EMPORDATA | Consulta l'evolució dels casos positius i sospitosos de la COVID-19 per municipi des de l'inici de la pandèmia • Ràdio Capital de l'Empordà\nNotíciesAlbonsBegurBellcaire d'EmpordàCalonge i Sant Antoni\nEl Baix Empordà presenta un balanç de 771 casos positius i 4.102 sospitosos des de l’inici de la situació provocada per la COVID-19. Han passat dos mesos i deu dies, és a dir, 71 dies des del primer positiu a la comarca, que es va registrar a Sant Feliu de Guíxols l’11 de març. I ja fa pràcticament tres mesos del primer cas sospitós a Palamós, comptat el 26 de febrer.\nDes d’aquell primer positiu, només hi ha hagut dos dies sense cap cas: el 2 de maig i el 17 de maig. D’altra banda, el dia en què la comarca ha tingut més casos positius és el 7 d’abril, amb 40 comptabilitzats. La data amb més casos sospitosos va ser el 24 d’abril (197), i fa dotze dies també es registrava una xifra elevada, concretament, 193, i que es va donar el 9 de maig. Ahir vam publicar l’evolució diària del coronavirus al Baix Empordà des del 26 de febrer, i avui tracem cronològicament l’evolució setmanal de la pandèmia als 36 municipis de la comarca.\nPalafrugell: 204 positius i 745 sospitosos\nPalafrugell és el municipi que ha registrat més casos positius del Baix Empordà, 204. El primer d’aquests es va notificar el 14 de març. El dia que es van registrar més casos positius va ser el 31 de març (11). Pel que fa a l’evolució setmanal, la que té més casos positius és la que abarca del 30 de març al 5 d’abril, amb 37 en total. Va haver un petit repunt quan vam entrar al mes de maig, però la tendència a la baixa s’ha consolidat, amb només cinc positius la setmana passada. En les darreres 72 hores, Palafrugell ha sumat un cas positiu més i 28 sospitosos.\nEn relació als casos sospitosos, és a dir, aquells que poden haver presentat alguns símptomes i han estat catalogats com a tal per algun professional sanitari, la xifra més elevada va venir en la setmana del 27 d’abril al 3 de maig (170).\nPalamós: 187 positius i 847 sospitosos\nPalamós, en canvi, és el municipi que ha registrat més casos sospitosos del Baix Empordà, 847. Pel que fa als positius, el primer d’aquests es va notificar el 13 de març. El dia que es van registrar més casos positius va ser el 23 de març (8). Pel que fa a l’evolució setmanal, la que té més casos positius és la que abarca del 20 d’abril al 26 del mateix mes, amb 32 en total. El descens va ser notable en la recta final de març i fins pràcticament cinc dies després de la primera quinzena d’abril, quan va produir-se el repunt més important. Ara, la corba torna a baixar. En les darreres 72 hores, Palamós ha sumat 7 positius més i 64 sospitosos.\nSobre els casos sospitosos, cal destacar que la xifra més elevada va tenir lloc entre el 27 d’abril i el 3 de maig (185).\nSant Feliu de Guíxols: 104 positius i 548 sospitosos\nSant Feliu va registrar el primer positiu l’11 de març. De fet, va ser el primer cas de la comarca. El dia que es van registrar més casos positius va ser el 14 d’abril (3). Pel que fa a l’evolució setmanal, la que té més casos positius és la que abarca del 6 d’abril al 12 del mateix mes, amb 32 en total. Des de llavors, el descens ha estat molt pronunciat, arribant a tenir només un cas la setmana del 27 d’abril al 3 de maig. En la darrera setmana, però se n’han registrat 9, i en els últims 3 dies, ha tingut 3 positius més i 27 sospitosos.\nEn relació als casos sospitosos, la xifra més alta es va produir la setmana passada (104).\nCalonge i Sant Antoni: 59 positius i 486 sospitosos\nEl primer cas positiu a Calonge i Sant Antoni es va produir el 19 de març. El màxim de diagnòstics positius en un dia han estat 3, situació que s’ha donat en diferents dates des de l’inici de la pandèmia. Pel que fa a l’evolució setmanal, el període en què s’han donat més casos positius als PCR i tests ràpids és del 20 d’abril al 26 del citat mes, amb 14 en total. A la setmana següent, els casos baixaven fins als 5, però en les dues següents s’han donat 6 de manera consecutiva. Del 18 al 20 de maig, el municipi calongí ha tingut 1 positiu més i 112 sospitosos.\nPrecisament, sobre els casos sospitosos, la xifra més alta es va produir la setmana passada (95). Aquesta setmana, però, en tan sols 72 hores, s’ha superat el rècord, arribant a 112.\nCastell-Platja d’Aro: 49 positius i 181 sospitosos\nEl primer cas positiu a Castell-Platja d’Aro es va produir el 13 de març. El màxim de positius registrats en un dia son 3, i va passar el 20 d’abril. Pel que fa a l’evolució setmanal, la setmana amb més diagnosticats positius va ser la del 20 al 26 d’abril, amb 11. Des d’aleshores, la corba ha anat baixant. Del 18 al 20 de maig, el municipi no ha tingut cap positiu més, però sí 10 casos sospitosos.\nD’aquests últims, la xifra més elevada també es va donar entre el 20 i el 26 d’abril (42).\nLa Bisbal d’Empordà: 35 positius i 266 sospitosos\nEl primer cas positiu a la Bisbal d’Empordà es va produir el 13 de març. El màxim de positius registrats en un dia son 3, i va succeir el 3 d’abril. Pel que fa a l’evolució setmanal, la setmana amb més diagnosticats positius va ser la del 30 de març al 5 d’abril, amb 8. Aquests darrers tres dies, el municipi no ha tingut cap positiu més, però sí 38 casos sospitosos.\nD’aquests últims, la xifra més elevada es va registrar entre el 27 d’abril i el 3 de maig (54).\nTorroella de Montgrí: 33 positius i 407 sospitosos\nEl primer cas positiu a Torroella de Montgrí-l’Estartit es va registrar el 21 de març. Pel que fa a l’evolució setmanal, la setmana amb més diagnosticats positius computats va ser la del 20 al 26 d’abril, amb 6. Des d’aleshores, la tendència dels contagis ha baixat. Del 18 al 20 de maig, el municipi no ha tingut cap positiu més i només set sospitosos més.\nD’aquests últims, la xifra més elevada es va donar entre el 4 i el 10 de maig (183).\nSanta Cristina d’Aro: 24 positius i 106 sospitosos\nEl primer cas positiu a Santa Cristina d’Aro es va efectuar el 18 de març. El màxim de positius registrats en un dia son 2, i va passar el 29 de març. Pel que fa a l’evolució setmanal, la setmana amb més positius va ser la del 27 d’abril al 3 de maig, amb 6 casos. En les darreres 72 hores, el municipi presenta un balanç de zero positius i 4 sospitosos.\nD’aquests últims, la xifra més elevada també es va donar entre el 27 d’abril i el 3 de maig (31).\nBegur: 16 positius i 121 sospitosos\nEl 20 de març va ser la data del primer positiu de Begur. En relació a l’evolució setmanal, han estat les setmanes del 20 al 26 d’abril, del 27 d’abril al 3 de maig i del 4 al 10 de maig (3). Del 18 al 20 de maig, la localitat begurenca ha registrat zero positius i cinc sospitosos.\nD’aquests últims casos, la xifra més elevada es va produir entre el 27 d’abril i el 3 de maig (44).\nVall-llobrega: 12 positius i 20 sospitosos\nParadoxalment, tot i no ser un dels municipis amb un nombre de casos positius absoluts més elevat, Vall-llobrega sí que és la població amb la taxa estandarditzada de casos positius per cada 10.000 habitants més alta (140,48). El primer cas positiu a aquest poble es va produir el 25 de març. D’altra banda, la setmana amb més diagnosticats positius va ser la del 20 al 26 d’abril, amb 4. En les últimes 72 hores, el municipi no ha tingut cap positiu ni cap cas sospitós.\nD’aquests últims, la xifra més elevada també es va donar entre el 20 i el 26 d’abril (6).\nPals: 9 positius i 62 sospitosos\nA partir de Pals, tots els municipis ja estan per sota de la desena de positius. El poble palsenc va registrar el primer cas el 31 de març, mentre que la setmana amb més diagnosticats va ser la del 20 al 26 d’abril (4) i, la de sospitosos, la del 4 al 10 de maig (16). En les darreres 72 hores, Pals no ha tingut cap positiu més, però sí que s’afegeixen 4 sospitosos.\nMont-ras: 8 positius i 40 sospitosos\nMont-ras va registrar el primer cas el 18 de març, i la setmana amb més contagiats va ser la del 23 al 29 de març (3) i, la de sospitosos, la del 27 d’abril al 3 de maig (10). En les darreres 72 hores, Mont-ras no ha tingut cap positiu més, però sí que s’afegeix un sospitós.\nVerges: 4 positius i 38 sospitosos\nA Verges, el primer positiu va arribar el 28 de març. La setmana amb més casos sospitosos va ser la del 16 al 22 de març (14). Des d’aquest dilluns fins ahir, Verges no ha tingut cap positiu més, però sí dos nous sospitosos.\nCorçà: 3 positius i 26 sospitosos\nA Corçà, el primer positiu va arribar el 24 de març. El màxim de sospitosos en una setmana han estat 5. Des d’aquest dilluns fins ahir, Corçà no ha tingut cap positiu més, però sí dos nous sospitosos.\nCruïlles, Monells i Sant Sadurní de l’Heura: 3 positius i 19 sospitosos\nPalau-sator: 2 positius i 6 sospitosos\nEn el cas de Palau-sator, els dos positius es van produir el 20 de març i el 25 del mateix mes. Els casos sospitosos van començar a finals de març, i el penúltim va ser el 9 de maig. El darrer dels computats ha estat en aquestes últimes 72 hores.\nRegencós: 2 positius i 3 sospitosos\nPel que fa a Regencós, els dos positius es van produir el 23 de març i el 17 d’abril. Els casos sospitosos van començar a mitjans d’abril, i el penúltim va ser el 13 de maig. El darrer dels computats ha estat en aquestes últimes 72 hores.\nAlbons: 2 positius i 9 sospitosos\nA Albons, els dos positius es van produir el 30 de març i el 24 d’abril. Els casos sospitosos van començar el 23 d’abril, i el penúltim va ser el 14 de maig. El darrer dels computats ha estat en aquestes últimes 72 hores.\nJafre: 2 positius i 12 sospitosos\nA Jafre, els dos positius es van produir el 14 de maig i el 16 del mateix mes. Els casos sospitosos van començar el 20 de març, i els dos últims es van registrar el 13 de maig. En les darreres 72 hores no consta cap nou positiu ni sospitós.\nForallac: 2 positius i 33 sospitosos\nEn el cas de Forallac, els dos positius es van produir el 23 d’abril i el 12 de maig. Els casos sospitosos van començar el 6 d’abril, mes en què es concentren la major part dels sospitosos. La setmana que en va tenir més va ser la del 27 d’abril al 3 de maig (10). Des del dilluns 18, hi ha tres nous casos sospitosos.\nUllà: 2 positius i 29 sospitosos\nEn el cas d’Ullà, els dos positius es van produir el 30 de març i el 7 de maig. Els casos sospitosos van començar el 20 de març. La setmana passada va ser la que van tenir més sospitosos: 8. Des del dilluns 18, hi ha un nou cas sospitós.\nUllastret: 1 positiu i 5 sospitosos\nEn el cas d’Ullastret, el positiu es va registrar el 26 de març. Els casos sospitosos van començar el 7 d’abril, i l’últim registrat és del 16 de maig.\nColomers: 1 positiu i 3 sospitosos\nPel que fa a Colomers, el positiu es va registrar l’1 de maig. Els casos sospitosos van començar el 15 d’abril, i l’últim registrat és del 9 de maig.\nVilopriu: 1 positiu i 2 sospitosos\nEn relació a Vilopriu, el positiu es va registrar el 29 de març. Els dos casos sospitosos son del 3 i el 12 de maig. Tots tres son homes.\nRupià: 1 positiu i 14 sospitosos\nRupià va tenir el positiu el 27 de març. El primer cas sospitós és del 19 de març, mentre que l’últim es correspon al 12 de maig.\nLa Pera: 1 positiu i 12 sospitosos\nLa Pera va registrar el positiu el 29 d’abril. El primer cas sospitós és del 17 de març, mentre que l’últim es correspon al 14 de maig.\nBellcaire d’Empordà: 1 positiu i 13 sospitosos\nBellcaire d’Empordà va registrar el positiu el 30 de març. El primer cas sospitós és del 21 de març, mentre que el penúltim es correspon al 16 de maig, i l’últim s’ha efectuat en les últimes 72 hores.\nParlavà: 1 positiu i 12 sospitosos\nParlavà va registrar el positiu el 27 de març. El primer cas sospitós és del 3 d’abril, mentre que l’antepenúltim es correspon al 16 de maig, i els dos últims s’han donat en les últimes 72 hores.\nGualta: 0 positius i 7 sospitosos\nGualta és un dels vuit municipis del Baix Empordà que no té cap cas positiu. El primer sospitós el va tenir el 6 d’abril, mentre que l’últim és del 13 de maig.\nFoixà: 0 positius i 5 sospitosos\nEl primer cas sospitós de Foixà va ser el 20 d’abril, mentre que l’últim és del 9 de maig.\nLa Tallada d’Empordà: 0 positius i 5 sospitosos\nEl primer cas sospitós de la Tallada d’Empordà va ser el 20 de març, mentre que l’últim és del 23 d’abril.\nSerra de Daró: 0 positius i 5 sospitosos\nEl primer cas sospitós de Serra de Daró va ser el 24 d’abril, mentre que l’últim és del 7 de maig.\nUltramort: 0 positius i 5 sospitosos\nEl primer cas sospitós d’Ultramort va ser el 19 de març, mentre que l’últim és del 8 de maig.\nEls pobles que no tenen cap cas positiu ni cap cas sospitós\nDe tota la comarca del Baix Empordà i dels seus 36 municipis, només hi ha tres on no s’ha registrat cap positiu ni sospitós d’estar contagiat de la COVID-19. Aquests tres pobles son Fontanilles, Garrigoles i Torrent.\nAquestes son dades del registre RSAcovid19 del Departament de Salut computades fins el passat diumenge 17 de maig. Els casos positius acumulats son aquells que han donat positiu en proves diagnòstiques de PCR i també en tests ràpids. En el cas dels sospitosos, son aquells que han estat classificats per algun personal sanitari com a tal per presentar en algun moment símptomes de la COVID-19.\nArticle anteriorDisclosure tornen amb “Energy”\nArticle següent‘Les dones a les fàbriques bisbalenques’ culmina el cicle de documentals “Bisbalenques en Pantalla”


Alemanya – mónverd\nRedacció 10/05/2022 03/05/2022 Deixa un comentari\nRedacció 25/02/2022 25/02/2022 Deixa un comentari\nRedacció 14/01/2022 03/01/2022 Deixa un comentari\nCom a mínim 130 persones han mort després d’inundacions severes l’Índia, afirmaren les autoritats del país el passat dissabte. Al voltant de 136 morts han estat confirmades després que les pluges dels monsons arribaren al país i causaren inundacions extremes i esllavissades, afirmà el mitjà estatunidenc CNN. La més mortal de les esllavissades deixà 38 morts després d’arrasar una vila, segons informaren les autoritats. Un … Continua la lectura de 130 morts en inundacions a l’Índia\nRedacció 29/07/2021 27/07/2021 Deixa un comentari\nL’escala i magnitud de les inundacions que es produïren al centre d’Europa, amb Alemanya com a país més afectat han deixat els científics bocabadats davant d’un episodi que romp els rècords, amb efectes en una àrea tan extensa i tan aviat. L’estiu del 2021, com cada vegada més, ha estat un d’esdeveniments extrems. Mentre que durant el mes de juliol una onada de calor extrema … Continua la lectura de Les inundacions d’Alemanya sorprenen els científics\nRedacció 23/07/2021 22/07/2021 Deixa un comentari\nLa indústria alemanya haurà d’implementar mesures de reducció en de les seves emissions de gasos d’efecte hivernacle de gran envergadura per tal de complir amb els nous objectius amb què el govern federal ha respost a la decisió del Tribunal Constitucional. Segons afirma el mitjà nord-americà Bloomberg, la indústria haurà de reduir les seves emissions des de les 186 milions de tones emeses l’any passat … Continua la lectura de Els objectius climàtics alemanys suposen una retallada important al sector automobilístic\nRedacció 11/06/2021 26/05/2021 Deixa un comentari\nAlemanya avança la neutralitat climàtica al 2045\nEl govern d’Angela Merkel no ha tardat a respondre a la darrera decisió del seu Tribunal Constitucional. Després que aquest dictaminàs el passat 29 d’abril que la Llei de Protecció del Clima és insuficient, el govern federal a llençat nous objectius climàtics. L’executiu ha proposat que per al 2030 es dugui a terme una reducció del 65% de les seves emissions de gasos d’efecte hivernacle … Continua la lectura de Alemanya avança la neutralitat climàtica al 2045\nRedacció 25/05/2021 11/05/2021 1 comentari\nAlemanya ha de millorar els seus objectius climàtics: així ho ha dit el seu Tribunal Constitucional\nUn altre cas se suma a la cada vegada més llarga llista de governs als quals se’ls ha cridat l’atenció en matèria de medi ambient. Aquest cop, li ha tocat al govern federal alemany. El tribunal Constitucional del país europeu ha determinat que la Llei de Protecció del Clima, aprovada en l’any 2019, és insuficient en alguns aspectes. Ara, el govern federal ha de presentar … Continua la lectura de Alemanya ha de millorar els seus objectius climàtics: així ho ha dit el seu Tribunal Constitucional\nRedacció 21/05/2021 10/05/2021 Deixa un comentari


Publicado el dijous, 20 de febrer de 2020\nJa és part de la vida el fet de canviar de casa. Tots hem passat per una mudança o quan vivíem amb els pares o quan ja hem volgut tenir el nostre espai. El moment de mudar-se és un procés de canvi que pot provocar estrès i nervis. Perquè això no succeeixi, cal comptar amb temps i una prèvia organització. Des de Espígul us volem donar uns consells per facilitar el procés de mudança i agilitzar el canvi.\nAquesta us ajudarà a fer les coses de manera més estructurada i ràpida. Hi ha una sèrie de qüestions que s'han de tenir resoltes abans de començar a fer res: les caixes, els mobles, el transport, etc. S'han de quadrar aquestes coses per a seguir els dies establerts. Perquè en el cas de contractar una empresa de mudança, tot estigui planificat i no perdre temps ni diners.\nProposar-se fer la mudança amb un mes d'antelació evita l'aclaparament del moment. Fer les coses a poc a poc i de manera eficaç permetrà gaudir del procés i tenir-ho tot a punt per al dia senyalat.\nEn aquest període de temps, tens l'oportunitat de descartar tot allò que s'ha anat acumulant i de fer neteja d'allò que ja no vols.\nPots empaquetar per ordre, d'ús i importància de les teves pertinences. Per exemple: si la mudança és a l'estiu, la roba d'hivern no es farà servir, per tant, es pot empaquetar.\nEncara que sembli obvi, omple les caixes per temàtiques i/o seccions i descriu el que hi ha dins amb un retolador a l'exterior de la caixa. És millor ser específics en aquest aspecte. D'aquesta manera a l'hora de fer la mudança vigilaràs si hi ha alguna cosa fràgil i facilitaràs la feina a l'hora de desempaquetar.


\t<Tecnologia de comunicació> YIG\nYIG, n m\nes granate de itrio-hierro\nen yttrium-iron garnet\nFerrita feta amb un granat d'itri i ferro. Vegeu també ^ressonador YIG^.\nNota: YIG és una sigla que correspon a la denominació anglesa yttrium-iron garnet ('granat d'itri i ferro').\n\t<Sistemes i serveis de telecomunicació> YUV\nYUV, n m\nFormat de vídeo en color utilitzat als estàndars PAL i NTSC que consisteix en un component de luminància (Y) i dos de color (U i V), obtinguts restant el component Y del contingut en blau (senyal U) i vermell (senyal V) de la imatge.\nNota: YUV és un acrònim que correspon a les denominacions angleses intensity, hue, value ('intensitat, matís i valor').


El president del Consell participa a l’acte d’inauguració de la Fira de Sant Antoni d’Anglès | Blanesaldia\nL’alcalde d’Anglès, Pere Espinet, va convidar el conseller Vila i el president de l’ens perquè donessin el tret de sortida oficial a l’edició de la Fira d’enguany. Tot i que la majoria d’actes s’han dut a terme durant el dissabte i el diumenge, el divendres a la tarda es va inaugurar l’exposició Treballs artístics amb Agulla i Fil; i també es va fer la presentació oficial de la placa de cava Societat de Pescadors Esportius d’Anglès i comarca.\nDurant tot el cap de setmana, Anglès ha estat una cita obligada per als veïns no només d’Anglès sinó d’arreu de la comarca i de la resta de la demarcació de Girona. S’hi han desenvolupat més d’una cinquantena d’activitats, destinades a tots els públics, però que han tingut com a protagonistes els animals.\n← Èxit de la celebració del Combat d’Arbúcies El TSJC dóna la raó a l’Ajuntament de Blanes per rebre una subvenció de 197.000 euros →


Per què escollir Fiction Express?\n"1 de cada 5 nen s no sap llegir bé als 11 anys"*\n"A més, perdem gairebé un 40% dels lectors en 4 anys. A partir dels 14 anys, a l'inici de l'adolescència, passem el 71% de joves que diuen llegir de forma habitual, al 45%"**\nLa lectura és l'habilitat clau per garantir l'aprenentatge que ens porta a l'evolució i al desenvolupament tecnològic.\n*Font OECD // **Fonts: FGEE\nPer què els joves no llegeixen?\nEls joves reben reconeixements contínuament i a curt termini a través de la seva activitat en xarxes socials, jocs, etc. Activitats com la lectura i la música ofereixen reconeixements a llarg termini i això és difícil de conjugar en la vida actual, la clau és canviar aquests terminis, aquestes corbes de reconeixement, fent-les curtes i motivacionals.\nCom podem millorar les habilitats lectores?\nFiction Express és una plataforma de lectura interactiva creada per millorar la competència lectora a través del poder de la participació i de la creació conjunta entre autors i lectors fomentant el diàleg creatiu entre ells.\nDesenvolupament de l'hàbit\nFiction Express ha estat dissenyat per a millorar els hàbits de lectura dels nens/as i convertir-los en lectors a través de la nostra metodologia.\nRecordatori: capítols publicats cada setmana per a diferents nivells de lectura que deixen amb la intriga sobre com continuarà la història.\nRutina: els alumnes voten per decidir l'argument i parlen amb l'autor en un fòrum, formen part de la història amb les seves idees.\nRecompensa: la metodologia interactiva fomenta el diàleg creatiu entre autors i lectors i millora la competència lectora..


ROGLE 10/11-Juliol/Agost 2007\nAngel Calpe, el “academic” insidios\nEl dia 2 de juny, Angel Calpe, membre de la AVL en suposta (pero falsa) representacio valencianista, publicava en Las Provincias un articul que, encara que ya ha rebut complida resposta des d’atres ambits, no voliem deixar de comentar.\nEl mateix Angel Calpe que en eixe articul certifica la mort de les Normes d’El Puig, en 1995 publicava un llibre, La guerra insidiosa. El valencianisme irresolut (Ed. Lo Rat Penat), a on afirmava rotundament que “nos trobem en un dels millors moments pels que ha travessat la normativa [d’El Puig]” (p. 137), que “una vegada coneguda i amprada la norma valenciana, intentar escriure en valencià usant les formes catalanes alternatives es fa quasi impossible” (p. 138) i que “cal promocionar les normes del Puig, [ya que] qualsevol normativa hibrida (...) supon un reconeiximent implicit de que el valencià es a soles un dialecte.” (p. 171)\nEn a penes dotze anys, ¿qué ha pogut canviar tant per a que ara mantinga l’opinio diametralment oposta? De fet, tot continua igual, tant en el sistema educatiu, com en l’administracio, com en la voluntat politica dels que manen. Es cert que s’ha creat la AVL, pero per a lo unic que ha servit es per a que se continue fent lo mateix en major intensitat.\nBe, una cosa si ha canviat: el mateix Angel Calpe, que ha depres a utilisar en naturalitat eixa preposicio “amb”, de la qual, en 1995, opinava: “Un dialectalisme catala (...) no es pot fer passar com a paraula valenciana “culta” mai en la vida. Precisament per aixo, perque no es pot discutir, ni argumentar, ni defendre-la de cap manera, als estrategues catalanistes no els ha quedat una atra alternativa que la d’impondre-la directament.” (p .124) I concloia que este nomes era un eixemple de “cóm se pot prendre a tot un poble per descerebrat o en quina facilitat es poden menysprear set segles de lliteratura escrita.” (p. 125)\nEl resultat de les passades eleccions autonomiques (a on el valencianisme politic no trague representacio) el fa afirmar que “esta gent carix de tota legitimitat per a dir-li a ningú qui és o com s’ha de ser valencianiste, què és o com ha de ser el valencianisme.”\nYa que planteja el tema de la llegitimitat, nos preguntem: ¿quína es pensa que en te ell per a donar lliçons al valencianisme?\nLa mateixa persona que en 1995 no dominava prou el valencià com per a escriure una obra sense “Assessors Llingüistics” (tal com figura en la ficha tecnica del llibre, en la pagina 4), poc anys despres, en 2003, entrà a formar part de l’institucio que ha d’encarregar-se de codificar la llengua. ¿Cóm es que no refusà l’oferiment d’eixe carrec donada la seua falta de qualificacio? ¿I quína llegitimitat pot esperar que li donem a una “Academia” conformada en evidents criteris de conveniencia politica, que no de competencia llingüistica?\nEn l’articul reivindica l’espirit de “germanor” llingüistica en els catalans i balears dels Llombart, Revers, Primitiu, Llorente. Pero nosatres no podem oblidar que la bona voluntat d’estos homens fon sistematicament aprofitada pel catalanisme com a excusa llegitimadora per a profundisar mes i mes en els seus objectius. Si el doctor Calpe vol entropeçar una atra vegada en la mateixa pedra, alla ell, pero que no tracte d’arrossegar al valencianisme per enesima volta al mateix conegut parany. I aci està lo mes indignant de l’articul i de l’actitut dels “Calpes” del mon: ells son lliures de triar a titul personal l’opcio que vullguen, pero no tenen cap dret a impondre-la als demes. No se li diria “traidor” (com se queixa) si, sense deixar d’animar a seguir a la AVL (si ell creu de veres que es lo millor), defenguera el dret dels que no volen seguir-la, en conte de participar en l’imposicio fascista d’una norma que el poble (enganyat, manipulat, desinformat) no ha tingut ocasio de triar.\nPer un atra banda, si d’alguna cosa donen testimoni els personages ades mencionats es de la resistencia que plantejaren a l’aplastant castellanisacio de les seues respectives epoques. Sense dubte, en son moment tambe hagueren d’aguantar als “Angel Calpe” de tanda que els dien que la seua resistencia “numantina” front al castella era inutil. Afortunadament, decidiren lluitar contra eixe “marc normatiu oficial” (ahir impulsor del castella, hui del català) que ara li pareix tan confortable al doctor Calpe.\nAcaba l’articul manifestant la seua consideracio cap ad aquells als que ell mateix condena a la marginalitat i que estan disposts a “morir con las botas puestas”. Haurem d’agrair al nostre bochi que senta tanta consideracio mentres nos intenta eixecutar; pero en fi, en una cosa te rao: alguns estem disposts -per fidelitat a la llengua, per llealtat al poble i per dignitat personal- a “morir en les botes posades”...\n...i les bojaques buides.


Violència masclista i sanitat, reptes del Consell per a la primera meitat de 2018\nJ. L. OBRADOR 29.01.2018\nEl Govern valencià es fixa 50 objectius per a aquest semestre després d'avaluar totes les àrees.\nLa tornada de la Ribera a la gestió pública sanitària serà un dels desafiaments més importants.\nLa lluita contra el terrorisme masclista serà transversal i comptarà amb mesures en Igualtat, Educació i Justícia.\nViolència masclista i sanitat, reptes del Consell per a la primera meitat de 2018 20MINUTOS.ES\nLa lluita contra la violència masclista des d'un punt de vista transversal, que contemplarà des de la prevenció en l'àmbit educatiu fins a l'atenció a les víctimes, serà una de les prioritats del Govern valencià per als pròxims sis mesos.\nAl costat d'aquest objectiu, un altre dels principals reptes de l'Executiu que presideix Ximo Puig serà la reversió del departament de salut de la Ribera al sistema públic, a partir de l'1 d'abril, després d'expirar la concessió del Grup Ribera Salut, que no s'ha renovat.\nAquestes són dos de les mesures més destacades del mig centenar d'objectius principals que l'Executiu valencià s'ha fixat en el Seminari de Govern celebrat aquest cap de setmana a Benicarló i Vinaròs (Castelló), a raó de cinc per conselleria, segons ha explicat la vicepresidenta, Mónica Oltra.\nAquesta cita semestral, ideada des de la presa de possessió de l'Executiu, serveix perquè els seus membres facen balanç dels objectius fixats en l'anterior conclave i dissenyen noves estratègies i mesures per a implementar en el següent període.\nSegons ha anunciat la també portaveu del Consell, des de l'inici de la legislatura s'han complit el 88,6% dels objectius marcats en els seminaris (221) i l'11,4% restant (27) es troben en execució.\nEn matèria de violència masclista, el departament que gestiona Oltra, Igualtat i Polítiques Inclusives, executarà l'anunciada equiparació de la indemnització a víctimes de violència masclista amb les del terrorisme, per la qual cosa la quantia ascendirà de 6.000 a 75.000 euros.\nAltres àrees també escometran plans en aquest àmbit, com a Educació, que posarà en marxa el Pla Director de Coeducació per a l'eradicació de les desigualtats entre homes i dones i fomentar la transformació social des de les aules. Justícia, per la seua banda, revisarà els protocols d'actuació en matèria de violència de gènere.\nBanc Públic, despoblació i transport\nAltre objectiu destacat serà la culminació del Banc Públic de la Generalitat com a refundació de l'Institut Valencià de Finances (IVF) amb la creació d'un consell de "personalitats de prestigi" en l'àmbit financer per a "acabar amb el banc dels polítics", ha afirmat Oltra.\nTambé figurarà en l'agenda del Govern autonòmic fins al pròxim estiu el desenvolupament de l'agenda contra la despoblació, amb tres milions d'euros per a identificar i donar servei a les zones que no disposen de cobertura digital.\nEn ocupació, agricultura i habitatge s'activaran, respectivament, un pla contra la sinistralitat laboral, un programa per a plantar vegetació i segellar els abocadors i l'inici d'un concurs públic per a transmetre el dret de sòl d'habitatges del parc de la Generalitat a cooperatives.\nLa Conselleria d'Obres Públiques posarà en marxa el Programa Estratègic per a la Millora de la Mobilitat, el Transport i les Infraestructures de la Comunitat Valenciana. Transparència, per la seua banda, s'ha fixat com a objectius més destacats l'elaboració d'una Llei de Govern Obert i un Pla de Millora de l'Atenció a la Ciutadania.\nAgenda política: reformar la Constitució\nEn l'àmbit més polític, el Consell afegirà una altra reivindicació a la d'un nou model de finançament: la reforma constitucional. Segons ha assegurat Ximo Puig després de finalitzar el seminari, és necessària una reformulació "profunda" de la Carta Magna per a "ampliar i reforçar drets" com la sanitat, l'habitatge i la igualtat entre ciutadans, així com per a millorar l'articulació de l'Estat autonòmic.


'¿I després de la llei Aragonès, què?', article de Joan Segarra a El Periódico\nInici / OPINEM des de l'àmbit social / ‘¿I després de la llei Aragonès, què?’, article de Joan Segarra a El Periódico\n24.02.2020 | Article d’opinió de Joan Segarra, president de La Confederació del Tercer Sector Social, a El Periódico de Catalunya.\nApostem, doncs, per un marc de concertació que tregui els serveis socials de les lògiques del mercat, que fan que s’imposi el preu i obren la via a l’especulació. Perquè en aquest tipus de serveis, quan guanya el preu perden les persones\nFa uns dies queia la llei de contractes de serveis a les persones (mal anomenada llei Aragonès) a l’última fase de tramitació parlamentària, després d’un llarg procés d’elaboració que alguns moviments socials van intentar frenar de manera radical. Un procés que ha generat debats interessants, i d’altres amb grans dosis de demagògia, sobre el model de gestió dels serveis públics, la seva externalització i la relació de les administracions amb les entitats i empreses que els gestionen. I és just reconèixer la bona feina dels diputats i diputades responsables de la ponència.\n¿Què passarà ara? En certa manera, res. La contractació de serveis a les persones continuarà regulant-se sota la llei estatal de contractes del sector públic, com fins ara, amb totes les disfuncions i conseqüències d’un marc regulador que no assegura amb prou garanties la qualitat dels serveis. Això significa que perdem una oportunitat de regular des de Catalunya un tema estratègic per al país.\nDes del tercer sector social proposem mirar endavant, però val la pena recordar les possibilitats de millora que hem perdut deixant aquesta llei al calaix. Una llei que es quedava curta en alguns aspectes, però que tenia elements positius.\nEs perd l’oportunitat de limitar al 30% el pes del preu en les licitacions, cosa que hauria ajudat a avançar cap a la priorització de la qualitat per sobre de l’oferta econòmica i a evitar rebaixes o subhastes que precaritzen el servei. Es perd la possibilitat de reforçar el compliment dels convenis col·lectius sectorials, garantia per a les condicions laborals de les professionals, i de promoure la responsabilitat social dels licitadors. Es perd l’oportunitat de reforçar l’obligació de l’Administració de controlar una vegada adjudicat el servei i, molt important, es perd el compromís de regular la concertació social en un termini de 18 mesos.\nLa polèmica ha posat de manifest la necessitat de forjar consensos sobre el model català de gestió dels serveis públics. El debat de fons no està resolt i la qüestió clau és si té sentit que es faci negoci amb la gestió de serveis públics d’atenció a les persones.\nDes de La Confederació vam fer una proposta fa ja més de dos anys fonamentada en les directives europees de contractació pública: un model de concertació social exigent amb la qualitat que asseguri la no mercantilització dels serveis públics i faci prevaler el ‘sense ànim de lucre’ i els valors de l’economia social. Aquest nou model no és una utopia. És viable jurídicament, i així ho proven totes les regulacions autonòmiques que, sense estridències i al marge de colors polítics, han fet un pas endavant en aquest sentit.\nApostem, doncs, per un marc de concertació que tregui els serveis socials de les lògiques del mercat, que fan que s’imposi el preu i obren la via a l’especulació. Perquè en aquest tipus de serveis, quan guanya el preu perden les persones.\nDemanem amplitud de mires, valentia política i voluntat de consens per regular un marc de concertació que garanteixi que cap operador privat, sigui quina sigui la seva forma jurídica, faci negoci amb un dels sectors més sensibles de l’Estat del benestar. Un sector que, no ho oblidem, dona feina a més de cent mil persones a Catalunya i s’ocupa dels col·lectius més vulnerables. Parlem de creació de riquesa col·lectiva, de foment del teixit social i de garantia de drets per a la ciutadania. No és poca cosa.\nEtiquetes: concertació pública, la Confederació, llei Aragonès, Opinió, tercer sector social\nJa disponibles els vídeos de la jornada anual de l’Aliança Educació 360\n‘Comuniquem per resistir’, el llibre publicat per Social.cat ja està a la venda


Villa Aquatic Vacation Vir Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVilla Aquatic VacationBobovi VIII-29, Vir, Vir, Croàcia, 23234 - Veure al mapaExcepcional9,8Basada en6comentarisVilla Aquatic VacationVeure més fotos"Great location, close to several beaches, grocery stores and..."PitkizSwedenbalcó/terrassaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nAl visitar Vir, vosté es sentirà com a casa a Apartament Chernikova, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vir. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb escriptori, ventilador, nevera, forn microones, articles de tocador a cada habitació. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Apartament Chernikova és una elecció inteligents per a viatgers a Vir, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Conceptes-lògica, història de la\nlògica, història de la HIST.\nDesenvolupament de la lògica occidental a través del temps, des del seu naixement amb Aristòtil fins a l’aparició i desenvolupament de la lògica moderna. Se la considera fruit de la convergència de quatre línies de pensament marcades per: la lògica antiga, la idea d’un llenguatge universal per a la ciència, el desenvolupament de l’àlgebra i l’aritmètica en el s. XIX, o desenvolupament de la matemàtica de la lògica, i les investigacions de la lògica de la matemàtica (veure cita).\n1. La lògica antiga\nEl seu creador és Aristòtil amb l’anomenat Organon, o conjunt d’obres lògiques:\nCategories, que tracta dels termes,\nDe la interpretació, on estudia l’enunciat,\nAnalítics primers, on estudia el sil·logisme i\nAnalítics segons, que tracta de la demostració,\nTòpics i Elencs sofístics, on tracta del sil·logisme dialèctic i sofístic, respectivament.\nS’afirma, no obstant això, que Parmènides, els sofistes i el mateix Plató, poden considerar-se almenys antecessors o predecessors d’algunes teories lògiques. Aristòtil és, en tot cas, el primer a desenvolupar un sistema complet de lògica, que es coneix amb el nom de sil·logística. És aquesta una lògica de predicats basada en els termes i en la predicació, o manera com s’atribueix al subjecte el predicat, en la frase o proposició, l’estructura de la qual s’indica amb l’expressió «S és P» (veure text i exemple).\nEl tractament dels sil·logismes és formal i Aristòtil recorre també a l’ús de variables. Estudis d’història de la lògica han demostrat que el sistema lògic aristotèlic és consistent i decidible.\nLa seva obra va ser continuada i perfeccionada per Teofrast d'Èresos, segon director del Liceu, sobretot en el que respecta a la lògica modal i a la lògica de enunciats o proposicions, només implícitament suposada per Aristòtil.\nEls qui van desenvolupar sistemàticament la lògica d’enunciats van ser, no obstant, els megàrics (entre 400 i 275 a.C.) i els estoics (entre 300 i 200 a.C.). Amb ells apareix el recurs a diverses formes d’argumentació, i no a la sola implicació, i analitzen el valor de les connectives com funcions veritatives.\nAls megàrics, entre els qui destaquen Diodor Cronos i Filó de Megara, es deu tant la formulació de les primeres paradoxes lògiques, atribuïdes principalment a Eubúlides, (veure cita), com l’estudi dels enunciats modals i intenses discussions sobre el sentit del condicional. Diodor sosté que un enunciat condicional és verdader si i només si no pot enunciar-se, en cap moment, com compost d’un antecedent verdader i un conseqüent fals. Mentre que Filó sosté que un enunciat condicional ha d'interpretar-se verdader en tot cas, menys quan l’antecedent és verdader i el conseqüent fals. Així, per al primer, «si és de nit, llavors és de dia», mai és un enunciat verdader, mentre que, per al segon, aquest enunciat és verdader dita durant el dia. A aquesta interpretació filoniana del condicional se l'ha anomenat modernament implicació material, segons la qual «Si P, llavors Q» equival a «O no P o Q». Formalment: (P®Q) equival a (¬PÚQ)\nEntre els estoics, Crisip de Soli, considerat com el segon fundador de l'Estoa, destaca com un dels principals lògics grecs. La lògica estoica és una lògica d’enunciats ja en desenvolupament, basada en el principi de bivalència (a ells es deu la definició d’enunciat - que anomenen axioma- com aquella oració que pot ser verdadera o falsa), que recorre a la negació, conjunció, disjunció (exclusiva, i potser la inclusiva) i el condicional filonià, com connectives definides a manera de funcions veritatives; amb elles construïen els principis lògics (veure cita). Les discussions sobre el condicional, unides a les dels megàrics, van ser tantes i tan intenses que Cal·límac (s. II a.C.) afirmava que «fins als corbs grallen per les teulades sobre aquest problema».\nEl famós metge Galè (entre els anys 129 i 199 d.C.), que escriu una Introducció a la dialèctica, així com comentaris a la lògica d’Aristòtil, Teofrast i els estoics, barreja la lògica aristotèlica amb l’estoica. Se li atribueix, així mateix, la introducció de la quarta figura del sil·logisme (alguns l’atribueixen al filòsof jueu Albalag, del s. XIII). Després del període estoic, durant l’època dels «comentadors», iniciada per la feina recopiladora d'Andrònic de Rodes, floreixen comentaris sobre les obres lògiques d’Aristòtil. Així, Alexandre d'Afrodisia (s. III), Porfiri (s. III), Simplici (s. VI) i Filopó (s. VI). Entre els romans del mateix període, especial rellevància té Boeci, a través del qual penetren, per primera vegada, en l’occident llatí algunes de les obres lògiques d’Aristòtil: tradueix Categories i De la interpretació, sobre les quals també redacta comentaris; escriu Sobre el sil·logisme categòric i Sobre el sil·logisme hipotètic, i comenta a més la Eisagogé, del neoplatònic Porfiri i Topica, de Ciceró. Dels comentaris de Boeci a la Eisagogé, procedeix en bona mesura l’anomenat problema dels universals, de tanta importància filosòfica especialment durant l’Edat Mitjana (veure cita).\nLa lògica medieval, -entenent per tal la que es desenvolupa en l’occident cristià durant l’Edat Mitjana, del s. XI al XV-, és hereva de la lògica grega i, especialment, de la sil·logística aristotèlica. A.N. Prior destaca quatre aportacions noves i fonamentals de l’Escolàstica:\n(1) una teoria general de la referència (suppositio terminorum),\n(2) una teoria general de la implicació (consequentia),\n(3) un desenvolupament de la lògica de les modalitats, i\n(4) el tractament de paradoxes i problemes lògics del llenguatge (A.N. Prior, Història de la lògica, Tecnos, Madrid 1976, p. 75.)\nEl primer tractat medieval de lògica és la Dialèctica, de Alcuí, obra escrita en forma de diàleg per ser utilitzada en el trivium, base de l’ensenyament elemental medieval, que Alcuí restaura a iniciativa de l’emperador Carlemany. Durant un llarg període de temps, la lògica queda relegada a aquestes nocions elementals de les arts liberals. L’aparició dels «dialèctics» del s. XI i les primeres discussions sobre la naturalesa dels universals renoven l’interès per la lògica i la seva relació amb la gramàtica. El primer lògic medieval important és Pere Abelard. Les seves obres de major interès són la Dialèctica, en què reelabora l’herència lògica deixada per Boeci, i Sic et Non, en què introdueix un dels procediments més característics de l’estudi de les qüestions en la Escolàstica.\nA partir de la segona meitat del s. XII, es coneixen ja a occident la resta d’obres lògiques d’Aristòtil; la lògica basada en aquestes noves obres es va conèixer amb el nom d'ars nova, o «nova lògica», la usada ja en les universitats del s. XIII. La doble direcció a l’estudi de la lògica que va existir en aquestes -d’una banda, l’estudi més formal de la lògica desenvolupat amb certa llibertat i independència per les facultats d’arts, basat en les primeres obres conegudes del Organon aristotèlic, més Analítics primers, Tòpics i Elencs sofístics, i per una altra, un estudi de la lògica d’acord amb la metafísica aristotèlica i Analítics segons, dut a terme per les facultats de teologia, més fidels al pensament aristotèlic- va donar origen a la logica antiqua, de les facultats teològiques, i a la logica moderna, de les facultats d’arts. L’autor més representatiu d’aquesta lògica moderna és Pere Hispano; les seves obres de lògica, Summulae Logicales, van ser els manuals usuals durant els segles XIV i XV, amb més de 150 edicions.\nA finals del s. XIII, la lògica moderna s’instal·la a Oxford, on aconsegueix els seus moments més àlgids amb Robert Kilwarby, Joan Duns Escot (encara que els tractats lògics s’atribueixen a un Pseudo-Escot) i, sobretot, Guillem d'Occam.\nLa doctrina sobre les conseqüències, desenvolupada d’una manera especial durant aquesta època, representa una de les influències de la lògica estoica sobre la medieval. «Conseqüència» és, per als medievals, un condicional o un argument amb la partícula «ergo» unint enunciats. Es discuteix intensament quines són les condicions de veritat tant dels condicionals com d’aquests arguments i s’escriuen sobre això tractats titulats De Consequentiis. Tals tractats, encara que no eren independents de la lògica aristotèlica, recullen algunes de les lleis fonamentals de la lògica d’enunciats. S’afegeix la teoria de la suppositio, o de la significació d’un mateix terme segons el lloc que ocupa en un enunciat. Aquestes teories guarden relació amb la teoria moderna de la quantificació.\n2. La llengua perfecta\nLa recerca d’una llengua perfecta -un llenguatge complet, simple i universal- té en l'Ars Magna El gran art, de Ramon Llull, els seus orígens medievals. Segons Llull, amb 54 idees bàsiques es podria teixir un gran art per expressar qualsevol veritat necessària a l’home. Descartes i Leibniz són -sense oblidar, no obstant això, a George Dalgarno, amb Ars Signorum (1616), Atanasi Kircher, amb el seu Novum hoc inventum quo omnia mundi idiomata ad unum reducuntur Nou invent amb el qual es redueixen a un tots els idiomes del món (1660), que inclou un diccionari de 1620 paraules, i John Wilkins, amb Essay towards a Real Character and a Philosophical Language Assaig a favor d’un alfabet real i un llenguatge filosòfic (1668)- els principals valedors d’una characteristica universalis, d’un llenguatge universal de proposicions verdaderes que pogués ser usat per raonar científicament. Descartes busca, des dels dies que coneix a I. Beeckman, i superant a Llull, una «ciència totalment nova, que permeti resoldre en principi totes les qüestions» (veure cita), o un llenguatge universal vinculat a la verdadera filosofia, que elimini la possibilitat d’equivocar-se raonant (veure cita). Leibniz -l’únic, d’altra banda, dels seus contemporanis que no creu, com sí farà poc després Kant, que la lògica sigui un saber ja totalment establert i acabat, i a qui s’atribueix la paternitat de l’expressió «lògica matemàtica»- és el defensor per antonomàsia d’una mathesis universalis, o llenguatge universal matemàtic, que, des de la seva primera Dissertatio d’art combinatòria, escrita als vint anys, l'any 1666, fins a les més tardanes Elementa characteristicae generalis i Història et commendatio linguae characteristicae i fins i tot el seu projecte d’una enciclopèdia universal, no cessa d’identificar el «raonament i el càlcul», amb el suport de signes o de conceptes primers (veure cita).\nA més d’aquests autors que poden considerar-se «precursors» de la lògica matemàtica, ha de recordar-se la Lògica de Port-Royal: Logique, ou l’Art de penser Lògica, o art de pensar (1622), de Antoine Arnauld i Pierre Nicole, i que manté una perspectiva antiescolástica i antiaristotèlica, defensada anteriorment sobretot per Petrus Ramus, però també per Bacon, Descartes, Pascal i altres. La seva orientació psicologista serà decisiva durant els segles XVII, XVIII i XIX. Bernard Bolzano és un dels pocs, i el principal, que no segueix aquesta orientació psicologista. El fet de contemplar la lògica com teoria de la ciència fa que s’interessi, no pels aspectes psicològics, sinó per l’estudi formal dels termes i enunciats.\n3) La matemàtica de la lògica\nTot i que l'empirisme clàssic anglès, Locke especialment, s’oblida completament de la lògica, són anglesos els qui, a mitjans del s. XIX, comencen a desenvolupar en la pràctica les idees de Leibniz sobre un càlcul lògic universal. Aquest període inicial, protagonitzat pels britànics W. Hamilton (1788-1856), G. Boole, A. de Morgan, W.S. Jevons i l’alemany I. Schroeder (1841-1912), representa el desenvolupament de la matemàtica de la lògica -o àlgebra de la lògica-, poderosament influïda pels canvis experimentats en l’àlgebra i la geometria entre 1825 i 1900, iniciats amb la distinció entre àlgebra aritmètica i àlgebra simbòlica, feta per George Peacock (1791-1858) en Tractat d’àlgebra (1842-1845). Boole concep la lògica com una àlgebra de classes; es basa en el supòsit de que la lògica és una part de la matemàtica, i el paral·lelisme que s’estableix entre totes dues li permet entendre els enunciats com equacions. En Les lleis del pensament (1854) formula les lleis de l’anàlisi matemàtica de la lògica. Les investigacions posteriors en la matemàtica de la lògica són desenvolupaments de les seves teories, correcció dels seus errors, millora i simplificació dels mètodes d’expressió, o ampliació de les seves perspectives, fins a la seva axiomatització. Així, per exemple, William Stanley Jevons, constructor d’altra banda d’una màquina de raonar, suggereix que la suma o unió de classes (x+y) sigui entesa com la classe de les coses que són x, y o x i y a un temps («o» inclusiva), noció també admesa per A. de Morgan, i reemplaça l’expressió booleana del complement de classe, «1-a», per l’actual, ā. Ch.S. Peirce, que anomena al seu sistema Àlgebra General de la Lògica, és un dels autors que amplien l’obra començada per Boole, elaborant algebraicament la lògica de les relacions; d’allà sorgeix la idea que la lògica d’enunciats és la base de la lògica en general.\n4. La lògica matemàtica\nLa lògica moderna neix pròpiament amb la publicació, en 1879, per Gottlob Frege, de Conceptografía (veure cita), assaig que, juntament amb la seva obra de més importància, Fonaments de la geometria (1884), va passar inadvertida fins que l’obra de Russell, Principis de les matemàtiques (1903), va cridar l’atenció sobre el seu contingut. La petita obra de 1879 representa la formalització completa de la lògica elemental, o el primer sistema complet de lògica elemental, i mostra que l’aritmètica s’identifica amb la lògica, o que és una part de la lògica, en aparent contraposició amb la postura de Boole. La teoria dels quantificadors ha estat considerada com la novetat de major relleu introduïda per Frege i una de les aportacions lògiques de més importància del s. XIX; aplicada als enunciats categòrics representa un punt clar d’unió entre la lògica aristotèlica de termes i la lògica d’enunciats iniciada pels estoics.\nEls Principia Mathematica (1910-1913), de A.N. Whitehead i B. Russell, culminen la comprensió de la lògica com a sistema deductiu iniciada per l’obra de Frege, el desenvolupament de la qual, en diverses vessants, persisteix en l’actualitat com teoria lògica admesa ja com clàssica.\nDesprés dels Principia Mathematica, les investigacions lògiques s’han ocupat preferentment del perfeccionament de la formulació axiomàtica del sistema de lògica que proposen i de l’estudi de les propietats formals dels càlculs lògics: consistència, completud i decidibilitat.\nEl rebuig del punt de vista de Frege, reafirmat en principi per Whitehead i Russell, que la matemàtica és lògica, porta a l’aparició de filosofies de la matemàtica rivals: la filosofia formalista de la matemàtica de Hilbert i la concepció intuïcionista de Luitzen Egbertus Jan Brouwer.\nReacció també a l’obra lògica de Whitehead i Russell són les lògiques no clàssiques polivalents, no fundades ja en el principi de bivalència: Lukasiewicz i Post són els primers a desenvolupar lògiques trivalents. Arend Heyting (1898-1980) formula una lògica intuïcionista, que aplicant els principis matemàtics de Brouwer abandona el principi del tercer exclòs.\n(VII) El desenvolupament d’aquesta introducció a la lògica segueix l’ordre de l’esquema següent. Els apartats marcats amb un asterisc (*) són els que corresponen a l'itinerari a seguir segons el temari de la introducció general a la lògica\nFinal de l’itinerari d’introducció a la lògica.


Els municipis maresmencs condemnen els darrers atemptats d’ETA | Diari Maresme\nEls municipis maresmencs condemnen els darrers atemptats d’ETA\nPer Redacció , a Societat 22 de set. de 2008\nEls ajuntaments del Maresme han convocat la ciutadania aquest dilluns al migdia per fer un minut de silenci en repulsa pels darrers atemptats d’ETA. Alguns consistoris celebraran l’acte de condemna aquest dimarts.\nTres atemptats consecutius\nLes darreres accions terroristes han tingut lloc aquest cap de setmana a Vitoria, Ondarroa i Santoña, i han provocat una víctima mortal i diversos ferits.\nAquesta matinada ha estat assassinat el brigada de l’Exèrcit Luis Conde de la Cruz, de 46 anys d’edat i també ha resultat ferit greument un capità ATS. Altres persones que passejaven per la zona de l’acadèmia militar de Santoña han patit ferides i atacs d’ansietat. Una dona de 70 anys roman ingressada molt greu per un possible accident cerebrovascular.\nAmb aquesta concentració silenciosa, el món local condemna aquesta acció terrorista i expressa la seva solidaritat amb les famílies de les víctimes.


Plantilla:WikiSky - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquesta plantilla afegeix un enllaç a un objecte astronòmic a WikiSky. La plantilla no funciona per objectes que es mouen al Sistema Solar com planetes, cometes, asteroides, etc.\nDes del 19 de Juliol de 2008 enllaça a una pàgina d'imatges o dades d'un objecte de WikiSky. Amb alguns objectes pot no funcionar correctament, com per exempl, les galàxies Messier necessiten el número NGCcom a paràmetre. Això és un "bug" de WikiSky que s'ha comentant i està en procés de solucionar-se.\n1: Nom de l'objecte a WikiSky, si no funciona automàticament\nz: nivell de Zoom (1-18); si no s'especifica, la plantilla fa servir el zoon de WikiSky. Si això no va prou bé, per les estrelles brillants z hauria de ser 5; per a un objecte a profunditat mitjana, 9-10; per remanents de SN 1987A, 14 és el millor.\nname: Nom a mostrar per l'enllaç; si no s'especifica, deixa per defecte el nom de la pàgina.\nLa documentació de més amunt està transclosa de Plantilla:WikiSky/ús. (modifica | historial)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Plantilla:WikiSky&oldid=14420799»\nPlantilles d'enllaços externs d'astronomia\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 des 2014 a les 19:33.


Colau i tu · Tribuna.cat\nDimecres, 3 de juny del 2015 | 16:56\nColau i tu\nColau, Tu, Ivan Mambrillas, Lleida\nS'agraden d'anunciar que Colau desatendrà el seu programa a mesura que conegui els límits recalcitrants de la realitat política, com si la tal realitat fos la dinàmica dels cossos i el propòsit de Colau, enlairar-se des del terra batent els braços.\nLleida · Planyen, condescendents, els milers d'incauts que, havent votat l'activista, seran carn de malenconioses frustracions, com si la tal activista fos un curandero a qui el tribunal científic de l'alcaldia està a punt de retratar ("Sap greu per la gent que l'ha votat de bona fe", diuen).\nPerò aquests pietosos àugurs de la frustració aliena no tenen res a veure amb un expert desinteressat en els límits inherents del poder polític: diguem que no tenen cap pruïja científica per saber si Colau pot enlairar-se batent els braços. Els basta de saber que tenen prou poder per segar-li les cames abans no ho provi.\n¿Què és un membre de la patronal referint-se olímpicament a la distància que hi ha entre una programa de ruptura i les responsabilitats de govern, sinó un malparit simulant que és la realitat, i no pas ell, qui imposa bona part d'aquesta distància?\n¿Què és un periodista reaccionari oposant realistament un ambiciós programa de despesa social a les inapel·lables xifres dels recursos disponibles, sinó un miserable disposat a baquetejar una alcaldessa, cada dia, des del seu poderós diari, en cas que apugi impostos als rics o redueixi un superàvit absurdament elevat?\nN'hi va haver que, quan vam enfilar el camí de l'emancipació, ens van advertir amablement del temporal de frustració que estàvem congriant. Tampoc eren, en aquell cas, espectadors imparcials de les passions humanes.


▷ ⭐El temps a Granollers⭐ - eltemps24.cat\nEl temps 24 » El temps a Granollers\nA continuació pots veure la previsió del clima de Granollers per demà, si vols veure la informació més actualitzada del temps a Granollers en aquesta secció podràs veure tota la informació perquè aconsegueixis organitzar la teva setmana.\nGranollers és una població de la província de Barcelona a Catalunya precisament forma part de la comarca Vallès Oriental, i disposa de 60.174 pobladors segons les dades més recents. Ara tens la informació del clima per a les hores següents a Granollers. Disposaràs de totes les dades de temperatura, vent i temps i cal posar èmfasi que la temperatura màxima va a ser de graus i la temperatura mínima serà de ºC.\nPrevisió del temps a Granollers avui\nA continuació tens les dades meteorològica per a les properes hores a Granollers tens totes les dades de temperatura, vent i temps i cal destacar que la temperatura màxima s’espera que sigui de ºC i la temperatura mínima serà de graus.\nPrevisió del temps a Granollers demà\nEn aquesta part de la web pots trobar les dades de la previsió meteorològica de Granollers per demà, pots veure la informació de les hores següents i pots veure la previsió general per demà.\nMeteorologia a Granollers per als propers dies


Cadena perpètua revisable: pena o vulneració de drets? | El Jurista\nEl passat dijous 18 d’abril va tenir lloc al Col·legi d’Advocats de Girona l’acte de presentació de la recent creada Comissió de Drets Humans del Consell de Col·legis d’Advocats de Catalunya, amb una Taula Rodona titulada “Cadena perpètua revisable: pena o vulneració de drets?”. L’acte va estar presidit i moderat pel Sr. Josep Medina (degà del Col·legi d’Advocats de Granollers i president de la Comissió de Defensa dels Drets Humans del Consell de l’Advocacia Catalana), i els intervinents varen ser el Sr. Manel Mir Tomàs (advocat amb una llarga trajectòria en l’àmbit del Dret Penal) i el Sr. Santiago Vidal Marsal, magistrat de la secció 10a de l’Audiència Provincial de Barcelona i membre de Jueces para la Democracia). També estava planejada la intervenció del Sr. Carlos Jiménez Villarejo, exfiscal anticorrupció de l’Audiència Provincial de Barcelona, però per causes mèdiques li va ser impossible assistir a l’acte.\nEn primer lloc, el Sr. Josep Medina relatà que la creació de la Comissió de Defensa dels Drets Humans va ser idea del president del CICAC actual i degà de l’ICAB (Il·lustre Col·legi d’Advocats de Barcelona), Pedro Yúfera, el qual li va encarregar que s’ocupés de la seva creació. El Sr. Josep Medina va explicar que, des del seu punt de vista, la defensa dels drets humans és la de totes les defenses, essent els advocats la peça indispensable de la defensa dels drets humans. Va destacar com una de les moltes activitats que es porten a terme per aquesta comissió la de parlar sobre el que considera una vulneració dels drets fonamentals, la pena de presó permanent revisable.\nSeguidament, va prendre la paraula el magistrat Santiago Vidal, el qual va fer una dura crítica a la reforma que s’està tramitant. Va començar apuntant que, tot i semblar que la tramitació de la llei serà llarga, informacions dels seus companys de l’Audiència que estan en contacte amb l’entorn del Ministre Ruiz Gallardón han afirmat que si fos per ell, aprovaria el projecte abans de l’estiu, però com que és molt ajustat, es dóna per pràcticament segur que s’aprovarà a finals d’any. Va posar de relleu que a diferència d’aquesta reforma, la de la Llei d’Enjudiciament Criminal es perllongarà de legislatura en legislatura sense acabar-se d’aprovar mai (tot i la seva necessarietat). Tot plegat l’ha portat a fer quatre reflexions sobre la reforma del Codi Penal.\nLa primera d’elles, és una sensació existent en la immensa majoria del món jurídic (i que ell comparteix) de que aquesta reforma és un cas típic de “populisme normatiu”. Pels nostres polítics es “vendrà la idea” de que els casos tan greus com el cas Bretón o el de Marta del Castillo van passar per culpa d’un Codi Penal massa benevolent. Opina que aquest tipus de plantejaments són molt atractius, però igualment inefectius, ja que no impediran que d’aquí uns anys es repeteixin fets igual d’execrables. El que es busca, segons el ponent, és que en les properes eleccions es presenti la inexistència de més casos semblants (en cas de que no es repeteixin) com una conseqüència de la reforma que s’està tramitant. I en cas de que sí que es repeteixin aquests fets tan greus, creu el ponent que s’intentarà donar la culpa a algun jutge poc dur o a algun advocat.\nEn segon lloc, el magistrat va apuntar com a principals responsables de la reforma als mitjans de comunicació, al no acabar de saber tractar amb un mínim d’honestedat, serietat, i a vegades prudència certes notícies morboses. A tot això, va afegir que degut a les normes processals i la durada que tenen els processos penals, la funció dels jutges perd el seu sentit, perquè abans de la sentència ja hi ha hagut un judici per part de la societat. Els mitjans de comunicació han d’assolir un rol molt més formatiu i deixar de banda els detalls escabrosos.\nEn tercer lloc, el ponent afirmà que la reforma es fa per endurir les penes i ampliar l’àmbit d’aplicació del dret penal, la qual cosa presenta un pas més enrere en l’assoliment del principi d’ultima ratio del dret penal. Per altra banda, també va posar èmfasi en l’engany respecte el clima d’inseguretat ciutadana, tot aportant xifres actuals. Per exemple, l’estada en la presó per delictes greus al nostre estat és la més alta de tot Europa (16,7 anys), mentre que al Regne Unit és de 6,7 i a Alemanya de 8,5.\nEntrant més en la reforma, el ponent criticà la falta d’explicació del concepte de presó permanent revisable en l’avantprojecte, així com del seu encaix amb l’art. 25.2 CE, on es diu que la reinserció és la única finalitat de la pena. El magistrat va garantir que tan bon punt es trobi amb un cas en què hagi d’aplicar aquesta pena de forma obligatòria, plantejarà una qüestió d’inconstitucionalitat.\nEl ponent també va criticar la referència que es fa als altres països europeus com Regne Unit o França en l’avantprojecte, en els quals ja existeix aquesta institució. Va posar de relleu que en el text que s’està tramitant s’hi preveu un període de seguretat de 25 anys com a mínim, siguin quines siguin les circumstàncies de cada cas (tan si hi han atenuants com agreujants, o si el pres té una evolució favorable, entre altres), mentre que als altres països no hi és aquest període, i encara que la durada mitja de la pena oscil·la entre els 20 i els 21 anys, això significa que es tenen en compte les circumstàncies de cada cas, havent persones que surten al cap de 18 anys i altres que ho fan al cap de 30. Afirma que aquesta justícia és més democràtica, i en cas contrari, s’està confonent justícia amb venjança.\nPer últim, el magistrat va advertir que la cadena perpètua ja existeix per determinats delictes. A dia d’avui, segons dades que va aportar del Ministeri de Justícia, hi ha 341 presos que compleixen penes de més 30 anys.\nTot seguit, va prendre la paraula Manel Mir, el qual coincidia plenament amb les idees del magistrat. Entrant en el tema del debat, el ponent va expressar la seva opinió que aquesta pena de presó revisable serà en la majoria de casos perpètua. Va cridar l’atenció també pel que fa al tractament del condemnat una vegada està a la presó, posant de relleu que durant els primers 25 anys no se li aplicarà cap benefici penitenciari, i que quan arribi el moment de la revisió, aquesta es farà per una comissió mixta d’acord amb el pronòstic favorable de reinserció, segons el penediment, i segons si s’ha rescabalat la responsabilitat civil.\nSeguidament, el Sr. Mir també va criticar l’al·lusió als altres ordenaments dels països europeus, i concretament “l’adequació” que s’ha fet entre els mateixos. I ho va criticar perquè en els ordenaments europeus hi ha bastantes diferències en els moments en què es fan les revisions. Així, a Dinamarca es fa als 12 anys, i a Itàlia, per altra banda, als 20.\nTambé va fer una referència històrica: la cadena perpètua es va abolir a Espanya amb el Codi Penal de la II República, a l’any 1932. I a l’Exposició de Motius, es manifestava que la raó principal era per “humanitzar el codi”.\nSeguint amb la idea de la humanització de les penes, reconegut per la Constitució actual, va afirmar que aquest principi d’humanitat de les penes és el primer que viola la reforma, tot citant sentències del Tribunal Suprem (el qual, d’acord amb el ponent, no és un exponent de progressisme). Per exemple, va citar una sentència del 7 de març del 2000, on es deia que “una pena que por su extensión se podría asimilar a la condena perpetua, chocaría con los principios constitucionales en cuanto que resultarís inhumana y denigrante”.\nPer últim, el lletrat va fer referència a un cas molt concret en el qual poden tenir una condemna perpètua en el nostre país. És el cas de les condemnes a perpetuïtat de la Cort Penal Internacional, previstes a l’art. 77.1.b de l’Estatut de Roma, de 17 de juliol de 1998. Les persones condemnades per la CPI es poden rebre a qualsevol dels Estats signants de l’Estatut, i el ponent va posar de relleu que en l’instrument de ratificació d’Espanya (de 19 d’octubre de 2000) es fa una reserva en quan a la pena (que es rebran els presos sempre que la pena no superi la màxima prevista per la legislació nacional). Tot i així, va indicar el ponent, aquesta reserva és del tot nul·la perquè l’art. 120 del mateix Estatut ho prohibeix. Així doncs, és possible que Espanya hagi d’aplicar ja una pena de presó perpètua en algun cas molt concret.\nPer últim, va arribar el torn de la taula rodona, en la que es va posar de relleu per part d’un del membres de la Comissió assistents que la reforma infringia el principi de proporcionalitat. L’avantprojecte estableix que la pena inferior en grau de la presó permanent revisable serà de 20 a 30 anys. Així doncs, mentre que en una temptativa d’assassinat d’un menor de 16 anys la pena oscil·laria en aquests períodes, per un homicidi (no assassinat) consumat a un menor, la pena oscil·laria entre els 10 i els 15 anys.


Intervenen: Lluís Puig, Alcalde de Palamós / Francesc Mateu, Associació de Veïns de Sant Joan de Palamós\nLa Festa Major de Sant Joan d'enguany té com a eix argumental aquesta agregació. És per això que aquest dissabte es va inaugurar la mostra "Dos pobles, un municipi", pensada per ser vista al carrer. Cada plafó inclou un text introductori breu, referències a la dècada del 1940, una cronologia i una combinació de fotografies antigues i contemporànies. És una de les primeres iniciatives que l'Ajuntament ha pensat per fer pedagogia sobre la idiosincràsia pròpia de Sant Joan i que es veurà complementada en els propers anys. Idealment, l'últim esglaó seria el d'incloure Sant Joan al nom del municipi.\nLa mostra es podrà veure els mesos d'agost i setembre a la plaça Mossèn Gumersind de Sant Joan i es traslladarà al Passeig de Palamós durant l'octubre i el novembre. Al local Polivalent de Sant Joan també s'hi ha inaugurat aquest cap de setmana la mostra permanent de quinze maquetes dels Masos de Vila-romà fetes per Antoni Romero.


Homs veu venir unes terceres eleccions i proposa a Sánchez formar una majoria alternativa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nHoms veu venir unes terceres eleccions i proposa a Sánchez formar una majoria alternativa\nDiu que el referèndum estarà entre les condicions que posarà sobre la taula però evita marcar-lo com a línia vermella\nacn 13.07.2016 | 16:21\nEl cap de files del Partit Demòcrata Català (PDC) al Congrés dels Diputats, Francesc Homs, ha comparegut aquest dimecres després d'haver-se vist amb el líder del PP, Mariano Rajoy, i –tal i com ha explicat- haver parlat amb dirigents de la resta de grans formacions de l'Estat. Homs ha confirmat que va traslladar dimarts a Rajoy la seva negativa a col·laborar en la seva investidura, però també ha explicat que veu els partits "atrinxerats" i "sense bellugar-se", i que això li fa preveure que l'Estat va camí "d'unes terceres eleccions".\nPer evitar-ho, Homs ha "demanat formalment" al candidat del PSOE, Pedro Sánchez, que "no es resigni a estar a l'oposició i prengui la iniciativa" per conformar "una alternativa a Rajoy". En aquest sentit, s'ha ofert al socialista per "parlar i negociar" la seva possible investidura, i tot i afirmar que portaria "condicions" a les converses perquè el PDC participi de l'acord.\nAixí, malgrat assegurar que ell defensarà "el que portava al programa electoral" i que el referèndum d'independència és "essencial" per al PDC, ha evitat situar la consulta com una línia vermella. "No seria creïble que fes aquest plantejaments a Pedro Sánchez si li posés condicions de sí o sí", ha sentenciat.


Marta Balsells: "El voluntariat m’ha fet descobrir una part de mi que no coneixia"\nLa Marta Balsells s'està iniciant en el món del voluntariat i ho fa amb el reforç escolar a nens de primària del barri de Bellvitge. Aquest és un projecte del Casal al Vent, Fundació la Vinya, que busca donar un espai a nois i noies de primària i ESO per estudiar amb tranquil·litat, deixant tot allò que els impedeix fer-ho fora de l’aula.\nMarta Balsells Costa\nEntitat: Casal al Vent, Fundació la Vinya\nHe estat aquest mes de juliol al Casal menjador i des del mes d’octubre en el reforç educatiu, els dos, projectes de Casal al Vent, Fundació la Vinya.\nPer què vas decidir fer voluntariat?\nTot va començar quan aquest juliol em va sorgir l’oportunitat d’estar al Casal al Vent de voluntària amb nens de Bellvitge. Després d’haver estat un mes amb ells vaig veure que no es podia quedar aquí, que aquells nens que durant l’estiu tenien ganes de gaudir i passar-ho bé, durant el curs també requerien d’això. En el reforç els donem un espai per poder treballar i per poder-se formar fora de l’escola, no només en l’àmbit acadèmic sinó que també com a persones, compartint amb els altres nens i monitors i adquirint noves habilitats en els tallers.\nLa millor experiència la trobo cada dia, quan els nens aprenen una cosa nova, la cara de sorpresa i d’orgull quan se’n adonen de que han après les vocals, la taula de multiplicar del 8 o les capitals europees. El poder-los felicitar de debò i fer-los sentir importants és el millor regal.\nEl voluntariat m’ha fet descobrir una part de mi que no coneixia, l’alegria d’estar amb nens. El tractar amb nens m’ha fet veure que ens poden ensenyar més del que ens pensem, fins i tot molt més del que nosaltres els podem ensenyar.\nEls nens són el futur de la nostra societat i estic contenta de poder participar en aquesta tasca, de la seva formació com a estudiants i com a persones.\nExperiències de voluntariat, acompanyament, reforç escolar, Fundació La Vinya, voluntariat, intervenció social, educació\nCal aprendre dels joves,\nSubmitted by Anònim (no verificat) on Dij, 29/11/2012 - 18:54\nCal aprendre dels joves, responsables, generosos, que saben dedicar temps als altres, compromesos... Cal no perdre aquesta il·lusió. El temps es multiplica, com els pans i els peixos, quan un s'oblida de les pegues i mira només què pot fer per l'altre/a. Felicitats, Marta!\nFactors que expliquen l'abandonament escolar prematur\nEls ODS, una proposta educativa per canviar el món\nEls ODS poden esdevenir un mirall des del que reflexionar i repensar l’educació del segle XXI.


Les veus de l’1 d’octubre al Poble-sec: “Vam travessar tota la ciutat amb les 9 urnes a la vista de tothom i embolicades amb una bossa d’escombraries” | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nUn matrimoni poblesequí va decidir ser representant de la Generalitat durant el referèndum de l'1 d'octubre a l'Institut del Teatre del Poble-sec. La veïna ens relata alguns dels moments viscuts abans de la jornada i com van fer el recompte de vots al subterrani de l'escola de teatre.\nUn matrimoni poblesequí va decidir ser representant de la Generalitat durant el referèndum de l’1 d’octubre a l’Institut del Teatre del Poble-sec. La veïna ens relata alguns dels moments viscuts abans de la jornada, com el trasllat de les urnes al seu pàrquing o al col·legi electoral. També explica com van fer el recompte de vots al subterrani de l’escola de teatre.


És possible consumir tecnologia i telecomunicacions de forma més sostenible pel planeta? - Som Connexió\nAllà cap al 2004 es va celebrar al Japó una cimera del G8, i en aquell context, el primer ministre japonès, Koizumi Junichiro, va defensar una proposta de Greenpeace que parlava per primer cop de treballar al voltant de les 3 R (reciclar, reutilitzar i reduir) per fer front a les amenaces a les quals feia front el planeta (desertització, extinció d’espècies, canvi de temperatura, etc.)\nHan passat molts anys de llavors ençà i la situació, lluny de millorar, s’ha complicat tant que els experts ja han assenyalat una data límit (diuen les expertes que 2030) per fer revertir les conseqüències de la crisi climàtica a la qual ens aboquem. Us recomanem molt aquest podcast de Crític, que de forma rigorosa fa seguiment de temes vinculats a la crisi climàtica.\nDe 3 erres, hem passat a parlar de 7: redissenyar, reduir, reutilitzar, reparar, renovar, recuperar i reciclar. No hi ha una fórmula màgica que reverteixi la situació de forma automàtica: reconduir la situació requereix diverses mesures que sovint són complementàries entre elles i aplicables a diferents moments de la nostra vida. La proposta de les R, segueix viva, i molt probablement anirà evolucionant i afegint més opcions a les que ja coneixem. I és que els esforços per reconduir la situació del planeta requereixen grans mesures i canvis d’hàbits substancials en la vida de les persones.\nAvui volem proposar-vos diferents aplicacions de totes aquestes R en l’àmbit tecnològic. Cada acció compta!\nL’objectiu del redisseny és repensar els productes de forma que la seva pròpia concepció ja contempli el seu recorregut vital: des dels materials que s’utilitzen, l’impacte de la fabricació, de la distribució i la durabilitat d’aquest.\nActualment, molts productes, entre ells els aparells tecnològics que fem servir cada dia, responen a una lògica consumista i estan dissenyats per haver de ser substituïts en un espai curt de temps. Segur que heu sentit a parlar de l’obsolescència programada, en vam parlar fa poc al blog. Aquesta pràctica, gens ètica, respon a la necessitat del mercat capitalista de promoure un flux d’adquisició de productes continuat i infinit.\nPer sort, tenim exemples que les coses es poden fer diferent:\nEls dispositius de Fairphone usen materials obtinguts de forma responsable i reciclen tots els components que poden. No només tenen presents que els materials utilitzats siguin d’origen sostenible sinó que el procés de fabricació i distribució també està pensat per reduir l’impacte ambiental i millorar l’impacte social. L’últim dispositiu que coneixem d’aquesta marca és considerat com el primer mòbil neutral en residus electrònics, cosa que vol dir que per cada nou dispositiu se’n recicla íntegrament un altre. A més, fa poc vam saber també que el programari de Fairphone segueix donant suport als telèfons que van comercialitzar fa 7 anys. No tota l’obsolescència programada està vinculada al maquinari!\nReduir el consum en tots els sentits és un dels aspectes clau per reconduir la situació en la qual ens trobem. En general, totes i tots podem fer autocrítica del tipus de consum que practiquem al dia a dia i si ho analitzem amb cura veurem, que moltes de les coses que fem o adquirim no són necessàries (tot i que ens pugui semblar que són còmodes).\nL’àmbit tecnològic no és aliè a aquest consum desmesurat, més aviat al contrari.\nFa uns mesos vam publicar un article amb una recopilació de consells per reduir i optimitzar el consum d’internet i telefonia. Es tracta d’un compendi de consells i pràctiques que us ajudaran a reduir la factura, però també l’impacte que les vostres pràctiques diàries tenen en el planeta.\nL’antagonista del “d’un sol ús”: reutilitzar és una pràctica bastant estesa (però no suficient) de donar una segona vida a allò que, previsiblement, ja no farem servir. D’això en saben molt els germans i germanes petits de la majoria de famílies.\nNo calen grans dots d’imaginació per donar una segona vida als objectes tecnològics, ja que tenim la tendència a desfer-nos d’ells pel simple fet de comprar un nou, o amb millors prestacions, però no perquè l’aparell hagi deixat de funcionar o sigui inservible.\nSi realment hem de substituir aquell dispositiu, pensem en com podem evitar convertir-lo en un residu i donem-li usos secundaris: ordinadors que s’han convertit en “televisors” on veure sèries des de qualsevol lloc, mòbils que s’han convertit en càmeres de fotos per la canalla, tauletes reconvertides en pantalles pel cotxe, etc.\nVet aquí una de les pràctiques que més ens costa recuperar, tot i que reparar és quelcom que s’ha fet tota la vida. Cal assenyalar que part de culpa d’aquesta dificultat la té el màrqueting que s’ha construït al voltant de l’obsolescència programada. Quants de vosaltres heu portat una impressora a reparar i us han dit que era més barato comprar una de nova que arreglar la vella? (i el mateix passa amb el microones, la cafetera, el mòbil…)\nPer sort, el canvi de mentalitat i l’empenta de moltes persones i col·lectius està recuperant l’hàbit de reparar i cada cop veiem més entitats que programen activitats en diferents espais socials i culturals per aprendre a arreglar diferents electrodomèstics. També trobem cada cop més present a casa nostra el moviment maker, que promou la idea que tothom és capaç de fer qualsevol cosa a través de l’aprenentatge col·lectiu en espais socials. La possibilitat de mancomunar eines i disposar d’espais habilitats per les tasques de reparació també és clau per fer més accessible aquesta possibilitat.\nL’administració també ha ficat cullerada i des del mes de gener de 2022 s’ha actualitzat la Llei General de Defensa dels Consumidors. Una de les novetats, per exemple, és que els fabricants estan obligats a oferir recanvis dels elements dels dispositius que comercialitzen com a mínim fins 5 anys després de la comercialització, cosa que ara no passava.\nTot el que hem dit fins ara té a veure amb no consumir nous productes a no ser que sigui estrictament necessari. I quan passa això?\nQuan aquell aparell o dispositiu ja no dona resposta a necessitats (necessitats reals, que vagi més ràpid només és una comoditat) que tenim.\nQuan està espatllat i és irreparable\nI si el substituïm, sota quins criteris ho fem? Si hem d’adquirir un nou producte, és molt important que invertim en un producte que segueixi criteris de sostenibilitat: menys consum energètic, fet amb materials tan sostenibles com sigui possible, amb un procés de fabricació de baix impacte ambiental i que garanteixi una perdurabilitat raonable en el temps.\nQuan parlem de renovar, també parlem de donar una segona vida a aquells objectes que, pel motiu que sigui ja no poden seguir donant servei. En aquest sentit, són molt interessants les propostes vinculades al reciclatge artístic, que utilitzen elements comuns inutilitzables per la seva funció inicial i els hi donen un nou sentit i una nova vida. Hi ha autèntiques obres d’art fetes amb elements que, d’altres maneres, haurien acabat convertint-se en residus.\nTots aquells elements que puguem recuperar d’antics aparells per seguir-los usant és molt efectiu per reduir residus. Per exemple, si heu de canviar d’ordinador de taula, no cal que també compreu un nou teclat o un nou ratolí. També es poden reutilitzar les pantalles per altres usos, fins i tot amb finalitats decoratives (Pinterest en va ple de propostes per recuperar objectes tecnològics!)\nAlhora, recuperar també pot fer referència a elements més petits dels dispositius. Els podeu tornar a utilitzar vosaltres o els podeu donar a espais i entitats que mancomunen recursos i eines.\nSaps que el 90% dels components del teu mòbil són reciclables? Si t’has de desfer definitivament d’un dispositiu, si us plau, fes-ho de forma responsable! Fa temps vam preparar aquest article on explicàvem quin és el procés correcte per reciclar de forma efectiva els aparells electrònics personals.\nPer començar, cal que reinicialitzis el dispositiu per assegurar-te que elimines totes les dades personals que puguin quedar emmagatzemades. Un cop fet això tens diverses opcions per reciclar el dispositiu:\nPortar-lo a la botiga d’electrodomèstic on compris el nou dispositiu perquè ells s’encarreguin del reciclatge de forma adient.\nPortar-lo a la deixalleria més propera a casa teva.\nSi el teu telèfon mòbil encara pot ser tornat a condicionar o bé conté parts que poden ser reutilitzades hi ha diverses ONG com ara Ofxam Intermón, Amnistia Internacional o l’institut Jane Goodall que tenen programes de recollida de mòbils.\nI què aconseguim si apliquem totes aquestes “R” en les nostres pràctiques diàries?\nDoncs fem créixer l’economia circular, que és aquella que persegueix allargar al màxim el cicle de la vida dels productes, generant alhora el mínim residu. Aquest model de producció i consum permet que, quan un producte ha arribat al final de la seva vida útil segueixi mantenint en circulació alguns dels seus elements i materials, els que encara són reutilitzables. Segons el Parlament Europeu, actualment la producció de materials que fem servir diàriament són responsables del 45% de les emissions de CO₂. Què passaria si aquest material no s’hagués de produir de nou? Avançar cap a una economia circular reduirà la pressió sobre el medi ambient i també alliberarà la pressió sobre les matèries primeres, moltes d’elles amb una existència molt compromesa.\nEstà a les nostres mans fer el canvi de xip i anar incorporant al nostre dia a dia totes aquestes pràctiques en benefici del bé comú. Si us falta una empenteta, us convidem a visitar l’Atles de la Justícia Ambiental, un projecte que explica de forma rigorosa quin és l’impacte del nostre consum al món.\nRevisat per darrer cop el 25 d’abril de 2022.


Mª Àngels Cabré: 'Les vides lliures de Montserrat Roig i Maria Aurèlia Capmany molesten i són ocultades'\nTITULARS:Airbnb, l'agència del medicament, el Brexit i Gibraltar i Rajoy i Bárcenas\tTITULARS:Airbnb, l'agència del medicament, el Brexit i Gibraltar i Rajoy i Bárcenas\nEl nou espai públic davant la catedral i un acord pels terrenys de Renfe, entre els reptes de Tortosa a final de mandat\tEl nou espai públic davant la catedral i un acord pels terrenys de Renfe, entre els reptes de Tortosa a final de mandat\nANUL·LA L'ANTERIOR:Arran difon a les xarxes un cartell que simula el bisbe de Solsona i l'arquebisbe de València practicant sexe anal\tANUL·LA L'ANTERIOR:Arran difon a les xarxes un cartell que simula el bisbe de Solsona i l'arquebisbe de València practicant sexe anal\nArran difon a les xarxes un cartell que simula el bisbe de Solsona i l'arquebisbe de València practicant sexe anal\tArran difon a les xarxes un cartell que simula el bisbe de Solsona i l'arquebisbe de València practicant sexe anal\nSuccessos.- Preveuen donar per estabilitzat l'incendi de Moguer aquest dimarts després d'un vol de reconeixement\tSuccessos.- Preveuen donar per estabilitzat l'incendi de Moguer aquest dimarts després d'un vol de reconeixement\nAMP.- EUA.- El Suprem admet a tràmit el recurs de Trump contra la suspensió del veto migratori\tAMP.- EUA.- El Suprem admet a tràmit el recurs de Trump contra la suspensió del veto migratori\nEl govern exigeix a l'estat que fixi una data alternativa per a la Junta de Seguretat\tEl govern exigeix a l'estat que fixi una data alternativa per a la Junta de Seguretat\nEl PDeCAT reivindica l'Orgull com a "l'expressió més alegre" de les reivindicacions LGTBI\tEl PDeCAT reivindica l'Orgull com a "l'expressió més alegre" de les reivindicacions LGTBI\nPuigdemont titlla d'escàndol sideral les paraules de Villarejo: "El sistema està corcat"\tPuigdemont titlla d'escàndol sideral les paraules de Villarejo: "El sistema està corcat"\nMª Àngels Cabré: ‘Les vides lliures de Montserrat Roig i Maria Aurèlia Capmany molesten i són ocultades’\nLa directora de l'Observatori Cultural de Gènere acaba de publicar un assaig sobre totes dues escriptores\nMª Àngels Cabré (1968) és la directora de l’Observatori Cultural de Gènere, una entitat nascuda per promoure la igualtat de les dones en el camp de la cultura, un camp amb molt de camí per recórrer. I, igual com el periodisme, un dels camps on excel·liren dues dones importantíssimes de la cultura catalana contemporània: Maria Aurèlia Capmany i Montserrat Roig. Cabré les ha ajuntades en l’estudi Miralls creuats: Roig/Capmany, que ara ha publicat Pagès Editors i amb què va guanyar el 33è premi d’assaig Josep Vallverdú. En un moment en què fins i tot algun presentador de programes de televisió on la tertúlia ocupa una part important demanava un relleu generacional i amb més presència de dones, tant l’una com l’altra es troben a faltar especialment. Per això, aquest assaig intenta situar-les al lloc que els pertoca: el de dues escriptores fonamentals de la nostra literatura en el segle XX.\n—Per què aquest assaig, ara?\n—Perquè el 2016 va fer vint-i-cinc anys de la mort de la Roig i de la Capmany, totes dues de càncer. Al primer homenatge sobre Montserrat Roig que vaig fer el 2016, al col·legi de periodistes, va venir Rosa Montero, que havia estat molt amiga seva i va comentar que aquests darrers temps de vida Montserrat Roig no estava gaire contenta amb el tracte que rebia dels seus companys, creia que no l’havien col·locada al lloc que li corresponia. El 2016 vaig fer moltes conferències sobre ella i vaig veure que tenia molta actualitat i que molts dels temes tenien una lectura clarament contemporània, inclòs el feminisme, que es veu molt bé en les dones que protagonitzen les seves novel·les de l’Eixample. D’una altra banda, el 2018 és el centenari de Maria Aurèlia Capmany i totes dues tenen molt a veure. Hi ha una genealogia femenina de la literatura catalana, que és el que he mirat de demostrar. Són dues dones importants que s’han de col·locar al lloc que els correspon. A més a més, hi va haver una relació de mestratge i aprenentatge entre totes dues i una època al darrere que permet de fer l’evolució de la dona escriptora durant el segle XX. Tenia molta feina feta sobre Roig, em vaig posar amb Capmany i he fet el que he pogut, perquè també m’interessava molt que això fos un assaig divulgatiu.\n—Quina de les dues escriptores és més oblidada avui en dia?\n—Maria Aurèlia Capmany, sens dubte. Té una producció d’una seixantena de títols i molt variada. Alguns es publiquen als anys quaranta i cinquanta i tenen una llunyania formal i estilística sobre l’obra posterior. A més a més, Montserrat Roig era simpàtica, mentre que Capmany no, tenia un altre caràcter en què segurament tenia a veure també la qüestió política, perquè va fer força enemics. Com que era més múrria i una bona part de l’obra és introbable, és més oblidada. De fet, un gruix important de l’obra de Roig és viva i es pot trobar. En canvi, de Capmany, no.\n—Així doncs, aquesta és una de les assignatures pendents.\n—Sí, en totes dues, però més en el cas de Capmany. Enguany Feliçment, sóc una dona serà lectura obligatòria, però encara ens falta una bona antologia del seu periodisme i el volum d’obra completa dedicat a aquest aspecte de la seva producció. Potser amb el centenari i amb el treball de l’associació d’amics i amigues de Maria Aurèlia Capmany i de la família hi haurà algun avenç en aquest sentit. També caldrà que es recuperi alguna obra per llegir de manera individual i no en volums d’obra completa, és clar… Però som un país rar perquè un llibre fonamental com Els catalans als camps nazis, de Roig, ha estat un llarg temps descatalogat, tot i ser un llibre fonamental, que per sort es recuperarà ben aviat. Jo crec que són dues escriptores molt importants perquè són globals, fan periodisme, narrativa, assaig i teatre i ho fan molt bé en tots els camps, són molt completes.\n—Totes dues viuen èpoques molt complexes, però potser les uneix aquesta vocació professional de ser escriptores.\n—És clar, tenen la concepció global del que és un escriptor i un intel·lectual, una visió que comparteixo amb elles perquè m’interessa molt aquest camí global, fins i tot el vessant polític. Jo mateixa no descarto d’entrar en política algun dia i Roig no ho va ser per poc; era candidata a diputada a les eleccions del 1977.\n—Maria Aurèlia Capmany exerceix un mestratge sobre Roig que ella reconeix en nombroses ocasions. Però Roig va exercir aquest mestratge. Ha deixat deixebles?\n—Jo me’n sento –tot i no haver-la conegut–, perquè he nascut i crescut a l’Eixample i considero Barcelona com el meu territori literari. He fet teatre, tot i que jo volia ser directora i ella actriu i vaig fer classes amb en Ricard Salvat, com ella. També ens uneix el feminisme, el periodisme, la crítica literària… El periodisme de Roig m’interessa moltíssim.\n—Creieu que hi ha hagut una ocultació d’aquestes dues dones precisament per la seva defensa abrandada del feminisme?\n—I tant. Tota dona significada amb el feminisme genera una desconfiança no dels homes intel·ligents, sinó dels que estan asseguts a la cadira i que sovint són uns casposos culturals, que posen bastons a les rodes de la cultura i que no volen que aquestes dones hi siguin. Són els qui els fan articles petits quan surten els llibres perquè no sigui dit que no en parlen. Però si mires la seva obra al llarg del segle XX veus com passen etapes d’altíssima qualitat. Montserrat Roig va tenir una formació catòlica i se’n queixa perquè hauria volgut tenir la de l’Institut Escola de la qual va gaudir Capmany. Entre totes dues expliquen tot el segle XX i no hi ha gaires autors que ho puguin fer. També molesta la seva manera de viure: Montserrat Roig amb dos fills de dues parelles diferents, separada i tenint tranquil·lament amb les parelles ocasionals; Capmany que no és casa mai i que només viu ajuntada amb Jaume Vidal Alcover. Són dues vides lliures que també molesten i que ajuden a ocultar-les.\n—Heu guanyat el premi d’assaig Josep Vallverdú amb un llibre que formalment també és molt lliure…\n—Sí, no he emprat notes al peu de pàgina perquè és un llibre divulgatiu que volia que tingués un cert estil literari. En aquest cas he hagut de citar força i això interromp una mica el discurs, però calia donar-los veu a elles, també. Crec que a casa nostra fa falta més assaig divulgatiu en el sentit europeu, no hi estem gaire acostumats. Això explica l’èxit de col·leccions d’assaig com les d’Anagrama, en contraposició a molts autors acadèmics que són molt pesats. Per exemple, hi ha gent que ja ho fa, com Lluïsa Julià, que ha escrit una biografia de Maria Mercè Marçal que està molt bé. Jo crec que l’assaig també ha de ser entretingut i divertit.\n—Quin creieu que és el valor estrictament literari de totes dues? Ho dic perquè fa la sensació que sovint la seva obra cívica se les menja.\n—És cert, se les menja la vida cívica i una personalitat molt forta. Són dues dones de bandera i això les perjudica a l’hora de ser valorades com cal, quan totes dues fan una obra brutal i demostren que tenen una gran facilitat per a escriure. En algun moment, Capmany arriba a fer un llibre en una setmana i demostra que té una cultura amplíssima. Roig era capaç de dictar l’article del dia per telèfon des d’allà on fos. I, tot i que havia estudiat filologia, es considerava autodidacta i amb nombroses llacunes. Potser Capmany era més endreçada i Roig més eclèctica, però totes dues tenien un bagatge brutal i totes dues tenien el mateix que tenia Rodoreda, un estil propi. Ni l’una ni l’altra no són neutres i això no s’improvisa. Fixeu-vos que La veu melodiosa de Roig la tradueix al castellà Goytisolo. Aquesta novel·la és una petita joia europea d’una dona capaç d’anar a Leningrad i fer-ne un llibre brutal com L’agulla daurada o d’haver escrit Els catalans als camps nazis quan estava embarassada.\n—Quina relació van tenir elles dues amb els seus contemporanis?\n—Va ser molt bona. Les amigues de Capmany que encara són vives eren més joves que no pas ella, però expliquen que el tracte era excel·lent. Ho assegura, per exemple, Marina Subirats, que conta que anar a casa seva era una meravella i un goig. Tota la generació de Roig visitava Capmany, que no tenia cap mania a dir si un llibre li agradava o no.\n—Com una espècie de Gertrude Stein al París dels anys vint…\n—Sí, i amb Jaume Vidal Alcover exercint d’Alice B. Toklas, perquè qui manava era ella. Amb Roig et trobes també que feia moltes trobades a casa seva i que era una dona molt hospitalària, que a les dues del matí era capaç de cuinar per a tots. Eren dones amb un fort esperit republicà. En el cas de Roig, heretat per la família, perquè els pares ja havien estat molt acollidors i, per exemple, per casa seva hi anava sovint Lola Anglada. Totes dues estaven molt ben relaciones amb Espriu, per exemple, que les ajuda a fer un llibre a cadascuna, i molt ben incardinades dins la cultura del seu temps, del centre de Barcelona. Eren dones que anaven a la Cova del Drac i que es relacionaven amb la Gauche Divine i tractaven tothom de tu a tu. I en el cas de Capmany, a més a més, va ser una cadena de transmissió de cap a la generació dels setanta.


La vaga en FGV deixarà dos de cada 13 trens sense circular del 15 al 20 de març | VilaWeb\nEUROPA PRESS > CULTURA POPULAR\nLa Direcció general de Treball ha decidit uns servicis mínims del 85% en les diferents aturades convocades pels sindicats de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana en les principals jornades festives de les festes de Falles, la qual cosa suposa, segons ha assenyalat en roda de premsa el gerent de l’empresa pública, Ángel García de la Bandera, que deixaran de circular dos de cada 13 trens.\nSegons el gerent de FGV, amb esta resolució es permetrà complir la programació de servicis especials en Falles, en les quals s’oferiran 120 hores de servici ininterromput de metre i tramvia del 15 al 20 de març, des de la plantà fins al cap de la cremà del diumenge i enllaçant amb el servici ordinari del dia 21.\n“Hi havia previsió d’incrementar els servicis més d’un 30% durant les aturades, la qual cosa vol dir que tindrem suficient nombre de places i trens per a atendre la demanda d’estos dies”, ha dit en relació a les aturades convocades els dies del 15 al 19 de març, que afectarà principalment els períodes previs i posteriors a les mascletaes, els castells i la Nit del foc.\nConcretament, açò es traduirà en una freqüència de pas d’aproximadament huit minuts en les línies 1 i 2 i de quatre minuts en les línies 3, 5 i 9.\n“L’empresa lamenta profundament els prejuís que puga ocasionar a la societat i creu que les vagues no són la millor solució”, ha dit García de la Bandera. No obstant açò, entén la situació, que atribuïx esta situació “a l’ERO de 2012/2013 que va desequilibrar les plantilles”.\nEn esta línia, ha destacat que l’actual direcció ha mantingut sempre una postura de diàleg i col·laboració amb els representants sindicals, que “són coneixedors de les limitacions que patim per la Llei de Pressupostos” i ha afegit que en l’actualitat es generen vacants però no es poden ocupar i que necessiten cobrir per a seguir complint amb els servicis actuals i afrontar les millores i ampliacions previstes en el futur Pla de Transports.\nAixí mateix, ha afegit que encara que els pressupostos de la Generalitat contemplen la partida econòmica per a les contractacions, el Ministeri d’Hisenda impedix que es materialitze. FGV calcula que necessita incorporar cent treballadors per a cobrir el dèficit de plantilla.\nEstes circumstàncies, “no són exclusives de FGV, sinó que també ocorre en altres empreses de servici públic de transports”, ha remarcat. En este sentit, l’empresa ha convocat una reunió amb els representants sindicals per a abordar estes qüestions.\nDes del passat 4 de març, FGV ha previst un total de set milions de places per als nou dies de falles (incloent a més el 5, 11 i 12) per als 2,5 milions de viatgers que s’esperen des de l’inici al final de la festa.


HOTEL MYSTAYS Sapporo Nakajima Park Annex Sapporo Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1-4-3 Minami 11-jo Nishi, Chuo-ku, Sapporo, Sapporo, Japó, 064-0811 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a HOTEL MYSTAYS Sapporo Nakajima Park Annex?\nMés informació sobre HOTEL MYSTAYS Sapporo Nakajima Park Annex\nSi busques un allotjament ben situat a Sapporo, no busqui més, el Hotel Kaiko Sapporo Nakajima Park és el lloc ideal. L'hotel és a 3.8 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Sapporo. L'allotjament ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes per garantir el màxim confort possible.\nL'ambient de Hotel Kaiko Sapporo Nakajima Park es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com massatge. Hotel Kaiko Sapporo Nakajima Park és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Sapporo.\nTots els tipus de viatgers (107)Viatger de Negocis (5)Parelles (47)Viatgers en solitari (30)Famílies amb infants petits (3)Famílies amb infants grans (9)Grups (13)