. Llegiu l’article d’en Fonollosa tot seguit.\nVot per correu? No, gràcies!\nEl pròxim dia 14 de febrer, els catalans estem convocats a les urnes. Són unes eleccions decisives, en què el projecte de la independència s’hi juga el ser o no ser. Segons siguin els resultats, pot agafar una empenta decisiva o pot quedar més o menys somort per uns quants anys més, potser una generació. Però si són decisives per nosaltres, vol dir que també ho són per a l’altra banda que lògicament, també jugarà les seves cartes. I aquí és on voldria fer una petita anàlisi per veure —i avisar— com ho estan portant.\nDavant de la seguretat que la situació produïda per la pandèmia que patim no s’haurà revertit abans, s’ha plantejat el problema de què fer per garantir una alta participació. Entre altres coses, la proposta estrella de la Generalitat, que la va proposar ja fa unes setmanes, és afavorir el vot per correu: fins i tot el carter vindrà a casa a portar les paperetes i recollir el vot! Si mai heu votat per correu, ja sabeu quin enorme contrast hi ha amb el procediment fins ara habitual. I la Junta Electoral Central (JEC) ho va beneir ràpidament. I també, ràpidament, representants d’ERC, del PSC, del PP, de C’s i fins i tot dels Comuns van sortir als mitjans a omplir-se la boca parlant de democràcia i de la importància de la participació, etc. I tot just convocades formalment les eleccions la Generalitat ha engegat una campanya d’anuncis per televisió on explica i recomana el vot per correu.\nFins aquí els fets. Però darrere les grans paraules, aquests fets amaguen coses, coses que no volen que veiem, però que la realitat, tossuda, no permet amagar del tot quan afegeixes altres fets al còctel.\nLa primera, una coincidència sorprenent: oficialment, ERC és un partit independentista que, des de la inhabilitació del M.H. President Torra deté, ni que sigui en funcions, la Presidència de la Generalitat. I segons les enquestes publicades, ERC guanyarà les eleccions. I la proposta parteix d’ERC i la JEC l’ha beneïda. La tan neutral i ponderada JEC facilitant que un partit independentista guanyi les eleccions? La mateixa JEC que va servir per inhabilitar el president Torra? Rar.\nComencem per JxCat, la candidatura encapçalada pel M.H. President Puigdemont que aquesta és la candidatura que fa més por a Madrid i la que, per tant faran tot per aturar-la. Per començar, ha de recollir signatures per poder-se presentar, com si fos un partit extraparlamentari que es presenta per primer cop; segur que les obtindrà, però és una mostra que no deixen res per verd. I no diguem, per exemple, els problemes judicials de Gonzalo Boye, Laura Borràs, i que ara s’han despertat amb el procés electoral de les Cambres per mirar de perjudicar Joan Canadell. És evident que l’objectiu és aturar-la com sigui.\nD’altra banda les enquestes publicades insisteixen una vegada i una altra a pronosticar una victòria d’ERC; lluny de la majora absoluta, això sí, però que li permetria forma un govern tri o quadri partit. I això malgrat que tots els que ens movem en aquest món sabem que ERC està perdent suports entre els independentistes a marxes forçades amb la seva estratègia diguem-ne “independentista a llarg termini” i que ha votat a favor dels pressupostos del govern Sánchez a canvi de res.\nPodem encara afegir-hi alguns elements més al còctel? Per exemple, crida l’atenció la proliferació de candidatures diguem-ne provinents del món catalanista que estan sortint com bolets i que difícilment obtindran cap escó, però que entre totes poden endur-se un bon grapat de vots: PDeCAT, PNC, Demòcrates, Primàries, FNC, Força Catalunya, Assemblea de Represaliats, i segur que me’n deixo algun. Compte! No estic dient que els dirigents d’aquestes candidatures estiguin treballant voluntàriament contra la independència: dic que els professionals —infiltrats, ensibornadors o directament extorsionadors— han fet la seva feina. Vull aprofitar aquestes ratlles per fer una crida a tos ells perquè reflexionin i mirin si, amb tota la bona voluntat, no estan fent un mal favor a la causa de la independència que defensen.\nQuina és, doncs l’estratègia? La meva interpretació és que la clau de volta és una victòria insuficient d’ERC. Els seus dirigents han pactat a Madrid aturar-ho tot, vés a saber a canvi de què —i que a Madrid, com sempre han fet, trobaran una excusa per no complir: sembla mentida que encara no ho sàpiguen: (vegeu els punts 5 i 6 del meu darrer article)—. O sigui que està fent un paper semblant al del “moro amigo” de fa cent anys a les guerres del Rif. Dit d’altra manera: vist des de Madrid és el independentista bueno, que traduït al català vol dir el submarí per reconduir el procés cap a la independència en un neoautonomisme digerible pel rei, l’IBEX-35 i tutti quanti. Per això els unionistes —Comuns inclosos— ho han trobat bé: és la jugada per aturar-ho tot. ERC guanya i tot resolt. O sigui que ja ens podem anar preparant per llegir enquestes on ERC traurà uns excel·lents resultats. Enquestes degudament cuinades és clar, com posa de manifest aquest article de Francesc Abat.\nI què hi juga en tot això el vot per correu? Doncs molt. Resulta que el sistema de vot per correu és d’una fiabilitat molt baixa. Comencem pel fet que Correos és una empresa estatal, controlada per “servidores del Estado” i que els procediments faciliten enormement la possibilitat de manipular el vot per correu si es vol. I és evident que es voldrà. De fet, això ja ha passat. En David Ros ha fet un detallat estudi dels resultats electorals del 21D en el qual arriba a la conclusió que Cs va obtenir uns sis escons més gràcies al vot per correu manipulat, en detriment d’ERC, JxCat i la CUP. O el que és igual: el famós 50% ja s’hauria obtingut el 21D.\nAquests mateixos mecanismes es faran servir ara perquè sigui ERC qui obtingui aquests escons extres i pugui fer honor als pactes establerts. I tots contents: ERC té per fi la Presidència de la Generalitat, la independència aturada, conselleries per al PSC i els Comuns… i els presos —Junqueras inclòs— continuaran podrint-se a la presó.\nPer això els que creiem en la independència no hem de fer ús de les facilitats que ens donen per votar per correu. Cal anar a peu d’urna i dipositar la papereta física dins de l’urna física. Cal anar-hi perquè aquest vot és molt més difícil de manipular; cal anar-hi, ben protegit, encara que això comporti cues i fred.\nEstem en una cruïlla decisiva i no hem de deixar que ens la prenguin. L’alternativa és tornar vint anys enrere.\nArticle publicat al diari digital L’Unilateral el dimecres 30 de desembre del 2020\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 18:55\nParaules clau 17-F, Covid-19, ERC, Iceta, Illa, JxC, PSC\nAjuntament (7) Alexandre (4) Alícia Sanchez Camacho (21) ANC (20) Arenys (11) Artur Mas (142) ASM (23) Autodeterminació (7) Barça (13) Barcelona (30) Bustos (9) C's (17) Carme Chacón (9) Carme Forcadell (4) Carod (12) Carretero (4) Casal Pere Quart (4) castellà (8) Castells (3) Català (29) Catalanisme (26) Catalunya (396) CDC (49) CEO (10) CiU (88) Ciutadans (22) Colom (3) Congrés Diputats (14) Constitució (35) Consultes (13) corrupció (5) crisi (14) CUP (55) dèficit (2) Dèficit fiscal (20) democràcia (11) Diagonal (4) Dret a decidir (6) DUI (9) Duran i Lleida (17) Eleccions (28) ERC (122) Espanya (210) Espoli (30) Estat Propi (30) Estats Units (5) Estatut (43) ETA (8) Europa (29) Euskadi (4) Federalisme (3) Ferran Saez (1) Finançament (11) Francesc-Marc Alvaro (3) Franco (23) Fund.Cat.Oberta (8) Gabancho (2) Galeote (2) Generalitat (89) Govern (14) Guardiola (2) Hereu (3) Heribert Barrera (2) Hisenda (2) ICV (36) III Congrès (3) Immersió (13) immigració (5) Impostos (12) Independència (162) indignats (4) Infrestructures (9) insubmisió (2) Joan Laporta (3) Jocs Olímpics (3) Jordi Argelaguet (1) Jordi Pujol (40) Junqueras (35) La Tasca del Catalans (2) Llengua (49) Llibertat (6) López Tena (10) Madrid (86) Manifest i Bases (2) Maragall (15) Millet (5) Moncloa (8) Montilla (48) Mossos (15) Mourinho (1) Museu Tèxtil (3) Nació (28) Obama (3) pacte fiscal (13) Pactes (3) Pallach (3) Parlament (64) Pàtria (2) peatges (3) Pensions (8) Pere Navarro (12) Perez Rubalcaba (5) Política (3) PP (130) Presentació (2) pressupostos (9) PSC (93) PSOE (96) Puigcercós (7) Rahola (2) Rajoy (56) Reagrupament (11) Referèndum (41) Renaixença (4) Retallades (10) Rubalcaba (2) Sabadell (27) Salvador Cardús (1) Sanchís (4) Saura (6) Secretariat UCS (25) Seleccions (2) sindicats (2) sobiranisme (16) Socialistes (11) Solidaritat Catalana (13) Successions (5) Tinell (2) Tribunal Constitucional (58) Tripartit (27) TV3 (7) Unió Catalanista (27) Unió Europea (53) vaga (3) Villatoro (4) Zapatero (28)


L’entrenador igualadí del Birmingham City, Josep Clotet, deixarà el club anglès a final de temporada tot i que encara li quedava un any de contracte\nClotet va arribar ara fa tres anys al conjunt britànic que milita a la Championship, la segona divisió del futbol anglès. Tot i que en aquest període ha fet uns bons números a la classificació, els propietaris es van veure obligats a desprendre’s d’alguns jugadors importants per fer front als problemes financers. Això va obligar Clotet a pujar diferents futbolistes joves del planter, i que han demostrat un gran rendiment.\nEn aquests moments, falten sis partits per acabar el campionat de lliga i l’equip anglès es troba sis punts per damunt de la zona de descens, de manera que és molt probable que acabi assolint la permanència. Ara, sense saber què succeirà la temporada vinent per culpa de la pandèmia, el tècnic igualadí ha decidit que posarà fi a la seva carrera al Birmingham City, de mutu acord amb els propietaris.\n“Tots els objectous s’havien acomplert i per això el club havia de fer el pas següent”, afirma l’entrenador igualadí que recorda que la temporada anterior “va ser molt difícil però, tot i que van haver de vendre’s molts futbolistes, en en vam sortir. Això em donava la sensació que era com un final de projecte. Aquí no ens vam posar d’acord i ho respecto molt”.\nJosep Clotet no sap encara on entrenarà la temporada vinent. Té un gran bagatge a l’esquena després d’haver estat a les banquetes d’equips històrics com el Swansea, a la Premier League, o al Leeds United i el Birmingham City, a la Championship, entre d’altres.\nFoto: Birmingham City FC


La màscara de cul Megababe Le Tush es pot utilitzar a tota la cara i el cos - Eines I Productes De Bellesa\nQuan Megababe va entrar en escena per primera vegada, l'objectiu de la fundadora Katie Sturino era posar en primer pla els problemes de bellesa de les dones que durant molt de temps es consideraven 'tabú'. La marca ha seguit creant productes estimats que ajuden a combatre preocupacions comunes, però sovint ignorades, com ara la coixa de la cuixa, la suor de pits i el melasma, quan ningú més del mercat s’ocupava d’aquestes àrees.\nEl pròxim objectiu de l’empresa de trencament de barreres de Sturino? Acne de culata. A principis d’any, Megababe va llançar Le Tush, una màscara clarificadora dirigida al vostre botí. Sturino explica a InStyle: 'L'acne és una categoria de 400 milions de dòlars als EUA, però Le Tush és l'única màscara de culata del mercat que aclareix específicament el butt'ne (també conegut com acne de culata). De fet, no hi ha molts productes disponibles per a les culates en general, i els que existeixen són principalment cremes dirigides a la cel·lulitis. Megababe no està d'acord amb el missatge que diu que la cel·lulitis és dolenta o incorrecta o que cal corregir-la. L’acne, en canvi, pot ser dolorós i incòmode ”. Una de les raons per les quals Megababe té tant d’èxit és perquè els productes de Sturino pretenen ajudar a les dones a viure més còmodament en el seu propi cos, en lloc d’incitar-les a canviar.\nEl seu nou producte ho fa exactament. De manera que, quan es va anunciar que s’incorporaria una nova incorporació a la formació, els fidels de Megababe van esperar amb l’alè per veure l’última i més gran creació. Un d'aquests fans era InStyle’s Editor de bellesa, Adelaide Giesey. “Fins i tot com a editor de bellesa que ho ha vist i ho ha provat tot, de vegades he de parar i preguntar-me si realment es necessita un producte. Quan em vaig trobar amb Le Tush per primera vegada, he de reconèixer que era escèptic ”, diu Giesey. Tots aquests dubtes van desaparèixer la primera vegada que ho va provar. Ara, Giesey fa servir la màscara dues vegades per setmana. 'S'ha convertit en part de la meva rutina que no gosaria saltar-me. Lliçó apresa: no descuideu mai els vostres fills ”, diu.\nNo només es va convertir en un producte d’heroi per a ella, sinó que també va continuar cantant els elogis de Le Tush als altres. Com algú que fa allò que em diuen els meus experts de confiança en bellesa o companys de feina, de seguida vaig demanar una banyera per a mi. Després del primer ús, em van enganxar. Aquest producte no només fa la seva tasca d’esborrar instantàniament els molestos butt’ne del tush, sinó que la seva fórmula de qualitat facial, plena d’ingredients de qualitat com els AHA, es pot utilitzar a tot arreu.\nPer exemple, Adelaida i jo compartim el mateix problema de la queratosi pilar, coneguda també com aquelles petites protuberàncies vermelles a la part posterior dels braços. Le Tush es pot utilitzar per ajudar a calmar aquesta irritació de la pell també. Just abans de dutxar-me, em posaré Le Tush al darrere, als malucs i als braços, o realment a qualsevol zona de la pell que sembli irregular. S’inicia una sensació de formigueig i es pot sentir el producte funcionant. Al cap d’uns minuts, torno a la dutxa i exfolio suaument les zones cobertes amb aigua tèbia i renteixo. Esborra completament el butt’ne i deixa que totes les zones siguin més suaus.\nCom que Sturino l’anuncia com a producte de qualitat facial, fins i tot l’he provat a la cara l’altra nit. Sabeu com diu la dita: vaig veure a Katie Sturino aplicar-li Le Tush a la cara, així que vaig aplicar-li Le Tush a la cara. Em va sorprendre la suavitat i la suavitat de la meva cara després. Le Tush va fer una feina millor exfoliant i aclarint la meva pell que alguns dels meus veritables productes facials.\nLe Tush és un miracle i, amb totes les ressenyes de cinc estrelles en línia, Adelaida i jo no som els únics que ho pensem. Amb només 22 dòlars per banyera, no creieu que és hora que us agradeu la vostra vida?\nCompra ara: $ 22; megababe.com, ulta.com\nLena Headey acaba de deixar un munt de saviesa sobre com fer front a l’ansietat\nDetalls de Philipps ocupats afirmen que James Franco la va agredir físicament en un conjunt de monstres i frikis\nSi us plau, podem deixar aquesta horrible tendència de cites el 2018?


El coet Ariane 5 que durà el Telescopi Espacial James Webb a l'espai, segons després del llançament | ESA/NASA\nDesprés de tot tipus d’endarreriments, finalment aquest Nadal de 2021 serà recordat per ser el dia en què el Telescopi Espacial James Webb va sortir cap a l’espai. El llançament d’un dels projectes més ambiciosos de la història de l’exploració del cosmos ha tingut lloc quan passaven cinc minuts d’un quart de dues del migdia (hora catalana), les 09:20 del matí a la Guiana Francesa.\nEn el moment de tancar aquest article, el telescopi ha sortit de l’atmosfera terrestre, s’ha separat dels seus propulsors exteriors i, després de separar-se de la seva fase superior, és camí de la seva destinació final, des d’on observarà l’univers amb una profunditat i un detall que havien estat impossibles fins ara.\nEl Telescopi Espacial James Webb allunyant-se de la Terra | NASA / ESA\nAixí comença una nova etapa en aquest gran projecte conjunt de l’Agència Espacial Europea (ESA), la NASA i l’Agència Espacial Canadenca (CSA): el successor del Telescopi Espacial Hubble, que tantes alegries ha donat a la comunicat científica i als amants de l’exploració del cosmos de 1990 ençà. El James Webb (JWST), el telescopi espacial més avançat del món, permetrà observar parts de l’espai que, fins ara, havien estat ocults a la nostra vista.\nAquest projecte hauria d’haver estat posat en òrbita fa 14 anys, el 2007, però tot tipus de problemes han anat endarrerint-lo. Finalment, el James Webb ja és camí de l’espai a bord d’un coet Ariane 5 que ha estat llançat des del port espacial de Kourou i que es trobava estacionat i amb la càrrega a punt d’aquest divendres, 24 de desembre.\nDurant aquestes darreres hores a la plataforma de llançament, els enginyers han estat fent les darreres proves dels sistemes elèctrics tant del telescopi com del coet, per minimitzar la possibilitat que res falli just en el darrer moment o, fins i tot, quan ja fos massa tard. El telescopi, al cap i a la fi, és una meravella de la tècnica, una mostra del millor que la humanitat pot donar de sí mateixa, i la seva extraordinària complexitat fa que qualsevol petita errada pugui tenir conseqüències greus.\nEl centre de comandament de l’Agència Espacial Europea a la Guiana Francesa poc abans del llançament del James Webb | ESA / NASA\nEl llançament, de fet, estava previst pel 18 de desembre, però un problema de darrera hora, un petit accident durant la preparació, el va endarrerir fins avui. Pel que fa al coet, l’Ariane 5 ha tingut més d’un 98% d’èxit en les seves missions, cosa que el fa un dels més segurs del món. Tot i això, resulta difícil oblidar les imatges espectaculars de l’explosió d’un d’aquests coets l’any 2002, pocs segons després del llançament i en un dels cops més durs que ha patit l’Agència Espacial Europea.\nAmb un cost que es calcula en uns 9.000 milions d’euros, el Telescopi Espacial James Webb és un dels projectes més cars de la història de l’exploració de l’espai. El seu element distintiu un mirall primari de 6,5 metres d’amplada, format de 18 plaques banyades en or. A més, duu alguns dels instruments i aparells de mesura més moderns que han estat creats mai.\nTreballs de construcció del Telescopi Espacial James Webb | NASA\nA hores d’ara, el telescopi és al principi d’un viatge de 29 dies a bord de l’Ariane 5, que el deixarà en un indret molt especial. A un milió i mig de quilòmetres de la Terra, hi ha un punt on la força gravitatòria del nostre planeta i la del Sol són exactament la mateixa i, per tant, s’anul·len mútuament, permetent que el telescopi no necessiti emprar propulsors constantment.\nDes d’allà, en un indret estranyament estable, el James Webb observarà l’Univers amb un nivell de detall que no s’assembla a res del que hem vist fins ara. El seu objectiu primari seran les observacions en l’espectre infraroig, a diferència del Hubble, que treballa majoritàriament amb l’espectre visible i l’ultravioleta.\nTreballant amb longituds d’ona molt més grans, serà capaç de detectar i observar coses que pel seu antecessor resulten massa llunyanes, massa febles o massa fredes. De fet, la seva sensibilitat és tan alta que s’ha arribat a afirmar que, si fos a la Lluna, podria detectar la signatura de calor d’un borinot que volés a la Terra.\nGràcies a tot això, s’espera que el JWST pugui detectar fins i tot la llum de la primera generació d’estrelles, que arriba al Sistema Solar de manera molt feble després d’un viatge de més de 13.000 milions d’anys. Un exemple clar de quina proesa suposa aquest aparell, fruit d’anys i anys de feina. Finalment, si tot va bé, en començarem a veure els primers resultats ben aviat.\nEl Hubble demostra la presència de vapor d’aigua a Ganimedes, una de les llunes de Júpiter\nEs forma quan el gel es sublima i ha esta trobat revisant vint anys de dades del telescopi espacial de la NASA\nDescobert un planeta nounat al costat d’una estrella molt jove\nÉs un dels més recents que s'ha descobert mai i se'l pot observar directament amb alguns telescopis\nLes primeres senyals de vida extraterrestre es podrien detectar durant els propers 10 anys\nUn nou telescopi, que es llançarà aquesta tardor, podria trobar biosignatures a altres planetes en només tres dies\nLa NASA retira el telescopi espacial Kepler\nDesprés d'haver descobert més de 2.600 planetes fora del nostre sistema solar el telescopi s'ha quedat sense combustible per continuar funcionant\nEl satèl·lit TESS acaba el seu primer any d’exploració i es fixa en cel del Nord\nDurant aquest temps ha descobert una vintena d'exoplanetes i ha observat cometes i supernoves, superant de molt les expectatives de la NASA


El conte dels germans Grimm - Hänsel * i Gretel *\nEn català les primeres adaptacions per part d’en Carles Riba els protagonistes van adoptar els noms de Ton i Guida.\nJacob Grimm, nascut a Hanau el 4 de Gener del 1785 i mort a Berlín el 20 de setembre del 1863. Wilhlem Grimm, nascut a Hanau el 24 de febrer del 1786 i mort a Berlín el 16 de desembre del 1859. Entre els dos van escriure “Contes per a nens i familiars” (1812) i “Llegendes populars alemanyes” (1816). Els seus treballs de recuperació filològica inicien el seu estudi sobre la lingüística i la cultura alemanyes. Van començar el 1819 una “Gramàtica alemanya”, que no varen poder acabar, però tot i això té una importància transcendental en la filologia alemanya. Les seves històries recullen contes tradicionals orals de la cultura alemanya, i també altres de versionats.\nPublished inEl conte dels germans Grimm


Sofà fixe de dues places Volga 4547_ANGEL Burdeos Amples de sofàs 174 cm 2 seients\nCol·lecció Model 348260-61-62-63\n174 cm 2 seients 194 cm 2 seients 214 cm 2 seients\nUn sofà de dos seients amb el millor estil\nEl model Volga és un sofà de dos seients i diferents mides d'ample, amb una línia inspirada en aires retro, però amb acabats i un disseny molt actual.\nfusta massissa i tauler de partícules\nLook nòrdic amb acabats mediterranis\nEl model Volga és un sofà de dos seients amb un look nòrdic molt de moda, que ve marcat per les seves potes de fusta en color faig, el seu respatller baix i les seves línies rectes.\nCompta amb un disseny modern i un acabat realment còmode, gràcies als seus seients d'escumes D30kg/m2 amb acabat supersuau i els seus respatllers de fibra 100%.\nAmb aquest sofà incloem 2 coixins decoratius, de regal, en el mateix color que l'entapissat.\nSofà amb potes altes, pràctic i funcional\nGràcies a l'altura de les seves potes, aquest model permet que els robots aspiradors (tipus Roomba o Conga) puguin passar per sota de sofà sense necessitat de moure-ho.\nSi tens una aspiradora normal o fas servir l'escombra, l'altura continua sent un gran avantatge a l'hora de netejar el terra sota el sofà.\n3 amples per triar\nEl sofà Volga está dissenyat amb 2 seients i està disponible en 3 mides d'ample:\n174 cm per a 2 places\n194 cm per a 3 places\n214 cm per a 3 places\nEstructura de fusta de pi i aglomerat de partícules\nSeients amb escumes tècniques d'alta densitat (D30kg/m2)\nCapa d'escuma super suau a la asseguda\nRespatllers i braços en fibres buides adaptables\nPotes de fusta en color faig


Asterias Studios 2 Thassos Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAstris Thassos, Astris, Thassos, Grècia, 64002 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Asterias Studios 2\nAl visitar Thassos, vosté es sentirà com a casa a Asterias Studios 2, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAsterias Studios 2 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Thassos. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, cuina americana a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Asterias Studios 2 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Thassos.


L’Adepaf potencia el comerç local de Figueres i l’Alt Empordà – L’Adepaf potencia el comerç local de Figueres i l’Alt Empordà – CB Adepaf Figueres\nL’Adepaf potencia el comerç local de Figueres i l’Alt Empordà\nL’Adepaf és un club de bàsquet amb vocació de comunitat: la nostra raó de ser és el bàsquet, però també ho és el sentiment de pertinença a una ciutat i a una comarca. És per això que llancem la Guia Adepaf, un conjunt de descomptes i promocions disponibles pels socis i simpatitzants del club. Pensem que és una bona manera de mostrar el compromís que tenim amb el nostre entorn, tant en l’esport com en el comerç.\nDesenes d’establiments de proximitat col·laboren amb aquesta iniciativa per tal de fomentar el consum de quilòmetre zero, el consum de casa. «Estigueu atents als avantatges de pertànyer a la família de l’Adepaf, i establim plegats una xarxa de consum responsable i fidel als nostres colors!», explica l’ideòleg de la iniciativa i tresorer del club Jordi González.\nPer tal de fer efectius els descomptes cal ser socis o col·laboradors del club, i omplir el formulari corresponent. També existeix el formulari per a simpatitzants, que es repartirà de manera interna als col·lectius corresponents.\nFormulari pels socis o aquells que vulguin donar-se d’alta\nFormulari pels col·laboradors\nLes persones que ja siguin socis del club també han d’omplir el formulari per tal de tenir el carnet. Tot i que s’hagi d’omplir el compte corrent, no se’ls carregarà cap rebut, ja que ja l’han abonat amb la quota. Les persones que no siguin socis, amb el mateix formulari podran donar-se d’alta i obtenir el carnet de la Guia Adepaf.\nAquí podeu consultar els descomptes que ofereixen els establiments que formen part de la Guia Adepaf. L’enllaç és: Empreses i descomptes de la Guia Adepaf Ara només queda sortir i gaudir-ne!\nNext Empreses que formen part de la Guia Adepaf\nPrevious Miquel Frigola és el nou preparador físic del club


About: Berna Llobell\nBerna Llobell (Potries, 1953) és un actor valencià que ha format repartiment de nombroses produccions teatrals i televisives. A més, també és actor de doblatge per a TV3, Antena 3, Canal 9 i Canal +. El seu major èxit televisiu és el personatge de Tio Pep per a la sèrie de Canal 9 "L'Alqueria Blanca", tot i que abans ja havia participat en altres sèries de ficció valencians com "Negocis de Família" (2005-2006), "A flor de pell" (1997) o "Benifotrem" (1995). També ha participat en diversos Curtmetratges i TV-Movies ("Sprint especial", "El cruce" o "Las palabras de Vero", i la mini sèrie "Severo Ochoa" per a TVE). Al món del teatre s'inicia el 1986 i ha participat en fin a 12 produccions teatrals.\nBerna Llobell (Potries, 1953) és un actor valencià que ha format repartiment de nombroses produccions teatrals i televisives. A més, també és actor de doblatge per a TV3, Antena 3, Canal 9 i Canal +. El seu major èxit televisiu és el personatge de Tio Pep per a la sèrie de Canal 9 "L'Alqueria Blanca", tot i que abans ja havia participat en altres sèries de ficció valencians com "Negocis de Família" (2005-2006), "A flor de pell" (1997) o "Benifotrem" (1995). També ha participat en diversos Curtmetratges i TV-Movies ("Sprint especial", "El cruce" o "Las palabras de Vero", i la mini sèrie "Severo Ochoa" per a TVE). Al món del teatre s'inicia el 1986 i ha participat en fin a 12 produccions teatrals. (ca)\nBerna Llobell (ca)


Reconeixements i homenatges amb les temporades finalitzades\nEl Reus Deportiu celebra el ‘Partit per la Igualtat’, el Vendrell homenatja la figura de l’exdelegat Pep Cid i es jugarà un partit de futbol en record al periodista Joan Castell\ndilluns, 10 de juny 2019 - 08:59h\nImatge dels equips del 'Partit per la Igualtat' del Reus Deportiu | Reus Deportiu\nAmb les temporades esportives finalitzades és habitual que hi hagi forat des dels clubs per realitzar aquells esdeveniments que el calendari habitual no permet. Aquest cap de setmana ja se n’han viscut dos i el pròxim dissabte caurà el tercer. Parlem del ‘Partit per la Igualtat’ del Reus Deportiu, l’homenatge a l’exdelegat del CE Vendrell Pep Cid i el pròxim partit de futbol en honor al periodista Joan Castell.\nExhibició al Palau d’Esports\nEl Reus Deportiu va celebrar aquest dissabte la segona edició del ‘Partit per la Igualtat’. L’encontre, en format de triangular, va enfrontar tres equips on es barrejaven jugadors del primer equip de l’OK Lliga Masculina, integrants del primer equip de l’OK Lliga Femenina i exjugadors del conjunt ganxet. Els tres conjunts, amb jugadors de tota mena, van oferir uns encontres d’exhibició per fomentar la igualtat de gènere, en aquest cas dins de l’esport.\nFoto de família de l'homenatge a Pep Cid al Pavelló del Club d'Esports Vendrell | CE Vendrell\nAl Vendrell, i també dissabte, es va celebrar un homenatge a Pep Cid, delegat del CE Vendrell que va morir amb 54 anys el passat mes d’abril del 2018. Cid, que també va ser jugador del conjunt del Baix Penedès, va ser el centre d’una trobada on la Cati, la Núria, l’Aleix i la Laia, la seva família, va ser present i van rebre diferents plaques de reconeixement i l’escut d’or del club. A més, es van projectar dos vídeos: un sobre la relació del Pep Cid amb els Diables del Vendrell i un sobre la seva trajectòria en el món de l'hoquei, especialment al CE Vendrell. Abans dels actes es va disputar un partit de veterans entre el Vendrell i el Barça i després va produir-se un encontre amb jugadors que van conviure amb Cid.\nPartit en record a Joan Castell\nLa pròxima cita d’aquest estil serà dissabte 15 de juny a les instal·lacions del Nou Estadi amb un partit d’homenatge a la figura de Joan Castell, periodista tarragoní que va traspassar el febrer del 2018. Natural de Tarragona, Castell era un apassionat de l'esport —sobretot del Nàstic i de la bici—, i havia treballat i col·laborat en diversos mitjans de comunicació de casa nostra. Per recordar-lo, s’ha organitzat un partit de futbol a la Budallera que enfrontarà l’Aguilas Negras, equip amateur on competia Castell i un equip amb barreja de periodistes i amics. A més, també s’entregarà una placa commemorativa a la família.\nImatge de Joan Castell | Marie Hainaut\n🏀 Copa Catalunya Femenina: El TGN Bàsquet cau a Igualada i perd la categoria\n⚽ Segona Divisió - Jornada 42: Un empat contra el Lugo per dir adéu a Segona Divisió\nfutbol tarragoní Reus Deportiu hoquei CE Vendrell


Endoafrica – Barcelona – Drassanes per Àfrica\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – 28 d’abril de 2021\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 26 d’abril d 2021\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 23 d’abril de 2021\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 18 d’abril de 2021\nEl Kalahari és un desert semiàrid i sorrenc de l’Àfrica austral, que té una extensió d’uns 500.000 km². Ocupa el 70% de Botsuana, i parts de Namíbia i Sud-àfrica. Altres fonts estendrien l’àrea del Kalahari fins als dos milions i mig de quilòmetres quadrats, arribant a Zimbàbue, Angola i Zàmbia.\nMalgrat les limitacions del seu medi, ja era habitat d’ençà dels primers homínids; per exemple, es van descobrir fòssils d’Australopithecus africanus a la localitat del sud de Kalahari, de Taung.\nEl seu nom prové de la paraula tsuana kgalagadi, que significa ‘gran set’. El Kalahari és format per vastes zones cobertes per sorres de tons vermellosos i marrons i sense cap mena d’aigua a la superfície, ni permanent ni estacional. Tanmateix, el Kalahari no és un autèntic desert. Algunes parts del Kalahari reben més de 250 mm de pluja al llarg de l’any i tenen bastant vegetació; només és àrid de debò al sud-oest (menys de 175 mm de pluja anual), fet que en fa un desert fòssil.\nL’estiu com l’hivern tenen temperatures càlides de dia i fresques de nit. Les precipitacions ocorren principalment entre octubre i abril (els mesos de l’estiu austral); la pluviometria passa dels 150 litres al sud-oest a 650 litres a la cantonada nord-est de Botsuana. L’evaporació supera els 2.000 litres a l’any i hi ha dèficit hídric en tots els mesos, excepte en els més plujosos. L’arena del desert de Kalahhari, que en alguns llocs té un gruix de 400 metres, ajuda a fer disponible l’aigua i afavoreix la vegetació; tanmateix, aquests sòls són molt pobres en nutrients.\nLa vegetació natural del Kalahari té un ventall de tipus de sabana. Al sud-oest, que és el més àrid, la sabana és dominada per herbes i arbusts i la proporció dels arbres augmenta generalment en la direcció nord-est. El delta de l’Okavango presenta vegetació d’aiguamolls. Una característica important del Kalahari és que es troba en una zona plana, però on isoladament hi ha turons i inselbergs.\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 17 d’abril de 2021\nEl llac Txad és un llac poc profund situat a la frontera entre el Txad, el Níger, Nigèria i el Camerun, a l’Àfrica Central.\nLa seva capacitat ha anat minvant amb el pas del temps, per una banda a causa de la captació d’aigües per al regadiu i, de l’altra, per la desertització provocada per la proximitat del desert del Sàhara. En aquesta desertització, hi té un paper fonamental el descens agut de precipitacions, dramàtica conseqüència del canvi climàtic. El llac, al Níger, està situat a l’est, al departament de Diffa. A Nigèria, està situat al nord-est del país, dins l’estat de Borno, la capital del qual és Maiduguri. Al Txad, està situat a la rodalia de la capital, N’Djamena. El llac pren el nom d’aquest estat africà, perquè és on es troba la major part i on el llac està situat en un lloc més significatiu. Al Camerun, el llac es troba a l’extrem nord del país, en un indret força remot. La seva importància econòmica és vital, ja que proveeix d’aigua més de 20 milions d’habitants.\nEl seu tributari principal és el riu Chari, el qual li subministra el 90% de les aigües. A l’interior, té nombroses illes i bancs de fang, i a les vores abunden les zones pantanoses. A causa de la seva escassa profunditat, de tan sols 7 metres al punt més fondo, l’àrea és particularment sensible a canvis en la profunditat mitjana, i mostra fluctuacions en el nivell d’aigua segons l’època de l’any. Aparentment, les aigües no tenen sortida, tot i que s’infiltren dins les depressions de Soro i Bodele.\nHom creu que el llac correspon a les restes d’un antic mar interior, el qual s’estima que cobria una àrea de 400.000 km² fa 6.000 anys. Quan va ser descobert pels europeus l’any 1823, era un dels llacs més grans del món, però s’ha reduït considerablement des d’aleshores. El canvi climàtic i la demanda creixent d’aigua del llac n’han accelerat la degeneració als darrers 40 anys. Els pronòstics indiquen que el llac continuarà reduint-se, i fins i tot acabarà assecant-se al llarg del s. XXI


Carta als vilers\nCARTA ALS VILERS (EL NOU D'OCTUBRE EN LA VILA, UNA VERGONYA)\nAlgun dia, un sociolec -¿o un sicolec?- no catalaniste, naturalment, nos explicarà en paraules tecniques tot aço que nosatres, els neofits, a soles sabem descriure en paraules corrents. I sera una satisfaccio que un “cientific” de veritat nos explique el fenomen que s’ha vixcut -que s’està vivint- en La Vila; ¿quin complex d’inferioritat es eixe que conduix a “professionals” de l’ensenyança i als responsables de les institucions publiques a commemorar el nou d’octubre en una serie d’actes presidits tots ells per la bandera aragonesa? Perque, per a sorpresa de molts, la bandera quatribarrada no es ni catalana, es aragonesa. I no s’hi val a dir que es tracta de la bandera local, la qual, ¡quina casualitat!, coincidix en l’aragonesa ¡i en la catalana! El nou d’octubre, com a festa nacional valenciana, es un dia de reivindicacio en el que tots els valencians hem d’acodir junts a reivindicar el nostre dia i ho hem de fer en un compromis conjunt; i es tambe el dia mes apropiat per a fer homenage als simbols que nos unixen a tots els valencians, de manera que, si algun simbol ha de presidir tots els actes commemoratius d’esta data, eixe simbol ha de ser la senyera (bandera quatribarrada en una franja blava junt al mastil), que es el simbol de tots els valencians, l’unic llegalment constituit com a tal. I eixe dia les ensenyes locals -i les alienes mes encara- no tenen cabuda en els esmentats actes. Puix be, en La Vila, els mestres van fer fer als chiquets banderes quatribarrades, el passacarrer pel poble es va fer encapçalat per la bandera quatribarrada i la llar del pensioniste tenía l’escenari adornat en una gran i espectacular quatribarrada (la cinta que s’estenia a lo llarc de les butaques reservades per a les autoritats tambe era quatribarrada), el cartell anunciador dels actes tenía de fondo, igualment, una bandera quatribarrada; quan un chiquet, de forma espontanea, va anar a pintar la senyera, la professora li la va fer corregir sense blau; als alumnes o als fills dels pares que, tambe de forma espontanea, manifesten estranyea davant la reivindicacio del catala o de lo catala, els tenen com en una reserva per a indis.\nL’ajuntament de La Vila, a través de la seua concejala de cultura (?) i en l’aquiescencia de l’alcalde i dels atres concejals -tant del govern com de l’oposicio- s’ha deixat amedrantar per quatre chiquets autodenominats maulets -sera perque maulen, perque si es per allo que historicament representen els maulets, encara no s’han enterat de que els maulets som els valencianistes i ells son botiflers: colaboracionistes valencians que han venut la seua patria a un poder estranger-; estos quatre chiquets -que “ploren” i “s’emocionen” quan veuen una quatribarrada (com comprendreu, sentiments absolutament antinaturals i propis d’individus enalienats)-, aleccionats pels “sabuts” de la UPV, son els que estan continuament intimidant a l’ajuntament de La Vila i el conduix a realisar actes d’un marcat caracter fasciste (uns i atres, haurien estat debellits d’haver vixcut en l’epoca de Franco): mentres que, d’una banda, permeteren la realisacio del correllengua (especie de passacarrer de quinze catalanistes, sente-ne cinc del poble, cinc de fora i cinc castelleparlants importats -que tampoc serien del poble perque s’havien perdut- en el que reneguen de la seua condicio de valencians en l’excusa de l’unitat de la llengua catalana), d’una atra banda van impedir que una associacio culturo-jovenil -i llegal- del poble, denominada Mossarabia, poguera realisar les seues activitats. Aço, com a eixemple de democracia i tolerancia. Prohibiren igualment que l’onze d’octubre, en uns actes tambe emmarcats en la commemoracio del nou d’octubre, poguera exhibir-se cap de senyera en l’escenari (quan aixo hauria segut lo normal o natural, i no l’existencia de la quatribarrrada) en l’excusa ¡de que no volien politisar l’acte! ¿La presencia en uns actes del nou d’octubre de la senyera, simbol de tots els valencians, en l’escenari s’interpretava com una politisacio dels actes?... En eixe cas, ¿quina interpretacio pot tindre la presencia de la bandera aragonesa i catalana en uns actes a on de lo que es tracta es de vertebrar els sentiments nacionals dels valencians?\nPer a major abundancia, en estos mateixos actes, el presentador intentava parlar en el catala “de todo a cien” que ha depres (fins l’extrem de que una veïna d’a on estava yo sentat es preguntava d’a on era aquell chicon. ¡I es de La Vila!). En la seua actuacio, nomena i agraix la presencia del senyor Alcalde del poble, de la Concejala de Cultura i casualment “oblida” nomenar i agrair la presencia del Director General de l’Institut Valencià de la Joventut, tambe present, autoritat que pertany al Govern valencià i que, damunt, era l’institucio que patrocinava l’acte); puja a parlar la Concejala de Cultura (tambe en un intent de catala); al final de l’acte, donen les gracies i uns detallets a gatets i gossets i obliden “casualment” nomenar i agrair a Mossarabia -l’associacio culturo-jovenil ya nomenada, actualment perseguida i estigmatisada des de molts anguls sobre tot des de l’oficialitat-. I era important, molt important, deixar de manifest eix agraiment public a l’associacio que havia fet possible que es celebraren aquells actes. Perque Mossarabia es la que va presentar el proyecte a l’Institut Valencià de la Joventut per a que este patrocinara l’encontre folcloric que va organisar el grup de dances l’Almadrava.\nEn veritat, l’actuacio de l’Ajuntament de La Vila està sent torpe, molt torpe, en molts aspectes. I en el cultural, com veeu, es ya de “jujat de guardia” i crec, inclus, que podria qualificar-se perfectament d’antiestatutari i, en conseqüencia, d’anticonstitucional.\nI el Partit Popular, el partit majoritari en l’oposicio, no ha fet res al respecte. Mes be al contrari: mentres que en Carcaixent li fa un homenage a la Senyera, en Albal li’l fa a l’himne i de cara a les votades s’erigix en salvador de la llengua i la cultura valencianes, en La Vila permet la continua celebracio d’actes catalanistes i s’adherix a un manifest en favor de la llengua catalana. El P.P., eixe que s’autoproclama valencianiste de pro.\nPero ¿qui governa en La Vila, el P.S.O.E. o la U.P.V.-Maulets? I estos, ¿per quina d’aquelles es senten llegitimats per a manipular, intimidar i extorsionar d’eixa forma a chiquets, a professors, a concejals, als responsables de grups de dances, de cors, d’associacions culturals i, en general, a tota classe de professionals? I yo, inocent de mi, creïa que el fascisme i les seues practiques ya havien passat a l’historia.


La guerra de García-Margallo ‘superstar’ - El Temps\n«Catòlic, de dretes i monàrquic». D’aquesta manera inequívoca s’autodefinia el senador i exministre d’afers estrangers del Regne d’Espanya, José Manuel García-Margallo (Madrid, 1944), polític de l’ala dretana de l’hemicicle amb càrrec públic des del 1977. Qualsevol altra adscripció ideològica resultaria desconcertant: parlem del nebot-nét de Juan García-Margallo y Cuadrado, capità de cavalleria cuirassada caigut el 1921 -per la gràcia del nostre senyor i de les bales enemigues- durant un replegament durant la Guerra del Rif. Abans d’això, el seu besavi, Juan García y Margallo, general i governador de Melilla, havia mort en la «Guerra del Margallo» (1893-1894), un conflicte provocat pel parent de l’exministre en voler alçar una tanca a prop de la tomba d’un home considerat sant per les tribus del Rif. Uns 6.000 combatents -sembla que molt emprenyats- baixaren de les muntanyes cap a Melilla i acabaren amb el profanador.\nEls precedents familiars expliquen l’ardor africà del polític madrileny, diputat per Melilla en les Corts Constituents (1977-1979). Un individu preocupat i ocupat des del ministeri per l’espanyolitat de les places al nord d’Àfrica i per reclamar el Penó de Gibraltar a la Gran Bretanya, petició revifada a propòsit del Brexit. Però estem avançant esdeveniments.\nFormat a l’elitista Universitat de Deusto, José Manuel García-Margallo seguí el deixant patern i s’inicià professionalment com a inspector tècnic fiscal de l’Estat, el 1968. Un entremès mentre arribava el moment de fer el salt a la política, covat des del seu ingrès amb 16 anys a les Juventudes Monárquicas Españolas (JUME). El primer càrrec públic, de la mà del dirigent democristià Óscar Alzaga, fou en una direcció general del Ministeri de Cultura, el 1977. I fins ara els ha anat encadenant els càrrecs. Un no parar.\nUna carrera política vinculada al País Valencià, com a candidat al Congrés per la circumscripció de València i, fins i tot per Alacant, l’any 2015. «M’he entestat en ser valencià», digué un any abans, en el discurs de mantenidor de la fallera major del cap i casal. «És una bona terra per viure, per visitar, per jubilar-se, per treballar, per emprendre i per innovar», reblà. I també per fer negocis: sent eurodiputat, entre 2007 i 2008, García-Margallo fou assessor per a un projecte internacional d’Asedes Capital S.L., matriu de Sedesa, empresa familiar de Vicente Cotino i el dirigent del PP Juan Cotino, processat per la gestió de les despeses de la visita a València del papa Benet XVI. Una associació qui sap si cimentada en el fervor religiós comú.\nEn tot cas, fou la llarga etapa com a eurodiputat (1994-2011) la que donà a conèixer José Manuel García-Margallo. El parlamentari es distingia de la fauna popular valenciana per la seua preparació, per unes considerables dots comunicatives, per un elevat concepte personal -fregant la petulància- i per un tarannà que semblava moderat, tot i que fóra pel contrast amb el populisme groller que regnava a la vora del Mediterrani. «Tota València» donava per fet que la seua longeva amistat amb Mariano Rajoy, que data de la dècada del 1980 i de la qual el futur ministre es vantava, acabaria per donar fruits selectes: el nomenament com a ministre d’afers estrangers, l’any 2011, no fou cap sorpresa.\nJosé Manuel García Margallo i Mariano Rajoy al parlament espanyol.\nLa seua gestió ministerial no passarà als annals: amb ell com a ministre, Espanya ha perdut pes en el context internacional i, especialment, al sud del continent americà. I mentrestant esdevingué una figura amb perfils mediàtics però fama de soberg i bocamoll. Les manifestacions després del Brexit dient que el resultat del referèndum era «la més gran oportunitat per a Espanya» de recuperar el Penó figuraran entre els seus grans hits. Una idea de fons incongruent: allò que servia per revisar l’estatus de Gibraltar es podia aplicar a Escòcia des d’uns altres paràmetres.\nAmb tot, el que la dreta més reaccionària no li perdonarà mai ha estat la seua posició al voltant del procés independentista català: García-Margallo ha situat Catalunya en el centre de les seues intervencions públiques i dels seus esforços gestors com a ministre d’afers estrangers. Ha acceptat debatre amb dirigents com Artur Mas i Oriol Junqueras -en territori amic o enemic- i ha introduït una falca en el discurs oficial del PP en defensar una reforma de la Constitució, de tall federalitzant, per resoldre l’encaix català en l’Estat. Anatema. Se l’ha acusat de traïdor, de comprar la mercaderia nacionalista i d’estar abduït per la propaganda independentista, entre més.\nNo seria agosarat sostenir que aquesta lleu sensibilitat per trobar una solució proactiva li ha estat tan perjudicial com la irrellevància ministerial i l’afany de protagonisme. Això i, per descomptat, haver-se proposat discretament com una possible alternativa al seu amic Rajoy quan el futur presidencial del gallec estava amenaçat. Siga per una raó directa o per acumulació d’inconveniències, en el nou gabinet ministerial del PP posterior al «no és sí» del PSOE, García-Margallo, el protegit de Rajoy, l’amic íntim de Rita Barberà, hagué de deixar la cartera i refugiar-se al Senat.\nLa defenestració d’aquest polític de 72 anys no ha aconseguit que renunciara als focus. En una delirant intervenció televisiva, posterior a un debat amb Artur Mas, García-Margallo va assegurar que Espanya devia uns quants favors a països pels seus pronunciaments en contra de la independència catalana. Entre les afirmacions, una de ben il·lustrativa: «Ha costat molt de treball, perquè el normal, quan et plantegen un tema d’un altre estat, és dir: ‘Escolte, açò és una qüestió interna, resolga-la vostè mateix, no em faça fer a mi una declaració important sobre aquest tema’».\nA García-Margallo superstar el va trair el seu egotisme, les ganes de reivindicar l’actuació en el ministeri per difuminar en l’àmbit internacional les aspiracions catalanes. Un arravatament de sinceritat egocèntrica, en tot cas, que regala arguments a l’independentisme i despulla les maniobres de la diplomàcia espanyola. Que mostra com de teatrals eren algunes de les seues manifestacions sobre Catalunya quan llançava malediccions sobre el possible aïllament català a Europa.\nEn realitat, és García-Margallo l’element aïllat d’aquesta història. Un vers solt, dins del PP, un cos estrany per la seua defensa d’una reforma de la Constitució per encaixar Catalunya. Una guerra que, com les dels seus avant-passats, no podia guanyar. El seu és un cadàver polític esqueixat per les feres del 155.


Intervenen: Dani Reixach, portaveu JxPSJ; Teresa Ferrés, portaveu PSC\nTots els grups coincideixen en la diagnosi però no en el tractament. El Passeig de les Pites bruteja, es troba en un estat deplorable, ple de grafitis, el paviment malmès i construccions a mig fer. A més els treballs a les promocions de pisos han deixat part de la vorera esquerdada.\nEl gruix de l'obra fa referència a un canvi de paviement. El primer projecte presentat no va agradar gens a l'oposició que va demanar retirar-lo i repensar-lo. El PSC va apuntar a diversos errors tècnics i de picatge a més de trobar mancances. La nova proposta atèn a part d'aquestes reclamacions i s'hi han afegit més bancs i un canvi de l'arbrat, a més d'admetre la participació dels grups polítics i obrir consultes amb el veïnat.\nLes modificacions no convencen ni a JxPSJ ni al PSC\nAquestes modificacions no han convençut a tothom. La CUP i el PP les veuen positives però JxPSJ no. Creuen que segueix essent un projecte fet amb presses i fet sense una participació ciuttdana real.\nMentre JxPSJ va apostar per bloquejar el projecte, des del PSC opten per no impedir-lo. El que no vol dir que no el critiquin durament. També hi veuen molt poca participació ciutadana i canvis estètics uqe no reals. Troben a faltar una il·luminació més moderna i eficient, més bancs i un arbrat que no necessiti tant manteniment.\nEl projecte té un pressupost total de 126.000 euros i s'executaria en dues fases.


La Intersindical porta Educació a Inspecció del Treball per la covid-19 - Diari de Girona\nLa Intersindical porta Educació a Inspecció del Treball per la covid-19\nDenuncien que el Departament no ha fet un pla de prevenció per les oposicions a professor\nacn/ddg 07.10.2020 | 23:58\nLa Intersindical porta Educació a Inspecció del Treball per la covid-19 Diari de Girona\nLa Intersindical-CSC ha presentat una denúncia davant la Inspecció de Treball per «la manca» d'un pla de prevenció contra la covid-19 en les oposicions a docent. El sindicat va sol·licitar a Educació al juliol que elaborés un pla de prevenció per a les oposicions i ho va reiterar al setembre. Ha criticat que això no s'ha fet i per això ha decidit interposar la denúncia.\nEl sindicat no demana l'aturada del procés, que té lloc aquesta tardor, com a mesures cautelars perquè anular-lo a la meitat «perjudicaria als opositors» però sí ha denunciat que la situació «posa en risc» els participants i crea possibles greuges comparatius entre opositors.\nLa Intersindical ha reconegut que s'han publicat unes instruccions però ha assegurat que no han estat presentades i debatudes amb la part social ni compten amb l'aprovació del Departament de Salut ni del Procicat. El 3 de setembre el sindicat va demanar a Educació que si no podia elaborar el pla de prevenció per a la data prevista de les oposicions, es retardés fins que estigués a punt i avalat per Salut.\nJa llavors van alertar que si no s'actuava així presentarien una denuncia. Finalment, la Intersindical-CSC ha presentat aquesta denúncia aquest dimecres. El sindicat ha argumentat que es va iniciar el procés selectiu en plena pandèmia «sense haver-hi un pla de prevenció i sense haver obtingut el vistiplau de Salut o del Procicat». Ha afegit que la decisió de prendre mesures queda en mans de la comissió de selecció i això «dona lloca a l'arbitrarietat i a greuges comparatius entre els aspirants».\nA més, han afirmat que falta informació sobre com actuar en cas de confinaments. D'altra banda, han apuntat les «mancances» en la neteja i desinfecció i en la provisió de mascaretes adequades. Per tot això, el sindicat ha considerat que Educació incompleix diversos articles de la llei de prevenció de riscos laborals.\nConcentració a la UdG per la readmissió de la investigadora que va denunciar discriminació laboral.


El bloc de Sant Tomàs: Sant Tomàs obre una botiga pop up per Pasqua al centre de Vic\nSant Tomàs obre una botiga pop up per Pasqua al centre de Vic\nSant Tomàs ha obert avui dilluns una botiga pop up al número 38 de la plaça Major de Vic, on es podran comprar les figures i ous de xocolata per aquesta Pasqua, entre altres productes.\nLa botiga, que està ubicada al mateix espai que la botiga pop up que es va obrir per Nadal, estarà oberta fins al 5 d'abril.\nEn aquest nou espai s'hi podran trobar els ja tradicionals Ous de Pasqua de Sant Tomàs, elaborats i pintats un a un per les persones de l'entitat, i les originals figures creades en edició limitada per aquesta ocasió.\nTambé s'hi podran trobar, en exclusiva, la figura més gran feta mai a l'obrador de Sant Tomàs, un dinosaure de 5 kg de deliciosa xocolata, i una original figura del coronavirus amb la vacuna posada, per descomptat! A més, també s'hi podran recollir les comandes que es facin a través de la botiga online de Sant Tomàs (botiga.santtomas.cat).\nDe dilluns a divendres: obert de 10 h a 13.30 h i de 17 h a 20 h\nDissabtes: obert de 10 h a 14 h i de 17 h a 20 h\nFestius (2, 4 i 5 d'abril): obert de 10 h a 14 h\nEtiquetes de comentaris: figures de xocolata, mones de Pasqua, ous de Pasqua, Pasqua, xocolata artesana, xocolata Sant Tomàs


Disseny de jardins | Jardiner L'Espigol\nProjectes actuals · Obra privada\nDisseny, construcció i realització de jardí a casa unifamiliar a Sant Quirze de Vallès pels nostres especialistes en disseny de jardins . Instal·lació de gespa artificial de primera qualitat, plantació d'arbres, plantes i arbustos. Disseny de jardineres i escales de fusta. Construcció de parterres amb llosa de pedra i còdols decoratius. Reg per degoteig i divisors de perfil de PVC.\nPreparació de el terreny\nInstal·lació de reg per degoteig\nEn L'Espigol dissenyem i construïm el teu jardí amb les últimes tècniques de paisatgisme i jardineria, comptant amb un equip humà i tècnic d'última generació.\nCrearem, sense cap mena de problemes, totes les etapes del disseny del seu jardí.\nDescrigui les seves necessitats i preferències i nosaltres i li realitzarem un disseny i plans adaptats al disseny del seu jardin. Després el nostre equip de dissenyadors i jardiners implementaran aquestes idees i sota la supervisió del Director del Projecte i el disseny del seu jardí.\nTambé ens assegurem que la seva terrassa es vegi més bella amb el temps.\nEl disseny és la primera i més important etapa del projecte. La funcionalitat del Disseny de jardins, l'estil i la durabilitat dels materials seleccionats depenen d'això. Escoltem les necessitats i gustos del client i el secundem en els nostres coneixements i experiència. El resultat és un disseny elegant i personalitzat de treball d'un projecte reeixit.\nExisteixen diversos qualitats de gespa artificial perquè el seu jardí de disseny s'adapti a les seves necessitats econòmiques i personals. En L'Espigol t'informem per a poder gaudir al màxim de la teva gespa en un pati o en una casa, amb o sense mascotes, amb o sense manteniment posterior. Comptant amb professionals qualificats i la nostra experiència podem dissenyar i construir jardins privats i públics amb un excel·lent acabat i millor estètica.\nLa implementació del disseny per part de l'Espigol és la garantia per a aconseguir l'efecte desitjat. Utilitzem plantes i arbustos de la més alta qualitat per a garantir durabilitat en la implementació durant anys.\nL'ajudem a cuidar el seu jardí amb un servei estacional protegint plantes rego tant a l'estiu com a l'hivern sota qualsevol superfície. Gràcies a això cada any el seu jardí es veuràs com a nou.\nDesenvolupem cada projecte individualment mitjançant un sistema eficient de comunicació.\nReunió amb el jardiner dissenyador\nConcepte de de el Disseny de jardins\nDisseny de la terrassa\nSelecció de materials, plantes, abusos, reg\nMés projectes de jardineria


Holiday home Pøt Strandby XII Juelsminde Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 343 allotjaments a Juelsminde.\nHoliday home Pøt Strandby XII\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Pøt Strandby XII està situat idealment a Sønderby; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Pøt Strandby XII, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Sonderby, el Holiday home Pøt Strandby XII és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


L'ELMER I L'AVI ELDO (L'ELMER. ÀLBUM IL.LUSTRAT). DAVID MCKEE. Libro en papel. 9788448833107 Llibreria Gallissà\nL'ELMER I L'AVI ELDO (L'ELMER. ÀLBUM IL.LUSTRAT)\nVols acompanya l'Elmer a visitar l'avi Eldo? De ben segur que aprendràs moltes coses...L'Elmer, l'elefant de colors, és un clàssic infantil que ha venut més de 8 milions d'exemplars. Els seus contes són ideals per transmetre als nens valors positius com la solidaritat, el respecte, l'amistat i, especialment, la celebració de les diferències.L'Elmer ha anat a visitar l'Eldo. Es diverteix recordant a l'avi les coses que solien fer junts, quan era petit. Però, és l'Eldo tan desmemoriat com l'Elmer creu? S'està fent gran, però malgrat tot, és un elefant. I els elefants no obliden mai. O sí?L'Elmer és l'elefant més estimat pels nens. I és que a la selva no hi ha cap altre com ell: les seves coloraines el fan diferent de tots els altres. Amb les seves divertides històries, ideals per llegir en família, aprendrem que tots nosaltres som tan especials com ell.


35 anys del TOT\n'Són trenta-cinc anys d'històries, notícies, portades de l'autèntica veu de Sant Cugat'\nper Miguel Jiménez President del Centro Popular Andaluz 18 de novembre de 2020\n35 anys d'història és més que un número... Són trenta-cinc anys d'històries, notícies, portades (magnifiques portades) de l'autèntica veu de Sant Cugat. Trenta-cinc anys de transformació del nostre poble a la ciutat que som avui.\nEl Centro Popular Andalús hem tingut i tenim un fantàstic aliat per donar a conèixer a Sant Cugat totes les activitats que hem fet i farem (concerts, classes, misses, "potajes"...). Qui no espera la programació de la caseta al TOT!\nSense vosaltres hauria sigut impossible donar a conèixer que a Sant Cugat hi ha un racó andalús on es pot fer sevillanes i menjar bé entre d'altres. Avui la nostra ciutat ha canviat molt, ara tenim nou veïns que vénen de molts indrets del món i segur que encara sou necessaris com a mínim, uns altres 35 anys per explicar tot el fantàstic comerç que tenim, les meravelloses entitats culturals i esportives que treballem a Sant Cugat, el nostre patrimoni cultural i natural. El Setmanari del poble, de la gent del poble i pel poble. I fent valer la frase "a Sant Cugat no ets ningú fins que no surts al TOT".\nTemps difícils per a les entitats els que estem vivint, i per mala sort, la incertesa pels que vindran, però segur que per tirar endavant comptarem amb l'ajuda del TOT per fer arribar les nostres activitats culturals a TOTS els santcugatencs.\nGràcies, família Grau per fer-ho possible\nAniversaris TOT Sant Cugat


L'Estiu jove es consolida a Taradell\nEstiu jove - Mural pati Associació de Jubilats\nAquest mes de juliol finalitza una nova edició de l'Estiu Jove. Aquest programa s'impulsa des del Servei de Joventut de la Mancomunitat La Plana i amb la col·laboració de l'Ajuntament de Taradell amb un ampli programa d'activitats lúdiques i de formació. El projecte vol estimular la participació juvenil treballant valors com la cohesió i el compromís i generant espais de convivència i iniciativa, tots ells emmarcats dins el Pla Local de Joventut.\nEn l'àmbit formatiu, s'ha realitzat el curs de premonitoratge en el lleure adreçat a joves de 16 i 17 anys. És una formació d'iniciació al món del lleure de 44 hores de durada, 24 hores lectives i 20 hores de pràctiques. Hi han participat un total de vint-i-cinc joves de diferents municipis, dels quals nou eren de Taradell.\nEstiu jove - Parc de les Olors\nUna altra activitat formativa és el projecte Fem-ho Jove! Titulat: Taradelleja, per a joves de 13 a 16 anys. La filosofia del projecte és Aprenentatge-Servei, que consisteix a formar-se mentre es porta a terme un servei per a la comunitat. Un total de divuit joves han portat a terme tasques de manteniment al Parc de les Olors, adequació del pati de l'Associació de Jubilats fent un mural a la paret i netejant el terra i tres tallers amb la gent de l'Associació de Jubilats per aprendre a utilitzar el telèfon mòbil. Aquests serveis a la comunitat s'han combinat amb diferents activitats: anar a la piscina, jocs d'aigua, un taller de fer colònies, un taller de fer pastilles de sabó, una sortida a Els Roures Parc de Seva, l'activitat Debat a bat a la Biblioteca de Taradell i una gimcana pel poble amb fotos de l'Arxiu Fotogràfic.\nEstiu jove - Humor amarillo\nEn l'àmbit esportiu s'ha dinamitzat el Juliol Jove a l'EAS Taradell on s'han afegit dues activitats a la graella del gimnàs adreçades a joves de 13 a 15 anys. Dotze joves han participat a cinc a classes de ciclismes indoor i a cinc classes d'activitats aquàtiques.\nLa oferta lúdica ha constat de 3 tres activitats per diversos públics. La primera, la gimcana d'Humor Amarillo adreçada a joves de 13 a 16 anys. Un total de dotze joves van aconseguir passar totes les proves de les esferes sense caure i van superar les tres partides de archery tag. La segona, el taller de batuts al Parc de les Olors de Taradell per a joves de 18 a 35 anys. Cinc persones van descobrir cinc receptes de batuts amb plantes aromàtiques del parc. La tercera, la sortida conjunta amb altres municipis de la Mancomunitat la Plana al parc aquàtic Water World a Lloret de Mar, hi han participat un total de vuitanta-quatre joves de 13 a 17 anys dels diversos municipis mancomunats, del quals vint-i-cinc són de Taradell.\nEstiu jove - EAS Taradell\nEstiu jove - Taller amb mòbils Associació de Jubilats


Paleta d’ombres d’ulls, pinzell d’ombra d’ulls, millor corrector de farmàcia - Joyo\nINGREDIENTS PERSONALITZATS, FMRMULES I Ombres\nPodem fer fórmules personalitzades segons els requisits del client, que inclouen mat, brillantor, purpurina, metàl·lic, pols premsat, multicromat, ingredients, etc. Totes les paletes d’ombres d’ulls poden ser lliures de crueltat i veganes.\nDonem suport a la personalització d’envasos amb diferents materials: paleta de cartró, paleta de plàstic, caixa de fusta, amb funció magnètica, etc. I també oferim etiquetatge privat, creeu la vostra pròpia marca amb el vostre logotip.\nTÈCNIQUES D’IMPRESSIÓ PERSONALITZADES\nOferim UV, impressió de seda, relleu, estampació en calent, etc.\nSET RASPALLS DE MAQUILLATGE\nCONFECCIÓ DE PINZELLS\nEl color personalitzat de truges, truges, viroles, nanses i embalatge està disponible a mida.\nJOYO © Tots els drets reservats. productes destacats, Mapa del lloc, Pal corrector, Pintallavis personalitzat, Ressaltador natural, Mini llapis de llavis, Millor color de llapis de llavis, Pintallavis vegà, Tots els productes


“Bermejo va ser un «outsider»” | Maria Palau | barcelona | Art | El Punt Avui\n“Bermejo va ser un «outsider»”\nL’historiador de l’art Joan Molina (Girona, 1965), aquesta setmana, al Museu Nacional d’Art de Catalunya, en ple muntatge de l’exposició de Bermejo. S’obrirà al públic divendres JUANMA RAMOS.\nLa ‘Pietat Desplà’ va més enllà d’una pintura religiosa: és un espectacle visual, és l’art per l’art\nNo en sabem pràcticament res, de la seva vida. I ens ha arribat un nombre molt reduït de les obres que va crear (si és que en va crear moltes més, que tampoc no ho sabem). Malgrat això o, potser millor, gràcies a això, Bartolomé de Cárdenas, el Bermejo, és un personatge fascinant. El millor pintor del segle XV a la Corona d’Aragó era fins fa poc una figura desdibuixada que demanava a crits que algú li dediqués una antològica. Aquest algú ha estat Joan Molina, professor de la Universitat de Girona, que ha comissariat el projecte amb l’empenta del museu del Prado (on ja s’ha vist l’exposició, i amb gran èxit de públic, més de 100.000 visitants, que es diuen aviat, i de crítica nacional i internacional) i del Museu Nacional d’Art de Catalunya, que l’acollirà a partir d’aquest divendres. Una versió més selecta de la mostra també anirà més endavant a la National Gallery de Londres.\nBermejo va ser com un meteorit que va caure a la Corona d’Aragó. Quines són les claus per entendre la singularitat, i inclús la raresa, del seu projecte artístic?\nNo hi ha bolets en la història de l’art. El que hi ha són figures genials que superen la normalitat del seu temps. Bermejo encaixa amb aquesta idea de personalitat excepcional perquè va ser molt innovador en el terreny iconogràfic i perquè va dominar una tècnica, la dels mestres flamencs, d’una manera que no té comparació a la Península ibèrica. Ell n’arriba a fer ostentació en la seva pintura per crear una mena de fascinació en l’ull de l’espectador, per astorar-lo. Bermejo sap que el que fa sorprendrà en la seva època, perquè ningú més pinta com ell. I, de fet, les seves obres, com el Sant Miquel triomfant sobre el dimoni [propietat de la National Gallery de Londres], ens continuen sorprenent el 2019.\nUn dels enigmes de la seva biografia, d’entre els molts que desgranarem en aquesta conversa, és si va viatjar a Flandes.\nJo crec que es va poder formar a València. No és inversemblant que en el nucli més cosmopolita de tota la Corona d’Aragó en aquells moments, on hi havia pintors flamencs, arribava pintura flamenca i els nobles la promovien, un individu genial com Bermejo fos capaç de conrear aquesta tècnica tan particular. Però no tenim els documents que ho provin, no.\nTampoc en tenim dels seus orígens, tot i que en aquest cas la informació ens la dona una pintura majúscula de la catedral de Barcelona, la ‘Pietat Desplà’. Hi ha qui ho posa en dubte.\nEl marc d’aquesta obra diu clarament que era de Còrdova. És una inscripció original, per molt que Fernando Marías la posés en qüestió fa uns anys. Va ser una boutade per part seva negar-ho. Còrdova no era un medi àrid, hi havia una certa activitat artística. Però, com et dic, el més probable és que es formés a València, que de fet també és d’on tenim les primeres notícies de la seva activitat professional.\nVostè, com altres experts, sosté la teoria de l’artista errant que fuig de la Inquisició per la seva condició de jueu convers. Què en sabem, d’aquest periple?\nCrec que ja no hi ha discussió que n’era, de jueu convers, i que, com a tal, va sofrir les persecucions de la segona meitat del segle XV. D’ell no tenim cap dada que fos processat, però sí que ho van ser la seva dona i un dels seus principals protectors de Daroca. També és estrany que a sobre de la seva signatura hi posés l’acròstic de Crist (IHS), com si volgués evitar que sospitessin d’ell... O el fet que vingués a Barcelona per treballar per a l’ardiaca Lluís Desplà, un home culte, refinat i totpoderós a la Barcelona d’aquells temps que es va oposar a la introducció de la Inquisició.\nEl que sí que sabem és que va tenir èxit. I, lligat a aquest i a les seves circumstàncies personals, un temperament difícil...\nNo acabava les obres. En una d’aquestes plantades va arribar a ser excomunicat i tot. Tenia un cert caràcter indòmit, sí. Li costava assumir la situació en què es trobava. Aquest nomadisme forçat el va obligar a associar-se a cada lloc on anava amb pintors locals, i tots d’una qualitat molt més baixa. Aquest és el drama de Bermejo. Per exprés desig dels clients, que no es refiaven d’ell, els seus socis el controlaven i el pagaven en funció dels dies que treballava! En una de les obres que no hem conservat, les portes del retaule major de la catedral de Saragossa, hi van treballar mitja dotzena d’artistes i Bermejo era el més ben remunerat de tots. Cobrava el doble. A més, en el contracte es va establir una clàusula segons la qual es va haver de comprar un pany per tenir tancat el lloc on treballava perquè ningú el pogués veure! Tot un personatge. I un autèntic outsider.\nAl principi de l’entrevista remarcava l’accent insòlit de la seva iconografia. Raoni-ho.\nEls seus temes religiosos van ser una novetat. Va crear imatges diferents, molt més sofisticades i elaborades del que era habitual a l’època. A Crist el representa nu, amb el sexe a la vista, una cosa inaudita a Europa. Encara no tinc totes les claus, però crec que té a veure amb la seva relació amb els membres de la comunitat de jueus conversos de Daroca, amb la idea de remarcar la humanitat de Crist –per als jueus Crist no és el Messies–. Una exposició tan explícita de la sexualitat de Crist és sorprenent. La Pietat Desplà tampoc té equivalent. Va molt més enllà d’una pintura religiosa. És un espectacle visual, una manifestació de l’art per l’art. És l’última obra que coneixem que va pintar, el 1490, i és la més innovadora i complexa. Això tampoc és el més freqüent en els creadors; la majoria al final de la seva carrera s’estanquen.\nDesprés d’aquesta obra magna no sabem què va ser d’ell fins que va morir, el 1501. Vostè què intueix?\nEls últims onze anys de la seva vida són un gran interrogant. Va sobreviure de mala manera o va continuar pintant obres que no s’han preservat o que no hem localitzat? Soc del parer que va passar dificultats. Pensem que van ser els anys més durs de la Inquisició i que el 1492 hi va haver l’expulsió.\nAmb la seva mort comencen quatre segles d’oblit. No és un cas únic en la història de l’art, ni molt menys, però expliqui’ns els motius d’aquest llarg silenci i quan i com se’l restitueix.\nÉs un fenomen que no va afectar només Bermejo. Fins a finals del XIX, tota la pintura flamenca va quedar relegada com la versió pobra de l’art del XV, inclosos Jan van Eyck i Rogier van der Weyden, els grans mestres. Quan Bermejo ressorgeix, però, ho fa amb força, fins al punt que la seva obra es dispersa per tot el món: els Estats Units, Anglaterra, Alemanya... Algunes de les seves millors pintures van ser venudes de manera fraudulenta. I després d’un itinerari misteriós, van acabar tornant aquí els quatre compartiments d’un retaule dedicat a Crist [dos propietat del MNAC i dos de l’Institut Amatller].\nEl Punt Avui. Girona 09-02-2019, Pàgina 38\nEl Punt Avui. Nacional 09-02-2019, Pàgina 26


El Seminari de Vic acull el Simposi Internacional Trias "Jaume Balmes: quin llegat avui?"\nEls passats 23 i 24 de novembre va tenir lloc el Simposi Internacional Trias, sobre "Jaume Balmes: quin llegat avui?", coorganitzat per la Càtedra Ferrater Mora de Pensament Contemporani de la Universitat de Girona i l'Institut Superior de Ciències Religioses de Vic.\nEl simposi és el quinzè que la Càtedra dedica a glossar la figura i obra de pensadors catalans, i es celebrà a Vic i en col.laboració amb l'ISCRVic atès l'arrelament a la ciutat de Jaume Balmes (1810-1848), el més destacat pensador català de la primera meitat del segle XIX.\nVa congregar una vintena de ponents i comunicants d'arreu del país i d'altres indrets d'Europa, que dialogaren sobre la contribució del cèlebre filòsof vigatà a la història de la filosofia catalana i sobre la vigència del seu pensament. Després de la sessió inaugural a la Sala de la Columna de l'Ajuntament de Vic, el simposi continuà la seva activitat a la seu de l'Institut Superior, al Seminari de Vic.


A.C. La Corretjola de Nules: PROGRAMACIÓ SEGONA EDICIÓ FESOH!CURT\nPROGRAMACIÓ SEGONA EDICIÓ FESOH!CURT\nDel 29 de setembre a l'1 d'octubre es celebrarà al Teatre Alcázar la segona edició del FesOH!Curt, Festival de Curtmetratges de Nules, organitzat per l'Associació Cultural la Corretjola amb la Regidoria de Cultura de l'Ajuntament de Nules presidida per Ramón Canut, i la col·laboració de Plataforma per la Llengua, Cinemes Albatexas de València, Multicines Sucre de Vila-real, Cineclub Caligari d'Almenara i Pizzeria Nona de la Platja de Nules. El festival pretén fer visible el talent dels cineastes valencians i promoure la nostra llengua i cultura.\nEnguany el FesOH!Curt presenta unes quantes novetats respecte a l'anterior edició. En primer lloc, el festival passa a realitzar-se tres dies, des del divendres fins al diumenge. En segon lloc, hi haurà un premi més, al millor curtmetratge rodat en altres llengües. Per altra banda, enguany hi haurà la possibilitat de participar en un sorteig d'entrades per a Multicines Sucre i Cinemes Albatexas entre totes aquelles persones que vagen dos o els tres dies al Festival.\nEl jurat està compost per Amàlia Garrigós (periodista i comunicadora), Xavi Manzanet (productor audiovisual) a proposta de Plataforma per la Llengua; Marisol Carreguí (educadora) a proposta de la Corretjola; Aïda Antonino (crític cinematogràfic) i Lola Oliver (periodista i comunicadora).\nRespecte als premis i la quantitat són els següents:\n-Millor Curtmetratge (800€)\n-Millor Curtmetratge rodat en altres llengües (800€)\n-Millor curtmetratge rodat a Nules (500€)\n-Millor curtmetratge de les comarques de Castelló (300€)\n-Millor curtmetratge realitzat per menors de 18 anys (200€)\n-Millor curtmetratge vot del públic (100€)\nLes projeccions del divendres i dissabte començaran a les 19:30h i el diumenge a les 18:30h. Divendres es projectarà fora de concurs el documental de Xavi Manzanet Les veus de la nit i el diumenge un xicotet reportatge sobre la història del cinema a Nules. A banda de les projeccions, el diumenge es farà un xicotet refrigeri i a continuació l'entrega de premis.\nPer a estar al dia de tota la informació del FesOH!Curt podeu seguir les nostres xarxes socials i blocs!\nPublicat per La corretjola a 5:26