El sou dels directius creix el doble de ràpid que el dels empleats rasos\nEls treballadors recuperen poder adquisitiu, però lluny dels nivells dels alts càrrecs\n4 min. Barcelona 09/01/2020 14:27\nMentre que els directius van cobrar l'any passat de mitjana 3.700 euros més que el 2018, l'increment salarial mitjà en el cas d'un empleat ras va ser de 430 euros. Així, l'evolució dels sous l'any 2019 ha sigut globalment positiva, però la distribució de la riquesa creada no ha sigut equitativa. Aquesta és la conclusió principal de l'informe que han presentat aquest dijous l'escola de negocis EADA i el grup ICSA, que indica que els sous creixen aproximadament el doble que l'any passat, però amb significatives diferències en funció del càrrec. És a dir, els directius espanyols cobren, de mitjana, gairebé 85.000 euros l'any (un 4,6% més que l'any anterior); els càrrecs intermedis, uns 43.000 euros l'any (un 3,4% més), i els empleats, poc més de 23.000 (un 1,9% més).\n"El que hem de veure és l'impacte real en la butxaca a nivell brut: estem parlant d'uns 300 euros més d'ingressos mensuals dels directius, davant dels 36 més per als empleats", ha analitzat Ernesto Poveda, president de la companyia que ha elaborat l'informe. Malgrat això, ha matisat, és un augment més significatiu del que es registrava l'any passat, quan els sous dels empleats van créixer només un 0,1%.\nLes dades presentades, que recullen l'evolució des del 2007, quan ja hi havia símptomes de crisi, assenyalen una altra aparent bona notícia: amb una inflació acumulada en aquest període de dotze anys del 17,4%, les rendes salarials més bàsiques aconsegueixen recuperar el poder adquisitiu perdut durant la crisi ( l'any passat, la mateixa comparació indicava que en perdien). Ara bé, amb això "no n'hi ha prou", ha indicat Poveda. En primer lloc perquè tant els directius com els càrrecs intermedis s'enriqueixen molt per sobre dels empleats, però sobretot, ha afegit, perquè si es compara aquesta recuperació de poder adquisitiu amb les dades del PIB no hi ha proporcionalitat en els increments salarials.\nSi s'analitzen les xifres basant-se a la dimensió de les empreses, s'evidencia que són les més petites les que han fet més esforços. L'explicació és senzilla: l'increment és conseqüència de la pujada del salari mínim interprofessional (SMI). Les organitzacions amb menys de 50 empleats o menys de 10 milions d'euros de facturació han apujat un 5,7% el sou als seus directius, un 3,7% el dels càrrecs intermedis i un 5% el dels empleats.\nQuant al potencial augment de l'SMI impulsat pel nou govern, l'advocat expert en relacions laborals Jordi Costa ha dit que "a les pimes els fa por. "Caldria fer una anàlisi tècnica de les conseqüències, perquè aquest últim any ja ha pujat significativament, i cal mirar bé el que passaria si l'augmentessin més, perquè això pot generar més economia submergida", ha posat com a exemple el també professor d'EADA.\nMadrid té els directius més ben pagats\nA Catalunya els salaris estan per sobre de la mitjana espanyola. Els directius cobren al Principat uns 86.500 euros l'any, els càrrecs intermedis gairebé 44.000 i els empleats generals més de 23.500 euros. És, de fet, la segona comunitat que paga més bé els directius i on, segons Poveda, "s'està reaccionant més positivament al repartiment de la riquesa creada que a la resta del país". Però està per darrere de Madrid, on els directius cobren gairebé 90.000 euros l'any i els càrrecs intermedis més de 45.500. Ara bé, aquest rànquing no es replica en el cas dels empleats, ja que en aquest cas les dues grans capitals espanyoles són superades per Navarra, on es paga de mitjana uns 25.500 euros anuals als empleats. "Això es deu possiblement al fet que hi ha més solidesa industrial i d'altres sectors complementaris", ha assenyalat Poveda.\nEn aquesta línia, a escala estatal s'identifica una tendència alcista dels sous dins de la indústria i certa recuperació en el sector de la construcció. "El que em preocupa és que un dels pilars de la nostra economia, el comerç i el turisme, està baix en tots els sentits: no només pel que fa als directius [cobren més de 72.500 euros l'any]. És un sector que representa el 12% del nostre PIB i és el menys afavorit en el repartiment de la riquesa creada", ha manifestat el president del grup Icsa. Pel que fa al sector que paga més bé tant a directius com a càrrecs intermedis, poques sorpreses: encapçalen el rànquing les companyies dedicades a la banca i a les assegurances.\nL'increment dels sous en xifres\nÉs el que han pujat els sous dels directius el 2019. En xifres absolutes això es tradueix en 3.700 euros més l'any.\nÉs el que creix el salari dels empleats rasos. De mitjana, l'any passat van cobrar 23.000 euros, només 430 euros més que l'any anterior.\nÉs la inflació acumulada des del 2007. L'augment de sous en aquest període ha estat per sobre, senyal que els treballadors tenen més poder adquisitiu.


Contagiada d'Ebola una auxiliar d'infermeria de Madrid\nL'auxiliar havia atès el missioner Manuel García Viejo, mort el 25 de setembre, a l'hospital Carlos III

 El Ministeri de Sanitat investiga com ha estat possible el contagi

 És el primer cas confirmat d'Ebola contagiat fora d'Àfrica, a l'espera de les anàlisis que s'estan fent als familiars del nord-americà ingressat a Dallas\nL'auxiliar havia atès el missioner Manuel García Viejo, mort el 25 de setembre, a l'hospital Carlos III\nEl Ministeri de Sanitat investiga com ha estat possible el contagi\nÉs el primer cas confirmat d'Ebola contagiat fora d'Àfrica, a l'espera de les anàlisis que s'estan fent als familiars del nord-americà ingressat a Dallas\nRedacció 06/10/2014 - 18.06 Actualitzat 07/10/2014 - 11.02\nUna auxiliar d'infermeria que va atendre el missioner Manuel García Viejo, mort per Ebola el 25 de setembre, a l'hospital Carlos III, ha estat contagiada pel virus. Una primera prova ha donat positiu, però, per assegurar el diagnòstic i descartar un fals positiu, se li ha realitzat un segon test, tal com estableixen els protocols, que també ha donat positiu.\nA hores d'ara, la infermera ja es troba al Carlos III, on ha arribat procedent de l'hospital d'Alcorcón. La dona, que treballa habitualment a l'hospital Carlos III de Madrid, s'ha presentat aquest dilluns al matí a les urgències de l'Hospital d'Alcorcón en sentir que podia tenir febre. Arran de la possibilitat de contagi, s'ha activat el protocol de seguretat d'actuació necessari davant d'un possible cas de la malaltia.\nSegons el protocol per tractar els casos d'Ebola, a totes les persones que estan en contacte amb malalts d'Ebola se'ls mira la temperatura dues vegades al dia durant tres setmanes per comprovar si tenen febre.\nAquest és el primer cas confirmat d'Ebola contagiat fora d'Àfrica, a l'espera de les anàlisis que s'estan fent als familiars del ciutadà nord-americà infectat ingressat a Dallas.\nDesprés de la confirmació s'ha reunit un gabinet de crisi, encapçalat per la ministra Ana Mato, per analitzar aquest primer contagi en territori espanyol. En una roda de premsa, Mato ha explicat que no se sap com es va infectar la infermera però ha donat un missatge de "tranquil·litat" a tothom perquè Espanya compta amb uns professionals "magníficament formats".\nEls responsables ministerials han informat que els tres treballadors sanitaris que van atendre la dona i la parella de la pacient segueixen ja el mateix protocol de prevenció que s'aplica als 30 treballadors de l'hospital Carlos III que, igual que la infermera, van assistir els dos religiosos morts com a conseqüència del virus. Seguint aquest protocol, a aquestes persones se'ls prendrà la temperatura dues vegades al dia durant les properes tres setmanes.\nGarcía Viejo, director mèdic de l'hospital Sant Joan de Déu de la ciutat de Lunsar, va ser repatriat a Espanya quan se li va detectar la malaltia. No ha transcendit què va poder fallar en el protocol de seguretat i aïllament, que es va aplicar a la sisena planta de l'hospital on van passar els últims dies de vida els dos missioners infectats d'Ebola, García Viejo i Miguel Pajares, primer espanyol mort pel virus.\nAnalitzen si una infermera de La Paz també està contagiada d'Ebola\nQuè és l'Ebola i com es contagia?\nSanitat desconeix com es va contagiar la infermera\nEls experts es pregunten què ha fallat perquè s'hagi contagiat l'Ebola\nEl cas de la infermera madrilenya contagiada d'Ebola\nRoda de premsa del Ministeri de Sanitat\nDes del Ministeri de Sanitat\nDes de l'hospital d'Alcorcón


Pisos en venda a Diagonal Mar - Nora Marti\nSi vols un pis en venda prop del mar, els nostres selecció de pisos en venda en la zona de diagonal mar són una de les millors opcions per a fer aquest somni realitat.\nConsiderada com una de les zones mes noves de la ciutat de Barcelona i com l’epicentre d’una de les zones de negocis de la ciutat, els pisos en venda a Diagonal Mar es caracteritzen pels seus acabats exclusius i d’obra nova, per les seves zones verdes i per la proximitat a les grans platges de la ciutat.\nCerques un pis en venda prop del mar? La nostra selecció de pisos a Diagonal Mar ofereixen alguns dels habitatges més exclusius de la ciutat. Si dins del llistat no trobes el teu pis en venda, posa’t en contacte amb nosaltres i un dels nostres assessors t’ajudarà en la cerca.\nEn Nora Martí, t’oferim els millors pisos en venda prop del mar. Descobreix ara totes les nostres oportunitats en venda en aquesta zona.


Campo Vidal reclama més reconeixement públic per a Adolfo Suárez\nEl periodista presenta a la UdL el seu llibre sobre "el pilot de la transició"\nManuel Cmpo Vidal / FOTO: UdL\nSorprès perquè el nom de qui fou president del govern d'Espanya entre 1976 i 1981 no doni encara nom a un carrer o un aeroport, el periodista Manuel Campo Vidal, va reclamar ahir a la Universitat de Lleida un major reconeixement públic per Adolfo Suárez. Ho va fer en la presentació del llibre que el president de l'Acadèmia de les Arts i les Ciències de la Televisió ha dedicat a aquest polític "vocacional, ambiciós, polièdric, audaç fins a la temeritat i amb una gran capacitat d'adequació als nous temps".\nAdolfo Suárez: el presidente inesperado de la transición, publicat per RBA editores, descobreix un home que exercí el seu càrrec amb una extrema soledat, assetjat per exèrcit, església i patronal, per l'oposició i, fins i tot, pels companys del seu propi partit. La seua "dramàtica" dimissió, apuntà, no va ser una fugida sinó un acte de gran responsabilitat envers Espanya, en el convenciment que aquesta decisió potser podria aturar els més que rumors d'un imminent cop d'Estat.\nManuel Campo Vidal, que durant la seua intervenció va desvetllar un episodi inèdit sobre l'actuació del president el 23-F, va glossar la figura de Suárez també des del punt de vista comunicatiu sobretot per la utilització novedosa que feu del mitjà televisiu en els seus discursos, dels quals se'n van poder visionar alguns fragments. Amb un Saló Víctor Siurana ple de gom a gom, minuts abans, el catedràtic d'Història Contemporània Manel Lladonosa, va fer un rigorós repàs al paper històric que va desenvolupar i representar Suárez, tot destacant-ne "la seua capacitat de negociació i el seu esperit transaccional". En el seu relat també hi van tenir lloc altres protagonistes de la transició espanyola com ara Santiago Carrillo, el testimoni del qual és un dels trenta que recull l'obra de Campo Vidal.\nEl llibre descobreix un home que exercí el seu càrrec amb una extrema soledat, assetjat per exèrcit, església i patronal, per l'oposició i, fins i tot, pels companys del seu propi partit\nA la taula l'acompanyaven antics membres lleidatans del partit que liderà Suárez (Unió del Centre Democràtic), Manuel de Sárraga i Teresa Areces, així com el rector de la Universitat de Lleida, Roberto Fernández, que va insistir en el fet que la presentació d'ahir no era un acte d'enyorança sinó d'actualitat. El rector, que va tenir paraules d'agraïment per tots els lleidatans i lleidatanes que durant aquells anys van treballar per la democràcia, va advocar pel diàleg polític i no per la confrontació, "si no hi ha concòrdia, no hi ha nació", va dir.


Hisenda rebutja els intents autonòmics d’agitar les balances (Joan Rusiñol)\nHisenda rebutja els intents autonòmics d’agitar les balances\nEl grup d’experts de Montoro desvincula el seu treball del nou finançament\n4 min. Madrid 08/03/2014 00:00\nEls barons del PP es veuran les cares dilluns a Madrid, a la reunió del comitè executiu, després d’uns dies de tirar-se les balances fiscals pel cap. Extremadura i Madrid han tensat la corda amb un objectiu: pressionar de cara a la negociació del nou model de finançament autonòmic. Mentrestant, en públic, la Moncloa prova d’esquivar les esgarrinxades, el cap dels experts que treballen per al ministre d’Hisenda, l’economista Ángel de la Fuente, deixa clar que aquests són dos debats diferents. Seria “un greu error”, va dir, que el flux de saldos entre territoris que es plasmarà a les balances condicioni el repartiment de recursos entre comunitats.\nEls acadèmics es van reunir ahir a la capital espanyola, convocats per l’Institut d’Estudis Fiscals, per fer aportacions tècniques i acabar de perfilar la metodologia dels nous comptes públics territorialitzats, en la terminologia de Cristóbal Montoro. Alguns dels que hi van participar van lamentar, precisament, que es fes coincidir la trobada amb el dia límit que tenien els governs autonòmics per presentar informes de balanç del sistema de finançament que ara toca repensar.\nJa sigui per convenciment o per espolsar-se la pressió, De la Fuente va alertar que tenir un saldo positiu o negatiu no dóna ni treu drets als ciutadans d’una determinada regió. “El criteri [per distribuir els diners] ha de ser que totes les comunitats prestin serveis semblants”, va afirmar en una conversa informal amb periodistes. Es tracta d’una premissa que genera consens entre bona part del món acadèmic, ja que rebre més del que s’aporta no vol dir necessàriament estar ben finançat. Per exemple, el govern espanyol podria fer una forta inversió en infraestructures a Catalunya i, malgrat tot, la Generalitat continuar tenint problemes de liquiditat per pagar les prestacions que té assignades.\nEncara un mes més\nAixí doncs, les paraules de De la Fuente es poden interpretar com un toc d’alerta a les comunitats que aquesta setmana han agitat les balances fiscals per fer sentir les seves mancances davant Montoro.\nEls números definitius del ministeri d’Hisenda es coneixeran a finals de març, principis d’abril. Per això, l’economista del CSIC no va amagar la seva incomoditat pel fet que Madrid i Extremadura ja hagin tirat pel dret. Sorprès per la rapidesa amb què ha fet els càlculs l’executiu madrileny, De la Fuente va dir que hauria preferit que s’esperessin fins a tenir “unes bases més sòlides”. Encara va ser més dur amb el memorial de greuges que va entregar el govern de José Antonio Monago. Va assegurar que els comptes extremenys estaven “mal fets”, bàsicament per dues raons: perquè no tenien en compte el criteri de població, i perquè incloïen com a ingressos crèdits a retornar, com el fons de liquiditat autonòmic. Monago va dir dijous que ho havia fet perquè ja es tem que Catalunya no tornarà mai aquests diners.\nCrític amb aquestes actituds, l’acadèmic va tornar a apel·lar a la necessitat de plantejar una metodologia que tingui l’equitat com a motor. Amb aquest argument farà servir només el mètode anomenat de càrrega-benefici, que imputa la part proporcional de la despesa de l’Estat en serveis que en teoria beneficia tots els espanyols igual. Rebutja, doncs, el càlcul del flux monetari que sempre evidencia un dèficit fiscal més elevat a Catalunya: “Hi ha gent que ho porta malament”, va ironitzar. Tot apunta que els números del ministeri indicaran un dèficit del 5%, uns 11.000 milions d’euros. Ahir, a l’auditori de la Castellana, altres experts convidats van criticar obertament que només es faci servir una de les dues aproximacions.\nRelativitzar el malestar\nLes reivindicacions d’Extremadura han molestat tot l’arc mediterrani, inclosos els governs del PP del País Valencià i les Illes. El govern espanyol, a través de la vicepresidenta Soraya Sáenz de Santamaría, va justificar les tensions. Va dir que és “lògic” que tothom faci valer les seves “necessitats i interessos” i va prometre “casar” les divergències. Pels experts de Montoro, això demostra que tots els territoris de l’estat espanyol se senten maltractats financerament per Madrid. Les balances hi haurien de posar llum.


Escola Espronceda 2010-2011 » General\nJa podeu veure les pràctiques fotogràfiques realitzades al nostre barri i amb la nostra família, companys…. Encara no estan enllestides del tot, però ja podeu veure una mica del nostre treball.\nEls alumnes de l’Escola Espronceda ja hem fet els Minuts Lumière. Si els voleu veure, només cal que cliqueu a sobre de la claqueta.\nEsperem que us agradin tant com a nosaltres!!!!\nLA CARNISSERIA DEL CONDIS\nEl dijous vam anar a gravar els Minuts Lumière. Els meus companys i jo hem gravat a Sant Fèlix com es fa una radiografia i després a una òptica per veure com es gradua la vista.\nL’últim minut que vam gravar va ser el meu, que és la carnisseria del Condis. El primer que hem fet va ser muntar el trípode i l’equip de so. Després hem anat a col·locar-ho tot en el lloc on gravem amb l’ajuda de l’Àlex. El nostre intervenant, em va ajudar a enquadrar bé el pla ja que la càmera estava molt alta i s’havien d’allargar molt les potes del trípode. Això va ser el més difícil. L’equip de so l’estava utilitzant la meva companya Dayana. El més emocionant va ser quan un noi va anar a agafar carn de la nevera. Això no m’ho esperava. En acabar de gravació, l’Àlex em va dir que tot havia sortit molt bé.\nHo hem passat molt bé a cada lloc on hem anat a gravar i ens hem ajudat entre nosaltres per realitzar totes les gravacions.\nNosaltres vam gravar a la botiga d’animals Cap- i- cua que hi ha al costat de l’escola. Allà volíem gravar un conill que es diu Patufet. Mentre el Soufian i jo estàvem muntant la càmera la resta estava muntat l’equip de so. Quan nosaltres vam acabar de fer el balanç de blancs vam estar observant en Patufet per decidir quan començàvem a gravar. Tot va ser més fàcil del que nosaltres esperàvem. Quan vam acabar, ens vam anar a l’escola a deixar l’equip.\nFaicel i Soufian\nPrimer de tot, vam anar a l’aula d’audiovisuals a ajudar als nostres companys a gravar el seu minut lumière del Reciclatge. Nosaltres vam col·locar totes les cadires bé i vam muntar tot l’equip de gravació. Després ens tocava gravar a nosaltres i ens vam traslladar davant de la porta de l’escola per on surten els nens petits. Allà, ens vam organitzar i estàvem esperant a que sonés la sirena de sortida. Quan va sonar i els pares començaven a entrar a buscar als seus fills, nosaltres van donar al botó de gravació. Va ser un moment molt emocionant. Quan va passar un minut, ho vam parar tot i ens vam anar a desar tot l’equip.\nBrayan i Estefany\nEL RENTA-COTXES MÀGIC\nEl dijous van anar a gravar al renta- cotxes que hi ha al costat de l’escola. Vam estar a les 12:00h i després de preguntar si podíem començar a preparar la gravació la Mar va anar a buscar el seu cotxe. La resta de companys estàvem muntant l’equip. Quan va arribar la Mar vam col·locar la càmera i el trípode dins el cotxe i amb l’ajuda de l’Àlex vam triar l’enquadrament. Va entrar la Sharon al seien de copilot i va ser l’encarregada del so. També vam triar la cançó que acompanyaria la gravació. I ja va arribar el moment més difícil de la gravació, decidir el moment que començaríem a gravar. Nosaltres vam triar quan sortia tota l’ espuma de colors.\nQuan vam sortir de l’auto- rentat de cotxes ho vam recollir tot i a la setmana següent ho vam muntar a l’ordinador.\nFent el minut ens hem divertit molt i també em après molt.\nJoao i Laila\nCUIDEM ELS ULLS\nQuan vam arribar a l’òptica estàvem molt nerviosos. Vam muntar el trípode, la càmera i l’equip de so. Després vam entrar-hi i li vam dir a l’home que erem de l’Escola Espronceda i que veníem a gravar el minut lumière. Els homes eren molt amables. L’Ericka amb la Dayana eren les encarregades de l’equip de so i el Joao era el que feia les fotografies. Mentre gravàvem el Joao sense voler va parlar fluix.\nNosaltres creiem que no ens ha sortit tot ho bé que ens esperàvem perquè hauríem d’haver triat un altre pla. Fent aquesta pràctica em après a acceptar les nostres pròpies errades.\nI, sobretot, volíem donar les gràcies als nois per deixar-nos gravar a la seva òptica. Van ser molt simpàtics.\nSharon i Jessica\nL’HOME EN REVISIÓ\nEl dijous 11 de novembre hem anat a gravar al centre mèdic Sant Fèlix de Sabadell, amb la nostra professora Mar, l’Àlex el mestre de cinema i uns quants companys més de classe. A l’arribar, l’encarregada de recursos humans ens ha rebut i ens a explicat on rodaríem el nostre minut. Tots hem muntat l’equip de gravació. Abans de començar a gravar, una infermera ens ha ensenyat tots els passos que es realitzen per fer una radiografia. Una vegada vist això, hem decidit on col·locar la càmera, li hem donat instruccions a la infermera i a l’Àlex, que era el nostre pacient i ja hem gravat el minut.\nEl nostre minut no ens a sortit tot ho bé què ens podia haver sortit, ja que ens vam oblidar de tancar la porta de la sala i es veu una mica de llum.\nVolem donar lar gràcies a la senyora de recursos humans i al director per deixar-nos gravar.\nDayana i David\nEL MECÀNIC ESPIA\nAl sortir de classe vam caminar fins al mecànic. Quan ja estàvem allà al costat, la Mar ens va dir que ens concentréssim. Al arribar al taller , vaig demanar permís per començar la gravació. Tot va ser molt fàcil, perquè ens van ajudar tots i sobretot l’Àlex. Alhora de fer l’enquadrament, la meva companya i jo ens vam posar d’acord. L’ Alícia va pitjar el botó de play i va gravar un minut. Tot va quedar molt bé.\nEn acabar, tots vam esmorzar. Jo vaig menjar-me un plàtan i els meus companys un entrepà. Després, tots vam anar a gravar a l’aeroport de Badia. Allà jo feia les fotografies i vaig fer moltes fotos als avions d’exposició que hi havia i també als que despagaven.\nQuan ja ho teníem tot gravat vam marxar a gravar l’últim Minut Lumière, que era el dels nostres companys Faicel i Soufian. Allà ens esperava gravar a un conill que es diu Patufet. Tot va sortir molt bé, excepte que en acabar els rodatges estàvem tots molt i molt cansat.\nAlicia i Sebas\nEl divendres 12 de novembre vam començar a gravar el nostre Minut Lumière.\nAbans de començar a gravar vam ensenyar a l’Àlex els possibles enquadrament que havíem pensat. Mentre nosaltres miràvem com quedava, la resta anava muntant l’equip de so. Al final, vam decidir-nos per posar la càmera enfront la porta ja que quedava bé. Una vegada col·locada, vam ajustar el zoom, el diafragma, el balanç de blancs i vam connectar l’equip de so a la càmera. El nostre Minut Lumière, tracta de la recollida de paper que es fa a l’escola per després reciclar-ho. En ell surt el nostre company de classe, Eduardo. Durant la gravació, tots estàvem callats perquè l’Àlex ens va dir que el micròfon era molt sensible i s’escolta molt. Quan vam acabar, vam desmuntar-ho tot i el vam guardar.\nYamil i Victòria\nEsteu navegant pels arxius del General categoria.


IPC de setembre: els preus a Catalunya han augmentat un 17,3% en deu anys, mentre que la mitjana estatal ha estat d’un 14,1% – UGT Catalunya\nBy LorenaMartos Economia 11 octubre 2017\nEls preus del mes de setembre van augmentar un 2,1% a Catalunya respecte al setembre de 2016, tres dècimes més que a Espanya, on els preus van augmentar un 1,8%. Quant a la variació mensual dels preus, aquests s’han mantingut a Catalunya i han augmentat dos dècimes a Espanya, respecte al mes d’agost.\nPer províncies, la variació interanual dels preus ha estat d’un 2,4% a Girona, d’un 2,2% a Barcelona, d’un 2,1% a Lleida i d’un 1,8% a Tarragona. Pel que fa a l’IPC mensual, aquest ha pujat tres dècimes a Lleida, dues dècimes a Girona, mentre que ha caigut dues dècimes a Barcelona i Tarragona.\nCatalunya, el territori amb major augment de preus en 10 anys\nEn deu anys, els preus han augmentat un 17,3%, mentre la mitjana estatal ha estat d’un 14,1%. Per territoris, Catalunya és el que presenta un major augment de preus, amb una diferència de 7,3 punts respecte a Canàries, que presenta el menor augment de preus.\nVariació de preus en 10 anys. Percentatge\nINE. Variació de l’Índex General per territoris des de setembre de 2007 fins a setembre de 2017\nEn conseqüència, durant els darrers anys, els salaris a Catalunya han perdut molt més poder adquisitiu. En canvi, els beneficis empresarials no s’han vist perjudicats, tot el contrari, aquestes rendes han recuperat els nivells de 2007 mentre que les rendes salarials han perdut molt. Davant d’aquest escenari, i la pèrdua contínua de poder adquisitiu dels darrers anys dels salaris, és necessari i és de justícia que les persones assalariades guanyin poder adquisitiu.\nEls salaris han de poder participar de les millores econòmiques: els salaris han de créixer per sobre de la inflació i moure’s en una franja entre l’1,8% i el 3% anual, de manera que la classe treballadora augmenti el seu poder de compra i compensi la important pèrdua produïda per les polítiques de devaluació salarial aplicades des de 2010.


Samarreta interior sense mànigues GOLD blanca | InverseTeams\nSamarreta interior ciclisme\nSamarreta interior ciclisme sense mànigues\nSamarreta interior sense mànigues elàstica i molt fresca. Dispersa ràpidament l'humitat i manté la temperatura corporal. La composició del seu teixit evita les possibles males olors. El se...\nSamarreta interior sense mànigues elàstica i molt fresca. Dispersa ràpidament l'humitat i manté la temperatura corporal. La composició del seu teixit evita les possibles males olors. El seu confort és total ja que no té costures. És una samarreta interior perfecta per a temperatures baixes però no extremes.\nGRID IN 13 és un teixit de reixeta ampla, molt elàstic i flexible. Absorveix i expulsa totalment l'humitat deixant la pell seca i fresca i mantenint la temperatura corporal. El poliuretà incorporat a la seva composició té una excel·lent resistència al creixement de microorganismes, evitant males olors.\nMono de triatló EVOLUTION 2017


7 Cims » 2010 » March\n• …I ES VA FER LA LLUM !\n• TROBADA AMB OSCAR CADIACH\n• EL DIA DE BUDA… I EL ‘IETI’\n• EVEREST A LA VISTA\n• PHAKDING-NAMCHE BAZAR\n• TOT A PUNT PEL TREKKING\n• ARRIBADA A KATHMANDU\n• AMB LA CAMILA A L’EVEREST\n…I ES VA FER LA LLUM !\nUn dia magnífic en diferents sentits:\nPrimer perquè la Mònica estava molt recuperada i em pogut anar cap a Dimboche a retrobar-nos amb la resta del grup. De totes maneres hem agafat un cavall perquè la portés a les pujades més pronunciades i així reservés energia pel dia següent.\nSegon perquè l’etapa d’avui era espectacular, remuntant el [...]\nFecha: 30 March 2010, 12:02.\nTROBADA AMB OSCAR CADIACH\nAvui no hi hagut etapa… Al menys per mi i la Mònica Sans.\nElla fa dos dies que es troba força malament per una acumulació de problemes de cap i estomac provocats tant per un constipat intens mal curat, com pels efectes de l’alçada. Ahir va arribar a Debuche ja molt apurada, i ajudant-se d’un cavall [...]\nFecha: 29 March 2010, 13:41.\nEL DIA DE BUDA… I EL ‘IETI’\nL’etapa entre Namche Bazar i Debuche ha estat marcada per un proper contacte amb els Lames de diferents temples Budistes.\nA la foto estic amb un Lama al monestir de Tengbuche, el principal indret Budista que trobem en tot el Trekking, després de beneïr-me per a transmetre’m els millors auguris de cara a l’escalada a l’Everest.\nFecha: 28 March 2010, 13:38.\nEVEREST A LA VISTA\nAvui hem descansat tot el dia a Namche Bazar.\nRecuperar-se avui és clau per aconseguir una bona aclimatació i estar en bones condicions tant per arribar al Camp Base, com per a la preparació de la fase final de l’escalada al cim. Dels 10 companys y companyes que s’han unit al trekking, ja en tenim [...]\nFecha: 27 March 2010, 12:31.\nAvui les coses ja han estat més serioses. La pujada des de Phakding a Namche Bazar ha suposat un esforç considerable, superant 1250 metres de desnivell acumulat per arribar als 3.360 on està aquest poble.\nPer a poder-se aclimatar bé, és essencial caminar molt lentament, ja que aquí és on anirem posant una bona base per [...]\nFecha: 26 March 2010, 12:46.\nHem fet un Bingo !\nLa data teòrica prevista per volar de Kathmandú a Lukla ha estat la bona. Tot i que feia 3 dies que no es volava per culpa del mal temps al coll que dona accés a la Vall del Khumbu, i que impedia la mínima visibilitat de seguretat perquè les avionetes puguessin [...]\nFecha: 25 March 2010, 12:42.\nTOT A PUNT PEL TREKKING\nTres dies a Kathmandú semblaven molt a priori, però hi ha tantes coses a fer abans de començar una expedició de la dimensió de la que tenim al davant, que no ens ha sobrat massa temps.\nAvui al mig dia tothom tenia tots els paquets preparats, i ja estàvem totalment a punt de marxa.\nA la tarda [...]\nFecha: 24 March 2010, 18:24.\nAvui hem tingut un matí intens que ha començat amb una llarga reunió de revisió de tot el planning i punts bàsics tant de la part del Trekking (compartida amb els meus amics), com de l’Expedició. Ha continuat amb la revisió de tot el material, [...]\nARRIBADA A KATHMANDU\nJa som al Nepal. Després de 17 hores de viatge via Munich i Nova Delhi, aquesta tarda hem arribat tots a la caòtica i sorollosa ciutat de Kathmandú.\nCom és habitual en aquestes poblacions, la pròpia vitalitat de l’indret, amb una presència desmesurada de cotxes, motos, bicicletes i richaus inundant a totes hores els estrets i [...]\nFecha: 22 March 2010, 18:53.\nAMB LA CAMILA A L’EVEREST\nFinalment m’he buscat una bona companya per compartir la meva expedició a l’Everest: La Camila.\nElla és una nena Guatemalteca de 14 anys que està internada des de fa molt de temps a l’Hospital de la Vall d’Hebron, per una insuficiència respiratòria greu, provocada per un problema esdevingut a partir d’un transplantament de pulmó que es [...]\nFecha: 18 March 2010, 8:00.


Activitat – Merxe – Full de Lectura\nHome Membres Merxe\nMerxe ha fet un comentari nou de l’activitat fa 1 any\nMerxe ha actualitzat una entrada en el grup A la platja de Camus fa 1 any, 2 mesos\nCrec q m’incorporat un poc amb retard a aquesta tertúlia. Però, amb molta satisfacció, veig que ha hagut molta interacció entre els lectors de la novel.la. llegiré primer tots els comentaris i intervencions.\nMerxe s’ha afegit al grup A la platja de Camus fa 1 any, 2 mesos\nMerxe s’ha afegit al grup Tot entra en el pes fa 1 any, 4 mesos\nMerxe ha respondido al debate "Faràs tot el que ha de fer una dona" en el foro Les dones invisibles fa 1 any, 5 mesos\nEntre els anys 65 i 80 del passat segle, moltes dones del nostre país es van incorporar al món del treball fora de casa; estudiaven, es formavem i passaven a treballar mentre no es casaven o tenien descendència. No fa tant de temps d’això, no estava ben vist anar contracorrent i, en molts casos, el marit i la família obligaven a la dona a aban…[Llegiu més]\nMerxe ha respondido al debate Benvinguts i benvingudes, estem llegint 'Les dones invisibles' en el foro Les dones invisibles fa 1 any, 5 mesos\nHola, torne a formar part de la tertúlia que proposeu. L’experiència passada va ser molt grata, feu un important treball per a motivar la lectura de forma alena i propera.\nMerxe s’ha afegit al grup Les dones invisibles fa 1 any, 5 mesos\nMerxe ha respondido al debate Benvinguts i benvingudes a la nova lectura compartida de Full! en el foro La bona lletra fa 1 any, 8 mesos\nMerxe ha respondido al debate Uns segons per al mestre Chirbes. en el foro La bona lletra fa 1 any, 8 mesos\nMerxe s’ha afegit al grup La bona lletra fa 1 any, 8 mesos\nMerxe ha actualitzat una entrada en el grup Quan els grans arbres cauen fa 1 any, 8 mesos\nMerxe ha fet un comentari nou de l’activitat fa 1 any, 8 mesos\nMerxe ha respost a fa 1 any, 8 mesos\nMerxe ha respondido al debate Parlem d'infantesa. en el foro Quan els grans arbres cauen fa 1 any, 9 mesos\nMerxe ha respondido al debate Coneixeu a la poeta i activista Maya Angelou? en el foro Quan els grans arbres cauen fa 1 any, 9 mesos\nEn alguna ocasió he llegit alguna de les seues frases, probablement en algun article sobre activistes negres. Una biografia impressionant, és admirable la seua creativitat i que també a través de la poesia reveindique el feminisme i les injustícies socials. Seguint del foro, destacaria la frase “Ten el valor suficiente para confiar en el amor…[Llegiu més]\nMerxe ha respondido al debate I per a tu, què és estimar? en el foro Quan els grans arbres cauen fa 1 any, 9 mesos\nEstimar és claudicar del jo i diluir-se en el cos de la persona estimada. No hi ha escletxes on amagar-se, no es pot fugir del seu alé, de la seua mà, de la seua veu. Estimar és beure’s la vida sense adonar-se que transcorre i s’acaba.\nMerxe s’ha afegit al grup Quan els grans arbres cauen fa 1 any, 9 mesos\nMerxe s’ha canviat la fotografia del seu perfil fa 1 any, 10 mesos\nMerxe ha actualitzat una entrada en el grup La pornografia de les petites coses fa 1 any, 10 mesos\nHola a totes i tots, crec que serà gratificant poder compartir les impressions que la lectura de la novel.la de Juanjo García ens aportarà. Segueix la seua trajectòria des de la meua participació en la tertúlia del Club de Lectura de Borriol, Castelló, al voltant de la seua novel.la “El temps és mentida”, farà un parell d’anys i on vam tenir el…[Llegiu més]\nJoanjoG ha respost a fa 1 any, 10 mesos\nJa estic actiu. Bona lectura!


Vila-real celebra aquest cap de setmana 'El Festivalet', una proposta amb música, literatura i jocs per a tota la família | Castelló Extra\nLa Regidoria de Cultura ha programat per a aquest pròxim dissabte 24 d’abril, entorn de la celebració del Dia del Llibre, El Festivalet, una proposta cultural dirigida al públic familiar que combina música i literatura en valencià, així com jocs tradicionals. Promogut per Metrònom i l’editorial Onada, amb el suport de l’Ajuntament de Vila-real, aquest esdeveniment combinarà diferents disciplines artístiques com a il·lustració, narrativa, animació, música, contacontes i altres expressions de la cultura popular per als més menuts.\nEl Festivalet tindrà lloc aquest dissabte 24 d’abril en la plaça Major en horari d’11.30 a 13.30 hores i de 17.00 a 20.00 hores. Durant la jornada, el públic tindrà l’oportunitat de gaudir de les actuacions Revolució per menuts, de Canta Canalla, i Paco, com ens fas xalar, de Trobadorets. A més, també s’ha previst el contacontes Maleta de contes, de Món d’animació.\nAquestes activitats es combinaran amb diferents tallers d’escriptura i il·lustració, jocs populars i a més s’instal·laran estands de llibres infantils, ja que l’objectiu del Festivalet és fomentar la literatura i la música en valencià, així com donar a conéixer els costums i jocs tradicionals entre els més xicotets.


Inici de la setmana santa amb domini del sol i ambient càlid\nLes temperatures pujaran especialment a inicis de la setmana vinent amb un ambient molt càlid a tot el territori català\ndijous, 6 d’abril 2017 - 10:38h\nS'espera una clara pujada de les temperatures. | EFE\nA punt per iniciar la setmana santa, fem un repàs a com serà el temps aquests primers dies a Catalunya. Sembla que l'anticicló ens vol acompanyar i per tant el temps serà tranquil amb un ambient molt agradable o fins i tot càlid a inicis de la setmana vinent.\nSembla que la primera meitat de la setmana santa vindrà marcada per un temps molt tranquil a tot Catalunya. Els pròxims dies, pràcticament fins dimarts de la setmana vinent, l'anticicló abraçarà de ple tot el territori català i això ens deixarà dies de temps molt estable amb domini del sol. Pocs núvols veurem durant el proper cap de setmana, tret d'algunes nuvolades durant la tarda. Pel que fa a la pluja, no se n'espera a pràcticament cap comarca catalana fins al pròxim dimarts. Com a excepció, potser durant les tardes del dissabte i el diumenge podria escapar-se algun xàfec puntual de tarda a punts del Pirineu, especialment a la Vall d'Aran. Pel que fa a les temperatures durant els pròxims dies, s'espera una progressiva pujada dels termòmetres amb un ambient molt agradable a les hores centrals del dia. Les temperatures pujaran més clarament a inicis de la setmana vinent. Dimarts els termòmetres superaran amb facilitat els 25 graus de màxima a molts racons de Catalunya.\nPel que fa al temps durant la segona meitat d'aquesta setmana santa encara, és complicat fer una previsió acurada. Sembla que a partir de dimecres, i especialment dijous, podrien reaparèixer els ruixats de tarda a molts punts de Catalunya, especialment a punts de muntanya. El temps més inestable, amb ruixats a moltes comarques podria arribar abans del dilluns de Pasqua tot i que encara és molt aviat per determinar on acabaran apareixent aquests ruixats i si seran importants. Cal dir, en forma de resum, que bona part de la primera meitat d'aquesta setmana santa vindrà marcada per un temps estable, amb unes temperatures molt agradables a Catalunya.\nPrimavera Calor Sol Setmana Santa


la cotorra de SIMAT: La Llosa de Ranes i Genovés, acullen el Trofeu Mixt d´Escala i Corda i Raspall.\nLa Llosa de Ranes i Genovés, acullen el Trofeu Mixt d´Escala i Corda i Raspall.\nEls trinquets de La Llosa de Ranes i Genovés acolliran a partir del proper 30 de novembre el I Trofeu Mixt La Costera de raspall i escala i cora, una nova competició híbrida entre les dues modalitats de la pilota valenciana amb camp professional.\nEl torneig es dividirà en dues semifinals i la final, i comptarà amb els pilotaris més en forma d'ambdues disciplines.\nLes primeres eliminatòries es disputaran el dia 30 a La Llosa de Ranes. La primera partida correspondrà a l'apartat d'escala i corda, i enfrontarà Soro III i Javi contra Fageca, Raúl i Tomàs. A continuació, torn per al raspall, amb el duel de Moltó i Sanchis contra Moncho i Moro.\nLa segona jornada de semifinals també tindrà com escenari el trinquet de La Llosa, el dia 3 de desembre. En la primera partida, Genovés II i Dani tindran en la contra a León, Félix i Carlos. Tancarà la vesprada de partides la segona semifinal de raspall, amb Sergio i Coeter II contra Pepe, Miravalles i Sidhamed.\nEls guanyadors d'estes quatre eliminatòries lluitaran pel títol en les finals, programades per al dia 6 de desembre al trinquet de Genovés.\nEl I Trofeu Mixt La Costera continua la línia iniciada pel Trofeu Mixt Savipecho, celebrat el passat estiu, i que fou la primera competició que oferia partides de raspall i escala i corda en una mateixa programació. D'esta manera, es tracta d'unir dues disciplines de la pilota i, al mateix temps, dues aficions.


Lluitadors.cat: Lluís Marsans: Els inicis del separatisme\nLluís Marsans: Els inicis del separatisme\nLluís Marsans va néixer a la Parròquia de la Soledat d'Igualada l'any 1860. La seva era una família humil i senzilla. Ja de ben jove mostrà inquietuds socials i culturals. Això el feu participar en els certàmens de l'Ateneu Igualadí, obtenint diversos premis principals, amb publicacions de caire costumista i folklòriques. També ja destacava per les seves idees catalanistes, i intentà, sense èxit, la publicació d'un periòdic a la comarca.\nMarsans va marxar a Barcelona per tal de participar de l'incipient moviment catalanista de l'època. Així, va esdevenir redactor dels diaris La Veu de Catalunya, La Renaixensa, La Nació Catalana i Joventut, amb col·laboracions i articles de caire social i catalanista. A nivell polític, va participar a l'Associació Popular Regionalista, que abandonà temps després per l'actitud elitista i apolítica que prenia l'entitat. Durant aquests anys pretén unir les reivindicions socials amb el catalanisme, per tal d'apartar-se dels vells regionalistes i construir un nou moviment cívic amb menestrals, obrers i comerciants. És en aquest període on s'enterra definitivament el regionalisme i neix com a força emergent el separatisme, del qual en Marsans en serà un bon exponent.\nMés endavant fundarà l'Associació Democràtica Catalunya i Avant, amb l'objectiu de reunir el tema social i el nacional com es feia en d'altres països, com Irlanda. La seva tasca també tingué incidència a nivell social, ja que fundà la Cooperativa Obrera Catalana, amb l'objectiu d'acostar els obrers al catalanisme.\nL'onze de setembre de l'any 1901 va ser empresonat juntament amb una trentena més de patriotes que havien anat a recordar als màrtirs de 1714 i foren detinguts per la policia. Després de passar uns dies a la presó, i davant la pressió popular foren alliberats. Dies després, Barcelona va viure una de les primeres manifestacions públiques i massives del nacionalisme, amb un homenatge als empresonats. Aquest grup, en el qual hi havia també Josep Maria Folch i Torres, va fundar posteriorment La Reixa, el primer grup de suport als represaliats catalanistes.\nLluís Marsans va col·laborar també amb l'Estat Català de Macià durant els primers anys, per després apartar-se'n i militar a les files del Partit Nacionalista Català, amb el qual va concórrer sense èxit en diverses eleccions.


SORTIDA A RIBA-ROJA D’EBRE EL 14 DE DESEMBRE DE 2019 | AMPEL\nSORTIDA A RIBA-ROJA D’EBRE EL 14 DE DESEMBRE DE 2019\n1 gener 2020 Agendaadmini5026\nAquesta sortida estava programada per a mitjans d’octubre però es va haver d’ajornar degut a les manifestacions a tot Catalunya en contra de la sentència del Tribunal Suprem durant aquell cap de setmana.\nLa sortida ha tingut dos objectius clars: anar a visitar algunes trinxeres de la batalla de l’Ebre com a complement de les conferències “1939. Esplugues”, i anar a veure alguns forns per a l’obtenció d’oli de ginebre.\nAlguns components de l’entitat “Amics de Riba-roja d’Ebre” ens van preparar la visita i en Josep Cid i n’Antonio Castellví ens van fer de guia durant la mateixa. Vam començar visitant la seu de l’entitat on hi ha una petita exposició on s’hi poden veure esquemes de forns de ginebre, els estris on es transportava l’oli de ginebre fins els Pirineus on, majoritàriament, s’utilitzava per guarir les infeccions i ferides dels animals.\nVam continuar un recorregut pel poble visitant una església de grans dimensions en relació a la grandària de la Vila, la panoràmica del riu Ebre sobre una terrassa i les restes de l’antiga muralla. A continuació vam anar a veure un dels forns d’oli que es troba en molt bon estat de conservació, i ens van explicar sobre el terreny d’on es treien les dues matèries per fer-los funcionar: els troncs de càdec, de la saba del qual s’extreia l’oli, i la llenya, normalment de pi o olivera, com a combustible. El funcionament d’aquest tipus de forn és molt similar al del forn d’ampolla de la Pujol i Bausis.\nTot seguit, vam visitar l’ermita de santa Magdalena de Berrús que es troba ben aturonada amb unes vistes magnífiques sobre el riu Ebre i la resta de serralades que l’envolten. A uns 500 metres de l’ermita hi ha tot un seguit de trinxeres en força bon estat de conservació, on se’ns va explicar el perquè de la seva ubicació i el que pretenien defensar.\n← CONFERÈNCIA “EN EL CENTENARI DE L’ESCOLA BAUHAUS”\tÚLTIM ACTE AMPEL DE L’ANY 2019 →


Els Premis Literaris Ciutat de Carcaixent convoquen la 25a edició | Edicions Bromera\nInici > Actualitat > Notícies > Els Premis Literaris Ciutat de Carcaixent convoquen la 25a edició\nEl dimecres 5 de febrer, a les 19 h, tindrà lloc l’acte públic de convocatòria de la 25a edició dels Premis Literaris Ciutat de Carcaixent a la Biblioteca Pública Municipal Julián Ribera de Carcaixent (c/ Jaume I, 33). Durant l’acte es presentarà també el títol El rellotge de la vida, que recull els relats i poemes guanyadors de les dues anteriors edicions del premi. Hi intervindran Paco Salom, alcalde de Carcaixent; Pasqual Pastor, regidor de Cultura; i Josep Gregori, editor de Bromera. A més a més, hi participarà el trio de corda TresArcs.\nEls Premis Literaris Ciutat de Carcaixent, amb una ferma trajectòria que enguany arriba a la vint-i-cinquena edició, són una prova destacada de l’aposta de l’Ajuntament de Carcaixent pels joves escriptors i escriptores. Una aposta consolidada per la joventut i per la literatura que tracta de descobrir i motivar nous talents literaris, a més de convidar la joventut a expressar-se tant en narrativa com en poesia.\nEl certamen compta amb dues modalitats: el Premi Soleriestruch de Narrativa Curta i el Premi Arminyana i Canut de Poesia. En ambdues, poden participar les persones menors de 20 anys que cursen el segon cicle d’ESO, cicles formatius de graus mitjà i superior, i batxillerat de la Comunitat Valenciana. Per a això, hauran de presentar les seues obres, originals, inèdites i en valencià, en el format establert a les bases del certamen abans de les 21 h del pròxim 5 d’abril.\nEl jurat dels XXV Premis Literaris Ciutat de Carcaixent estarà format pel regidor de cultura o una persona representant, que el presidirà, quatre persones representants del sector educatiu, un/a autor/a de prestigi, un/a representant de Bromera i un/a bibliotecari/a.


Carme Valls: "Es recepten cinc vegades més antidepressius a les dones que als homes" - FÒRUM.ad\nEntra una dona a una consulta mèdica. Explica què li passa, quins símptomes té i com es troba. En un 25-30% de probabilitats, el seu metge li receptarà un ansiolític o antidepressiu, tot i que no investigarà quina és la malaltia real de la dona. Si entra un home a la mateixa consulta, i explica els motius de la seva consulta, té molts números de sortir amb una citació per fer-se una exploració addicional. Així ho explica, argumenta i denuncia la doctora Carme Valls al seu llibre ‘Mujeres invisibles para la medicina’ (2020). Valls, endocrinòloga i experta en medicina amb perspectiva de gènere, va adonar-se des que va començar a exercir, que la meitat de la població, la de les dones, no eren tingudes en compte ni en la recerca, ni en el diagnòstic, ni molt menys en rebre un bon tractament i a temps.\nÉs pionera en el camp de la medicina amb perspectiva de gènere. Quan va començar a adonar-se que no s’havia estudiat la medicina en clau de gènere?\nAl començament d’exercir ja ho vaig veure. Durant la carrera no em vaig adonar que hi havia diferències, tot i que sí que vaig sentir incomoditat perquè durant els sis anys d’universitat no ens van explicar res sobre del cicle menstrual d’una forma adequada, i tenia molts interrogants en aquest sentit. Però després, a mesura que anava visitant persones, —vaig començar fent l’especialitat de pediatria— em vaig adonar d’alguns problemes relacionats amb la tiroide, que es donaven més en les nenes que en els nens. Després vaig decidir estudiar endocrinologia per estudiar el cicle menstrual, i vaig veure que hi havia clares diferències. Predominantment, a la sala d’endocrinologia, qui anaven eren dones que tenien problemes de diabetis, que són de predomini femení, i trastorns de tiroides o suprarenals, així com problemes del cicle menstrual, amb ovaris poliquístics. Jo preguntava als companys: “Us adoneu que aquí sempre hi ha més dones que homes?”. I la seva resposta era que no s’havien fixat, perquè en cap moment de la carrera ni després ens havíem parat a pensar si una malaltia era predominant en dones o homes, o si els afectava de forma diferent. Això no existia.\nNo existia perquè cap persona s’havia fet aquesta pregunta que vostè sí que es va fer.\nAls llibres de medicina, en algunes malalties, sobretot les autoimmunes com el lupus o l’artritis reumatoide, sí que apuntaven que eren més freqüents en el sexe femení. Però el predomini no donava idea de l’amplitud del tema. Amb la resta de malalties, semblava que si estudiaves un home, ja estudiaves tot. No teníem prou esperit crític per fer-nos aquestes preguntes durant la carrera. A banda que la vam fer durant la dictadura franquista, i vam estar molt entretinguts muntant el Sindicat Democràtic d’Estudiants. Per tant, tot el sentit crític s’orientava cap a les condicions de l’entorn, i no en el contingut de la ciència.\nDesprés d’haver pensat molt i escrit molt, et diria que en tots. En uns molt més que en altres, en el sentit que afecten coses molt importants. És a dir, que no hi hagi perspectiva de gènere en el terreny cardiovascular és molt greu perquè la majoria de les morts de les dones seran cardiovasculars, i, per tant, si a sobre pensem que són els homes els que tindran els infarts i no ens centrem en com afecta les dones, en aquest cas el tema és de vida o mort. I també és rellevant apuntar a la qualitat de vida. És tan important morir-te el més tard possible, com la qualitat de vida que tinguem. I la qualitat de vida de les dones, en totes les etapes de la vida, és inferior a la de l’home. Quan li preguntes a una dona com es troba, sempre et dirà que una mica pitjor que l’home. Potser et dirà “regular i malament” i l’home et dirà “regular i bé”. Per què? Perquè hi ha problemes biològics i socials que afecten les dones més que als homes: les dones pateixen unes discriminacions que no pateix cap home, i això també afecta la seva salut. Per tant, els condicionants culturals, ambientals i patriarcals, també afectaran la salut, i la dona tindrà una qualitat de vida inferior.\nEm deixaven fer, però com si fos quelcom diletant per part meva. Les companyes dones tampoc no em feien molt cas. Deien: “T’has posat a estudiar la progesterona?”. És l’hormona que més falla en totes les dones, i és la causant de molts problemes de menstruació, per això és el primer que vaig estudiar. Encara m’he trobat alguna companya endocrina d’aquella època que em diu: “Encara estàs amb la progesterona, cinquanta anys després?”. Bé, és que ara les dones tenen els mateixos problemes, però empitjorats, perquè tenen molts més estrògens ambientals a causa dels hidrocarburs dels cotxes, la qual cosa provoca menstruacions més doloroses i més abundants, i més probabilitats de mama fibroquística i càncer de mama. També és cert que molts companys després em veien amb curiositat. Alguns, a qui els agradava més investigar, els vaig tenir al costat perquè van pensar: “Diu una cosa diferent, però em sembla que té raó”.\nI tenia vostè raó…\nSí. Sobretot els que m’han fet més cas són els companys del Centre d’Anàlisis i Programes Sanitaris (CAPS), una ONG científica. Els vaig proposar fer una línia de recerca de dona i salut i ho van veure bé. A partir d’aquí vaig organitzar el primer congrés de Dona i Qualitat de Vida, l’any 1990. Aquest va ser el primer congrés internacional que es feia a Barcelona sobre aquest tema.\nEl seu últim llibre ‘Mujeres invisibles para la medicina’ (2020), aborda, entre moltes altres qüestions, els problemes a l’hora de diagnosticar a les dones. Es diagnostiquen pitjor, les dones?\nSí, perquè quan una dona va al metge en primera consulta, és més probable —en un 25-30% de casos, segons diversos estudis que s’han fet—, que li donin un ansiolític o un antidepressiu, abans de buscar la causa de la seva consulta, relacionada gairebé sempre amb dolor o cansament. Això encara és la tendència: no investigar el que les dones consulten. En canvi, si un home expressa els mateixos símptomes, segur que sortirà de la consulta amb la citació per fer-se una prova; i si té dolor precordial, encara més. En canvi, a una dona amb dolor precordial, li fan un electrocardiograma, però no la deriven al cardiòleg, i això s’ha comprovat, mentre que a l’home sempre el deriven al cardiòleg. O sigui que aquí ja tenim diferències clares entre un sexe i l’altre.\nEvidentment que té conseqüències greus. La revista Nature Communications, fa un any i mig, assenyalava que hi ha més de 700 malalties per a les quals es retarda el diagnòstic en dones. Amb la diabetis, més predominant en dones, i amb el càncer, es pot retardar el diagnòstic dos anys i mig. Això és una conseqüència científica molt evident, però també s’ha d’apuntar altra cosa: humanament l’has deixat sense recursos, a aquella dona. Aquí ens va ajudar molt Bernadine Healy, una cardiòloga nord-americana que va ser la primera a denunciar aquest tema al New England Journal of Medicine, una revista de molt prestigi. Les seves investigacions van ser publicades l’any 1991.\nExacte, fa trenta anys ella va denunciar les males pràctiques que s’havien comès en l’àmbit de la cardiologia, perquè s’havien enviat a casa a dones amb les artèries coronàries tapades, mentre que als homes, se’ls havia operat. Algunes dones van haver de córrer a l’hospital amb infart, i les altres van morir a casa. I què passava? Que medicaven les dones com als homes, pel colesterol. Però les dones no tenen major risc d’infart per colesterol, el tenen per tiroides lentes, i hi ha estudis que ho demostren. A més a més, les pastilles pel colesterol donen a les dones dolor muscular generalitzat, que s’assembla molt a una fibromiàlgia. Donem una medicació forta que no previndrà una malaltia de cor, i no li tractem la tiroide, que sí que podria prevenir-ho…\nHa mancat la ciència de la diferència, i falten més estudis perquè es puguin diagnosticar millor les variables de gènere. En tots els camps de la medicina falta incorporar, biològicament, la variable sexe. Al Canadà i als Estats Units estan donant normes clares a la medicina perquè s’incorpori la variable sexe a tots els treballs de recerca que es facin, i no finançaran amb diners públics les recerques que no incorporin això. I no és només dir: “En aquest treball de recerca hi ha homes i dones”, si no que cal explicar què els hi ha passat a les dones, que els hi ha passat als homes, i si hi ha alguna cosa diferent. També apuntar si donar un medicament comporta reaccions diferents als homes o a les dones. Aquesta mateixa línia de la diferència s’ha d’incorporar en el treball preclínic, el que es fa amb animals de laboratori: s’han de reincorporar les rates femelles, perquè la majoria d’estudis preclínics, el 75% concretament, són realitzats només amb rates mascle. Això ja empatolla la manera d’investigar. I ara que s’investiga amb cèl·lules, també s’ha d’incorporar les de dones a les investigacions de biologia cel·lular.\nÉs a dir, que s’ha de fer un canvi estructura i des de l’inici…\nDe tota la medicina. Des de la recerca, fins al diagnòstic. I també en els tractaments i la seva evolució, ja que, per exemple, el fetge de les dones no és igual que el dels homes, i no filtra igual els medicaments. I com que no ho fa, s’ha de tenir en compte quan es recepta a una dona un medicament, perquè potser el processarà de forma més lenta. L’edat també és una variable important. No és el mateix donar un sedant o un antidepressiu a una dona de 40 anys que a una de 60, perquè li costarà més a la de seixanta assimilar-ho, i, per tant, li hauràs de donar dosis més baixes.\nAquest és un altre biaix molt greu. Es considera que la dona té un problema de nervis o mental, i se li recepta un ansiolític o un antidepressiu amb molta més freqüència que a l’home. A Espanya sabem que es recepten cinc vegades més antidepressius a dones que a homes, i el dos i mig més d’ansiolítics, en totes les comunitats autònomes. A banda, tenim també el problema dels opioides. A qualsevol dona que té dolor, abans d’investigar la seva causa, li donen opioides, generant una dependència que després costa molt de treure.\nSi us hi fixeu, passa durant totes les nostres etapes: comences en l’adolescència amb els anticonceptius pel dolor de la menstruació; passes a l’etapa de l’embaràs, el part i el postpart, quan pots fer una depressió i també et tornaran a donar antidepressius; tot i que el més probable és que tinguis un problema de tiroide postpart, perquè una de cada quatre dones el farà. Passes a l’etapa que et queixes que sexualment tens problemes, i vinga, una pastilla. Els homes tenen la Viagra, i, per tant, s’han de prendre una de tant en tant, però les dones, si volen tenir algun orgasme més, s’han de prendre una pastilla cada dia del mes… Després arriba un moment en què t’alliberes de la menstruació, i passes a tenir ferro abundant: l’etapa de la menopausa. Però llavors sí que et volen donar hormones, i volen que tinguis la regla. Per tant, hi ha una distorsió: quan tenia la regla me la van negar amb anticonceptius, i ara que no l’he de tenir, em diuen que els problemes em venen perquè no la tinc? Necessitarem una altra mirada sobre cada etapa.\nQuan entres a una farmàcia, la majoria de reclams van dirigits a les dones: cremes contra l’envelliment o per aprimar-se; pastilles per guanyar vitalitat… La indústria ens vol, però la recerca no?\nClar, perquè saben que les dones estan cansades, i volen omplir-te de productes que possiblement no són el que necessitis. Per determinar això, s’hauria de fer un esforç de diagnòstic. No és a força de farcir-te de vitamines i de productes estranys, que estaràs millor.\nClar, perquè el problema principal és que la menstruació sempre és oblidada. No es va incorporar quan es va fer la recerca per establir quins problemes pot donar la vacuna de la Covid-19. Es van preguntar si donaria febre, dolor muscular, mal de cap, a llarg termini un trombe… Però no van proposar la pregunta: “I les alteracions de la menstruació?”. A més a més, la menstruació se li va alterar a moltes dones, però no ho van explicar a ningú, ni tampoc als seus metges. Però podem posar la mirada en una altra pregunta: Durant la pandèmia, hi ha hagut trastorns de la menstruació? Justament en aquell moment estàvem fent un estudi amb la Fundació IDIAP Jordi Gol i ara ja tenim els resultats, que ens mostren que hi ha hagut alteracions de la menstruació durant la pandèmia, degudes a l’angoixa de les situacions. La menstruació és un indicador molt fi de l’estat de salut d’una dona. Tant es pot alterar per problemes biològics, com pels psicològics o socials. El més important, en ciència, és veure i fer visible que la menstruació forma part de la vida de la meitat dels éssers humans i no s’ha de descuidar als treballs de recerca. No es pot excloure la meitat de la població de les investigacions.\nEls trastorns de la menstruació s’han de saber treballar bé, i no abolir-la amb anticonceptius com molts professionals fan, tot sabent que els anticonceptius no estan dissenyats per això. La salut de la dona està envoltada de temes que es relacionen, precisament, amb què les menstruacions siguin abundants. Si passes de més de 80 cm3 al mes, que és el màxim de sang que s’hauria de perdre, donaran lloc, segur, a anèmies i faltes de ferro. Això comportarà carències al llarg de tota la vida si no s’ataquen des d’un inici. La dona tindrà una tendència genètica i també ambiental a malalties autoimmunes. El medi ambient també afecta més a les dones que als homes, perquè tant la pol·lució de l’aire, com la de l’aigua o els aliments pels insecticides, altera el cicle menstrual i això sí que l’afectarà perquè sagnarà més.\nHa estat també diputada durant set anys al Parlament de Catalunya. Des de la política, es pot fer o s’han fet passos per ajudar al fet que la perspectiva de gènere dins la medicina tingui més pes?\nVaig ser diputada durant dues legislatures amb Ciutadans pel canvi, una oportunitat que va idear Pasqual Maragall perquè les persones que no érem de cap partit ens poguéssim incorporar a la política. Es poden fer coses des de la política. Per exemple, aquí a Catalunya no hi havia circuit per atendre la violència de gènere, ni cap telèfon. Jo vaig plantejar la moció, va costar dos anys, però ara tenim telèfon per atendre les dones que pateixen violència. Van dir que no trucaria ningú, però truquen més de mil dones cada mes, o sigui que feia falta. També vaig interpel·lar per transposar les directives europees sobre assetjament sexual aquí a Catalunya i per canviar el nom del que anomenaven “Servei d’Atenció a la Dona”, que era en veritat el servei d’atenció sexual i reproductiva, perquè estava especialitzat en atendre dones en qüestions de menstruació, embaràs o part.\nCom si l’única atenció que necessités una dona tingués a veure amb la reproducció?\nExacte. Vaig interpel·lar al conseller en aquell moment, el conseller Rius, per explicar-li que les dones són éssers humans com els homes, i que han de ser ateses a l’atenció primària amb temps i amb ciència, per poder ser derivades als serveis que els hi correspongui, i que aquest servei especialitzat fa una altra cosa que atendre les dones de forma general. I vaig afegir: “Les dones són una mica més que una matriu amb potes”. Això consta al diari de sessions. I el conseller em va donar la raó i van canviar el nom, i ara es diuen ASSIR (Atenció a la Salut Sexual i Reproductiva). Així que puc dir que aquests serveis són conseqüència d’una interpel·lació de la doctora Valls al Parlament de Catalunya, en aquell moment en l’oposició.\nPrimer de tot, totes les estadístiques que es facin s’han de disgregar per sexes, perquè mirant la realitat d’una altra manera es descobreixen realitats diferents: per exemple, si preguntes les formes de mobilitat, descobrim que les dones van a peu i els homes van en cotxe… Per tant, les estadístiques mèdiques han d’estar disgregades per sexe: qui ingressa als hospitals; les baixes laborals; el perquè de les baixes laborals; quines invalideses hi ha… Tot això s’ha de canviar i això s’ha de fer des de l’administració.\nI des de la docència i l’assistència?\nDes de l’educació, s’ha d’incorporar la perspectiva als currículums. Un professor universitari hauria de comptar amb recerques que incloguin el tema de gènere. Així mateix, s’ha de fer a l’assistència sanitària. Per exemple, entre els objectius amb què es paguen als metges i infermeres —a més a més del sou, cobren per uns objectius com són prendre la pressió, mirar el colesterol, etc. — s’hauria d’incorporar la mirada diferencial respecte les dones. Per què no mirar les anèmies? Si el 75% de les noies joves tindran anèmies, no les hem de mirar?\nSí, ajuda. Jo crec que la massa crítica ajuda a canviar. Entre altres coses perquè quan a un metge li parlaves de la menstruació li semblava una cosa alienígena i a la metgessa, en canvi, no. Tinc l’alegria que amb el meu llibre alguns centres d’atenció primària estan fent sessió clínica amb el capítol de les cardiovasculars, on hi ha moltes cites bibliogràfiques. S’estan qüestionant: “Ho hem mirat això, que ens endarrerim amb el diagnòstic de les dones? Quants infarts hem tingut entre dones i homes en el nostre centre?”. Això és un pas.\nPer Text i vídeo: Social.cat\nNotícia Anterior: Diari d’un gat assassí\nSegüent Notícia: En què consisteix una liposucció


ARA MATEIX, ENFILO AQUESTA AGULLA: APUNT PERSONAL, TOT RECORDANT AVUI FA 7 ANYS\nTot just avui fa 7 anys que el Salvi i jo ens vàrem casar. Ahir recordàvem aquella jornada i avui la tindrem present, tot fent-ne el recorregut mentalment, tal i com la vam viure aleshores. Ai l'octubre, que n'arriba a ser d'especial...\nTal i com manen els cànons, fa 7 anys enrera tal dia com avui, el Salvi es despertava aquí a Tarragona, a casa dels seus pares i jo al Vendrell, a casa dels meus. Recordo els nervis pel pas veloç dels minuts, la perruqueria, el maquillatge, l'arribada del fotògraf a casa meva i quan a la fi vaig anar vestida de núvia, pentinada i mudada, la meva mare, feta un farcell de nervis em va cridar: I ara fes el favor de baixar al menjador i no et moguis, em sents?, no et moguis ni un centímetre fins que arribi el fotògraf! (això a grans crits). "Vale, vale, dona, no t'ho prenguis així...". Vaig baixar la dotzena de graons que condueixen d'un pis a l'altre de casa dels meus pares i em vaig plantar dreta i sola enmig del menjador familiar, a l'espera de notícies. Va sonar el timbre i el Joan Güixens, el fotògraf, va entrar com un llamp a casa. "Posa't així, posa't aixà" i clic, clic, clic... el seu flaix il.luminava el menjador i les imatges (uns quants centenars), van anar quedant plasmades als negatius. Una mica més tard, novament "ding dong" el timbre de la porta de casa i en aquesta ocasió, el padrí (el germà petit del Salvi), va fer la seva aparició triomfal, amb el ram en una mà i el verset en l'altra.\nCap a les 10 del matí ja tothom estava en dansa perquè la cerimònia, a Tarragona, havia de començar a les 11.30 en punt, a l'Ajuntament d'aquest sant poble. L'amic Ramon Sicart (al cel sigui), ens va prestar molt amablement un dels seus taxis i el padrí, el pare de la núvia i la núvia, tots cap a Tarragona, amb força temps de coll per arribar amb calma. Recordo les mans tremoloses del meu pare pel fet d'entrar amb la seva filla a l'Ajuntament, més concretament al Pati Jaume I, davant la concurrència de tots els nostres convidats. No sonava la marxa nupcial quan vam entrar al Pati Jaume I, trepitjant l'estora vermella, sinó que la marxa escollida va ser "Macabeus", de Haendel, interpretada pel quartet de corda que vam contractar.\nEl Salvi, radiant, feliç, nerviós, encantador, m'esperava davant el monument de marbre en forma de barca que homenatja i recorda al rei conqueridor i el Xavier Almagro, el regidor d'ERC d'aleshores (2001), estava a punt per oficiar la cerimònia en la que intervindrien amb els seus parlaments, en primer lloc dues bones amistats: el Joan Basseda i l'Anna Planas i en segon lloc, la germana del Salvi, la Montse i l'aleshores Secretari General d'ERC i ara Vice-president de la Generalitat, Josep-Lluís Carod-Rovira, qui ens va dirigir un parlament no només genial sinó simplement encertadíssim, perquè és molta l'amistat que ens uneix a ell i a la seva família, més enllà de l'àmbit polític.\nLa música barroca sonava de fons interpretada pel quartet de corda, la cerimònia transcorria tranquil.la, llàgrimes d'emoció corrien per les galtes de la parentel.la més propera... en fi, senzill, emotiu i tal i com nosaltres, el Salvi i jo, havíem previst, perquè la cerimònia i tot el transcurs del dia, es van portar a terme, feliçment, tal i com nosaltres havíem decidit i planejat, ni més, ni menys i ara no és per dir-ho, però tot plegat va ser un èxit.\nDesprés de la cerimònia va tocar la sessió de fotografies i a les 14h en punt, entràvem al restaurant Piscolabis, on ja ens esperaven tots els nostres convidats i les nostres famílies. Després ballaruga amb la Cooperativa Folk i cap a les 8 o 9 del vespre, els convidats es van començar a retirar, contents i divertits i nosaltres, feliços i agraïts per haver-nos acompanyat en aquest dia tan especial.\nDe tot això avui fa, precisament, set anys, que han volat sobre les nostres vides deixant-nos moments agradosos i instants de brillant bellesa, com el naixement dels nostres dos fills, l'Ariadna, que ja té cinc anys, i el Marcel, que va néixer fa nou mesos.\nI ara us preguntareu: tot són flors i violes i la història funciona com en els contes "fueron felises y comieron perdises"? No, és clar que no, perquè la vida no sempre és fàcil i en algunes ocasions costa mantenir el tipus, però de la mateixa manera com la vida sovint es complica, és el temps qui resol els embolics, fins i tot els més feixucs, i posa cada cosa al seu lloc, en una mena d'ordre preestablert que no sempre som capaços de comprendre.\nEn fi, em feia il.lusió recordar aquell dia, perquè d'alguna estranya manera, es va repetint cada any amb la mateixa força i si el temps tornés enrera, tornaria a repetir-ho tot exactament igual com vaig fer-ho en aquell moment. Crec no equivocar-me si dic que el Salvi és del mateix parer.\nUs deixo unes quantes fotografies perquè gaudiu, com nosaltres, del moment.\nFelicitats Salvi, que ho puguem celebrar, junts, molts anys!.\nPublicat per Roser Pros-Roca a 9:32\nPer molts anys desde la VdG. Petons\n6 d’octubre de 2008 a les 19:45\nMoltes gràcies, anònim, des de TGN. Petons per a totes i tots.\n6 d’octubre de 2008 a les 21:22\nimpressiona que algú obri la finestra de casa seua i ens deixi mirar dins.\nimpressiona més encara quan ho fa amb aquesta felicitat que abundantment sobreixida ho omple tot...\nmoltes felicitats, no per l'aniversari, no per la durada, sino per la sort de trobar-vos i les ganes, i per que no dir-ho l'esforç, de mantenir-vos.\npd.... només una llicència, teniu un cert aire a aquell conte de la bella i la bèstia, la bella molt bella, i ell, doncs això... molt bon xiquet ;)))\n7 d’octubre de 2008 a les 14:34\nRicardo, jo també t'estimo molt, eh guapet!!!! ;-)\n7 d’octubre de 2008 a les 22:42\nHola Ricardo. Quina alegria retrobar-te. Gràcies pel teu comentari. Sortosament, aquesta felicitat que vam viure aquell dia de fa set anys, encara dura, ara augmentada amb dos membres més, l'Ariadna i el Marcel que, no és per dir-ho, s'assemblen a sa mare.\nFelicitats!!!!!!!! Que macos, esteu de cine!!!!\nPer cert, m'encanta us vau casar el dia del meu aniversari, i el del meu fill gran....jejeje coincidències!!!! Més felicitats!!!!!\nAh, si em vols veure riure i ballar com boja, posa'm la cançoneta aquesta del post anterior!!!!\n8 d’octubre de 2008 a les 20:16\nfa dies que no passava PER MOLTS ANYS\n14 d’octubre de 2008 a les 17:49


Per les altes taxes d'interinitat.\nLa Central Sindical Independent i de Funcionaris (CSIF) ha avisat que la sanitat espanyola va afrontar l'arribada del fred i la grip amb 51.000 llocs de treball menys des de l'estiu, el que, al seu parer, reflecteix més el "abús" de la contractació d'interins i la precarietat en l'ocupació de les nostres administracions públiques.\n"Aquestes xifres d'interinitat no són raonables en àmbits fonamentals del nostre Estat del Benestar. A més, posen de manifest la necessitat de desenvolupar el pla d'estabilització en l'ocupació que es va signar el passat mes de març amb el Ministeri d'Hisenda", ha dit el sindicat.\nNo obstant això, CSIF ha constatat que les comunitats autònomes han retallat més de 64.000 places de les previstes en Sanitat i Educació, com a conseqüència de la disparitat de criteris a l'hora de determinar l'ocupació interí.\nPer això, el sindicat ha manifestat la seva preocupació per la "disparitat" de criteris entre les comunitats autònomes per determinar el nombre de places, pel "retard" que s'està produint en la convocatòria de les ofertes d'ocupació pública i per l ' "absència "de projecte de Pressupostos Generals de l'Estat per al proper any.\nAixí, ha reclamat al Govern central que unifiqui criteris amb les comunitats autònomes per garantir que s'estabilitzin totes les places previstes i que garanteixi el desenvolupament de les ofertes d'ocupació pública, mitjançant l'aprovació d'un decret al Congrés dels Diputats, en el cas que no sigui possible aprovar uns pressupostos per al proper any.


Firblind | Sorigué\nDisseny de gravat sobre asfalt per a l’orientació d’invidents.\nAsfalt imprès per a l’orientació d’invidents. Firblind empra l’asfalt com a base per realitzar el gravat de dissenys per a l’orientació d’invidents. Posteriorment s’aplica el tractament de color Firbond-Pu.\nEl mètode d’execució és similar al de l’asfalt imprès, però en aquest sistema s’utilitzen motlles de plàstic d’alta densitat. Les guies tàctils dels diversos models de malles normatius ajuden les persones amb discapacitat visual a seguir la direcció adequada durant el seu desplaçament.\nL’acabat Firblind s’obté després de l’extensió, un cop s’aconsegueix la temperatura òptima per realitzar el gravat. També es pot executar sobre un paviment asfàltic existent durant el seu primer any si té la granulometria adequada i si es fa un escalfament previ de la zona.\nEl resultat és un ferm flexible amb un relleu adaptat a la normativa d’orientació per a invidents. Es pot adaptar a la forma i l’amplada desitjada, personalitzar el gravat i fer servir els patrons predissenyats que es requereixin.\nAplicació del tractament de color Firbond-Pu\nDesprés de realitzar el gravat a l’asfalt es pot aplicar el tractament de color Firbond-Pu per oferir als vianants una millor senyalització.


L'oposició acusa el govern de Sant Vicenç dels Horts de no invertir 3 MEUR del pressupost del 2020 La República\nL’oposició acusa el govern de Sant Vicenç dels Horts de no invertir 3 MEUR del pressupost del 2020\nACN Sant Vicenç dels Horts.-El grup municipal de Junts x Sant Vicenç (Vicentins pel Canvi i ERC) ha denunciat que el govern municipal va acumular el passat exercici, el de […]\nACN Sant Vicenç dels Horts.-El grup municipal de Junts x Sant Vicenç (Vicentins pel Canvi i ERC) ha denunciat que el govern municipal va acumular el passat exercici, el de l’esclat de la pandèmia, un romanent de més de 3 milions d’euros. La portaveu de Junts x Sant Vicenç, Maite Aymerich, assegura que van advertir que calia adaptar els comptes a la nova situació per no acabar l’any “amb diners al calaix” que no servirien per pal·liar els efectes de la covid-19. Tot i l’advertència, afegeix, el govern municipal, per “falta de ganes”, va seguir aplicant uns comptes elaborats en situació pre-pandèmica. Des de l’Ajuntament justifiquen aquest romanent per un ingrés extraordinari de l’Estat i per l’anul·lació de moltes activitats per culpa de la covid-19.\nSobre l’aportació de l’Estat, el regidor d’Economia i Hisenda, Xavi Gómez, explica que l’any passat el consistori va ingressar 672.000 euros en concepte de Participació dels Tributs de l’estat, 422.000 més dels inicialment previstos.Tot i el romanent acumulat, Gómez deixa clar que durant el 2020 “no es va deixar d’invertir” i que “cap necessitat no va quedar descoberta”. A més, en un comunicat, assegura que el govern municipal està treballant per destinar aquest estalvi a pal·liar els efectes de la covid-19 i garantir que “ningú es quedi enrere”.


X Window System - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: XWindow)\nEl sistema XWindow, conegut també com a X Window System, X11 o X i coloquialment com a "les X" és un sistema de finestres per mostrar mapes de bits. És la interfície gràfica estàndard en els sistemes Unix, *NIX (Linux, BSD, ...) i OpenVMS, i és disponible per a la majoria dels sistemes operatius moderns.\nX ens proporciona un entorn de funcionament, per al gestor de finestres, permet crear i moure finestres a la pantalla interactuant amb el ratolí i el teclat. X no dirigeix la interfície d'usuari - se n'encarreguen altres programes -. D'aquí que la quantitat i varietat en els entorns visuals sigui tan gran, (KDE, Gnome, FVWM...).\nTambé permet treballar en xarxa.\nPermet mostrar imatges, textos i vídeo, i interactuar amb l'ordinador i programes d'una forma més intuïtiva i senzilla.\nHistòria de les X [modifica]\nOriginalment, va ser desenvolupat per Robert Sheifler, el MIT (Institut Tècnic de Massachusetts) i DEC (Digital Equipment Corporation) basant-se en la feina de la Universitat d'Stanford, el sistema W.\nLa pedra angular de les XWindow és la llibreria Xlib, que té les funcions de primitives gràfiques i controls sobre els dispositius d'entrada.\nTot i que les XWindow són un sistema totalment funcional, normalment s'usen escriptoris com ara, KDE, Gnome, etc.\nEntorns d'escriptori i Gestors de finestres per a X11\nGNOME · KDE · CDE · Xfce · EDE · Étoilé · FVWM-Crystal · IRIX Interactive Desktop · LXDE · Mezzo · ROX\nBeryl · Compiz · xcompmgr · Enlightenment · Sawfish · Window Maker · Blackbox · Fluxbox · IceWM · JWM · Oroborus · FVWM95 ·QVWM · aewm ·twm · WindowLab · awesome · dwm · evilwm · ratpoison · Stumpwm · wmii · xmonad · XWEM\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: X Window System Obtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=X_Window_System&oldid=11847801»\tCategories: APIServidors de X lliuresCategories ocultes: Articles bons en rusArticles destacats en rus\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 11 maig 2013 a les 20:16.


Anècdotes de Sandrabike: de febrer 2013\nPublicado por Unknown en 14:42 Cap comentari:\nLa setmana de vacances ha acabat i li he tret tot el suc que he pogut!\nEl dilluns surto a rodar amb en Toni, ha planificat una ruta de running per entrenar-se per la marató de les vies verdes i a mi em va bé perquè tinc quelcom en ment...\nDimecres, surto a caminar amb la idea de investigar camins i corriols per fer-los amb la BTT. No vaig molt lluny, em moc per la zona dels aqüeductes, les Miloques i Puig Germà.\nJo sola m'emociono, cada vegada que em poso en un camí inèdit, accelero el pas encuriosida per saber on em porta...\nAconsegueixo unir camins i corriols amb pistes conegudes creant un mapa mental! De totes maneres, hauré de tornar-hi, em falta trobar més conneccions...\nI quines voltes he fet, m'han sortit 12km!\nDijous, necessito motivar-me, necessito creure que no estic en tan baixa forma, necessito pedalar!\nQuedo amb en Toni amb la idea de seguir el track de la cursa Open BTT BMW que faran diumenge a Quart, m'agradaria fer-me una idea del que em puc trobar si m'animo...\nSortim de Cassà i fem carril bici fins a Quart. Ja només de començar tinc problemes amb el GPS, no acabo de veure clar on comença el track.\nDesistim i pugem per asfalt, creiem trobar el circuit a dalt. No ens equivoquem, som dins el track.\nEl seguim bé una estona fins que m'adono que ens desviem. Provem un parell de camins però no són els correctes. Retrocedim fins que el recuperem.\nBaixem fins al Celré i sense saber per on tirar, girem a la dreta. Les brides del GPS s'afluixen tota l'estona fins que es peta una. Optem per continuar la ruta a l'aventura...\nEnfilem per una pista, trobem un corriol, ens hi posem i anem a parar a Castelllar de la Selva. Per curiositat miro el GPS i veiem que el que hem fet és part del recorregut, tot i que creiem que l'hem fet del revés...\nNosaltres seguim per l'asfalt tot amunt. Provem una pista que ens podria portar a Llambilles però el camí es perd i hem de recular fins que arribem a la pista que ja coneixem. Prou aventura...\nA Llambilles passem pel corriol de la font de St Cristòfol i fins a casa.\nHe aconseguit motivar-me, arribo a casa amb ganes de saber exactament com és el recorregut de la cursa, hi haig de participar!\nPublicado por Unknown en 3:36 Cap comentari:


crunch: febrero 2012\nFÒRUM - CONFLICTE UL-DA\nEL CONFLICTE UL-DA.\nSant Julià de Lòria, un poble tradicionalment governat per dues famílies, Pintat i Reig, que es varen anar alternant en el poder fins que la segona va perdre “pistonada”. Un invent del TBO anomenat Segle21 va intentar revifar el nom, fracassant en l’intent, tot coincidint amb l’arribada del PS.\nM’estalviaré aquí, “entremitjos” de Segle21, amb ara hi som o ara no, segons es tracti d’unes generals o unes comunals (això l’elector no ho perdonarà mai)...\nSegle21 va continuar però buscant el seu espai aixoplugant-se després amb Apc i amb la col·laboració de la família : va ser un altre fracàs, que va acabar com el rosari de l’Aurora ...\nVa arribar aleshores l’opció DA, tots contra el Bartumeu i això va funcionar. Aquí dins i era el PLA, UL, Segle21, Nou centre, una mica de Apc, un trosset de RD, ex PS, CR, unions vàries de parròquies distintes... i ja ni recordo els noms d’altres grups.\nQue va passar aleshores ?\nDA posava dins un mateix grup Pintats i Reigs, sense entendres però units en contra de... Tot i que a darrera hora el màxim exponent dels reig-olins digués que ell votava PS, el mateix dia el seu fill es trobava a la celebració de DA, renegant això si contra UL.\nLa culminació arriba però fa pocs mesos amb la famosa llista conjunta UL-DA ( que de conjunta no en té res, tant sols el nom) i que tot just començar el mandat comunal ja es troba a punt d’esclatar.\nS’han trobat que tot i voler anar conjuntament contra el PS han aconseguit que aquest entrés per primer cop al Comú lauredià. S’han trobat que uns podien tenir reig-olins a “casa” i això no és acceptable i altres tenien de baixar el cap davant Pintats. Tot plegat, continua sent la mateixa “batalla” sense futur i amb un únic guanyador : Pintat. Únic perquè des de DA no es vol fer “mal”. No entenc massa encara, perquè. Però si trobo una explicació en que a DA tampoc volen reig-olins.\nPersonalment, ja vaig quedar al marge de tot aquest “enrenou” abans de les eleccions i penso que el que necessita Sant Julià és un grup de persones sense Pintats ni reig-olins.\nPublicado por crunch en 15:42 No hay comentarios:


Asian Dub Foundation inauguren el Cruïlla BCN\nEl Cruïlla Barcelona, a més a més de ser un festival de música, és un espai que ajuda a algunes entitats amb ànim social a difondre els seus missatges i la seva feina.\nEl Cruïlla Barcelona celebrarà del 9 al 12 de juliol la setena edició al Parc del Fòrum convertit ja en un dels festivals imprescindibles de l'estiu a la ciutat. Podreu gaudir de Kendrick Lamar i el seu excepcional 'To pimp a butterfly', Lauryn Hill (ex-Fugees), el 'soulman' Aloe Blacc, els escocesos Franz Ferdinand amb l'inclassificable mític duo Sparks i un munt de bandes més.\nAsian Dub Foundation inauguraran aquest dijous, 9 de juliol, a les 21h, el cartell de tres jornades musicals. Els anglosaxons presentaran el seu nou disc More Signal More Noise que es publica el proper 10 de juliol. El combo britànic porta gairebé una vintena d'anys servint en safata una combinació musical explosiva i única on estils com jungle, dub, rock, hip hop i, per descomptat els sons tradicionals hindús, es fusionen. El concert inaugural serà gratuït per a tots els que ja teniu entrades o abonament pel festival. No hi haurà entrades a la venda per a aquest concert.\nEl Cruïlla Barcelona, a més a més de ser un festival de música, es converteix anualment en un espai que ajuda a algunes entitats amb ànim social a difondre els seus missatges i la seva feina. Ja és sabut l’estreta relació entre el Cruïlla Barcelona i Amnistia Internacional, amb la possibilitat de realitzar una donació de 2€ al comprar les teves entrades, però, a més a més, durant els dies del festival, el certamen acull i difon les activitats d'Oxfam Intermón, Som nit (projecte de prevenció al consum de drogues de la Creu Roja), Aldees Infantils, FETS (Associació d’entitats de Banca Ètica) i Surf Help.\nPodeu comprar entrades on line.\nDijous 09 jul


“El menor sempre cerca un referent, quan a ca seva no el troba, el policia tutor ho pot ser” - CENT PER CENT\n“El menor sempre cerca un referent, quan a ca seva no el troba, el policia tutor ho pot ser”\n[pullquote] El programa policia tutor ha rebut un premi a nivell estatal. En parlam amb Andreu Alba i Llorenç Tortella, policies tutors de Porto Cristo i Manacor\nEn què consisteix el premi que us varen concedir?\nAndreu: És un premi que donen a nivell nacional a través de la Unijepol, hi havia 63 candidatures. Es presentava com un programa de prevenció i convivència. El tribunal va considerar oportú premiar-lo i dia 21 de gener es farà entrega a Madrid del Premi.\nLlorenç: El premi és al Programa tutor de les Illes Balears.\nI en què consisteix aquest programa?\nAndreu: És un programa que va néixer 2001 a Pollença, arran d’una problemàtica a l’institut. Aleshores varen consensuar aquesta figura i es va fer un programa pilot.\nLlorenç: A partir d’aquí s’hi varen anar sumant ajuntaments. El dia d’avui, tots els municipis que tenen instituts hi estan adherits, i fins i tot, alguns que no en tenen.\nI quines són les vostres funcions?\nLlorenç: Tenim 14 protocols d’actuació. Feim prevenció de situacions de risc amb els menors, assessorament als centres educatius, seguiment de l’absentisme escolar, coordinació entre diferents administracions…\nAndreu: Feim feina no només amb el menor, sinó també amb les famílies.\nTambé feim xerrades preventives als centres educatius d’assetjament, absentisme, convivència, educació viària, feim sortides amb bicicleta… Aquest any també hem estat formats per l’Institut Balear de la Dona en relació a micro masclismes i violència de gènere.\nCom és el vostre dia a dia als centres?\nLlorenç: Pel que fa a les xerrades i visites, hi ha una programació feta. L’Ajuntament ofeix les activitats educatives als centres, s’hi adhereixen els interessats i s’acorden les dates. Als instituts hi anam cada dia, vetlam els voltants, som a les entrades i les sortides, regulam el trànsit.\nAndreu: També feim reunions puntuals amb l’equip directiu.\nTeniu xifres de les intervencions que heu fet?\nAndreu: Sí, per exemple, el curs 16-17, férem: 81 xerrades sobre educació viària i 40 sobre altres temes preventius (drogues, alcohol, violència…). Per altra banda, férem 46 actuacions sobre absentisme escolar, 5 per robatoris i 11 de bregues i conflictes entre alumnes.\nLlorenç: Tenguérem un cas d’assetjament escolar, un de consum d’estupefaents al voltant del centre, 6 casos de fets delictius dins o fora de l’àmbit escolar, i dos casos de conflictes amb noves tecnologies.\nCom és la relació amb els alumnes?\nAndreu: Moltes vegades el menor cerca un referent, perquè a ca seva no el té. No és que nosaltres siguem amics seus, ells ens miren amb respecte, ens veuen una autoritat, però ens conten moltes coses. Fins i tot tenim un whatsapp habilitat on ells ens poden comunicar problemes. Llorenç: És una relació propera, es tracta que ells tenguin confiança per demanar dubtes i assessorament.\nAndreu: Pensa que és una edat en la qual a ca teva no creus res, els professors, molts de pics, tampoc no esdevenen referents. Aleshores ho som nosaltres. De fet, n’hi ha un parell que volen ser policies. Amb els més petits, és al·lucinant també, sempre ens fan molt de cas.\nEstà consolidat el programa?\nAndreu: Sí. No només per part nostra, sinó que els centres de cada vegada el demanen més. Els joves han reconegut aquesta figura i la troben necessària.\nprevious post: Torna el concurs de glosa escrita del Bar Mallorquí\nnext post: “Va faltar voluntat de l’Ajuntament perquè l’equip pogués quedar a Manacor”


Ressenya "Los Felices 90's" La Cúpula | La Finestra Digital\nEdicions La Cúpula recupera Los felices 90’s, excel·lent crònica underground d’una Barcelona lliure, salvatge i preolímpica, que ens explica els embolics sentimentals i sexuals d’una família poc convencional.\nPer a Boada i OnliYú –gent intel·ligent, sens dubte– les Olimpíades del 92 no van ser un moment d’epifania col·lectiva –recorden aquella cançoneta, que ara torna com un record cruel, de “la millor ciutat del món”?–, sinó més aviat el preocupant moment d’idiòcia col·lectiva en el qual, sense que ens adonéssim, tot es va començar a esgarrar. Va ser llavors quan Pascual Maragall (que, per algun motiu que se m’escapa, és encara l’últim dels “intocables” de la nostra política) va lliurar la ciutat als arquitectes, els urbanistes, els dissenyadors, els constructors i els especuladors de tota mena, que es van fer d’or, es clar, mentre la majoria dels ciutadans, una mica més escurats que abans, presumien no se sap molt bé de què. Pel camí, es van perdre moltes coses, entre d’altres una Barcelona molt més sincera i descarnada, menys sintètica i impostada, sens dubte més atractiva i “real”, que ara Los felices 90’s ens permet revisitar.\nEl dibuixant Pepe Boada i el guionista José Miguel González Marcen (aka OnliYú) van deixar un testimoniatge urgent però molt encertat d’aquella ciutat hedonista i una mica salvatge, condemnada a desaparèixer ràpidament, en una sèrie de cròniques comiqueres, publicades al seu moment en la mítica El Víbora, i que ara La Cúpula ha tingut el bon gust de recuperar en una edició de gran format i de preu més que ajustat. Com els seus propis creadors han confessat, van ser històries fetes a tota pressa, pensades per cobrar i poder arribar a final de mes. Però el cas és que han resistit molt bé el pas del temps, i avui se’ns presenten com a) un interessant document sociològic d’allò que hauríem pogut ser, si no hagués arribat l’Armaggeddon del 92 i b) un fantàstic còmic underground sobre les aventures i desventures de Luz, un “esperit lliure” al que val la pena conèixer millor.\nLuz és, segons pròpia confessió, una pija sense massa interès per madurar. Els seus fills, Juana i Cristian, són un parell de bales perdudes, disposats a seguir els passos de la mare, la qual cosa donarà lloc a tot tipus de situacions dislocades, poc aptes per a devots de la institució familiar. En “Los felices 90’s” trobaran joie de vivre passada de voltes, comèdia d’embolics amb tocs punk, refrescant iconoclàstia, comentaris metalingüístics i sobretot molta, molta diversió. Facin-me cas i no deixin escapar aquesta rodanxa de llibertat, testimoniatge d’una època que, ai, ja no tornarà.\nDibuix: Pepe Boada\nFormat: 21 x 29, rústica, blanc i negre


24 February, 2020 Actualidad\n22 May, 2017 PortadaPortadaPortadaPortadaSin categoría @ca\nL’Hospital Sant Joan de Déu de Palma va rebre diversos premis en les III Jornades de la Sanitat Balear, celebrades el passat 17 de maig. En una amena gala que va tenir lloc en el Teatre Principal de Palma, es va fer un reconeixement públic a l’important treball que realitzen els professionals d’aquesta comunitat en favor d’una sanitat de qualitat.\nDurant l’acte, en el qual va estar present la presidenta del Govern Balear, Francina Armengol,es van atorgar guardons a més de 80 projectes individuals i col·lectius. Aquests van ser agrupats en cinc àrees que es consideren essencials i transversals en tots els col·lectius que treballen en salut de manera individualitzada o comunitària, ja sigui en hospitals i centres de salut o en altres dependències tècniques i de planificació.\nPer donar visibilitat a tots aquests projectes premiats, es van projectar una sèrie de vídeos agrupats per categories.\nEn aquesta ocasió, els guardonats per part del nostre hospital van ser:\nLa unitat ambulatòria de lesió medul·lar\nel projecte d’humanització a l’àrea quirúrgica\nDes dels valors a les cures del dia a dia\nTeràpies complementàries en neurorrehabilitació


Recursos pera evitar el llenguatge sexista - FP Online Recursos pera evitar el llenguatge sexista - FP Online\nAvui dia no és inusual sentir a parlar del llenguatge sexista o del sexisme en el llenguatge. Se succeeixen els moviments a favor d’un llenguatge inclusiu que tingui en compte per igual els dos gèneres. Per exemple, usar el masculí com a genèric, el masculí per a professions i càrrecs, són alguns exemples de l’ús de llenguatge sexista en el nostre idioma. Estan tan arrelats aquests usos que costa d’identificar-los. Avui parlarem dels recursos per evitar-los.\nDeixar d’utilitzar el masculí com a genèric\nAbans de referir-te a un col·lectiu per exemple “els nens” pots utilitzar termes com “la infància” o “la infantesa”. Sempre sol haver-hi algun terme que engloba el concepte sense necessitat d’utilitzar la seva forma masculina. També pots emprar un doble terme com “els nens i les nenes”. Pots veure més exemples d’usos de llenguatge no sexista aquí.\nPosar fi a les dones com a apèndixs dels homes\nÉs freqüent, sobretot en els mitjans de comunicació, llegir o sentir frase com “els ambaixadors i les seves dones”. Encara que no és una forma molt utilitzada en el dia a dia, no per això significa que no sigui una forma de llenguatge sexista. Per usar un llenguatge inclusiu en aquests exemples podríem usar “la població treballadora i les seves parelles” o “el cos diplomàtic i els seus acompanyants”.\nL’ús de senyor s’utilitza estigui l’home casat o no, mai sentim senyoret, tret que usi d’una forma despectiva. En canvi, sí és habitual usar el senyoreta per referir-se a dones que no s’han casat. Aquesta distinció és sexista i com tal ha de reemplaçar-se per un llenguatge inclusiu que es defineix amb l’ús de senyora en tots els casos. “La senyora Benito”.\nAdvocada, metgessa i política són correctes\nÉs freqüent sentir “ella és advocat”, “la bomber” i són formes que denoten sexisme. És correcte usar advocada, metgessa, política, bombera… L’educació en aquest tipus de llenguatge és clau, així com educar amb una perspectiva de gènere. Integra-ho des d’ara mateix en el teu llenguatge.\nSi estàs sensibilitzat o sensibilitzada amb en el llenguatge inclusiu, pot ser que tinguis el perfil adequat per formar-te en Integració social.


JORNADA 9 | C.B. Escolàpies Figueres\n11 i 12 de Novembre del 2016.\nJornada prèvia a la data de la Presentació de la 20a Temporada marcada per un balanç 6 victòries i 4 derrotes.\nEl Sènior Masculí deixa de ser invicte a casa després de perdre contra el recent descendit CE Palamós, amb força assistència de públic. Partit marcat per la poca intensitat en els primers compassos dels vermells que tot i intentar remuntar al marcador a la represa del descans, el mal percentatge en tirs lliures i el balanç defensiu en algunes transicions ha fet decantar el marcador cap als visitants.\nEl Sots-25 Femení perd en la seva visita a casa del líder en un partit marcat per les baixes vermelles, tot i que les vermelles van lluitar en tot moment. L’encert local va ser determinant.\nEl Cadet Masculí segueix invicte en la seva categoria després de demostrar una molt bona solidesa defensiva. El Cadet Femení guanya en un partit molt complet per part de les vermelles i on el bon encert va ser la base per quedar-se amb la victòria a casa.\nL’Infantil Masculí perd en el seu desplaçament a la capital del Pla de l’Estany en un partit on els vermells van disputar un molt bon partit però que en certs moments del matx els locals van anar marxant al marcador. Tot i intentar-ho al final, els vermells no van poder reduir la distància.\nEl PreInfantil Femení guanya sense complicacions el seu partit i imposa un dur correctiu al rival. Les vermelles van anar practicant certs ajustos tant ofensius com defensius.\nEl Mini Masculí guanya el seu partit gràcies a la bona solidesa defensiva i un bon rendiment ofensiu. El Mini Femení guanya tot i fallar moltíssims bàsquets fàcils, però on les vermelles van fer gala de bon joc.\nPer últim, el PreMini Masculí 09 perd en un partit contra jugadors més grans, però en què en cap moment els vermells s’han fet petits, donant molt bona imatge i molt bon joc.\nTanmateix, aquest diumenge, les jugadores Alba Farrés, Anna Gironès, Berta Juanola i Jana Artigas han assistit a la trobada PDP de Girona com a representació del nostre Club.


Riad le Ksar de Fes Aïn Cheggag Marroc - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Aïn Cheggag\nDescompte a Riad le Ksar de Fes\nRoute d Ain Chgagg, Aïn Cheggag, Aïn Cheggag, Marroc, 30000 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Riad le Ksar de Fes\nEl riad està situat al centre d'un parc de 3 hectàrees. Ofereix un recés de pau en un ambient oriental, on es barregen confort i refinament. Le Ksar de Fès disposa de 3 suites, 9 habitacions i 2 douirias (petites cases tradicionals), a punt per donar-vos la benvinguda en un ambient oriental. L'establiment ofereix un pati, una piscina i vista panoràmica sobre l'Atles i la posta de sol magnífica de Fes. El riad està situat a 2 minuts del camp de golf Royal de Fes, a 5 minuts de l'aeroport i a 15 minuts del centre de la ciutat de Fes, on trobareu els socs. El riad també ofereix un accés fàcil als principals llocs turístics, situats a poca distància amb cotxe.\nNúmero d'Identificació Fiscal local / Llicència de lloguer: 31000GT1814\nComentaris de Booking.com (284)Comentaris d'Agoda (5)


Justin Bieber va ser traslladat d'urgència a l'hospital després d'un col·lapse a l'escenari - Entreteniment Altres | Juny 2022\nJustin Bieber va ser traslladat d'urgència a l'hospital després d'un col·lapse a l'escenari\nJustin Bieber va actuar davant de milers de fans la tercera nit de la etapa de Londres.\nL'estrella del pop Justin Bieber va ser traslladada d'urgència a l'hospital després que es col·lapsés durant una actuació a causa d'una falta d'alè.\nLa sensació adolescent actuava davant de milers de fans la tercera nit de la etapa londinenca de la seva gira mundial 'Belive' quan es va emmalaltir i va abandonar l'escenari.\nDesprés de rebre tractament entre bastidors del seu equip mèdic d'emergències, el cantant va tornar per acabar el concert.\nL'actor de 19 anys després va tuitejar millorant i va penjar una foto seva en un llit d'hospital després de ser revisat pels metges per detectar problemes respiratoris.\nMillorant. Gràcies a tots els que m'han fet passar aquesta nit. Els millors fans del món. Esbrinar què va passar. Gràcies per l'amor, va tuitejar Bieber.\nEl viatge a Londres del cantant no va bé. Els fans el van criticar per haver arribat tard durant el seu primer concert dilluns que va veure que els seus fans més joves marxaven sense veure Bieber actuar.\nMés tard, Bieber es va disculpar i va culpar el retard a les dificultats tècniques i va criticar els mitjans per exagerar-ho.\nTambé va criticar a Twitter sobre haver arribat als titulars per raons equivocades.\nLes històries falses per vendre diaris suposo que formen part de la feina. però sóc una bona persona. Això ho sé. No em pots dir diferent. Sabem la veritat. Entenc que ser jutjat és part de la feina... però jutja'm pels fets, jutja'm per la música i vés amb compte amb el judici que fas, va escriure recentment.