Paul Engler: «L'èxit es mesura en el suport que guanyes i no en endarrerir el trànsit un dia» | NacióDigital\nPaul Engler: «L'èxit es mesura en el suport que guanyes i no en endarrerir el trànsit un dia»\nL'activista nord-americà i coautor del "Manual de desobediència civil" assegura que els moviments o guanyen "fins que no convencen la massa crítica"\nper Pep Martí , 22 de novembre de 2019 a les 21:30 |\nPaul Engler | Adrià Costa\n"Crear una revolta és un art. I aquest art pot canviar el món". És una de les frases del Manual de desobediència civil, dels germans Mark i Paul Engler, editat per Saldonar. Paul és uns dies a Catalunya per presentar el llibre. Crescut en una família de catòlics progressistes nord-americans, és el director del Center for the Working Poor, una comunitat interreligiosa vinculada al moviment d'obrers catòlics dels EUA que es dedica a "organitzar protestes, accions de desobediència i vagues de fam", entre d'altres activitats. El que està fora de discussió és que Engler no deixa indiferent. Carismàtic, empàtic i brillant, es resisteix a donar consells però del que explica se'n poden aprendre moltes coses. Hi conversem junt amb Octavi Gil, que té cura de la traducció.\n- Ser fill d'un sacerdot i d'una monja franciscana que van penjar els hàbits no ho pot dir tothom.\n- I dos oncles seus són sacerdots.\n- Sí! Com ho sap?\n- Per un activista social tan implicat com vostè una dimensió religiosa ha estat important?\n- Vaig créixer en un ambient catòlic progressista, donant de menjar els sensesostre, participant en protestes. Tots els meus germans són activistes. Alguns d'ells són del tot laics. Jo soc un cristià contemplatiu. Ara aniré una setmana en un monestir de França. Formo part del moviment de treballadors pobres catòlics, que té una relació diguem-ne complicada amb la jerarquia de l'Església.\n- És un sindicat?\n- No, més aviat és una comunitat de persones compromeses amb un estil de vida, però no necessàriament integrada en una església.\n- El seu llibre és un manual de supervivència, una guia per fer revolucions, una història del moviment pels drets civils?\n- És la fórmula secreta dels moviments socials efectius. No deixo de repetir que és el llibre que nosaltres hauríem volgut llegir quan vam començar.\nPaul Engler ensenya el llibre que l'ha dut a Catalunya. Foto: Adrià Costa\n- La revolta desarmada és un art?\n- Aquest és un debat que tinc amb el meu germà Mark. Per mi, és una ciència. Gandhi la definia com una ciència. El meu germà opina que és un art. Segurament és una barreja dels dos. És una ciència que suposa una pràctica gairebé artística en el moment d'executar-la. I fa falta molt de temps per aprendre-la.\n- Quins són els errors que cometem quan volem analitzar el poder?\n- La gent pensa que el poder el tenen els polítics i que el que s'ha de fer per fer aprovar una llei és el que nosaltres anomenem el joc interior, és a dir, el front institucional. El joc exterior seria el que representa la gent i l'activisme. Els grans canvis en una societat els fa la gent, no els polítics ni l'estat. La idea dels moviments és transformar el clima polític i canviar la ment de la gent per guanyar la causa, no guanyar unes eleccions.\n- Quins són els requisits per una mobilització amb èxit?\n- Són molts. En el llibre intentem sistematitzar-los en deu punts. Però el més important és entendre que és una ciència. I s'han de tenir molt en compte els factors locals de cada cas.\n"No s'ha de tenir por de la repressió de l'Estat, cal aprofitar-la per deslegitimar-lo"\n- Com ha vist el procés català des de Los Ángeles?\n- No sabia que existia fins que vaig sentir a parlar del referèndum del 2017. Havia seguit més tot el tema del 15-M i de Podem perquè em va semblar interessant el que intentaven políticament. També vam seguir una mica el que va fer Ada Colau i el moviment contra els desnonaments i de la PAH. Això es coneix als Estats Units i s'ha vist com un model d'activisme en qüestions d'habitatge.\n- I ara que coneix més el cas català, què recomanaria als dirigents sobiranistes?\n- No tenir por de la repressió. La repressió de l'Estat pot ser una eina vàlida per deslegitimar-lo i utilitzar-la en favor del moviment sobiranista. Però per mi, el cas català em sembla dels més complicats. És fàcil dir a posteriori el que s'hauria d'haver fet i no conec prou el context. En el cas dels presoners polítics, els qui eren dirigents polítics sí que estaven més pendents de convèncer els tribunals que d'engegar-ho tot a rodar. Una cosa important és tenir fe en el sacrifici i la disrupció, i s'ha de polaritzar.\nPaul Engler defensa aquesta estratègia: "S'ha de polaritzar". Foto: Adrià Costa\n- Què vol dir disrupció?\n- N'hi ha de molts tipus, és com tot allò que fas afecta la vida quotidiana de la gent: parar els trens, boicots, vagues...\n- Dels exemples que esmenta el llibre, quins serien els més útils per al sobiranisme català?\n- Uns quants. La gent està molt centrada en obtenir petites coses i aconseguir un objectiu concret amb una única acció. Per exemple, tancar uns dies la frontera. Són coses simbòliques. Tot el que es faci ha d'anar enfocat a guanyar més suport emocional i ideològic de la gent. Així és com s'ha de mesurar l'èxit. L'èxit es mesura en quant de suport guanyes i no si has endarrerit un dia el trànsit d'un carrer. Un exemple és la campanya més gran que fa Gandhi per anar cap a la independència, la campanya contra els impostos de la sal.\n"Un repte del sobiranisme és utilitzar temes que la gent entengui per poder polaritzar"\n- Quines lliçons se'n poden extreure?\n- Molts líders polítics van considerar la campanya de Gandhi com la d'un boig. Per què centrar-se en la sal quan hi havia tants problemes polítics amb l'imperi britànic? Molta gent del que podríem anomenar el suport passiu no entenia la importància d'aquest impost. Però el tema de l'impost de la sal exemplificava com el colonialisme britànic estava fent mal a tothom. Un dels grans reptes que encara té el cas català és saber utilitzar assumptes que la gent entengui per poder polaritzar, i no temes que no entén o que sí que entén però no veu com els afecta directament. Fer entendre perquè és important que hi hagi la independència. Quin és l'objectiu real? Acabar amb la corrupció? Amb els impostos? I no hi ha una idea conjunta del que significa la independència. És molt important escollir els temes que han de polaritzar.\n- Com combatre els dubtes i els desànims que poden sorgir?\n- Un moviment és una onada, amb alts i baixos. Però per avaluar-lo bé no ens hem de fixar en l'èxit d'una acció concreta, sinó analitzar què és el que estem guanyant. La lluita és molt llarga i s'ha de saber mesurar la victòria. No es guanyarà fins que no es convenci la massa crítica. S'ha d'explicar a la gent els progressos que es van fent.\nPaul Engler, a la dreta, i Octavi Gil, que ha traduït les seves paraules. Foto: Adrià Costa\n- S'ha comparat en algun moment les protestes a Hong Kong amb les que hi ha hagut a Catalunya arran de la sentència de l'1-O. Quin moviment creu que té més possibilitats de reeixir?\n- El català, sens dubte. Catalunya ho té millor que Hong Kong. El problema és que a Hong Kong estan aconseguint i acceptant concessions, però no tinc gaire esperança en el futur del moviment a llarg termini. Perquè només els queden deu anys fins que el govern xinès es faci amb tot el control allí. El temps juga en contra seva. Ells ara estan simplement reordenant les cadires del Titanic, i el moviment ho sap. Per això desprenen una tristesa molt gran.\n"Catalunya ho té millor que Hong Kong, que té el temps en contra"\n- Els Estats Units s'encaminen a un nou procés electoral a la Casa Blanca. Quin paper jugaran els diversos moviments de protesta massiva el 2020?\n- Trump és un mestre de la polarització. Ell utilitza aquestes tàctiques per polaritzar en contra dels seus adversaris. La part positiva d'això és que està emprant xenofòbia i racisme per polaritzar en favor seu. Hem de polaritzar. Els centristes demòcrates, en canvi, no creuen en la polarització i volen fer una coalició amb les elits neoliberals. Però si fem això, perdrem. És el que va fer Hillary Clinton. I Joe Biden és semblant.\n- Però un candidat radical no perdrà el vot als estats indecisos del Mig Oest?\n- És exactament a l'inrevés. Allà Trump va guanyar perquè es va presentar com a antineoliberal, tot i que les seves polítiques i els seus suports ho són.\n- Té algun candidat favorit?\n- Bernie Sanders i Elizabeth Warren són els candidats demòcrates més progressistes que he vist mai. Hi ha gent que s'ha format a Momentum Training -l'empresa on formem activistes socials- que ara estan en els equips de Sanders i Warren. M'agradaria que qualsevol d'ells guanyés.\nLes entrevistes de NacióDigital, Política, desobediència civil, èxit, entrevista, procés català, Manual de desobediència civil, Paul Engler\nPer Joan Villoria. el 23 de novembre de 2019 a les 01:34\nMr. Engler,aquí l'unic que han aconsseguit es que molta gent votem a Vox,els talls de carreteres han donat més vots a Vox que la campanya electoral que van fer.El dia que van tallar la C-16 a Berga vaig sentir centenars de persones que van dir que votarien Vox,que aquell dia es van decidir.


SEAT i la UPC renoven el seu acord per potenciar la transferència de coneixement universitat-empresa - Innovem Terrassa !!!\nUNIVERSITAT POLITÈCNICA DE CATALUNYA - 06/07/2012\nSEAT i la UPC renoven el seu acord per potenciar la transferència de coneixement universitat-empresa\nLa nova unitat vol fer un salt qualitatiu i quantitatiu en l'aplicació de la recerca que fan els diferents grups de la UPC a SEAT. Amb aquest objectiu es donarà un impuls a nous projectes de recerca lligats a projectes de final de carrera i a treballs d'estudiants de doctorat, intensificant així la col·laboració i mobilitat de personal entre la UPC i SEAT. La recerca, la innovació i, en especial, aquelles activitats que estan orientades a millorar la competitivitat de SEAT, a apropar la UPC al món de l'automòbil i especialitzar el seu professorat i centres de recerca en aquest camp, configuren una línia clau en la nova Càtedra i un benefici mutu. Per això està previst que es tractin diverses branques de l'enginyeria amb el suport del Centre d'Innovació i Tecnologia (CIT) de la UPC. Són aspectes que van des de la innovació en materials i processos, passant pel desenvolupament de software, connectivitat i simulació. En aquesta mateixa línia també es preveu incloure, en l'activitat de transferència des de la UPC a SEAT, aspectes vinculats a les comunicacions com ara GPS, internet, la mobilitat intel·ligent a bord del vehicle o la telefonia mòbil. Les càtedres d'empresa són una aposta estratègica de la UPC per desenvolupar projectes que reforcen i milloren la competitivitat de les empreses en els àmbits tècnics i tecnològics i acosten la universitat al món de l'empresa. En el cas de SEAT, la UPC fa anys que desenvolupa una línia de col·laboració amb la companyia de Martorell, línia que ha evolucionat ara cap a una nova orientació amb la "Càtedra d'Estratègia d'Excel·lència en Innovació i Mobilitat Sostenible en Automoció".\nSEAT es l'única companyia del sector amb capacitat per dissenyar, desenvolupar, fabricar i comercialitzar automòbils a Espanya. Integrada al Grup Volkswagen, la multinacional, amb seu central a Martorell, exporta al voltant del 80% dels seus vehicles a 75 països. SEAT és l'empresa líder del mercat a Espanya i el 2011 va assolir un volum de negoci de més de 5.000 milions d'euros, amb unes vendes totals de 350.000 unitats. La companyia també disposa d'un Centre Tècnic que es configura com a hub del coneixement i acull a més de 900 enginyers orientats a impulsar la innovació del primer inversor industrial en I+D+i de l'Estat.\nLa Universitat Politècnica de Catalunya ·BarcelonaTech (UPC)\nLa UPC és la universitat pública que encapçala el rànquing de les universitats de l'estat per la seva capacitat com a generadora de patents i per la seva gran relació amb el món de l'empresa i específicament en la transferència de tecnologia i coneixement. El 2011, la Universitat va ingressar per aquest concepte més de 64 milions d'euros i va treballar amb un miler d'empreses i institucions tant nacionals com internacionals en nous convenis i projectes de recerca.


Salud Natural: “Los beneficios del agua de mar y los minerales”\nagua de marGisela Izardmineralessalud natural\n“Anem a la platja … oh oh oh”\nT’has adonat que moltes persones associen vacances = mar = alegria = vitalitat?\nDurant molt temps els metges han recomanat visitar la platja.\nUn punt molt important de l’aigua de mar és la seva mineralització, és a dir, les sals minerals que conté (30 – 36 gr per litre).\nQuins minerals hi ha al mar?\nEl mar conté TOTS els minerals de la taula periòdica. Segons la quantitat es divideixen en macroelements, microelements i oligoelements. Els minerals de major presència són el sodi, magnesi, sofre, calci, potassi, brom, carboni, estronci, bor i silici.\nVaja, tot el que necessita el nostre cos per viure. Els nostres líquids corporals “casualment” tenen la mateixa composició.\nEls macroelements són:\nEl sodi, fonamental per organitzar i regular el repartiment d’aigua i fluids en el nostre cos. També és decisiu en la transmissió dels impulsos nerviosos, l’activitat cardíaca i en l’assimilació de les proteïnes i els hidrats de carboni.\nEl magnesi, imprescindible per a la correcta assimilació de l’calci i de la vitamina C, equilibra el sistema nerviós central i el to dels vasos sanguinis. Ajuda en la secreció de bilis, que afavoreix la bona digestió dels greixos i l’eliminació de residus tòxics.\nEl sofre, necessari per a totes les cèl·lules, especialment a la pell, ungles, cabell i cartílags. També forma part de la insulina i vitamines, i ajuda a el fetge a neutralitzar tòxics.\nEl calci, a part de trobar-se als ossos, teixit conjuntiu i músculs, és essencial juntament amb el potassi i el magnesi per a la bona circulació i coagulació de la sang, i el sistema vagosimpático (que regula la respiració i els processos digestius). Per fixar el calci al cos necessitem fòsfor, vitamina D i C, magnesi i coure.\nEl potassi, és el mineral regulador de l’equilibri de l’aigua, juntament amb el sodi. Estimula els moviments intestinals i intervé en la regulació de les glàndules suprarenals.\nEl silici, present a la sang, ajuda a l’assimilació de nutrients, evita l’agrupació de greixos, estimula l’eliminació de residus a través de l’orina, enforteix els cartílags i les articulacions, prevé el càncer i l’arteriosclerosi. Recentment a França s’ha “descobert” que ajuda en la prevenció de l’Alzheimer.\nI llavors, un pensa, Com puc estar segur que li dono al meu cos el que necessita? Alguns estan tranquils perquè pensen que ja mengen una dieta equilibrada. Altres s’atipen de suplements vitamínics i minerals. No cal prendre suplements si prenem una dieta amb diferents verdures, fruites, llegums de temporada i cultivats a les proximitats d’on vivim. Hi ha estudis americans que suggereixen que la ingesta innecessària de suplements vitamínics per por de no tenir, és perjudicial per a la salut i el fetge.\nCom ens beneficia? Què pot curar?\nL’aigua de mar alcalinitza nostre medi intern, regula el medi intern, nodreix les nostres cèl·lules, reconstitueix, serveix com a dentifrici i col·lutori, laxant, purgant, desinfectant i cicatritzant per infeccions de boca, estomacal i neutralitzador de l’acidesa d’estómac. Presa ½ h abans de dinar calma la gana, la qual cosa ajuda a perdre pes.\nTambé ajuda en la recuperació de malalties o intervencions quirúrgiques, síndrome de fatiga crònica, problemes de pell, reuma, estrès, depressió, problemes psicosomàtics, de circulació, anèmia, alteracions de l’metabolisme, hormonals o ginecològics.\nCalcular la quantitat i freqüència de beguda. 1 presa diària és suficient. En funció de la quantitat pot donar diarrea.\nSi tens la tensió alta, o pateixes alguna malaltia en la qual la ingesta de sal sigui contraproduent.\nCom podem gaudir de l’aigua de mar?\nbanyar-nos al mar, caminar on trenquen les onades, jugar a enterrar-nos a la sorra (amb el cap fora! I gorra!), Fer gimnàstica aquàtica, meditar ….\nI si NO sóc a prop del mar? Puc comprar 2-3 kg de sal marina sense refinar, i afegir-la a un bany d’aigua a 36-40ºC. Fer aquest bany 1 cop al mes durant els mesos de fred. Millora el sistema tèrmic corporal i el sistema immunològic.\nPuc beure aigua de mar cada dia. Un xarrup d’aigua de mar isotònica és suficient. Això es fa rebaixant aigua de mar amb aigua dolça, o bé, a l’inrevés. Diuen que la quantitat de sals recomanades diàriament és de 6-9 gr / dia. René Quinton i Mariano Arnal recomanen prendre màxim 1 got de ¼ litre d’aigua de mar al dia barrejada amb aigua o sucs. Si això et sembla massa, pots començar per una cullerada sopera d’aigua de mar per litre d’aigua dolça al dia.


UYN Unisex MASQUE -Complements RED\nComplements UYN MASQUE\nDespeses d'enviament Andorra: 5,95 €\nInformació sobre Complement Trail UYN MASQUE\nUYN COMUNITY MASK UNISEX. Les màscares poden fomentar la consciència del distanciament social i el comportament relacionat amb la salut, tant per a nosaltres com per a les nostres interaccions amb els altres. La màscara comunity de UYN s'ajusta perfectament al voltant de la boca i el nas, assegurant un segellament ergonòmic en les vores. La seva tecnologia de teixit tridimensional ho fa transpirable, i la incorporació de Texlyte Nano significa que repel·leix la humitat i s'asseca molt ràpidament. És important rentar la màscara regularment a 60 ° C. Això és suficient per a eliminar els patògens i els virus. La màscara ha de ser utilitzada per una sola persona; També és adequat per a activitats esportives. De llarga durada i reutilitzable.\nCommunity Mask no és un producte mèdic i no proporciona protecció contra infeccions. Actua com una barrera que redueix el risc d'infectar a uns altres perquè pot escurçar l'abast de les gotes que s'expulsen quan les persones tussen, esternuden i parlen.\nTEXLYTE NANO: les peces UYN fetes amb Texlyte Nano són extremadament còmodes gràcies al seu efecte de pH equilibrat i hipoal·lergogen. Al mateix temps, la fibra d'alta tecnologia Texlyte Nano és molt lleugera, permetent que l'aire circuli lliurement entre la pell i la peça. Això també redueix el pes total de l'equip durant períodes més llargs d'activitat.\nNO SOLS CREEM LA MILLOR ROBA FUNCIONAL, PERÒ TAMBÉ HO FEM AMB RESPECTE COMPLET PER Al MEDI AMBIENT.\nTalla S: per a nen\nTalla L: per a home o estructura facial gran\nTalla M: per a dona o estructura facial mitjana\nAlgun dubte? Si necessites més informació sobre Complement Trail UYN MASQUE\nNo dubtis en contactar-nos.\nRef. Producte: M100002-R000\nAccepto: subscripció i enviament formulari.\nAquesta pàgina utilitza cookies pròpies per millorar l'experiència d'usuari. No utilitzem cookies de tercers. Pots consultar la política de cookies seguint l'enllaç: Política de cookies\nSi continues navegant, entendrem que estàs d'acord. Altrament pots refusar i sortir d'aquesta pàgina.


La setena edició de la gimcana maratoniana saludable s’adapta a les noves mesures i continua fent promoció dels bons hàbits saludables que han de tenir els més joves\nMés de 250 alumnes de 2n de primària de les escoles de Balaguer han participar el present divendres dia 26 de novembre en la setena edició de la “Gimcana Maratoniana”.\nAquest esdeveniment està relacionat amb el seu origen, que deriva de l’edició de la “La Marató de TV3” en al que es destinava els beneficis a l’estudi de malalties metabòliques l’obesitat. El pla estratègic de departament d’esports i la promoció dels hàbits saludables des dels departaments d’ensenyament i esports de la Paeria, s’ha volgut mantenir l’objectiu de dur a terme una activitat de conscienciació i promoció dels bons hàbits alimentaris i l’activitat física.\nLa gimcana que s’ha adaptat al seu format original, mantenint els grups bombolles escolars per mesures de prevenció de contagis de la COVID, que consistia en un seguit de proves de modalitats esportives diferents on més de 10 monitors/es voluntaris han dinamitzat a tots els escolars de manera lúdica, esportiva i educativa, amb adaptacions per a la seva edat. A més a més, tots els nens i nenes han pogut gaudir d’un esmorzar sa i equilibrat.


El Joc de la Pilota a Catalunya. Un poble que jugava. – això és com tot\nInici/Sin categoría/El Joc de la Pilota a Catalunya. Un poble que jugava.\nLA PILOTA A CATALUNYA\nUn poble que jugava\nEns complau poder compartir la tasca de dos anys de treball de recerca i investigació per un territori on a hores d’ara semblava que no hi quedaven molts vestigis ni referències d’una pràctica, d’un joc, En aquest projecte del joc de la pilota, ens interessa el joc, les xarxes socials i afectives i l’espai on aquestes pràctiques es desenvolupen.\nI tot això a través de la investigació i la mostra dels seus resultats en un relat visual, literari i expositiu que done compte del joc de la pilota a Catalunya. Un poble que jugava.Ens hem plantejat aquest projecte com un repte i una urgència per no deixar perdre aquella memòria viva que encara sosté el record de la pilota al territori català.\nVolem testimoniar com el joc de pilota es va convertir, també a Catalunya, en tot un exemple de convivència en un espai compartit constituït per una col·lectivitat. Joc, per tant, possibilitador d’unes pràctiques comunes la interrupció de les quals es fa necessari pensar. Un poble que jugava és una primera indagació sobre una de les pràctiques lúdiques més antigues que trobem arreu del món. I, malgrat ser una pràctica oblidada i menyspreada pel poder durant segles, la pilota ha aconseguit deixar empremta per tot el territori català. La trobem en els noms dels carrers, en antics murs i porxades dels pobles, en multitud de trinquets i frontons, en la memòria oral d’aquells que encara van sentir el bot de la pilota.\nEn aquest volum, ens preguntem quin era aquell poble, hui desconegut per als seus descendents, que ocupava els carrers per jugar a llargues, que aprofitava qualsevol racó que ho permetera per jugar a pilota, que afectava i es deixava afectar pels altres. Ens preguntem allò que en aquest viatge cap al present s’ha perdut, i què del que s’ha perdut ha deixat un buit. En el transcurs de la investigació, les evidències de la pràctica del joc de pilota a Catalunya fins fa poques dècades han proliferat, inesgotables. Aquest volum vol ser, també, una invitació a continuar aquesta tasca.\nNo ha sigut una tasca fàcil, però posar en comú alguns objectius a facilitat per sobre altres consideracions, arribar ací. Ara i és per això que volem assenyalar a tots aquells que han fet possible aquest projecte: Direcció General d’Esports de la Generalitat Valenciana, la Càtedra de Pilota de la Universitat de València, la Conselleria de Cultura de Catalunya i la Companyia de Jocs l’Anònima (associació cultural) i a l’Editorial Això és com tot: Rafael Tormo Cuenca; Aina Vidal Pérez, Raimon Ribera i Àngel Velasco.\nI com no, als que ens han compartit memoria, documents, reflecxions: Víctor Baroja, Josep M. Congost, Marta Contijoch, Manuel Delgado. També a: Franco Berardi «Bifo», Alberto Soldado, Antonio Ramírez Cárdenas, Biel Pubill Soler, Carles Pedregosa, Cinto Torrent, Josep M. Congost, Olatz González Abrisketa, Josep Daniel Sanjuan, David Sarasol, Eugeni Perea Simon, Albert García Espuche, Joan Molinas, Jordi Garcés, Josep Miquel Moya Torres, Lluís Ramos Santamaria, Ignasi Tur Gaspar, Pere Lavega Burgués, Rubén Arribas Miguel, Sebastià Giner, Víctor Agulló, Víctor Iñúrria i Julià Guillamon.\nDe la mateixa fer valdre a: el Born Centre de Cultura i Memòria de Barcelona, Museu La Trinxera de Corbera d’Ebre, Museu de la Pilota de Genovés, Casa de los Navarros de Barcelona, Casa València i Espai País Valencià de Barcelona, Club Vasconia de Barcelona i la Federació de Pilota Valenciana.\nA tots ells volem convidar-los a la presentació del dijous 1


MWC2016: La vaga enverina el conflicte entre Colau i la plantilla de Metro | Tecnologia | EL PAÍS Catalunya\nEl comitè acusa l'alcaldessa de "defensar l'empresa amb dades falses"\nDemostració de realitat virtual a la cèntrica plaça de Catalunya de Barcelona. Carles Ribas\nLa vaga de metro convocada per a aquest dilluns i per al dimecres coincidint amb el Mobile World Congress (MWC) complicarà la mobilitat en la setmana que més desplaçaments hi ha a Barcelona i engrandeix la bretxa entre el govern de l'alcaldessa Ada Colau i la plantilla de la major empresa municipal, Transports Metropolitans de Barcelona (TMB). Amb la pressió afegida del MWC, la continuïtat del qual va copar l'arrencada del mandat, Colau no ha aconseguit una treva ni implicant-se en un conflicte que altres anys s'havia tancat in extremis. Aquest diumenge ha assegurat que van fer una oferta de màxims en la millora de les condicions laborals i que veu la vaga “desproporcionada” El comitè de vaga la va acusar de “defensar l'empresa amb dades falses”.\nColau va mantenir, amb tot, que les portes de la negociació estan obertes, va fer una crida “a la responsabilitat”, va recordar que la d'avui no és la primera vaga que viu Barcelona i va assegurar que “la normalitat està garantida”. L'aturada va començar anit a les 22.00 i hi ha previstos serveis mínims del 50% en hores punta i del 30% durant la resta del dia. Previsiblement, el punt que registrarà els majors problemes de mobilitat serà la plaça d'Espanya: es converteix en un caòtic coll d'ampolla en totes les edicions del Mobile i aquest any el problema s'aguditzarà per la falta de metro per arribar fins a aquest punt per agafar els Ferrocarrils de la Generalitat, que porten al recinte firal de la Gran Via.\nDurant la compareixença d'aquest diumenge, el govern municipal va recórrer a la revelació pública dels salaris dels empleats, unes xifres que els sindicats van dir que eren falses i que van afegir llenya al malestar. Les paraules de l'alcaldessa van fer molt mal dins del comitè de vaga. Com el dia que va afirmar –després es va disculpar– que no es pot negociar amb una convocatòria de vaga sobre la taula. “Colau s'ha posicionat interessadament de part de l'empresa i la defensa amb dades manipulades”, va manifestar el portaveu del comitè de vaga, Oscar Sánchez, de CGT, el sindicat amb més representants al comitè d'empresa. També el grup municipal de la CUP va acusar l'alcaldessa de faltar a la veritat i va expressar el seu “suport incondicional” als empleats.\nLa regidora de Mobilitat, Mercedes Vidal, va assegurar que el sou mitjà mínim a l'empresa és de 33.000 euros; una quantitat que Sánchez va qualificar d'“absolutament falsa”. El salari de la categoria més habitual és de 25.000 euros, va respondre, “i hi ha categories inferiors”, va assegurar, i va convidar l'alcaldessa, “que tan preocupada està per la transparència, a revelar els sous dels directius” de TMB. L'empresa té 8.000 empleats, dels quals 3.600 treballen al metro.\nEn l'aferrissat conflicte no hi ha acord ni tan sols en el motiu pel qual els sindicats es van aixecar diumenge de matinada de la taula de mediació de la Generalitat quan una hora abans les negociacions marxaven bé. Els sindicats (CGT, CC OO i UGT) asseguren que la direcció de TMB va plantejar, després de nou hores de reunió, negociar el conveni pendent a canvi d'aixecar la vaga. Colau i la regidora de Mobilitat ho han negat.\nL'alcaldessa va insistir en la seva compareixença en la idea que el conflicte laboral a TMB es produeix en el marc de la negociació del conveni, “no perquè s'han plantejat retallades ni acomiadaments”; i en què TMB és una empresa pública amb unes capacitats financeres limitades: “Dins del marc pressupostari es va fer la màxima oferta i el màxim esforç”. El conveni va vèncer el passat 31 de desembre i encadena pròrrogues des del 2012.\nEn una roda de premsa a la qual van acudir els màxims responsables de TMB i on van acompanyar l'alcaldessa diversos col·laboradors i el gerent municipal, Jordi Martí, Vidal va repassar l'oferta de la direcció als seus treballadors. Un augment salarial lineal del 1% –després de quatre anys de sous congelats–, la cobertura de baixes per mantenir l'ocupació, l'ampliació progressiva de la contractació a temps complet i la de la contractació indefinida. En l'última reunió es va oferir als empleats millores a l'àrea de manteniment o un festiu de més per a la plantilla. “No podem dir que sí a tot”, es va lamentar Vidal. “Tinc la consciència tranquil·la, si haguéssim anat més enllà hauríem compromès la qualitat del servei i hauríem de pujar tarifes”, va afegir Colau.\nLa regidora de Mobilitat va afirmar que “en termes de contractació les condicions a TMB són objectivament bones". És cert, va admetre que hi ha un 10% de la plantilla que treballa menys del 75% de la jornada completa. I va explicar que a TMB les vacances es concentren en els mesos de juliol, agost i setembre, per la qual cosa l'empresa precisa una borsa de treballadors per als mesos d'estiu. "No ocorre en cap altra empresa ferroviària", va apuntar.\nMercedes Vidal va enviar anit una carta als treballadors detallant l'oferta de l'empresa i cridant “a la responsabilitat” dels empleats davant una vaga que “no beneficia a ningú”. I és que amb la presència de més de 95.000 congressistes, dels quals s'estima que 50.000 utilitzen el transport suburbà, l'aturada del metre dificultarà tots els desplaçaments, sobretot en hores punta. I això que aquest any el recinte de Fira de Barcelona comptava ja amb la connexió de la línia 9 del metre, que arriba a l'aeroport.\nDavant l'amenaça de vaga, des de divendres la megafonia de TMB recomana als usuaris que no agafin el metro durant dilluns i dimecres i optin per mitjans alternatius. Aquest diumenge, en una nota, l'empresa pública es s'ha reafirmat en aquest consell i no ha descartat haver de tancar estacions per evitar aglomeracions. Els serveis mínims suposaran que els trens circulin amb intervals d'entre vuit i deu minuts en hores punta i entre 18 i 20 durant la resta del dia.\nL'empresa va recordar que en un dia laborable la xarxa de metro registra 1,3 milions d'entrades, de les quals 332.000 es concentren entre les cinc i les deu del matí i prop de 120.000, en la punta d'entre les vuit i les nou. De qualsevol manera, l'organització ha anunciat aquest diumenge al matí que aplicarà el pla B que tenia guardat al calaix, que consisteix en autobusos llançadora des de 15 punts diferents de la ciutat fins al recinte de Fira de Barcelona.


Vicenç Ambrós: «Plantejo dilemes morals sobre on comencen i acaben els pecats»\nA 'Acta martyrum' l’autor indaga els orígens del mite de Sant Jordi a través d'un personatge que intenta desentranyar un misteri familiar\nL’escriptor Vicenç Ambrós i Besa (Berga, 1982) acaba de publicar la seva nova novel·la, Acta martyrum (Cossetània), guanyadora del Premi Literari Sebastià Juan Arbó 2019. Llicenciat en Dret, inicia la seva trajectòria literària de ben jove i el 2004 ja arriben els primers reconeixements en certàmens literaris. Ha publicat les novel·les Des de la mort amb amor, Mort al paradís, i El llac de les ànimes, així com un recull de relats i tres poemaris. En la novel·la Acta martyrum l’autor indaga en els orígens del mite de Sant Jordi mitjançant un personatge que intenta desentranyar un misteri familiar. A partir d’aquesta investigació el que se’ns ofereix és també una interessant recreació històrica ubicada durant l’hivern dels anys 302 al 303 de l’Imperi Romà, on trobem personatges de relleu com l’emperador Dioclecià.\nFent una primera aproximació al concepte d’acta martyrum, «acta» és «text», i «martyrum» etimològicament prové del grec «martyr», que significa «testimoni». Per tant eren textos de testimonis. Més tard aquests textos es van associar al món del Cristianisme dels primers segles, i així es va passar de testimoni a cristià, de cristià a perseguit per causa de la seva fe, i així el concepte «martyr» va evolucionar al que coneixem actualment, que va molt més enllà del que és el Cristianisme. En resum aquestes acta martyrum eren textos que deixaven constància de la persecució, el turment i la mort que havien sofert aquests primers cristians.\nI ens han arribat molts documents, d’aquests?\nN’hi ha pocs, que siguin vàlids. Poc més de deu o dotze fragments. Perquè precisament aquests documents, en bona part, foren destruïts amb motiu d’aquestes grans persecucions. Sobretot el que hi ha són textos processats, denominats passios, és a dir, les passions dels màrtirs. Ho comento perquè el Cristianisme perdura fins a dia d’avui, però hem de tenir present que moltes altres creences s’han perdut al llarg de la història, com seria el cas dels maniqueus, que també van ser perseguits en el temps de Dioclecià. La idea del títol és reflectir el concepte que hi ha de rerefons: un text sobre persecucions de gent que tenia una manera de pensar que no concordava amb l’ortodòxia i els valors de l’Imperi.\nI en la novel·la el que fas és que a través d’aquests documents un dels personatges, Jordi Fontescà, indagui els orígens històrics del mite de Sant Jordi. Per què aquest interès per aquest mite?\nEl mite de Sant Jordi traspassa qualsevol concepte humà. No és una figura que hagi passat a la història i sigui extraordinària, sinó que és un conjunt d’elements antropològics, culturals, d’orígens diversos i dispersos, que creen aquesta llegenda, amb una iconografia d’origen marcadament precristià. Jo tenia curiositat perquè Sant Jordi no deixa de ser el patró de Catalunya i d’altres regions, pobles i ciutats, i em va semblar interessant conèixer-lo una mica més.\nCom vas dur a terme el procés de documentació?\nQuan vaig començar a tibar del fil, primer en enciclopèdies generalistes i després fent cerca en documents més precisos, vaig anar coneixent els personatges que han acabat formant part troncal d’aquesta història, i que són reals. Com és el cas de l’emperador Dioclecià, el seu gendre i successor, la seva esposa, la filla… En el cas de Dioclecià, en una primera aproximació ja em vaig adonar que era una figura extraordinària perquè va ser un personatge capaç de cohesionar tot un imperi després d’una anarquia que l’havia posat en risc. I a més a més, es va jubilar. Va ser un dels primers emperadors romans, si no el primer, a fer aquest pas. Per tant, el mite va ser la guspira que em va encendre la curiositat, i a partir d’aquí vaig anar tibant del fil fins trobar tota aquesta història que he narrat. Sobretot a la primera part de la novel·la.\nLlavors en llegir Acta martyrum coneixerem un Sant Jordi diferent al de la llegenda del drac. Això no fa trontollar el mite, tal com l’entenem avui en dia?\nÉs una pregunta molt interessant i em permet fer una reflexió. Des del meu punt de vista penso que el mite transcendeix allò que és estrictament sagrat. Sagrat és un concepte religiós, antropològic, que té a veure amb la vinculació amb les deïtats, allò que genèricament s’anomena fe. El mite és una iconografia que avui en dia va més enllà del que és estrictament sagrat: és un heroi que salva una societat que estava amenaçada, en aquest cas per un drac. Durant tots aquests anys han conviscut aquestes dues versions de sant Jordi: la sagrada i la popular. Per tant, el mite no es distorsiona. De totes maneres aquesta reflexió hi apareix, a la novel·la, en el sentit que m’he permès alguna llicència literària per conjuminar la figura d’un soldat romà de creença cristiana, el tribú Jordi, amb la d’un cavaller que salva algú de l’atac d’una serp, amb tota la càrrega simbòlica que té aquest animal.\nHas esmentat en diverses ocasions l’emperador Dioclecià. Efectivament la primera part del llibre es podria catalogar com a novel·la històrica, on trobem personatges reals i d’altres de ficció. En canvi en la segona part el to oscil·la cap al thriller.\nQuan vaig començar a escriure la novel·la la idea girava entorn d’una relíquia, i ja d’entrada era una narració amb connotacions de thriller. Però en començar a tibar del fil i concretar el tipus de relíquia que podria ser, en conèixer tot aquest món de documents antics que prenen la denominació d’acta martyrum, i també els personatges que formen part dels primers capítols, em vaig adonar que necessitava donar-los veu. Necessitava crear l’ambient i narrar el que podia haver succeït a la cort d’aquest emperador l’any 303. Això va fer que deixés de banda la part d’investigació i que em centrés en aquest altre thriller, però dins la muralles del palau de l’emperador Dioclecià. Aquestes dues històries estaven vinculades mitjançant el Pacte de Lod, el que fan els quatre arqueòlegs que troben aquesta acta martyrum.\nPerò m’agradaria recalcar especialment una cosa. Cadascú pot llegir la novel·la com vulgui. Jo soc el primer a fer-ho. Però penso que hi ha prou elements perquè el lector no es quedi només amb la trama policíaca. Penso que es brinden suficients elements de reflexió per descobrir els conflictes profunds i els dilemes morals que es plantegen molts d’aquests personatges. Començant pel mateix Dioclecià. O en la segona part de la novel·la, on trobem un altre personatge important: un capellà que tota la vida l’ha dedicada a estudiar aquests màrtirs i tot d’una es troba enmig d’uns dilemes profunds. És una invitació que faig a llegir la novel·la no només en clau policíaca, sinó també des d’altres punts de vista.\nLes reflexions hi són, això és ben cert perquè la novel·la permet diverses capes de lectura. Un dels elements que has esmentat ara és el Pacte de Lod, que per l’altra banda és el nexe que uneix totes dues històries: la que està situada en el segle IV i la que es desenvolupa en època actual. Sense fer spoiler, pots explicar en què consisteix aquest Pacte de Lod?\nTenim d’una banda la història ocorreguda a la cort de Dioclecià, i d’altra banda la investigació que s’està duent a terme en temps present. El nexe d’unió és aquest Pacte de Lod. La primera part és la històrica, i del Pacte de Lod en endavant és la part totalment de ficció. Aquest pacte es forja per part de quatre arqueòlegs, tots quatre de cultures i de procedències diferents. Hi ha un grec, un musulmà, un jueu, i un cristià. En les seves activitats troben aquesta relíquia sagrada, una Acta martyrum de la qual no se’n tenia constància. Per tant aquest document és excepcional i decideixen tornar-lo a amagar; ells són quatre arqueòlegs de cultures diferents i no volen que ningú s’aprofiti amb finalitats tendencioses d’aquest tipus de document per tal d’atribuir-se la possible paternitat d’una figura que, a més a més, transcendeix les fronteres del cristianisme, ja que sant Jordi és un exemple paradigmàtic de sincretisme religiós.\nI quan té lloc, aquest Pacte de Lod, dins la teva novel·la?\nAquest acord el segellen vers l’any 1925 a Lod, que és una ciutat israeliana on hi ha una de les presumptes tombes atribuïda a aquest tribú Jordi. Serà noranta i tants anys més tard quan començaran aquestes fatigues per intentar descobrir què és el que van trobar aquests arqueòlegs.\nCossetània Edicionsliteratura catalanaSílvia RomeroVicenç Ambrós\nJoan Francesc Mira: «Amb catorze anys jo volia ser sant»\nPublicat per\tRedacció\t- abr. 22, 2020


[RELLOTGE] EL VÍDEO 'MONEY' DE CARDI B LA MOSTRA TOCANT EL PIANO NU - MÚSICA\nEntre l’estiu de 2017 i aquest octubre passat, Cardi B ha retirat un grapat de senzills del seu àlbum debut Invasió de privacitat , el primer d'ells és Bodak Yellow i l'últim és Money. Ara, aproximadament dos mesos des que es va llançar Money, ha compartit un nou vídeo de la cançó. Cardi s’ha mostrat molt oberta al fet que abans era stripper i, en aquest vídeo, honra el seu passat tornant al pal. Cardi està nu al piano del clip i també hi ha una mica de nuesa, de manera que aquest vídeo no és segur per al treball.\nLa cançó inclou lletres que fan al·lusió al seu passat com a stripper, com ara: Agita un cul lil / Aconsegueix una bossa i porta-la a la botiga / Aconsegueix una mica d’efectiu / Agita-ho molt ràpidament i obtén una mica més, i ella més tard referències Follie's del club de strip Atlanta: surt de Follie's amb una gossa / Porta un thottie al fuet. Més enllà d’això, les lletres de la cançó són tan agressives com l’instrumental minimalista: totes les gosses amb problemes, porto els artells de llautó a la baralla / Vaig escoltar: 'Cardi va ser pop', jo vaig fer pop - sóc jo que rebento.\ntargeta va dir a l'abril que parla del seu passat sovint perquè creu que els strippers mereixen més respecte: la gent diu: 'Per què sempre has de dir que abans eres un stripper? Ho aconseguim. ’Perquè no em respecteu a causa d’això i a partir d’ara respectareu aquests strippers. [...] El fet que algú fos stripper no vol dir que no tinguin cervell.\nMireu el vídeo de Money a dalt.\nCardi B és un artista de la Warner Music. Uproxx és una filial independent de Warner Music.


L'aquarel·la valenciana protagonitza una exposició monogràfica\nDes d’aquesta vesprada fins al pròxim 15 d’abril una exposició monogràfica a la Casa-Museu Benlliure de València estarà dedicada per primera vegada a l’aquarel·la valenciana. La regidora de l’Àrea de Cultura de l’Ajuntament, Glòria Tello, inaugura aquesta mostra inèdita a les 18 hores.\n“És un luxe poder apropar-nos als primers referents de l’aquarel·la valenciana en una exposició que fins ara mai havíem pogut gaudir i que ara és possible a la Casa-Museu Benlliure de la ciutat gràcies a la col·laboració de diversos museus i col·leccionistes privats”, ha explicat Tello.\nL’exposició recopila 50 obres d’art realitzades per huit dels artistes valencians principals. Es representa així el període d’esplendor de l’aquarel·la al segle XIX. “Aquesta mostra té una rellevància especial per aconseguir transportar-nos a un moment fonamental per a una tècnica que va tenir a València grans exponents. Afortunadament les seues obres les podrem contemplar a la nostra ciutat durant els pròxims mesos”, ha afirmat Tello.\nEls artistes valencians, les obres dels quals s’exposen en la mostra que hui s’inaugura, van veure impulsades les seues trajectòries artístiques a través d’un moviment, el de l’aquarel·la, generat a partir del paper que va exercir l’Acadèmia de Belles Arts de València i unes altres associacions culturals en l’ensenyament i la divulgació d’aquesta tècnica.


Víctor Camino: "Cal mediterraneïtzar el PSOE i mediterraneïtzar Espanya" Víctor Camino: "Cal mediterraneïtzar el PSOE i mediterraneïtzar Espanya"\nVíctor Camino (València, 1994) es veu a sí mateix com una persona normal que vol apropar la política als joves. Després de guanyar les primàries de les Joventuts Socialistes, es prepara per una nova etapa en Madrid, lluny de la seua València natal. En ella ha crescut humanament i política, militant en l’Agrupació Socialista de Pelayo. Inspirat per l’experiència del govern del Botànic, rep a l’equip de Mirall València en el Parc Central, un símbol de la València del present i del futur. Parlem, envoltats de la llum del Cap i Casal, dels seus projectes i idees per transformar el Partit Socialista i, com ell diu, “mediterraneïtzar-lo”.\nVíctor Camino rep a l’equip de Mirall en el Parc Central de València // Ana Cervera Domínguez (@anniemoonphotography).\n“Em va portar a la política la necessitat d’un canvi després de tants anys de Partit Popular”\nCom et vincules amb la política i amb el Partit Socialista?\nTota la meua vida he sigut socialista. Vaig créixer en una família progressista, però sense massa vinculació partidista. La meua cosina es va afiliar Joves Socialistes de l’Alcúdia quan jo tenia 13 anys, i això va ser la llavor que em va mobilitzar. Als 18 anys vaig apropar-me a l’agrupació de Pelai ací en València i vaig decidir militar per portar el canvi a la ciutat i al País Valencià. Feia falta un canvi després de tants anys de Partit Popular.\nQuins són els teus referents en política?\nEl meu gran referent és José Luis Rodríguez Zapatero, que, en un context difícil, va aconseguir grans avanços en drets i llibertats. També tinc sempre present a Carmen Alborch, la gran alcaldessa que s’ha perdut València. Recorde quan la veia en la televisió, eren moments en què pensava: “Jo de major vull ser com ella!”.\n“M’imagine un futur on l’emancipació dels joves no siga un problema”\nEl teu eslògan per convertir-te en Secretari General de les Joventuts Socialistes d’Espanya fou “De la utopía a la acción”. Parlant d’utopies… Com t’imagines Espanya dins de 20 anys?\nM’imagine una legislació laboral més garantista per a la gent jove; una joventut capaç d’emancipar-se de casa sense cap problema; un món on no es qüestione a una dona per estar en llocs de responsabilitat; un país on cap persona LGTBI vaja amb por pel carrer; i, per últim, una societat que torne als grans consensos democràtics per no retrocedir en drets socials; ara bé, que tots aquestos consensos servisquen per continuar ampliant drets i construint un horitzó de justícia social.\nQuines són les prioritats que t’has marcat com a Secretari General de Joventuts Socialistes?\nM’he marcat tres prioritats molt clares. La primera d’elles és fer front a l’emergència feminista, construint una societat que acorda amb empatia i cooperació, deixant fora el masclisme i la testosterona. En segon lloc, necessitem fer front a l’emergència climàtica. Necessitem unir-nos per fer un nou estadi legal que siga referent en polítiques verdes en tota Europa, i per a això necessitem una reforma constitucional i un pacte intergeneracional. I, en tercer lloc, necessitem fer front a l’emergència jove: els joves necessitem treballs de qualitat, que la nostra formació ens servisca per tindre millors condicions de treball i que deixem de dependre dels nostres pares per poder sobreviure i emancipar-nos.\nVíctor Camino, elegit nou Secretari General de les Joventuts Socialistes d’Espanya // Ana Cervera Domínguez (@anniemoonphotography).\n“Hem de tornar a posar els joves i les polítiques públiques en el centre”\nUna proposta molt fàcil de dur a terme: construir una mesa de diàleg jove amb institucions, el Consell de la Joventut, el Gobierno… I començar a treballar el nou model de país que volem. L’emergència jove és la causa dels problemes de salut mental. Eixa ansietat, eixa incapacitat de trobar faena i eixa impotència es soluciona amb polítiques públiques i garantint un futur per als joves.\nCom han anat les primeres converses amb Pedro Sánchez?\nHem parlat de la necessitat de cooperar per posar l’accelerador a les polítiques joves. He parlat amb Pedro Sánchez de la revolució de les coses quotidianes, de la que sempre em parla Manolo Mata: hem de tornar a posar els joves i les polítiques públiques en el centre. Pense que cal que tots els nostres dirigents es fiquen unes ulleres joves per vore millor la realitat. Ens ficàrem les ulleres violetes i les ulleres verdes per vore millor l’emergència climàtica. Ara al PSOE li calen unes ulleres joves perquè les prioritats dels 7 milions de joves espanyols estiguen presents de manera transversal en l’ideari del partit. El PSOE ha arribat tard a les polítiques joves, però ha arribat, i més val tard que mai!\n“Volem una República amb nostàlgia, però amb nostàlgia de futur”\nLa qüestió del paper de la monarquia ha sigut objecte de debat al si de les Joventuts Socialistes. Quina és la teua opinió sobre la monarquia espanyola?\nCrec que ací hi ha dues qüestions que moltes voltes es mesclen. D’una banda estan els valors republicans d’igualtat, llibertat i fraternitat. Eixos valors ja avancen en el sistema polític que tenim ara mateix, i molts avanços que tenim ni se’ls imaginaven en la Segona República, tot i que queda molt per fer. En Joventuts Socialistes volem parlar del model d’Estat i del model de país. Nosaltres som republicans, pel que fa als valors i al model d’Estat. Defense que parlem del model de país: volem una República amb rigor, amb consens, que construisca un nou model de país sense nostàlgia. Si hem d’apel·lar a la nostàlgia, que siga a la nostàlgia de futur.\nVíctor Camino fotografiat amb el Parc Central de València de fons // Ana Cervera Domínguez (@anniemoonphotography).\nMolta gent dirà, però, que el PP i l’extrema dreta no semblen massa disposats a consensos ni a concessions.\nJo pense que l’actitud de la dreta té a vore amb que estan eixint les coses bé en el Gobierno i tenen un papelón. Ara bé, jo no renuncie al diàleg. Jo soc mediterrani! Tenim un tarannà mediterrani i això és el que vull portar a la resta d’Espanya. En la meua campanya sonava La Fúmiga en tota Espanya. Crec que cal mediterraneïtzar el PSOE i mediterraneïtzar Espanya. Molta gent que no és de Madrid ha quedat fora de la centralitat política. Han sigut oblidats, i cal que els joves de les mal anomenades perifèries tornem a estar al centre: eixa és la meua faena. Hem d’exportar la via valenciana d’avanços socials amb estabilitat.\n“Cal mediterraneïtzar el PSOE i mediterraneïtzar Espanya”\nNo penses que la majoria d’organitzacions polítiques acaben sent gestionades des de Madrid?\nExactament. Per això he proposat crear la plataforma Puzzle, on totes les organitzacions i federacions de les Joventuts Socialistes podran compartir les seues experiències i explicar com estan transformant la realitat. La idea és quedar-nos amb les millors idees que s’han aplicat en altres territoris i evitar que tot passe per eixe centre de gravetat permanent (com diria Batiatto). Jo vinc “contaminat” en el bon sentit del valencianisme del president Puig, i vull que totes eixes visions estiguen en el centre, i que siguem capaços d’oferir un instrument polític útil per transformar la realitat.\n“La socialdemocràcia va equivocar-se en la resposta a la crisi del 2008”\nQuina rellevància té el 15-M per a tu? Quins ensenyaments vas extraure?\nEs veu molt nítidament en la resposta a les dues crisis que hem patit. Hi va haver una resposta a la crisi del 2008 on la socialdemocràcia va equivocar-se assolint el neoliberalisme del “sálvase quien pueda”. Amb la crisi de la COVID es veu com la socialdemocràcia europea ha respost amb un keynesianisme intel·ligent que dona inversió als Estats perquè facen de motor públic i de motor social. Eixa és la clau per integrar les demandes joves i les propostes de regeneració política.\n“La meritocràcia són papà i mamà i el codi postal del barri en el que naixes”\nQuè li diries a una persona jove que pensa que, si ha fracassat amb els seus objectius laborals, és per la seua culpa?\nLi diria que la meritocràcia són papà i mamà i el codi postal del barri en el que naixes. No és el mateix nàixer en un barri treballador amb uns pares que treballen en faenes físiques tot el dia que nàixer en un barri on ho tens tot fet i pots accedir sense dificultats a la cultura i als coneixements. La meritocràcia pot existir com un factor més, però està clar que la gent rica té menys possibilitats de fracassar que els qui no tenen tants recursos.\nEl que tinc molt clar és que és necessari crear una plataforma de orientació que ajude als nostres joves amb els seus objectius vitals. Ara que venen tants fons europeus és un bon moment per impulsar polítiques públiques. Si la política parlara més de joventut que de declaracions polèmiques els joves sentirien molt més d’interés per la política.\nVíctor Camino parla sobre els seus horitzons polítics // Ana Cervera Domínguez (@anniemoonphotography).\nTres valors que per a tu siguen fonamentals en política.\nL’empatia, que és fonamental. El valor del dubte, perquè, com deia Fuster, “un home que té la raó sempre sempre la té a mitges”. I, per últim, la contundència quan creus en un projecte i en un ideal. Els tres són valors radicalment feministes, que tenen molt a vore amb la igualtat, amb la igualtat total. Pense que, precisament per això, el feminisme és la revolució més digna del segle XXI. Aspire a ser un entre més, com diria Estellés.\n“Aspire a ser un entre més, com diria Estellés”\nUn gran portal d’orientació laboral per als joves d’este país. El meu somni és crear eixe portal i que la gent el conega com coneix el Tinder. Vull un Tinder perquè els joves deixem d’estar desorientats, per si tenim dubtes laborals, si no sabem a qui acudir quan necessitem un psicòleg… En definitiva, que torne la política front el politiqueo i que mai més ens hagem de sentir a soles, i això vol dir que siga la política la que s’apropa als joves i no els joves els qui hagen d’apropar-se a la política.\nMolta gent et dirà que V0X s’ha aconseguit apropar a la joventut i vosaltres no.\nSi esta gent és guai apaga y vámonos. Ells veuen el món a través d’una bandera, i mai no dubten. I la bandera d’Espanya té molts més colors. Ser espanyol és dubtar, perquè en cada territori tenim les nostres problemàtiques pròpies. Per molt que empren Tik Tok i s’apropen a les plataformes joves són uns reaccionaris. Tenim una dreta molt desorientada, que un dia és moderadament franquista i al següent és franquistament moderada. Diuen que ve l’apocalipsi el mateix dia que hi ha un rècord de filiació a la Seguretat Social.\nVíctor Camino amb la gravadora, durant l’entrevista // Ana Cervera Domínguez (@anniemoonphotography).\n“Aquí no hay quien viva representa els problemes de la joventut que no aplega a final de mes”\nUna forma de resistencia de Luis García Montero. És un llibre amb molts valors, de l’esquerra i la igualtat.\nUna cançó que et definisca.\nCriticarem noves formes de pentinats moderns, dels Manel. Soc ultra fan dels Manel. Ho vaig dir en Catalunya perquè em votaren, però és realitat que és un grup que m’encisa.\nM’agrada molt La Comunidad de Álex de la Iglesia.\nEt sorprendrà, però Aquí no hay quien viva. Representa els problemes de la joventut que no aplega a final de mes. És fonamental per entendre la societat espanyola i molts problemes estructurals que portem anys arrossegant. És una comunitat que, per a mi, representa molt bé la quotidianitat: una quotidianitat de la que la política no hauria d’haver-se allunyat mai.


Una conversa amb Firas Shehadeh | Blog de BCN Producció\n← Parlem amb David Bestué sobre “Realismo”\nA conversation with Firas Shehadeh →\nEns vam trobar amb Firas Shehadeh i li vam fer tot un seguit de preguntes sobre el seu treball a La Capella. Ben aviat, ens vam adonar que no era una entrevista a l’ús en la qual un artista parla sobre el seu treball, sinó una conversa amb una persona a la recerca de la seva identitat, tant personal com política. La seva situació personal com a refugiat palestí, les seves preguntes i la seva actitud de resistència són els eixos articuladors de la seva vida i del seu treball.\n“Where are you from?”, el projecte que presentes a la Capella i també el teu posicionament com artista relaciona allò que és polític amb allò que és biogràfic. Creus que això pot contribuir a establir diferències amb la narració política més oficial i també amb la mediàtica?\nHe de dir que no em considero un activista. Miro de plantejar aquesta qüestió per entendre-la. No m’importa tant la política, com les circumstàncies en les quals hem trobo jo i altres persones que són com jo, en la nostra qualitat de refugiats, de refugiats palestins. Això vol dir que hem de defensar la nostra existència, la nostra manera de viure i per això hem de confrontar-nos amb el poder. Durant la Primavera Àrab jo mirava d’entendre el seu significat, què vol dir ser un activista. Al final és una elecció, un pot ser activista o pots fer un projecte sobre el tema per a la Universitat. En el meu cas, no tinc elecció. Es tracta de la meva vida. El projecte “Where are you from” explica els meus sentiments més profunds i la guerra psicològica en la qual em trobo, la situació que estic vivint. El projecte és una resposta a aquesta qüestió, “d’on ets?”. Com a refugiat palestí, havent viscut en camps de refugiats, és una pregunta que m’ha perseguit durant tota la vida. Coneixem la nostra terra però ens empenyen lluny, de manera que sempre estem en una situació de temporalitat. Aquesta situació postcatastròfica és la que defineix la nostra identitat. I no estic segur que acabi amb l’alliberació de Palestina. Ens passem la vida esperant que passi una cosa, però això no passa. No hi ha progrés però tampoc marxa enrere. Només tenim una opció, lluitar. “L’home explotat veu que el seu alliberament implica l’ús de tots els mitjans, i de la força, en primer lloc. L’home colonitzat troba la seva llibertat en i per mitjà de la violència. La violència il·lumina, perquè indica el mitjà i la fi. A l’escala dels individus, la violència és una força de neteja. Allibera al nadiu del seu complex d’inferioritat. Li treu la por i restaura la seva dignitat.” Frantz Fanon\nQuan era nen, la resposta a la qüestió “d’on ets?” era sempre ingènua, perquè no sabia que era un refugiat. Ara, penso el que és viure en un gueto, a Jordània. Teníem una nacionalitat degut als objectius geopolítics i a la col·laboració entre Jordània i l’Estat colonial d’assentaments d’Israel. Jo podia dir, “Vinc d’Amman”. Un cop a Europa, la pregunta es repeteix, però amb més complexitats. Aquí la qüestió es desenvolupa en relació al lloc, per tal d’evitar el drama. És molt més difícil de respondre, perquè sorgeix la necessitat d’explicar tota la situació.\nEl fet que dins de l’Espai Cub de la Capella hi hagi una frase escrita en àrab, fa que una part del públic experimenti una sensació d’estranyament degut a la seva incapacitat de reconèixer els codis, de poder llegir i entendre el seu significat. M’agradaria que parlessis d’aquesta sensació d’estranyament i desplaçament que també apareix en altres dels teus treballs. Creus que aquesta experiència juntament amb la intensitat de la peça (pel so, la foscor i també la inestabilitat) són una manera de transmetre les teves experiències personals i polítiques?\nEl públic es veu confrontat amb el treball i aquesta és una manera d’obrir possibilitats, de sentir l’estranyament, d’una manera física. La situació que vull comunicar és la d’aquesta temporalitat, aquesta sensació d’esperar alguna cosa que no succeeix mai. És una situació que no és normal. No estem parlant d’un treball normal o d’una exposició sobre un tema que no m’afecta. No es tracta d’intercanviar informació sobre un treball sinó sobre mi. No utilitzo l’Espai Cub com un espai d’exposició on mostrar coses. El cub es mou, és inestable, es converteix en una part del treball en ell mateix. Aquesta és la meva primera exposició individual a Barcelona i he tingut la possibilitat de dir tot allò que volia dir en el meu idioma. He tingut l’oportunitat d’explicar el que estic passant, de materialitzar-ho i de tenir una resposta.\nEls comentaris que he rebut sobre l’exposició varien entre el racisme i la pena. El que jo faig és senyalar una realitat, la que estic vivint. Vaig venir a Europa esperant poder començar una vida aquí, però després d’un mes t’adones que això no és possible, que la teva veu no compta, especialment perquè no parles l’idioma. Jo no vull ser integrat, sinó formar part de la comunitat, però al cap d’un temps veus que ets un altre cop fora. Vius esperant, desitjant i quan no passa res, llavors entres en una onada depressiva. Quan em trobo amb altres refugiats, intento no donar-los falses esperances. Els dic el que poden fer: tenir una confrontació o bé obeir. Quan penses en la terra que vas deixar, és una catàstrofe i el que intentes és viure amb normalitat. Acostumo a trobar-me amb refugiats i ens donem suport mutuament, suport psicològic, perquè parlem el mateix idioma, cuinem i ens expliquem històries per tal de preservar la memòria. És una manera de confirmar que existim.\nEl teu treball a la Capella és clarament performatiu en el sentit que crea una experiència intensa en l’espectador. En un altre treball que mostres aquests dies a l’exposició “Body Polítics” a Àngels Barcelona ets tu mateix qui s’esborra les empremtes dels dits. Quin paper juga la performativitat al teu treball?\nLa performativitat ve de la necessitat de provar l’existència del meu cos, de materialitzar-me i de saber a quina classe pertanyo, de guanyar el temps que el poder capitalista intenta treure’ns, per transformar-nos d’humans a estàtues. Miro de provar que sóc algú que viu una situació específica i intenta resistir tot allò que el poder li nega contínuament. En una entrevista a Golda Meir, la primera ministra de l’Estat colonial dels assentaments d’Israel, va dir: “No existeix aquesta idea del poble palestí. Quan va haver-hi un poble palestí independent amb un Estat palestí? Abans de la Primera Guerra Mundial era Síria meridional i després va ser una Palestina que incloïa Jordània. No era com si hi hagués un poble palestí a Palestina, que es consideraven poble palestí i nosaltres vam anar-hi, els va expulsar i va prendre el seu país lluny d’ells. Ells no existeixen. “1 Totes les potències colonials fan el mateix, neguen l’existència mateixa dels pobles originaris per tal de legitimar la discriminació, l’opressió i matar-los.\nEn el treball “Unidentified” que mostro a Àngels Barcelona, em filmo fent una estratègia que fan molts refugiats i que consisteix a esborrar les empremtes dactilars per tal d’evitar la tecnologia i el control. En un altre treball que vaig presentar a la Universitat de Belles Arts, vaig enregistrar el meu viatge entre Barcelona i Viena. M’havia d’amagar perquè no tinc passaport, només tinc un document que diu “Aquest document no és vàlid per creuar fronteres”, així que amb aquesta targeta d’identificació no puc traspassar fronteres on hi hagi oficials controlant. Vaig enregistrar el meu viatge, evitant tots aquests controls. Aquest coneixement dels llocs per on havia de passar i també els que havia d’evitar ve d’altres refugiats que ho han fet abans. I amb aquest treball que he fet contribueixo a escampar aquestes informacions que poden ser útils per altra gent. És curiós perquè la constitució de la Unió Europea emfasitza la lliure circulació de persones per Europa, però això no és veritat. Així que el que faig és jugar aquest joc amb el poder i el porto a un terreny bastant pla, a la resistència i a mostrar com aquesta lluita té lloc en la meva vida diària.\n1- Sunday Times (15 de juny de 1969), també al The Washington Post (16 de juny de 1969)\nUna comentari en l'entrada: Una conversa amb Firas Shehadeh


Obres d'instal·lació d'enllumenat...\nObres d'instal·lació d'enllumenat públic als passos de vianants de la Ronda Nord (carretera C-352), al seu pas pel terme municipal de Canovelles\nNou enllumenat que es connectarà per proximitat als fanals existents d'enllumenat públic de les rotondes i vies de circulació, la il·luminació prevista queda per sobre dels 40 lux, els punts de 5 metres d'alçada estaran sempre ubicats abans del pas peatonal, seguint el sentit de circulació dels vehicles\n99.094,15 € sense IVA 119.903,92 € IVA inclòs (21,00%)\n16/08/21 23:59 h\n109.003,57 € sense IVA\n21/07/21 13:20 h Publicació acreditada pel Consorci Administració Oberta de Catalunya\nPonderació: 70.00 - Criteri: Millora dels materials d¿execució de l¿obra\nPonderació: 20.00 - Criteri: Proposició econòmica\nVolum anual de negocis del licitador en els tres últims anys finalitzats.\nAcreditació documental: Import net de la xifra de negocis que consti als comptes anuals aprovats i dipositats en el Registre Mercantil, l¿empresari hi estigués inscrit; en cas contrari, els dipositats en el registre oficial en que hagi d¿estar inscrit. Els empresaris individuals no inscrits en el Registre Mercantil acreditaran el volum anual de negocis mitjançant els llibres d¿inventaris i comptes anuals legalitzats pel Registre Mercantil.\nEls 3 últimans anys finalitzats\nPot acreditar-se de forma voluntària i alternativa:\nGrup I\tSubgrup 1\tCategoria 1\nDe conformitat amb allò disposat a la DT 3a (contractes de serveis) o DT 2a (contractes d'obres) del Reial decret 773/2015\nGrup I Subgrup 1 Categoria A\nRelació de les obres executades en el curs dels últims cinc anys, corresponents al mateix grup o subgrup de classificació al que correspon el contracte. S¿ha d¿acreditar haver executat obres amb un import anual acumulat en l¿any de major execució per import mínim de 76.302,50 ¤.\nAcreditació documental: Certificats de bona execució per a les obres més importants; aquests certificats indicaran l'import, les dates i el lloc d'execució de les obres i es precisarà si es van realitzar segons les regles per les quals es regeix la professió i es van realitzar correctament; en el seu cas, els esmentats certificats de bona execució de les obres o incloses en la relació, si el seu destinatari fos una entitat del sector públic, podran ser comunicats directament a l'òrgan de contractació per l'autoritat contractant de les obres.\nPer a les empreses de nova creació: Els títols o acreditacions acadèmiques o professionals del personal tècnic, el nombre de tècnics i la seva experiència professional mínima han de ser els següents:\n-\tun tècnic mig o superior en arquitectura o enginyeria i\n-\tun encarregat amb experiència mínima de 2 anys en obra executant treballs similars als proposats al contracte.\n01_Informe necessitat contractacio_E.P. Ronda.pdf\n02_ACTA DE REPLANTEIG_E.P. Ronda.pdf\n04_Memoria justificativa E.P._v5.pdf\n20210708_DECRET 2021-0844 [Aprov inici exp contract_Obres enllum public RdaNord].pdf\nDECRET 2021-0915 Aprovacio PCAP i expedient obres enllumenat Ronda Nord.pdf\n20210422_21021-Amidament Enllumenat Public rev1.xls\n20210422_21021-Complet Rev1 - Ronda Nord FIRMAT.pdf


El govern concretarà en les properes hores el "pas enrere" en la desescalada\nCompradors en un dels carrers comercials de Reus (ACN / Mar Rovira)\nAragonès i Budó anunciaran les noves restriccions per l'empitjorament dels indicadors de la pandèmia i l'amenaça d'una tercera onada\n17/12/2020 - 00.19 Actualitzat 17/12/2020 - 23.46\nLa Generalitat ultima més restriccions davant l'augment de contagis de coronavirus. El Procicat té damunt la taula noves restriccions que podrien afectar la mobilitat o la interacció social per l'empitjorament dels indicadors de la pandèmia.\nEl vicepresident amb funcions de president, Pere Aragonès, i la consellera de Presidència, Meritxell Budó, compareixeran en les properes hores per concretar les mesures davant els preocupants indicadors de la pandèmia.\nAl matí, en una entrevista a Catalunya Ràdio, Aragonès ha insistit insisteix que la situació és molt complicada i que cal fer passos enrere, ha reconegut que si només es tinguessin en compte els criteris sanitaris caldria tancar-ho tot una altra vegada:\n"Des d'un punt de vista epidemiològic, la solució és clara, tancar-ho tot. Però no hi ha només una qüestió epidemiològica sobre la taula. Hem d'anar fent cirurgia prima perquè aquestes decisions tenen una afectació sanitària -reduir el nombre de contagis i protegir la salut-, però també tenen una afectació econòmica. Estem en condicions que avui, o demà al matí com a molt tard, anunciem quines són aquestes mesures. Hi estem treballant i no vull especular."\nPel que fa a la mobilitat, s'haurà de decidir si, finalment, aquest cap de setmana es podrà sortir del municipi tal com s'havia anunciat.\nTambé s'haurà de prendre una decisió sobre el pla de Nadal, que el Consell Interterritorial de Salut ha decidit mantenir, però obrint la porta a la possibilitat que les autonomies puguin aplicar mesures més restrictives en funció de l'evolució epidemiològica. L'horari del toc de queda la nit de Nadal i la de Cap d'Any o la quantitat de gent que pot haver-hi a les trobades són algunes qüestions que es podrien modificar.\nLa consellera de Salut, Alba Vergés, ja ha avançat que "caldrà fer sí o sí passos enrere en la reobertura". L'empitjorament dels indicadors de l'epidèmia i l'amenaça d'una tercera onada fan preveure una marxa enrere en la desescalada.\nEl pla de reobertura ja preveia que, si la velocitat de contagi supera l'1 i augmenten els ingressos hospitalaris, caldrà revisar les mesures preses.\nA nou dies de Nadal, les dades continuen amb una tendència negativa\nLa velocitat de contagi ha seguit pujant en les últimes hores a Catalunya i ha passat de l'1,22 notificat dimecres a l'1,34 d'aquest dijous. L'Rt a 1,34 vol dir que cada 100 persones en contagien 134, de mitjana.\nEl risc de rebrot també continua creixent; ho fa 29 punts, fins als 274, i es manté així per sobre dels 200.\nAquestes últimes hores, a més, s'han notificat 2.145 casos nous, i 30 morts.\nHi ha 1.532 pacients ingressats als hospitals amb Covid-19, 56 més que en el balanç anterior, i 345 persones a l'UCI, les mateixes que fa 24 hores.\nDe tota manera, el nou mètode de càlcul del Departament de Salut ja eleva aquest dimecres la velocitat de contagi fins a l'1,45.\nSalut alerta que, si no es va amb compte per les festes de Nadal i s'arriba al gener amb brots, pot ser que la vacunació no tingui efecte. El secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, ha dit a Catalunya Ràdio que "és molt important" que la campanya de vacunació comenci amb les "xifres d'incidència al més baixes possible".\nDavant dels contagis generalitzats, aquest dimecres l'OMS ha recomanat que les trobades familiars de Nadal als països europeus es facin amb mascareta, amb distància entre les persones i a llocs exteriors o espais ben ventilats. La institució alerta que cal evitar que arribi una tercera onada abans que es comenci a aplicar la vacuna.\nGent amb mascareta al carrer Santa Clara de Girona (ACN / Gerard Vilà)\nMés mesures a les residències i tornada a l'escola l'11 de gener\nJa se sabia que seria un Nadal atípic. I les xifres dels darrers dies s'entossudeixen a remarcar-ho. Aquest dimecres, Salut ha anunciat mesures estrictes per sortir de les residències per aquestes festes.\nA tots els residents se'ls farà un test ràpid d'antígens abans del 24 de desembre i, tot i que es recomana que no hi hagi sortides, si es fan, es demana que siguin almenys de tres dies i que els residents només tinguin contacte amb una bombolla de convivència. A la tornada, es faran proves PCR a totes les persones que viuen en geriàtrics i els residents hauran de passar una setmana en aïllament.\nPel que fa a Educació, la tornada dels alumnes a les escoles després de festes s'ha endarrerit fins a l'11 de gener. Tot i que el calendari escolar ho preveia per al divendres 8, finalment serà tres dies més tard. La decisió s'ha pres per raons sanitàries, amb l'objectiu de separar encara més els contactes de les celebracions nadalenques i el retorn a les aules i, així, minimitzar el risc de contagi.\nPadrós demana tancar els bars\nEl president del Col·legi de Metges de Barcelona, Jaume Padrós, ha demanat que, davant l'augment de contagis, es tanquin els bars. En declaracions a "El Periódico", Padrós recorda que fa setmanes que el col·lectiu mèdic avisa que la desescalada es va començar "amb xifres que no eren òptimes" i opina que Catalunya hauria d'estar "amb les restriccions màximes".\nPadrós lamenta que a bars i terrasses hi ha alguns usuaris que no respecten les distàncies o no porten mascareta quan no consumeixen. Segons el president del Col·legi de Metges barceloní, el pla de Nadal dissenyat pel Procicat "com a mínim s'ha de revisar" i alerta que aviat caldrà "fer sacrificis" a Catalunya.\nEm costa d'entendre que els responsables de molts establiments de restauració no defensin activament el seguiment de les mesures preventives als seus establiments. He vist molta gent, que sense consumir, no manté distància ni du mascareta. Aquesta passivitat els hi jugarà en contra.\n Jaume Padrós 🎗 (@jaumepadros) December 16, 2020\nEl president del Col·legi de Metges de Barcelona, Jaume Padrós, durant una entrevista al programa 'Més 324'\nMés de 40 metges demanen "prudència" i "rigor"\nUn total de 46 metges, la majoria responsables d'unitats i grups de recerca dels hospitals Vall d'Hebron, Clínic, Hospital del Mar, Sant Pau i també de l'atenció primària, han firmat una carta conjunta en què demanen "prudència" davant l'arribada de les vacunes i "el màxim rigor col·lectiu" per afrontar la tercera onada de la Covid.\nTot i la disminució de la mortalitat en aquesta segona onada, els metges assenyalen que la xifra de morts per Covid els darrers mesos ha estat "com si cada dia a Espanya s'estavellés un avió del tipus Airbus 320 (els dies més bons) o un Boeing 747 (els dies més dolents):\n"El nombre d'avions que s'estavellaran els propers mesos dependrà del que fem durant les properes setmanes i a les festes de Nadal"\nA la carta, lamenten que s'hagi parlat poc dels danys sanitaris col·laterals de la pandèmia, relacionats amb altres malalties que "o bé no s'han diagnosticat o bé s'han diagnosticat tard". En aquest sentit, apunten que, des de començaments d'any, s'ha diagnosticat un 15% menys de malalts amb càncer i s'ha donat un 40% menys de primeres visites de malalties mentals respecte al mateix període de l'any passat. També destaquen que ha augmentat la gravetat dels infarts cardíacs i dels ictus.


Nikola Petković: “La llengua no és indispensable per construir una identitat” | Bernat Puigtobella\nNikola Petković: “La llengua no és indispensable per construir una identitat”\nAquests dies la Institució de les Lletres Catalanes ha celebrat la setmana de la literatura croata. Al llarg de cinc dies hem pogut conèixer cinc escriptors de la Societat d’Escriptors Croats que han vingut a Barcelona gràcies a un intercanvi amb la ILC.\n“La croata i catalana són literatures petites, però són per això literatures menors?” És una de les preguntes que es va discutir dimarts passat en petit comitè a la seu de la Institució de les Lletres Catalanes. Maria Barbal, Mercè Ibarz i el traductor i poeta Pau Sanchis van intercanviar punts de vista amb els cinc autors croats convidats, que us hem anat presentant aquests dies des de Núvol: Kristina Posilović, Tomica Šćavina, Tonko Maroević, Jadranka Pintarić i Nikola Petković, que actualment presideix la Societat d’Escriptors Croats.\n“El concepte de literatura menor de Guattari/Deleuze escau molt a Kafka però no és tan aplicable a la literatura croata o catalana” em deia Nikola Petković aquest dijous tot dinant al Silenus. Després de la independència de Croàcia, a Iugoslàvia només teníem una llengua policèntrica, que era el serbocroata. Ara tenim oficialment quatre llengües diferenciades: el bosnià, el montenegrès, el serbi i el croat. I tots ens entenem perfectament malgrat les diferències lèxiques”.\nÉs en part per això que per a un escriptor croat com Petković la llengua no és un ingredient indispensable de la identitat croata. “No compro aquesta idea que no puguis tenir identitat sense una llengua pròpia. Mira el cas de Suïssa. La llengua és un bon ingredient però pots ser i sentir-te perfectament suís sense tenir una llengua suïssa. La llengua no és una condició indispensable per construir una identitat”. Mentre escolto en Nikola penso que un militant de ciutadans estaria encantat amb aquestes declaracions. Li explico que aquí a Catalunya la llengua justament és la pedra angular de la identitat. “La diferència entre català i castellà és molt més gran que la que hi ha entre serbi i croat” em diu en Nikola. “Entenc que a Catalunya la llengua sigui tan important. El català ha estat interromput de manera violenta. Jo no sóc partidari del nacionalisme, però en el cas català entenc els arguments per a una separació política”.\nQuan es va desmembrar l’antiga Iugoslàvia, Nikola era a la Universitat de Texas, fent un doctorat en Literatura Comparada. Ell no era partidari de la ruptura de la federació. “Iugoslàvia estava infectat per la ideologia i no va tenir opció per refer-se com a país. Abans del trencament teníem un sistema de seguretat social i un estat del benestar molt sòlid. Perquè si al segle XX vam passar del feudalisme al socialisme, al segle XXI hem tornat a un neofeudalisme neoliberal. El país està en mans de quatre famílies que ho maneguen tot. Croàcia no va tenir una revolució francesa. I ara invoquem el primer rei croata, un senyor que va ser coronat l’any 925 després de Crist, com si sortíssim d’un coma mil·lennari”.\n“Els croats encara ens sentim com si estiguéssim atrapats en una càpsula del temps. Els joves croats no veuen el futur del seu país, i els vells ja no hi reconeixen el país on van néixer”, diu Petkovic. “Cada vegada que al nostre parlament es debat un tema real, ens remuntem al passat i comencem a discutir qui era qui, qui era lleial o partisà, etc. Vivim atrapats en el futur perfet per una banda i per l’altra en el present continu, una mena de remolí de present, passat i futur. En un país feliç, el futur perfet i el present són categories gramaticals. A Croàcia són categories existencials”. Li dic que molts catalans també vivim instal·lats en el futur perfet, glatint pel dia que haurem pogut votar.\nEl croat, llengua minoritària\nA Iugoslàvia hi havia 28 milions d’habitants. Ara a Croàcia només tenim quatre milions de parlants. Petković m’explica que des de la Societat d’Escriptors Croats intenten esquivar el peatge de l’anglès com a lingua franca i procuren fer intercanvis amb països de la seva mateixa magnitud. “Hem fet tractes amb els danesos, ara amb vosaltres, els catalans”, diu Petković, que l’any passat va acollir a Rijeka l’escriptor català Joan Todó i es desfà en elogis quan parla de l’escriptor de la Sènia.\nPetković és el segon president de la Societat d’Escriptors Croats, que només té onze anys de vida. En molt poc temps, però, han aconseguit fer molt pels drets dels escriptors. En primer lloc van negociar amb el govern perquè es reconegués la feina de l’escriptor o del traductor com una professió. “Això va ser una victòria important”, em diu. Una altra gran victòria ha consistit a aconseguir que el 30% dels ajuts que l’estat concedeix a les editorials per fomentar les publicacions siguin destinats a pagar els autors. “El govern és una força correctora dels abusos dels editors”.\nUn perfil polifacètic\nNikola Petković (1962) és escriptor, crític literari, traductor, guionista i estudiós. Ha desenvolpuat part de la seva activitat com a professor a diferents universitats dels EUA. Actualment treballa a la Universitat de Rijeka on exerceix com a director del programa d’Estudis Europeus al Departament d’Estudis Culturals. És col·laborador habitual dels mitjans de comunicació i porta a terme activitats literàries a la Biblioteca Pública de Bakar, amb programes d’acolliment d’escriptors i intel·lectuals nacionals i internacionals.\nEl meu amor Hrvatska


IB3 | Mallorca, Menorca i Eivissa continuen a la Fase 1\nIB3 Notícies > societat > Mallorca, Menorca i Eivissa continuen a la Fase 1\nMallorca, Menorca i Eivissa continuen a la Fase 1\nUna fase que mantén restriccions, però també, permet relacions socials i comercials limitades\nPlatja de Binibèquer (Menorca)./ EFE/David Arquimbau\nNo hem d’oblidar que Mallorca, Menorca i Eivissa continuen encara en la fase 1. Una fase que mantén restriccions, però també, permet relacions socials i comercials limitades.\n– Estan permeses les reunions de fins a 10 persones tant en domicilis particulars, terrasses o a l’aire lliure per a persones no vulnerables ni amb patologies prèvies. En aquestes trobades s’ha de mantenir la distància de seguretat de 2 metres.\n– Les vetlles de difunts o la participació en un enterrament tenen un límit de 15 persones sempre que sigui a l’aire lliure.\n– Pel que fa a la restauració està autoritzada l’obertura de les terrasses. Es limita l’ocupació al 50%. S’ha de mantenir una separació de dos metres entre taules amb un màxim de 10 persones per taula.\n– Els comerços que han decidit obrir han hagut de reduir l’aforament al 30% o limitar l’entrada a un client per empleat. Les persones majors de 65 anys han de disposar d’un horari prioritari. I els mercats ambulants només poden tenir el 25% de les paradetes.\n– El sector hoteler i d’allotjaments turístics tenen permesa l’obertura excloent zones comunes. També està autoritzat el turisme actiu i de natura però només a través d’una empresa de guies.\n– Pel que fa a la mobilitat es pot circular sense limitacions, això sí, sempre que no se surti de cada illa. És per això que estan permesos els desplaçaments a segones residències.\nNomés es pot sortir de l’illa amb una causa justificada.\n– Els trajectes en vehicles privats es poden fer de la següent manera: aquelles persones que viuen juntes poden utilitzar tots els seients. En canvi, si no convivim, màxim hi pot haver dins el vehicle dues persones per fila i amb mascaretes.\n– Ja es pot sortir a navegar amb una embarcació pròpia. Només es poden fer trajectes entre punts o ports del litoral del mateix municipi. Dins la barca podran anar la meitat de les persones autoritzades, excepte si són persones que viuen al mateix domicili. En tot cas, no hi podran navegar més de 10 persones.\n– Els llocs de culte també han pogut obrir limitant l’aforament a un terç.\n-S’incorporen la pesca i la caça recreativa en aquesta fase amb limitacions de distància de 2 metres i neteja dels estris com canyes i fusells.\nEls formenterers podran nedar a platges i piscines a partir de demà\nPlatges, centres comercials i cinemes reobriran a la Fase 2\nDiari de l’estat d’alarma. Jornada 64: Avançam en la desescalada


L'exèrcit va bombardejar els milicians mentre celebraven una pregària i va matar part de la cúpula dels jihadistes\nMARTA RODRÍGUEZ Barcelona 23/08/2016 19:49\n651x366 Un cartell de recompensa per qui trobi Shekau, a una localitat de l'estat nigerià de Borno. / tim coks / reuters Un cartell de recompensa per qui trobi Shekau, a una localitat de l'estat nigerià de Borno. / tim coks / reuters\nL' exèrcit de Nigèria ha anunciat aquest dimarts que ha matat membres de la cúpula de Boko Haram i ha deixat ferit greument Abubakar Shekau, cap de la secta jihadista. De moment, el govern d'Abuja no n'ha aportat cap prova física ni tampoc ha dit com ha arribat a la conclusió de l'estat de salut del sanguinari líder i, en un comunicat, es limita a confirmar que un atac aeri va provocar "la mort" de diversos dirigents i les "ferides fatals a l'espatlla" de Shekau mentre participaven en la pregària de divendres.\nEls militars haurien sorprès aquest 19 d'agost el grup al bosc de Sambisa, a Borno, l'estat del nord-est on els terroristes van néixer i s'hi han fet forts. En aquesta àrea fa poques setmanes que un guarda va localitzar l' Amina, una de les nenes de Chibok segrestades l'abril del 2014. L'anunci del cop a Boko Haram ha coincidit amb la presència a la capital nigeriana del secretari d'Estat nord-americà, John Kerry, que en un acte oficial ha obviat referir-se a la suposada operació militar dels seus amfitrions, tot i que la seva visita respon a un viatge regional sobre la lluita antiterrorista.\nA Shekau l'han donat per mort en tres ocasions, així que la notícia s'ha rebut amb cautela, i més tenint en compte les evidències que el grup ha tingut una escissió i el lideratge no és clar. A principis de mes, Abu Musab al-Barnawi, un milicià de qui no se sap gairebé res, va autoproclamar-se el nou cap de Boko Haram, i ho va fer en una entrevista a la revista interna de l'Estat Islàmic, en què va deixar clar que ha rebut la benedicció dels jihadistes del Pròxim Orient, a qui Shekau havia jurat lleialtat el 2015.\nShekau, però, va respondre immediatament al desafiament i en un àudio fet públic poques hores després revelava que era víctima d'un cop d'estat, però va insistir que, malgrat tot, ell continuava portant les regnes. Shekau va agafar la batuta del grup el 2009, l'any en què el govern executa públicament el fundador de la secta, Mohammed Yusuf. Al principi Boko Haram, que en una llengua local vol dir 'l'educació occidental és pecat', era una secta crítica amb l'executiu nigerià, a qui acusaven de corruptes i de concentrar els rics beneficis de l'explotació de les reserves de petroli del Níger a les regions del sud i de deixar de banda els estats del nord-est.\nSota el mandat de Shekau, el grup es radicalitza i va augmentant la intensitat dels atacs amb l'objectiu d' implantar els preceptes islàmics. Fa uns mesos, Boko Haram va jurar lleialtat a l'Estat Islàmic, mentre el nou president Muhammadu Buhari fixava com a prioritat màxima del seu nou govern acabar amb els jihadistes.\nL'ofensiva militar local, ajudada per forces africanes, ha fet que Boko Haram hagi perdut territori i poder en els estats del nord-est que controlava, però en canvi manté, entre d'altres, les 170 nenes segrestades a Chibok, de les quals fa pocs dies la secta va ensenyar un vídeo on Shekau es mostrava favorable a negociar-ne l'alliberament a canvi de la llibertat de milicians detinguts.\nLa violència de Boko Haram deixa un panorama desolador al nord-est nigerià i els països veïns del llac Txad: tres milions de desplaçats i una emergència alimentària i sanitària.


Nous: a quina edat poden tenir els nens?\nNous: a quina edat poden tenir els nens?\n1 Els avantatges dels fruits secs\n2 En quina forma i quant a donar\n3 La introducció de fruits secs a la dieta\n4 Dany dels fruits secs\n5 Vídeo: per a què serveix la nous\nUna reacció al·lèrgica als fruits secs comporta conseqüències greus, per la qual cosa heu d’apropar amb atenció la inclusió del producte presentat al menú del vostre fill. Hi ha restriccions quant a la forma d'introduir nous. La quantitat tampoc té poca importància, ja que en cas d’abús la reacció del cos pot ser imprevisible. Parlem de tot en ordre, ressaltem les principals característiques.\nEls avantatges dels fruits secs\nEl producte és molt nutritiu i valuós quan es visualitza en termes d’efectes sobre el cos humà. Si s’introdueix correctament al menú del nadó, l’infant rebrà tots els minerals i àcids necessaris per al desenvolupament complet.\nEls olis naturals, presents en un volum decent, són necessaris per al múscul cardíac i el sistema vascular. Milloren el funcionament cerebral, milloren totes les funcions cognitives i contribueixen al desenvolupament del pensament creatiu.\nEls àcids grassos són requerits en particular pel teixit ossi i tot el sistema múscul-esquelètic. La seva acció es recolza en compostos proteics que milloren l'estructura de les dents i les plaques de les ungles.\nLes fibres dietètiques normalitzen el treball del tracte digestiu, escombrant suaument productes de càries i estancament de les seves parets. Es recomana consumir nous amb tendència al restrenyiment i altres problemes associats als intestins.\nEl tocoferol és una substància amb propietats antioxidants naturals i potents. Neteja els canals del fetge i de la sang, expulsa l’excés de líquid dels teixits, millora el funcionament del sistema urinari.\nMalgrat l’augment de contingut en calories, en petites quantitats, els fruits secs tindran el millor efecte sobre la condició de tot l’organisme d’un petit gurmet. Les proteïnes i els àcids grassos són de forma fàcilment digerible, et donen energia i animen.\nLa composició conté un valuós seleni, que millora la qualitat de la pell i normalitza la producció de sèu en cas de problemes en forma d’acne petit. El seleni també és responsable d’estabilitzar la glucosa i de prevenir la diabetis.\nEl iode s’inclou a la base de fruits secs; amb una aportació moderada, el producte compensarà la deficiència d’aquest mineral. En aquest context, hi ha una millora de l’activitat mental i un augment del rendiment mental.\nGràcies a un compost mineral tan valuós com el ferro, es evita i es tracta l'anèmia. Aquest mineral augmenta l’hemoglobina, enriqueix les cèl·lules amb oxigen i millora la qualitat de la sang en general.\nDegut a les propietats bactericides i antiinflamatòries, s’introdueixen fruits secs al menú infantil per combatre les epidèmies estacionals. És més fàcil per a un nadó suportar refredats i malalties fúngiques, ja que el sistema immune es reforça significativament.\ncom guardar les nous pelades\nEn quina forma i quant a donar\nPer tal que el cos d'una mica gourmet absorbeixi completament totes les substàncies valuoses de la composició del producte, cal que donin fruits secs correctament. Els experts recomanen introduir matèries primeres en forma de refrigeris, és a dir, de forma independent. Si hi ha una closca, s'ha de fer un pelat abans de prendre. Si el cos reacciona normalment, la mel es barreja posteriorment.\nPer determinar la taxa diària necessària per al nadó, s’ha de partir de la mida dels palmells del nen. Quants fruits secs caben en un bolígraf, se’n pot donar tanta. No barregeu diferents tipus de productes per comprendre si de sobte comença una al·lèrgia. La freqüència de tractar els nens amb fruits secs és un cop per setmana.\nLa majoria dels especialistes s’inclinen a creure que és millor començar a donar aquest producte a un nen que té més de 3 anys.Alguns metges fins i tot diuen que la coneixença d’aquest producte es fa millor abans dels cinc anys d’edat.\nAixò es deu al fet que la majoria dels nadons afronten el desenvolupament d’una reacció al·lèrgica a l’edat de menys de 4 anys. A més, hi ha un problema que un nen petit s’arrisca a sufocar aquest producte. Les matèries primeres són força petites i tenen una estructura sòlida.\nSi ens fixem en canvi, el producte triturat es pot tractar amb molla fins a 1,5 anys, sempre que el cos no sigui propens a una reacció al·lèrgica. Dóna només la porció més petita. Als 1 any, aquests experiments estan totalment prohibits.\nEs poden alletar les nous?\nLa introducció de fruits secs a la dieta\nEs permet oferir qualsevol fruita seca, però només per una quantitat o mitja. Això permetrà que el cos jove s’adapti a un nou producte. El millor és dur a terme aquests tràmits quan el bebè té més de 3 anys.\nDoneu-li al nen una petita rosca al matí per observar la reacció del nadó durant tot el dia. Si no observeu un deteriorament de la salut, canvis en les femtes, dolors d’estómac i altres efectes secundaris, la propera vegada us podreu donar 2 fetus. Si es tolera bé el producte, augmenteu progressivament les porcions. No deixeu de supervisar l’estat del nen.\nAnteriorment, vau saber quins avantatges té el producte en qüestió. Ara hauríem de parlar de les qualitats negatives de les nous.\nEn algunes ocasions, les matèries primeres poden ser perilloses per al cos. No oblideu que els fruits secs pertanyen a la categoria de productes al·lèrgics. En aquest cas, pot provocar una forma bastant severa d’una tal patologia.\nD'altra banda, la reacció imprevisible del cos pot fins i tot manifestar-se a partir d'una petita porció de matèries primeres. És per aquest motiu que està estrictament prohibit donar fruits secs a nens molt petits. Sovint es pot produir una al·lèrgia no només a un tipus de nou, sinó també a diversos alhora.\nEls fruits secs es consideren un producte força controvertit per als nens. Les matèries primeres s’han d’introduir a la dieta amb molta precaució i millor abans de tres anys. El problema és que si el nadó desenvolupa una reacció al·lèrgica, aquest problema es mantindrà fins al final de la vida. Els símptomes de la patologia no desapareixen ni en l’edat adulta.\nenvans de noguera: benefici i perjudici\nVídeo: per a què serveix la nous


Lleida sancionarà l'incompliment reiterat de les ordres de Disciplina Urbanística - Teleponent\nInici Lleida ciutat Lleida sancionarà l’incompliment reiterat de les ordres de Disciplina Urbanística\nLleida sancionarà l’incompliment reiterat de les ordres de Disciplina Urbanística\nLa mesura s'aplicarà en casos d'infracció dels decrets que manen l'execució d'obres o la neteja i tancament de solars\nEl primer tinent d'alcalde Toni Postius durant la comissió informativa\nL’Ajuntament de Lleida treballa per posar en marxa el règim sancionador en l’àmbit de la Disciplina Urbanística, per tal d’imposar sancions davant l’incompliment reiterat de les ordres d’execució dictades per qüestions com l’arranjament d’immobles en mal estat o per no netejar i tancar solars, entre altres.\nAquestes noves sancions s’acumularan amb les de les multes coercitives que ara s’imposen i seran de quanties més severes. El primer tinent d’alcalde i regidor d’Urbanisme, Toni Postius, ha assenyalat que la Paeria de Lleida es troba “amb diversos casos, sobretot de grans propietaris com ara les entitats financeres”, als quals s’han imposat fins a deu multes sense que arribin a actuar, “perquè les quanties de les multes no són prou dissuasives”.\nPer aquest motiu, “la Paeria vol sancionar per aconseguir que es compleixi la legalitat urbanística, garantir la seguretat de tothom i evitar la mala imatge i les conseqüències que es deriven de tenir solars abandonats, edificis en mal estat o tapiats”, ha indicat Postius.\nDesena multa coercitiva per un edifici al carrer Ballester\nAquesta implantació del règim sancionador té com a objectiu actuar enfront de situacions com la que es produeix a la finca ubicada al carrer Ballester número 14, que és propietat d’una entitat financera, i a la qual la Paeria ha imposat fins a una desena de multes coercitives per incomplir aquest deure de conservació de l’edifici, segons ha explicat el tinent d’alcalde.\nEn concret, l’Ajuntament ordena a la propietat resoldre problemes amb l’estructura horitzontal, la de la coberta i de les escales, els tancaments verticals, els acabats de façanes, els terrats i la instal·lació elèctrica, que es troben en un estat deficient. L’expedient arranca fa diversos anys i l’entitat propietària ha incomplert les nou ordres anteriors, fet que ha comportat la imposició de multes coercitives. La desena que ara s’imposa ascendeix a 3.000 euros. ACN\nArticle anteriorDetingut per amenaçar de mort amb un ganivet els treballadors d’un supermercat\nArticle següentLes Borges Blanques fa una llista d’habitatges buits per facilitar l’accés als joves


Fem el bateig de submarinisme – Estades Marines per a Joves\nFem el bateig de submarinisme\nPublicat el 22/07/2019 22/07/2019 per Campus Marí\nAquest divendres 19 de juliol els del Campus Marí de Lloret de Mar van fer un bateig de submarinisme. El van fer al diving la casa del mar a la platja de Fenals i s’ho van passar molt bé! Ja que és una activitat lúdica i dinàmica que no solem fer durant la quinzena.\nLa Martina, la instructora, ens va fer una petita introducció abans de començar. Ens va explicar el material i què havíem de fer sota l’aigua. Ens van dir que: mentre estem baixant a l’aigua hem de compensar les orelles, juntament amb el neoprè, la màscara, les aletes, el jacket i la botella d’oxigen, ens hem de posar plom a l’esquena. Per treure’ns l’aigua de la màscara hem d’aixecar la vista i exhalar. L’octo, l’aparell per expirar, si se’ns cau només cal tornar-nos-el a col·locar a la boca i prémer el botó o treure aire. Ens vam partir en dos torns, ja que érem molts. Al principi ens va espantar una mica, però en entrar a l’aigua ja ens va passar.\nVan veure uns quants pops, anemones, garotes de mar i molts tipus de peixos. Us animen a tots a provar-ho.\nEns expliquen els participants que la diferència entre diving i snorkel és bastant diferent perquè pots respirar sota l’aigua durant una bona estona.\nA continuació us compartirem algunes fotos del que van fer.


Oberta la convocatòria Horizon 2020 “Renaixement Rural” / Notícias / Desarrollo Rural\nOberta la convocatòria Horizon 2020 “Renaixement Rural”\nLa convocatòria té l’objectiu de millorar el potencial natural, social, cultural i econòmic de les zones rurals i donar suport a les polítiques en aquest àmbit. A més, impulsarà el desenvolupament econòmic, els serveis d’ecosistema i la innovació empresarial.\nLa convocatòria d’Horizon 2020 “Renaixement Rural” renovarà les polítiques rellevants relacionades amb les zones rurals. A més, es volen crear sinergies entre els principals sectors econòmics d’aquestes zones i enfortir el desenvolupament sostenible de les cadenes alimentàries i les no-alimentàries; donar suport al desenvolupament de l’economia circular a les zones rurals; desenvolupar una comprensió global cap a la digitalització com a eina per facilitar les economies rurals; i millorar el coneixement i els sistemes d’innovació agraris a Europa.\nEls tòpics oberts són els següents:\nMercats agrícoles i comerç internacional en el marc dels objectius de sostenibilitat\nPressupost: 4 M€\nData límit: 22/01/2020 i 08/09/2020\nXarxes temàtiques recopilatòries de coneixement per la pràctica\nPressupost: 10 M€\nData límit: 22/01/2020\nReducció de les pèrdues i els residus alimentaris al llarg de la cadena de valor agroalimentària\nCadenes de valor agroalimentàries innovadores: potenciant la competitivitat orientada a la sostenibilitat\nConnectant consumidors i productors en la cadena de subministrament agroalimentari\nPressupost: 9 M€\nCadenes de valor de fusta sostenible\nTancament dels cicles dels nutrients\nPressupost: 16 M€\netiquetes: ajuts UE Horizon 2020


Quatre incendis cremen dotze contenidors a Sabadell\nLes flames van afectar una dotzena de contenidors, tres vehicles i dos arbres\nper Redacció dimarts, 19 de novembre 2019 - 14:37h | Actualitzat a 19/11/2019 15:44h\nLes flames han afectat una dotzena de contenidors | CatalunyaDiari\nDilluns d'incendis a Sabadell. Fins a quatre incendis, en diversos punts de la ciutat, van acabar amb una dotzena de contenidors cremats i amb tres vehicles i dos arbres afectats també per les flames, segons recull 'iSabadell'. El primer incendi va tenir lloc a les 16.30 hores al barri de la Serra d'en Camaró on el foc va afectar un sol contenidor. A les 17.30 hores un segon foc cremava sis contenidors de reciclatge i tres vehicles que estaven estacionats a prop del lloc dels fets, a la plaça de Magdalena Calonge.\nDuran la intervenció d'aquest segon incendi, un agent de la Policia Municipal ha resultat ferit després de patir un accident mentre es desplaçava amb moto fins al lloc dels fets. El Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) ha hagut de traslladar a l'agent a l'Hospital Parc Taulí.\nEl tercer incendi es declarava poc abans de les 20.00 hores tot cremant quatre contenidors i dos arbres al carrer Hongria, a Can Gambús. L'últim foc va tenir lloc a les 21.45 hores quan al polígon industrial de Gràcia, concretament al carrer Doctor Balari amb el carrer de Lepant, les flames afectaven un altre contenidor. Per tal d'extingir els incendis es va activar una dotació dels Bombers de la Generalitat i una patrulla de la Policia Municipal de Sabadell, per a cada un d'ells. Els agents investiguen les causes que van originar aquests quatre incendis.