Sis medalles en el campionat autonòmic júnior i una altra més en l’infantil en pista coberta\nVan ser or els júniors María Pérez en perxa i Iván Duarte en llargada; plata Sara Segura en triple salt i Marina Collado en pes; i bronzes Mar Rodríguez en els 60 m.t. i Cristina Segura en alçada. L’infantil Xavier Martínez va ser bronze en els 2.000 metres llisos. Els esdeveniments es van celebrar el passat cap de setmana a l’estadi Lluís Puig de València.\n28/02/2019 Posted in Noticies, Pista Coberta\nIván Duarte, Cristina Segura y Mar Rodríguez.\nEl Club d’Atletisme Safor Delikia Sport va participar el passat cap de setmana en dos campionats autonòmics individuals en pista coberta, a l’estadi Lluís Puig de València, per a les categories júnior (U20) i infantil (U14). En el primer el club va obtindre sis medalles (dues d’or, dues de plata i dues de bronze) i en l’infantil una de bronze.\nEl CA Safor suma quatre mínimes cadets i ja són huit els atletes que aniran al nacional en pista coberta\nVicente Gimeno i Álvaro Burguera en alçada, i els fondistes Óscar Comes i Olivia Burgess van aconseguir el passat cap de setmana el bitllet per al Campionat d’Espanya U16 en Pista Coberta. El club obté cinc medalles en el campionat provincial individual d’Alacant amb Óscar Comes, Alicia Crespo i Melany Giraldo.\nVicente Gimeno i Álvaro Burguera amb el seu entrenador, Miguel Ángel Soler.\nEl Club d’Atletisme Safor Delikia Sport va aconseguir quatre noves mínimes nacionals cadets (U16) durant les proves del passat cap de setmana. Dues d’elles es van obtindre en la segona jornada del Campionat Provincial Absolut, diumenge al Lluís Puig de València, en alçada, amb els atletes Vicente Gimeno (tercer amb 1,76 m.) I Álvaro Burguera, quart amb 1,71 metres. Gimeno va ser a més mínima per a la pròxima temporada a l’aire lliure.\nLa tercera va ser per a Óscar Comes al provincial individual d’Elda (Alacant), on va ser subcampió en els 600 metres llisos amb 1:29.48 (mínima) i bronze en els 300 metres llisos amb 39:69...\nTres atletes del club arriben a la final en el nacional de llançaments llargs d’hivern\nNerea Almiñana (U16) i Óscar Gimeno (U18) van obtindre sengles mínimes nacionals en martell, i Aina Olaso (U18) va ser huitena en javelina. El campionat, en categories menors, es va celebrar el passat cap de setmana a Castelló.\n26/02/2019 Posted in Noticies\nÓscar Gimeno, Aina Olaso i Nerea Almiñana.\nEl Club d’Atletisme Safor Delikia Sport va participar diumenge passat en el IV Campionat d’Espanya d’Hivern de Llançaments Llargs en la categoria de menors que es va celebrar el passat cap de setmana a les pistes de la Universitat Jaume I de Castelló. Tres atletes “groguets” van ser finalistes en este esdeveniment.\nMónica Mahiques va ser tercera en la classificació absoluta femenina i primera en Veteranes A, María Boscà va quedar tercera en Veteranes A i Peter Temmerman va ser tercer en Veterans B. Un total de 30 corredors ‘groguets’ participaren en la prova, celebrada diumenge passat. Uns altres membres del club van estar en el Trail de la Cuta, a Llocnou de Sant Jeroni.\nCorredors del CA Safor en la Mitja Marató de Xàtiva.\nUn total de 30 corredors populars del Club d’Atletisme Safor Delikia van participar diumenge passat en la XV Mitja Marató de Xàtiva, la veterana prova organitzada pel Club d’Atletisme Ajos de Xàtiva.\n25/02/2019 Posted in Cross, Noticies


93 morts per coronavirus a l'Hospital de Mataró\n21 de abril de 2020 (13:33 CET)\nL’Hospital de Mataró registra 93 defuncions per coronavirus des de l’inici de la pandèmia\nActualment hi ha 130 pacients ingressats i el nombre d’altes hospitalàries se situa en 275\nUn total de tres pacients han mort per coronavirus en les darreres 24 hores a l’Hospital de Mataró. Aquest fet situa en un total de 93 les defuncions per covid-19 des de l’inici de la pandèmia al centre hospitalari mataroní.\nSegons les dades facilitades pel Consorci Sanitari del Maresme, actualment hi ha 130 pacients ingressats per haver contagiat el virus. Una xifra que no para de caure en els darrers dies. En paral·lel, creix el nombre d’altes hospitalàries de pacients que han superat la malaltia. Aquest dimarts, dia 21, se situa en 275.\nPel que fa al nombre de professionals sanitaris en aïllament domiciliari, s’ha registrat un repunt respecte a la jornada d’ahir. Actualment són 169, 19 més que dilluns. Es tracta de casos que necessiten d’aïllament perquè o bé han estat en contacte directe amb pacients que han acabat donant positiu, o bé presenten simptomatologia compatible amb el virus.\nDarreres dades a l'Estat espanyol\nEspanya ha sumat 430 morts per coronavirus en les últimes 24 hores i ja registra 21.282 defuncions. La xifra diària de morts torna a augmentar lleugerament després que ahir baixés dels 400 per primer cop des del 22 de març. Segons les dades del Ministeri de Sanitat d’aquest dimarts, hi ha 204.178 casos de coronavirus, 3.968 dels quals són nous. Pel que fa a les altes, hi ha 82.514 curats dels quals 1.928 han estat donats d’alta en les últimes 24 h. La Comunitat de Madrid continua encapçalant el nombre d’infectats per la covid-19 amb 57.997 i 7.460 morts seguida de Catalunya amb 43.112 positius i 4.152 defuncions.


Primera derrota de l'Ontinyent 1931 en pretemporada davant la SD Sueca | ARA Multimèdia\nPrimera derrota de l'Ontinyent 1931 en pretemporada davant la SD Sueca\nL'Ontinyent 1931 abans de començar el partit a "El Infantil"\nEls debuts de Pau Soriano (porter cadet) i d'Alejandro Peiró foren les grans notícies per part dels visitants\nLes sensacions després de l'encontre foren bones, però les errades condenaren a l'Ontinyent 1931\nA pesar de no aconseguir la victòria, el debut de Pau Soriano (porter cadet del CF Clariano) i Alejandro Peiró (nou fitxatge), amb gol inclòs, van ser les grans notícies del dia.\nL'Ontinyent 1931 va perdre el primer partit de pretemporada davant la SD Sueca a "El Infantil". Un conjunt al qual els de la Vall d'Albaida s'enfrontaran aquesta temporada en Regional Preferent. Els de Roberto Bas van practicar un bon joc, sobretot a la segona part, però les errades penalitzaren a l'equip. Els blanc-i-negres venien de guanyar el Trofeu Rotary Club d'Ontinyent que es va disputar al Clariano, i que va tindre com a participants al Muro C.F. i al CD Alcoyano.\nL'encontre fou molt igualat. L'entrenador ontinyentí va apostar per una alineació amb molts canvis per provar coses noves de cara a la pròxima temporada. La pressió dels locals fou molt intensa i provocà alguns errors en l'equip de la Vall d'Albaida. Els suecans aprofitaren una errada en eixida de baló de l'Ontinyent 1931 per plantar-se davant de Rubén García i fer el primer gol del partit als quinze minuts de l'inici de l'encontre.\nEl segon gol de la SD Sueca també vingué d'una fallada en transició defensiva dels visitants als cinc minuts de començar la segona meitat. Els suecans llançaren un contraatac que acabà amb una centrada que va pegar en el davanter suecà. L'esfèric caigué mort als peus d'un altre jugador local que finalitzà sense dubtar. Després del gol, l'Ontinyent 1931 es volcà a l'atac i aconseguí retallar distàncies gràcies a un gol d'Alejandro Peiró que vingué d'una centrada de Pablo Francés. El davanter de Canals havia sigut presentat al club del Clariano tan sols un dia abans del partit.\nL'altra gran notícia de l'encontre va ser el debut amb el primer equip del cadet Pau Soriano. El porter del CF Clariano, que entrena amb regularitat amb el juvenil de l'Ontinyent 1931, va disputar alguns minuts a la recta final del partit. El pròxim partit dels de Roberto Bas serà el dimarts 17 d'agost al Clariano enfront del Benigànim CF de Primera Regional a les 20:30 h.


Recta final de les obres del cunetó est del polígon Santiago Payá | ARA Multimèdia\nObres del cunetó est del polígon Santiago Payá / Ajuntament d'Alcoi\nEscrit per Jordi Domenech 5 agost 2019\nLes obres del cunetó est del polígon Santiago Payá han sigut encarregades a l'empresa IMESAPI, amb un valor de 315.471,35 euros.\nLes obres que s'han estat realitzant per a la construcció del cunetó est del polígon Santiago Payá estan a la recta final, fent possible la solució de les filtracions d'aigua pluvials que inundaven les naus de les empreses del voltant.\nL'obra ha tingut un recorregut aproximat d'un quilòmetre de longitud, en el que no solament s'inclou la construcció del cunetó, sinó també d'un camí paral·lel que anirà impermeabilitzant i ajudant per tal de recollir les aigües pluvials i evitar inundacions.\nPel que fa al treball de l'obra, ha sigut encarregat a l'empresa IMESAPI, per un valor de 315.471,35 euros, amb un termini de 6 mesos per a la finalització. Ara bé, cal recordar que l'Ajuntament d'Alcoi ja va començar a fer obres per la zona del polígon Santiago Payá, construint el cunetó oest, en aquesta ocasió, encarregat a l'empresa ELECNOR, S.A., amb un cost de 175.128,43 euros. Invertint al voltant de 500.000 euros per tal de posar solució a les filtracions d'aigua.\nSegons Lorena Zamorano, regidora d'urbanisme, destaca que "amb aquestes obres i la resta d’inversions realitzades a les cinc àrees industrials així com les que realitzarem abans que acabe l’any, seguim treballant per tindre àrees industrials que complisquen amb les necessitats de les empreses ubicades a la nostra ciutat".


Crida pel Finançament urgeix al pròxim Consell a pactar mobilitzacions populars i deixar de negociar en "corredors" | Valencia Extra\nCrida pel Finançament urgeix al pròxim Consell a pactar mobilitzacions populars i deixar de negociar en "corredors"\nLa Crida pel Finançament Valencià s’ha concentrat aquest dimecres 25 d’Abril davant Les Corts per a urgir al futur Consell que isca de les urnes el 28A a pactar un calendari de mobilitzacions populars que permeta superar el “problema valencià” de l’infrafinançament autonòmic, el deute i l'”espoli fiscal”, en lloc dels últims “quatre anys de negociacions en despatxos, corredors i a nivell institucional per a moure la voluntat del Govern”.\nAmb motiu de la commemoració de la commemoració de la derrota en la Batalla d’Almansa fa 312 anys i del dia del parlament valencià, la Crida ha tornat a eixir al carrer per a “situar el problema del poble valencià en el centre del debat enmig de la campanya” de les eleccions generals i autonòmiques d’aquest diumenge, com ha explicat en declaracions als mitjans un dels integrants del col·lectiu, Antonio Infante.\nLa plataforma veu positiu “en part” que els partits hagen assumit “d’alguna manera” la necessitat de reivindicar un millor finançament per a la Comunitat, un problema que el portaveu ha recordat que suposa 1.400 milions d’euros menys a l’any. “Hui no hi ha cap partit que negue l’infrafinançament”, ha asseverat.\nEn aquest context, la Crida també es congratula que el finançament autonòmic es ‘colara’ en el segon debat electoral d’aquest dimarts, per part dels candidats a la Presidència del Govern Pedro Sánchez (PSOE) i Pablo Iglesias (Unides Podemos). Això sí, encara que reconeix que “ha sigut important”, es mostra crítica perquè “només s’ha tractat una part del problema i a penes s’ha parlat del deute i res de l’espoli”.\nEn clau autonòmica, l’organització lamenta que els tres problemes no estiguen en l’agenda de tots els partits valencians, només el finançament, el deute “de forma parcial” i l'”espoli encara no, excepte en alguns com Esquerra Republicana o Demòcrates Valencians”.\nRespecte al “deute odiós”, la Crida recorda que arriba a 47.000 milions d’euros, la qual cosa suposa “més de 9.600 euros per cada persona”. Un deute que “cal pagar al costat de les amortitzacions i interessos, i això es porta el 25% del pressupost de la Generalitat”.\nA això se suma “un espoli fiscal reconegut en infinitat de documents, que va del 2,4 al 6,2% del PIB i equival a 6.400 milions a l’any”. “Tots els valencians ho paguem mitjançant impostos i no ve de tornada ni en inversions, ni en finançament ni en resposta als problemes dels valencians”, ha lamentat el portaveu.\nPer tot això, a tres dies del 28A, la Crida pel Finançament flama al fet que “una de les primeres coses que faça el pròxim Govern valencià siga reunir-se i pactar conjuntament un programa de mobilitzacions”. La plataforma rebutja “l’experiència d’aquests quatre anys de negociacions en despatxos, corredors i a nivell institucional per a moure la voluntat del Govern, que porta anys espoliant, infrafinançant i obligant els valencians a contraure el deute”.\nDEL GOVERN, “NOMÉS BONES PARAULES”\nUn altre dels seus objectius és establir un calendari de mobilitzacions populars per a mostrar la unitat de la societat valenciana entorn d’aquesta reivindicació, amb el suport de les administracions. Al seu judici, és “l’única forma de garantir una reposada positiva del problema a mitjà termini: de l’Estat espanyol tot són bones paraules però cap solució”.\nL’organització agraeix la repercussió del problema aconseguida gràcies a la seua difusió en els mitjans i insisteix que “els polítics facen front a aquest problema que empobreix dia a dia als valencians i suposa que siguen un 12% més pobres que la mitjana d’Espanya i que els salaris estiguen un 20% per davall, com les pensions i prestacions, la qual cosa dificulta la resposta a la sanitat, l’educació i els serveis socials”.


EL MUSEU DE LLÍVIA TANCA L’ESTIU AMB BONES XIFRES – Pirineus TV\nEl Museu de Llívia ha tancat l'estiu amb bones xifres, recuperant així el nombre de visitants del 2019. Del 24 de juny fins al 31 d'agost, les instal·lacions museístiques han atret uns 5400 visitants, més unes 500 persones que s'han inscrit a les activitats programades des de l'equipament. De fet, només a l'agost, 3.600 persones han visitat el centre cultural.\nEls responsables del Museu llivienc han ofert una trentena d'activitats entre visites guiades al Museu i al patrimoni històric i cultural de la vila, conferències, joc de pistes, exposicions i debats, entre altres. Tot plegat per arribar a tots els públics.\nL'altra novetat destacada del museu ha estat el fet que la totalitat de les conferències i xerrades s'han emès en línia la qual cosa ha permès que uns 50 d'usuaris en directe, i altres 400 en diferit, han tingut accés al contingut dels actes.\nEl perfil del visitant és majoritàriament persones majors de 60 anys i famílies. Hi ha hagut un repunt de joves, ja que des de la pandèmia s'ha incrementat el turisme de proximitat.\nCal recordar que l’exposició “Memòries de pedres, els gravats rupestres de la Cerdanya i Llívia”, es podrà veure fins al gener, mostra que també ha estat un atractiu més a les visites que ha tingut aquests mesos el museu.


L'economia valenciana creixerà entre l’1,6% i l’1,8% en 2020 - À Punt\nL'economia valenciana creixerà entre l’1,6% i l’1,8% en 2020\nSegons les previsions de la CEV, es reduirà el creixement econòmic respecte de 2019.\nImatge d'arxiu d'una terminal portuària / Pixabay\n16 de gener 2020 - 19:06\nL'economia de la Comunitat Valenciana creixerà entre un 1,6% i un 1,8% en 2020 segons les perspectives de la patronal CEV. Per tant, es reduirà el creixement econòmic respecte del 2% que es va registrar en 2019.\nLes dades apunten a un creixement de vora el 2%, similar a la mitjana espanyola i superior a la zona euro i a les economies avançades, segons consta en un document de notes de conjuntura i perspectives econòmiques tancat el 13 de gener.\nPel que fa a l'ocupació, preveu un alentiment en l'evolució per a 2020, que se situarà en l’1,6%, una baixada menor de la taxa d'atur (EPA), i un IPC per davall de l'1% en un entorn de tipus d'interés sense variació.\nEl saldo comercial podria millorar, amb unes exportacions que milloren lleugerament i una estabilització de les importacions, segons el document de previsions.\nLa CEV considera com a riscos per a enguany un nou dèficit inversor derivat d'una pròrroga dels pressupostos de l'Estat o, en el cas d'uns de nous, per altres raons polítiques; la prolongació en el retard de la reforma del sistema de finançament autonòmic; i la falta de polítiques actives eficaces que fomenten la productivitat.\nA aquests dades, s'afigen els riscos internacionals relatius a les mesures proteccionistes dels Estats Units sobre les manufactures i els productes valencians, les tensions comercials, les circumstàncies geopolítiques, el Brexit i les decisions de les multinacionals de l'automòbil.\nRespecte de 2019, les dades apunten a un creixement més sòlid i sostenible que en etapes anteriors, a una generació d'ocupació i baixada de l’atur en les tres províncies, i a un avançament dels sectors industrial, de construcció i de serveis.


DIGNITAT I PRINCIPIS HAN DE SER ELS FONAMENTS.\n31 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nTothom s’ha de guanyar la vida, cert. El que passa és que alguns per guanyar-se-la és venen fins i tot l’anima.\nEls tenim que sense cap tipus d’embut han fet del seu posicionament polític, ideològic i públic, un camí sense retorn. Salvador Cot, Vicent Partal, Joan Carretero, Quico Sallés, Xevi Xirgo, Jaume Oliveres, Francesc Canosa, Salvador Cardús, Enric Canela, com exponents públics són l’avantguarda de tot un estol de patriotes que han decidit fer públic el seu amor per Catalunya i per la seva independència.\nDesprés en tenim que en nom de “l’objectivitat i neutralitat”, exerceixen de veritables factòtums de la negació, a vegades interessada i altres cops per desconeixement de la realitat social. Barbeta, Nadal, Foix, Burniol, Espasa, Nebrera, Franco, i d’altres, són també els que representen l’ambigüitat ideològica. Són els que en tenen prou amb un plat de llenties. Són els que sobreviuen a qualsevol regim. Són els incombustibles i capaços d’ubicar-se on més escalfa el sol.\nUns se la juguen. Són els que saben que si perdem aquesta guerra ho pagaran i amb escreix. Són els que practiquen la dignitat diària amb les seves actituds i les seves propostes. Són els indicats per opinar, ho fan obertament i sense por. Tot per proposar-nos i per dir-nos que si ells se la juguen surtin de l’anonimat, també ens desmanen, que la resta ho fem.\nEls altres ens mostren la cara més lletja dels que només saben viure dins la incontinència ignorant del poble. Són els que exprimeixen un tipus d’anàlisis per afavorir interessos espuris i sempre en contra dels més elementals supòsits democràtics i dins de la objectivitat més acurada.\nEls que van tirant i molt sovint en "condicions llastimoses", ens mostren que no tot són euros. Tenir valors de país, socials, històrics ens conformen una forma de ser. Tot plegat per poder demostrar el que som i millorar el que som ara no te preu, ells no ni posaran mai.\nEls que és venen l’anima per mantenir el seu estatus, ara tenen un greu problema. Espanya sempre ens ha volgut per exprimir-nos i les proves són tant evidents, que ni aquells que defensen la pertinença de Catalunya a Espanya poden ara defensar-ho i com ho fan és des del més absolut desvergonyiment. Son aquells que amb una bona soldada ja en tenen prou.\nVolen acabar amb la nostra llengua. Volen acabar amb l’autonomia dels Ajuntaments. Volen acabar amb la descentralització autonòmica. Volen acabar amb la nostra historia. Volen acabar amb tot allò que signifiqui pertinença a Catalunya. Volen acabar amb els catalans. Els que a cor obert han diu que prou, ho fan convençuts i amb raons. Els que s’han venut l’anima, cada dia se’ls hi fa més costerut defensar que amb Espanya Catalunya te futur. Ara el que toca, és que quedin prou desemmascarats per tal que tothom els hi vegi el llautó i la peça que gasten.\nUns se la juguen per sentiments patriòtics i altres ho fan perquè s’han venut l’anima, i ates que les posicions cada dia són més irrenunciables, després que cada escú aguanti la seva espelma.\nEl temps de les ambigüitats, el de les terceres vies s’ha exhaurit. Ara i per molt que ens ofereixin els espanyols, és temps de principis i de dignitat.\n29 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nEns poden oferir “l’oru i el moru” per que continuem formant part d’aquesta nació espanyola. Ens poden dir que el que feien fins ara, insults inclosos, formava part de l’estratègia negociadora, que en el fons sempre ens han estimat. Ens poden oferir, perquè ara estan limitats per imposar amb mitjans no democràtics, que ens tractaran millor. Poden dir missa ja no els creiem.\nL’any 1978 alguns pretenien construir un nou Estat, amb llibertats reconegudes, amb nacions reconegudes, amb histories, cultures i llengües reconegudes. Som al 2014 i ens volen espanyolitzar, ens neguen la nostra nació, la nostra historia i fan tot el possible per anorrear sistemàticament la nostra llengua.\nNo hi havia cap gest honorable, ens van enganyar. La seva pretensió sempre va ser acabar la construcció moderna i ara “democràtica” de la nació espanyola i del seu Estat.\nEstem gestionant les misèries autonòmiques i fer-ho ens pot trencar. No és el mateix gestionar com Estat que com una comunitat autònoma I que a sobre esta immersa en un procés per convertir-se en un Estat. Tenim unitat al voltant del dret a decidir. És podria trencar per la pura gestió autonòmica del dia dia. Els temps se’ns tira a sobre i ara més que mai cal practicar la intel·ligència i la excel·lència en tots els actes. No caure en cap provocació serà part de l’èxit del procés.\nEls mentiders espanyols ens han enviat el missatge enverinat per trencar-nos. Ens volen oferir una millora econòmica. Sabem que volen dir. Més del mateix. Volen continuar decidint-ho tot des de Madrid. Com sempre només ho han comprat unionistes i botiflers varis com el Duran i Lleida i els Godó.\nLa resposta del govern de la Generalitat ha estat mesurada i contundent. Aquest oferta si ho és, es de temps passats i res farà modificar el full de ruta. Els catalans tenen tot el dret a decidir el seu futur, ho volen, ho diuen i ho manifesten tranquil·lament, pacíficament i amb llibertat.\nAquesta era l’única resposta possible al govern espanyol. Ara si pretenen comprar-nos com si estesi’m al mercat de Calaf l’esguerren. Ara la dignitat dels catalans no és podrà comprar ni amb tot l’or espanyol. Catalunya votarà si o si i per moltes propostes subversives espanyoles que ens arribin per impedir-ho, aquest cop no ho aconseguiran.\nENS VOLEN TRASPASSAR LES SEVES MISERIES.\n28 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nFins ara deiem insistentment que no ens entenien o que no entenien res de res. Ara podem confirmar que si que ho entenen, però com sempre a la seva manera.\nDos personatges un de fora de Catalunya i un des de dins són l’aparador exacte de quin és el concepte que tenen dels catalans, Mariano Rajoy i Gay de Montellà. Consideren que som per damunt de tot “pràctics, pactistes de mena i sobre tot interessats”. Coneixen perfectament als botiflers, quintacolumnistes i als que abans estaven al costat de Franco i ara de la Constitució espanyola.\nGay de Montellà vol pensar que encara som a temps per al “pacte fiscal”. Espanya és un bon soci per Catalunya. La misèria d’aquest personatge, president d’una associació d’empresaris, “Foment del Treball”, és tant colpidora que fins i tot no mereix un comentari crític. S’oblida dels insults que hem i estem reben els catalans, s’oblida de que només ens volen com espanyols, s’oblida que persegueixen la nostra llengua, s’oblida que fa estona ni inverteixen ni compleixen amb les seves obligacions a Catalunya, s’oblida del buidatge de competències, s’oblida de com actua la justícia espanyola contra Catalunya i sobre tot oblida que ens amaguen i volen canviar la nostra historia. El que a dia d’avui sembla que encara no ha entès és que EL SEU VOT VAL EL MATEIX QUE EL DE QUALSEVOL CATALÀ.\nEl paper del president del PP i del govern espanyol, Mariano Rajoy, és encara més esperpèntic. Artur Mas va anar a Madrid a discutir sobre un nou model de finançament, la resposta va ser un tancament generalitzat. Ara i amb l’escenari de petició formal per poder fer un referendum, Rajoy és despenja dient que oferirà una millora del finançament català, això si, en cap cas serà un Concert econòmic similar al basc.\nEls espanyols deuen creure que tota la “festa” dels catalans per exercir el dret a decidir, va intrínsicament lligada als calerons. Segur que són militants d’aquell concepte venut des de Espanya, com que els catalans són uns jueus i per l’únic que viuen són els diners, comprar-los és senzill, només cal incrementar l’oferta.\nNomés se’ns acudeix una paraula fastigós, ell i la proposta. Ni Gay de Montellà ni Rajoy deuen saber que vol dir tenir dignitat. La seva dignitat deu ser proporcional a la mentida que utilitzen habitualment, a la corrupció institucional o fins i tot a la defensa dels colpistes i genocides.\nDoncs no senyors espanyols, ara, la qüestió no és només de diners, que també, volem acabar amb l’espoli històric, és de dignitat. Ara volem decidir el nostre futur i com jo deixar de ser espanyols per dret de conquesta i cap oferta en temps de rebaixes ens obnubilarà.\nL’única oferta que esperem d’un Estat que vol ser democràtic, és que pacti que els catalans puguin votar, la resta arriba tard i malament com sempre.\nUN TRIBUNAL "AMIC".\n27 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nNo ens capfiquem, nosaltres mai canviarem les castes i elits espanyoles, la seva dependència a un modus determinat de vida i el seu futur només és possible mantenint les colònies perifèriques. Com fer-ho per tal de que és mantingui en el temps, històricament ha estat el de menys. Guerres, cops d’estat, imposicions, espoli, han estat sempre la seva carta de presentació.\nAra al 2014, a la Europa democràtica no és DEMODÉ ni l’absolutisme ni el fusell per convèncer, tot és fa, o si més no ho intenten, amb lleis i amb la legalitat legitimada per les urnes.\nL’Estat espanyol ho sap. Sap també que el poder polític i econòmic el te l’Estat. Aquesta premissa va quedar clarificada amb la Constitució espanyola, un únic Estat i unes quantes descentralitzacions administratives anomenades “Comunidades Autónomas”, amb l’afegitó de que la llengua oficial d’aquest Estat seria el castellà, la resta a extingir.\nTotes les eines institucionals, era indispensable, havien de ser controlades pel “govern espanyol” i pel “Congrés espanyol”. La transició te un exponent, “la Constitució” que consagra que només existeix un poble sobirà, l’espanyol amb capacitat jurídica per modificar qualsevol estatus menys la unitat territorial d’Espanya que és proclama com un be moral superior a qualsevol llei i un exercit com garant d’aquesta premissa. Els successors den Franco ho van deixar tot ben lligat i el farcell és la Constitució espanyola.\nEl Tribunal Constitucional espanyol, ens acaba de condemnar la declaració política aprovada pel Parlament de Catalunya, carregant-se de facto la legitimitat dels diputats i la llibertat d’expressió política. Aquest TC ens prohibeix ser un poble i ser un subjecte polític, sobre el paper clar, el que no poden prohibir és que els catalans ens en sentim de subjecte polític i lliures per cridar que ho som. Això Franco ho va intentar liquidar durant la seva dictadura.\nTextualment la sentencia “constitucional” espanyola és clara, només existeix un subjecte polític l’espanyol i els catalans tenim tot el “dret a decidir” dins la legalitat constitucional, traduït podem votar en unes eleccions autonòmiques, municipals, europees i en el referèndums o consultes que convoqui l’estat espanyol.\nNo hi donem més voltes, el TC ens ha marcat el camí clarament, les eleccions autonòmiques són el camí legal per exercir el dret a decidir. Cal que desprès d’aquesta sentencia esperem més, si ho fem potser ens estem venent l’enteniment.\nCAL EXPLICAR EL DIA DESPRÉS.\n26 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nQue gairebé un 80 % dels catalans vulguin exercir el dret de vot per decidir el futur de Catalunya, és d’una potencia democràtica de tal magnitud que cap país d’Europa ho pot qüestionar.\nEls que volem la independència tenim coll avall que guanyaria el SI i SI, si la consulta és fa. Això comporta anímicament un estat d’eufòria extraordinari. Volem la independència, volem votar perquè quedi clar, i en cap cas contemplem que puguem perdre la consulta.\nÉs hora d’explicar el dia després. Si fem la consulta, si és guanya o si és perd, comporta un i ara que. Si no és fa la consulta, també comporta un i ara que.\nSi finalment no és fa la consulta, els catalans tenim tot el dret a saber que ens proposaran els nostres líders que ara encapçalen el procés. El President Mas, en sessió parlamentaria ja ha deixat clar que no convocarà eleccions, tot i poden fer-ho, sense l’avinentesa dels grups que recolzen el procés. La resposta de tothom no pot trigar gaire, el president Mas ja ho ha fet, eleccions i la DUI.\nSi és fa i perdem, també volem saber on quedem situats i quin serà el nou escenari polític. Si és fa i guanyem, encara amb més raó el poble ha de saber l’extensió del full de ruta i el calendari d’aplicació.\nEn l’hipotètic cas de fer-se la consulta i que guanyes el SI i SI, la consulta en si és estrictament consultiva i sense capacitat jurídica. És obvi que els politics catalans hauran de parlar amb claredat de com volen continuar el procés.\nUn resultat majoritari de la hipotètica consulta, no ha de suposar un eina de negociació en si mateixa com argument de canvi amb el govern espanyol. Si algú tingues aquesta pretensió cometria un error d’apreciació comparable al que ara mateix fan els socialistes a Catalunya.\nSaber com hem d’entomar el dia després del 9 de Novembre, esvairia vents de frustració i deixaria clar que el procés és irreversible. Altra cosa és o seria, que proposem i continuem fent-ho fins l’extenuació, que volem un “trencament” negociat i pactat i que volem un futur d’entesa dins del màxim respecte que dos Estats han de tenir.\nCatalunya pot necessitar d’Espanya mantenir la quota de mercat que ara te, però que ningú dubti que Espanya també necessitarà Catalunya i no precisament per una quota de mercat, sinó per la seva situació geoestratègica i el seu valor afegit industrial i turístic.\nSi els que lideren l’Estat espanyol fossin un mínim d’intel·ligents, lluitarien per un escenari d’enteses i complicitats. De moment per alguns espanyols la qüestió és estrictament identitaria i nacional, per això aquesta voluntat inflexible per assimilar-nos i anorrear-nos. Ara, aquest cop, mantenir-se en posicions arcaiques, només pot servir per la seva pròpia autodestrucció. Ara els termes de convivència ja no són absolutistes, són democràtics i anar a la contra només ho fan els que mai ho han estat.\nEL TEMPS SE'NS ACABA.\n25 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nDiuen alguns eminents politòlegs que el temps pot anar a favor del procés. Tenir un sac de raons ens legitima encara més, cert. Qualsevol poble però, si decideix que vol decidir, no li han de caler més raons. El dret a votar és el dret democràtic dels països que practiquen la democràcia.\nEl dia 8 d’Abril, i amb tota certesa el Congrés espanyol dirà als emissaris catalans que això de votar fora del que diu la Constitució espanyola res de res. Punt i final i per moltes lleis de consultes que faci el Parlament autonòmic de Catalunya totes les vies possibles dins la legalitat espanyola estan més que exhaurides. Tenen la justícia del seu cantó i els i és igual si les seves sentencies no són ajustades al dret universal o no són democràtiques.\nQui no vegi que volen trencar-nos i fer-ho amb violència és que potser mira on no ha de mirar. La violència institucional (informes apòcrifs, utilització de la fiscalia, declaracions dels ministres), recentralització de competències (Llei de Municipis, Llei d’educació, Llei d’horaris comercials, Llei de seguretat, Llei .....), més la violència dels mitjans de la menjadora espanyola anomenats la caverna mediàtica, més la pluja fina de destacats membres de la policia espanyola i militars jubilats dient que ens cal envair militarment, més els homenatges a la “división azul” i als colpistes, més bibliografies on destaquen la bonhomia d’en Franco, més l’ofegament econòmic que pateix la Generalitat, són els fets que determinen que de temps no en tenim gaire i que la pròpera etapa la volen d'altra estil.\nAznar, la FAES, ho van dir clar, abans és trencarà Catalunya, traduït volia dir que abans trencaran Catalunya, que els catalans puguin decidir, traduït, és puguin autodeterminar.\nDe moment a Catalunya, les forces politiques que recolzen el dret a decidir, més la societat civil, ho tenim clar, el procés ha de ser democràtic i pacífic. La legitimitat ja la donarem els catalans votant. La legalitat la construirem després. La legalitat espanyola està exhaurida. Ens encotilla i ens prohibeix que votem, per tant és inservible des de el punt de vista dels catalans. El dia 9 d’Abril formalment quedarà clar.\nCap llei feta des de el parlament de Catalunya i ja en tenim una, és podrà dur a la practica. El Tribunal Constitucional espanyol el mateix que va retallar i interpretar l’Estatut a major escarni del poble català, que ja l’havia votat, a instancies del govern espanyol i dels partits espanyols, PP i PSOE, sempre declararà il·legal i inconstitucional qualsevol llei que pretengui que els catalans decideixin.\nEl 9 de Novembre, és el dia. CiU, ERC, ICV, CUP com representants al Parlament de Catalunya dels catalans, més la societat civil, recolzen aquesta data i la pregunta. Arribar-hi tal i com estem ara serà complicat. L’estat espanyol i tot el que controla, estan premen l’accelerador. Decididament ens volen trencar i ara els atacs no és limiten estrictament a la classe política, ara l’estan estenen a la societat civil i a les seves organitzacions. L’objectiu és clar pretenen que algú doni una resposta violenta. Necessiten una excusa per ilegalitzar a tort hi ha dret.\nEl temps, ara ja no va al nostre favor. El temps per decidir te una data aprovada i legitimada i aquesta data desprès de que la nova llei de consultes sigui declarada inconstitucional, s’ha de convertir en la data de les eleccions. Temps ni ha per convocar-les. Endarrerir més el procés, acabades totes les vies legals per fer la consulta, només va a favor d’aquells que ens volen anorrear definitivament i entrar amb una confrontació directa per fer una consulta il·legal , segur que és el que els espanyols desitgen.\nUNA TRANSICIÓ PERQUÈ RES CANVIES.\n24 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nMai va existir una transició del franquisme a la democràcia. Els franquistes, els falangistes, l’exèrcit, espanyols ells, van acceptar la transició “del movimiento nacional” a la pseudodemocràcia del moment per una raó, no és qüestionava la “unitat de lo destino en lo universal” d’Espanya.\nEls espanyols pretenen fer-nos veure que hem de ser agraïts amb ell, amb el difunt Adolfo Suarez. La Generalitat amb el seu President a l’exili Tarradellas, va quedar restaurada, però calia fer gestos per donar veracitat a la transició. Legalitzar al Partit Comunista d’Espanya també. No fer-ho amb Esquerra Republicana de Catalunya, va ser la mostra de que la transició tenia falles i la pitjor és que en cap cas va existir cap tipus de reconciliació. Els guanyadors de la guerra civil, els franquistes i falangistes, van marcar els límits de la transició i el tipus de democràcia que s’hauria d’instaurar a Espanya per conservar l’essència del franquisme.\nAdolfo Suarez, secretari general del “movimiento” va ser el testaferro encarregat de conduir la bogada del franquisme. Legitimar el franquisme, és va fer i ho hem de reconèixer, però mai és podria haver fet sense l’ajut dels que ja feia temps no "qüestionaven el franquisme". Felipe González, Fraga Iribarne, Miquel Roca, Guerra, Carrillo, Arzalluz van ser els encarregats de fer-ho.\nNo és casual que siguin ara els espanyols els que defensin la constitució espanyola contra les aspiracions catalanes com arma llancívola i els que ho fan que la presenten com arma final, són precisament els descendents i hereus directes del franquisme.\nCap homenatge li farem a un falangista responsable moral d’una dictadura, i responsable directe per fer una constitució, que ens encotilla, que pretén assimilar-nos i que defensa fins i tot il·legítimament per un exercit “la unidad de España”.\nNosaltres creiem que no tenim cap deute amb el falangisme i menys amb el franquisme. De fet no ho creiem ho afirmem Catalunya no deu res a Espanya i els nostres màrtirs, tampoc.\nEL PROCÉS ÉS IRREVERSIBLE.\n22 DE MARÇ I DECOMPTANT.\nSi finalment el procés quedes convertit en un no res, com quedaríem els catalans? Frustrats i amb cara de pomes agres? Contens i amb la moral ben alta per continuar formant part d’aquesta Espanya que tant ens estima? Potser la nostra diàspora és convertiria en un exili modern forçat? L’empresariat català, sobre tot el petit i mitja, continuaria treballant dins d’un Estat que els menysté i amb la marca España com senyera? Els mestres i la intel·lectualitat farien del castellà la seva llengua arreu? Podríem prescindir definitivament de la nostra dignitat com a poble i país?\nTot plegat no deixa indiferent a ningú. Espanya vol guanyar aquesta guerra i vol fer-ho per golejada i nosaltres els catalans volem exercir el dret a autodeterminar-nos. No hi ha empat possible. Ho guanyen ells ho guanyem nosaltres. La diferencia entre Espanya, els espanyols i els catalans, és que nosaltres acceptem el repte democràtic de guanyar o perdre en unes votacions.\nEl procés hores d’ara és irreversible, independentment de qui guanyi. Espanya ho planteja en aquets termes, o victòria o derrota, vaja com sempre. El que comença ha ser també “irreversible”, és el futur immediat en quant a les relacions, entre l’Estat espanyol i l’Estat català d’un futur, sobre tot en termes de ciutadania.\nLa confrontació política està servida. Espanya no vol sentir-ne ha parlar de que els catalans com subjecte polític votem. És més, la seva estratègia continuista, és la d’acabar l’espanyolització dels seus avantpassats. El que de moment no està clar és que la ciutadania de l’Estat espanyol ho vulgui. Sembla que els que la busquen són els reductes cavernaris, neo falangistes i neo franquistes.\n300 anys sotmesos han estat suficients. Catalunya no és Espanya i el que és més evident, els catalans volen decidir deixar de ser espanyols per imperatiu legal. Mai ha existit cap encaix, sempre hem estat pertinença, primer al regne de Castella i després a Espanya, sempre pel dret de conquesta, mai per voluntat nostra, vaja com els papers de Salamanca.\nNosaltres sabem que el camí no te marxa enrere, precisament perquè tenim clares les conseqüències que patiria Catalunya i els catalans. Mai com ara, o caixa o faixa. Podrem anar a pas de tortuga, fent tot el calgui amb la millor excel·lència, però el que és indubtable és que m’entres tinguem lideratge polític i la societat civil catalana mobilitzada, l’èxit el tenim garantit. Per primer cop els nostres líders politics diuen allò que tant ens agrada, el procés és irreversible, només és qüestió de que ho fem be.\nLA ANC COMENÇA HA FER POR\n21 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nDe moment només és una insinuació. Ni ha que volen la ilegalització de la ANC i de moment és noticia de primera plana als diaris espanyols i tema central de tertúlia als mitjans de Catalunya.\nEl govern espanyol, la fiscalia i l’entramat policial espanyol de moment i curiosament no han badat boca. Talment sembla un globus sonda per comprovar reaccions varies.\nFins ara, la teoria plausible dels espanyols, ha estat que el President Mas és el responsable de la dèria independentista, per això totes les andanades que ha rebut i rep. Ara però podria ser que el centralisme unitari hagi descobert que la Assemblea de Catalunya, ho és encara més.\nHauríem de convenir, i seria just, que la força social i mobilitzadora que a dia d’avui te la ANC, cap partit la te. També podríem pressuposar que en el darrer tram del procés per assolir la independència, alguns partits defugin la unitat de país i obliguin indirectament a que la ANC prengui partit electoral i això si que és perillós. Si la ANC és posiciones donant suport a una candidatura, la que sigui, és pràcticament segur que aquesta arrasaria electoralment. Per tant no és gens descartable, de que interessos partidistes pretenguin neutralitzar la ANC o si més no minimitzar el seu poder social que no polític de moment.\nUna “possible ilegalització”, ha produït l’efecte unipersonal per defensar-la (Sala Marti, Germà Bel, Pilar Rahola, Puigcorbé). Hores d’ara encara hem d’escoltar als líders dels partits fer-ho. Tampoc cal que ens escarrassem molt, són els mateixos líders que callen o parlen amb la boca petita per denunciar l’empresonament del Arnaldo Otegi responsable de dur la pau a Euskadi i per extensió a la resta de l’Estat espanyol, pel simple fet d’opinar.\nEls motius que esgrimeixen els de la caverna mediàtica, és de pàrvuls. La ANC vol fer “un cop d’Estat”. Tot és més senzill i si Catalunya fa la seva Declaració d’Independència, i ho fa des de el Parlament legitimat per fer-ho, automàticament haurà de prendre les mesures adequades per controlar l’entramat que ha de permetre la supervivència del nou Estat. Exactament com fan tots els estats del mon. Controlar les comunicacions, les fronteres si ni han, la xarxa de transports, l’espai aeri, les costes, garantir els subministraments de tot tipus, la seguretat de la societat per continuar treballant i que els nostres infants vagin a l’escola, és el que tocaria, sobre tot perquè dels espanyols ens ho podem esperar tot.\nDir-ho no és delicte. Recolzar el nostre Parlament i govern per fer-ho tampoc és delicte. Delicte en tot cas seria no fer costat al nou Estat sorgit de la legitimitat i legalitat catalana.\nPostdata. Si el que avui és una insinuació, és convertís en una realitat, no només ens faríem socis de la ANC, sinó que faríem campanya activa al seu favor, sense descartar cap opció de futur.\nENS REBEN PER DIR-NOS NO.\n20 DE MARÇ I DESCOMPTANT.\nEl dia 8 d’Abril una delegació de politics parlamentaris catalans, tenen concedida audiència al Congrés de Madrid espanyol. Jordi Turull (CiU), Marta Rovira (ERC) i Joan Herrera (ICV), han estat els triats pels seus respectius partits.\nVan a parlamentar. Van a la Camara on ells ja i són representats, en minoria però, altrament no hagués calgut anar-hi. Al Congrés espanyol, fa uns dies van aprovar una moció on quedava clar que la majoria parlamentaria és contraria al dret de votar dels catalans. Millor dit, si, però quan ho diguin ells.\nEl govern espanyol, el PP, el PSOE i UPyD, s’han posicionat en el NO, a que els catalans puguem votar i ho han fet, públicament, partidistament, i parlamentàriament. Ara fins i tot ara ja neguen que siguem un poble i menys una nació. El parlament s’albira dur i poc fructuós. El guio, escrit pels espanyols no te cap sorpresa. Cap interpretació política a favor de la democràcia és pot esperar dels espanyols, que per cert no poden ser altra cosa com deia Canovas del Castillo.\nEl dilema el tenim en quin ha de ser el paper dels nostres emissaris. Dur però educat, suau però amb arguments o senzillament explicar que el poble català te dret i vol votar i això en democràcia és l’únic que val i preval. Engrescar-nos en el debat de les legalitats espanyoles, no només no serveix, sinó que devaluarà el mateix fons de la democràcia: Primer els pobles i els seus ciutadans, desprès les lleis. Espanya ara ho vol aplicar a l’inrevés.\nEl resultat de l’excursió ja se sap. Espanya ens vol, som seus i no tenen cap intenció de prescindir la mamella que els hi permet fer el que fan.\nL’únic que demanem, tot i que sabem que no deixa de ser un altre pas del procés, és que no fem com aquells, que abans de demanar practiquen la genuflexió versallesca. Exposar, reclamar i exercir la democràcia pacíficament és el que volem, doncs això és el que s’ha de proposar.\nDignitat senyors Diputats, els catalans davant les amenaces, els insults, l’ofegament econòmic i la espanyolització salvatge que duen a terme, és el mínim que s’ha de demostrar al Congres de Diputats espanyol. Han de detectar que anem de debò i que no és cap dèria d’un polític, és la voluntat de tot un poble.


Els comerciants temen que la “revolta del 21-D” faci perillar la campanya de Nadal a Barcelona\nBarcelona Oberta i Retailcat estan preocupats per l'efecte "terrible" que poden tenir les mobilitzacions\nEls comerços de Barcelona estan preocupats per les possibles mobilitzacions i els talls de la circulació al centre de la ciutat durant el 21-D, en un dia que ja s’ha començat a anomenar “revolta del 21-D“. El president del Gremi d’Electrodomèstics i de Retailcat, Joan Carles Calbet, ha declarat al TOT Barcelona que les afectacions al trànsit aquell dia podrien fer que les vendes es ressentissin. Calbet ha recordat que el divendres 21 de desembre és l’inici de l’últim cap de setmana abans de Nadal, moment en què les vendes sempre augmenten molt. “Cal dir que de moment són només rumors, no hi ha res segur”, ha admès Calbet.\nLa directora de Barcelona Oberta, Nuria Paricio, se suma a la preocupació per les mobilitzacions previstes pel 21-D i el perjudici que poden causar a les vendes nadalenques. Preguntada per l’expectativa que tenen de cara al Nadal, ha respòs que “dependrà dels CDR”. Ha recordat que l’any passat la situació política va complicar la campanya, i ha explicat que, tot i les bones expectatives inicials, les accions dels independentistes podrien tenir un efecte “terrible”. També ha aprofitat per demanar un exercici de responsabilitat, “independentment de l’opinió de cadascú”.\nRespecte a la sensació dels comerciants sobre les vendes durant el pont d’aquest cap de setmana, Paricio ha dit que “ha anat força bé”. Sobre els 10 dies festius que els comerços han pogut obrir aquest any, Joan Carles Calbet ha lamentat que siguin diferents per a cada població. Ha demanat que “s’homogeinïtzi” perquè sinó els clients “es fan un embolic”, i ha reconegut que les vendes en festius com el 12-O o l’1 de novembre van ser “fluixes”. La directora de Barcelona Oberta ha coincidit amb Calbet i ha sol·licitat que es configuri un sol calendari de festius a què tots els comerços es puguin afegir. Ha posat com a exemple París, “on hi ha botigues que obren els 365 dies de l’any”, i ha lamentat que “s’està perdent l’oportunitat de fer Barcelona una ciutat de compres“.\nCalbet és optimista de cara a la campanya de Nadal, que va començar amb el Black Friday. Tot i així, ha criticat l’enfocament que s’està donant a la jornada de descomptes, ja que “la gent concentra les compres en 2 o 3 dies” i s’adquireixen tots els regals que fins ara es compraven al llarg del desembre. La directora de Barcelona Oberta s’ha mostrat a favor del dia de descomptes, ja que “no deixa de ser una entrada de diners”.


Els xiquets i les xiquetes de la Vall d'Uixó aporten propostes a la llei valenciana d'infància i adolescència - Radio La Vall d'Uixó - Cadena Ser\nEls xiquets i les xiquetes de la Vall d'Uixó aporten propostes a la llei valenciana d'infància i adolescència\nPublicat el 13 Juny 2017 | Imprimeix\nUn grup de representants del consell local ha presentat les seues propostes en una trobada que s'ha celebrat a Piles (València)\nUn grup de representants del Consell de la Infància i l'Adolescència de la Vall d'Uixó ha participat en la redacció de la Llei Valenciana d'Infància i Adolescència que prepara el Consell presentant proposades en la trobada de consells infantils de la Comunitat Valenciana que s'ha celebrat el passat 10 de juny a Piles (València).\nLa jornada va combinar les activitats lúdiques i d'oci amb espais de treball i intercanvi d'idees que continuen el procés participatiu iniciat per la Conselleria i gràcies al qual els menors d'edat formen part per primera vegada de l'elaboració d'una llei que els afecta directament.\nEntre les propostes que van realitzar destaca el dret dels xiquets i xiquetes a ser escoltats i al fet que la seua opinió es tinga en compte, a rebre informació adaptada a la seua edat que els permeta conèixer i comprendre millor els seus drets i a la protecció enfront de la violència i l'assetjament.\nEl regidor de Serveis Socials i de Participació Ciutadana, Antoni Llorente, ha explicat que és fonamental “fer veure als xiquets i xiquetes que des del diàleg, el treball conjunt i el consens es pot millorar la seua ciutat i canviar la societat, fent-los partícips d'una ciutadania activa”.\nCal recordar que la seua participació es va acordar en l'última reunió del consell local en el qual estan representats els alumnes de primària i secundària de tots els centres educatius. Este organisme creat esta legislatura dins del projecte de Ciutat Educadora “té veu pròpia i serveix per a tractar les qüestions que afecten als xiquets i adolescents, que volem que també tinguen poder de decisió”, ha afirmat.\nCategoria: Món infantil


Els grans comerços inclouen la variable de l’atur en els seus plans de seguretat – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Els grans comerços inclouen la variable de l’atur en els seus plans de seguretat\nEls grans comerços inclouen la variable de l’atur en els seus plans de seguretat\nUn article de Juan Carlos Escudier\nPublica aquests dies l'edició espanyola del Foreign Policy a Internet un reportatge titulat "Cinc coses que no sap dels supermercats sobre les interioritats de les grans cadenes com Walmart o Carrefour". S'esmenta també al primer supermercat de la història, el King Piggly Wiggly de Tennessee, que segons s'explica, havia dissenyat per als seus compradors el 1916 un laberint de passadissos en què són posats filats que obligava aquests a passar davant de tots els articles abans d'arribar a caixa. Penso en Ikea, que ha recuperat la fórmula eliminant els filferros, ja que suposa que robar un futó és bastant més complicat i, a més, algú pot punxar-se i tacar els edredons nòrdics.\nEls dic això perquè a meu se m'ocorre una sisena cosa que tampoc no saben. Té que veure amb els plans de seguretat dels grans centres comercials, en els quals, d'un temps ençà, s'ha inclòs com a variable la taxa d'atur. No és només que s'estimi que a mesura que l'atur augmenta també ho fa el nombre de furts, sinó que s'ha fixat una frontera a partir de la qual és necessari augmentar els mitjans de vigilància. Que quin és aquest límit? El 24%.\nAquesta és la política que ha establert El Corte Inglés, per exemple. Els seus directors de zona tenen instruccions que si l'atur assoleix el 24% han de procedir tot seguit a la contractació de dos vigilants per planta en cada un dels seus centres. Diran que encara queda molt per arribar a aquesta xifra perquè, d'acord a l'EPA, la taxa de desocupació està en el 20%, però això només és la mitjana. Hi ha comunitats que han depassat aquesta xifra o es troben molt pròximes. És el cas d'Andalusia (28%), Múrcia (24%), Ceuta i Melilla (23%), Pais Valencià (23,4%) o Extremadura (22,4%). Respecte a Ceuta i Melilla, els d'Isidoro Álvarez estan més relaxats perquè en ambdues ciutats no disposen d'establiments i la gent no coneix els vuit dies d'or.\nExisteixen informes sobre la matèria, l'objectivitat del qual és una mica més que discutible ja que, en general, corren a càrrec dels venedors de sistemes de vigilància. Hi ha fins i tot un Baròmetre Mundial del Robatori en la Distribució, que estimava en més de 84.000 milions d'euros les distraccions d'articles als comerços el 2009. Segons aquests mateix dades, a Espanya l'anomenada "pèrdua desconeguda" havia suposat 2.805 milions el 2009 i havia baixat a 2.682 milions el 2010.\nEs preguntaran que com és això possible, ja que en aquell període l'atur ha anat en augment. Ho expliquen dient que l'any passat hi va haver menys inversió en seguretat i va baixar el consum, mentre que en aquest exercici els comerços han augmentat els controls.\nSi l'atur es desboca no hi ha perill d'un esclat social ja que, pel que sembla, no està previst que aquest any ni el que ve fem la revolució. Però els comerços temen perdre fins i tot la camisa, dit sigui en el sentit literal del terme. Sàpiguen que si, a partir d'ara, se senten més vigilats quan compren a El Corte Inglés és que les dades de l'EPA de la seva comunitat autònoma han estat dolentíssimes. Estan avisats.\n>>>> Article extret de Cuartopoder


Inscripcions obertes per a la 6ª edició dels Tallers de creació, desenvolupament i gestió de cooperatives – LabCoop\nT’agradaria saber com es crea una cooperativa? Vols conèixer recursos per al desenvolupament d’empreses en el marc de l’economia social i solidària? Si tens interès a aprendre amb una metodologia aplicada i amb exemples reals, recorda que ja pots apuntar-te als Tallers virtuals de creació, desenvolupament i gestió de cooperatives, una proposta didàctica subvencionada pel Programa d’Economia Social i amb formacions per part de docents de Labcoop.\nEl pròxim 6 d’abril arrenca la sisena edició d’un programa que té per objectius posar en valor les oportunitats i potencialitats de les cooperatives i de les entitats d’ESS; facilitar eines concretes per a la posada en marxa, el creixement i la gestió d’una cooperativa i presentar elements claus per a la viabilitat i sostenibilitat dels projectes.\nEls tallers són virtuals i estan adreçats a un ventall molt ampli de col·lectius: personal tècnic de l’ESS, persones que assessoren en la creació de cooperatives, persones emprenedores, professorat de secundària, batxillerat i cicles formatius, sòcies de cooperatives que tinguin interès en aprofundir en la seva formació i persones amb funcions de direcció i gestió d’empreses que valorin l’opció de transformar-la en una cooperativa, entre d’altres.\nA la darrera edició, més d’un centenar de persones van participar en aquesta formació, que enguany ofereix 11 unitats que es poden cursar de manera independent o agrupades en itineraris. El curs està format per classes virtuals teòriques, tutories en directe i l’estudi de casos pràctics, com els de les cooperatives Filigrana Produccions 360 (de treball associat), l’Escola Lliure el Sol (cooperativa de serveis) i Som Connexió (cooperativa de consumidors i usuaris).\nPots realitzar només alguns dels 11 mòduls o acollir-te a un dels tres itineraris propostats: De Creació (40h), de Desenvolupament (22h) o Complet (58h).\nSi vols descobrir un model empresarial viable i transformador que es basa en la cooperació, la col·laboració i els fins socials, ja pots inscriure’t de forma gratuïta als Tallers Virtuals a través d’aquest formulari.


Cel aquàtic - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\nCel aquàtic - Diari de Barcelona\nDe Tania Hirte\nFotos Tania Hirte\nAquest matí estava desembolicant-me de les xarxes de pesca\nEn les que bategava el meu cos deshidratat\nEn l’horitzó de la mar assossegada\nSonava una sirena estrepitosa.\nEn senyal de perill, vaig obrir els ulls,\nPensant en la meva mare;\nEn les vegades que ens he ofegat com en aquelles xarxes.\nVaig apretar les venes, empetitint el record\nI vaig sortir nedant per la riba.\nQuan vagava per la corrent, ningú em buscava.\nLa vida marina solia ser estable.\nSoc un peix solitari en un món del revès.\nPer la buida badia, quan la pluja cau, la sorra s’enterboleix.\nDe vegades xoco contra els coralls,\nLa meva sang deixa rastre fins la cova més propera.\nQuan la tempesta passa, em reafirmo;\nEnfrentant-me de nou a l’eternitat d’aquest cel aquàtic.\nMe n’enorgulleixo de ser un ocell sense ales.\nPerò segueixo essent dèbil.\nI tinc memòria.\nEstic alerta de la vida i concebo l’amor com la mort.\nHe après a mirar millor l’horitzó.\nSento plaer al veure com s’estimben els vaixells en els límits.\nHe destruït l’idea de l’infinit.\nHe passat gana, però m’he nutrit de mi mateixa.\nHe presenciat la bogeria com una ombra\nRere el meu clatell.\nHe rigut amb ella.\nHe desafiat l’ordre a favor del caos;\nA favor de la llibertat de ser un mateix.\nHe conegut la solitud i m’he aferrat al silenci.\nHe escoltat la meva veu:\nLa poesia ha brollat.\nTania Hirte ens recita ‘Cel aquàtic’, un poema de partida, d’introspecció, de retorn i de reflexió. El jo poètic que presenta pren la forma d’un peix que surt del bressol conegut i s’endinsa en l’oceà que desconeix. La poeta el va escriure el maig del 2019 a l’Escala, el poble empordanès de pescadors on viu quan no és a Barcelona. Hirte era a la cala de la Creu: una platja rocosa que, segons diu, sembla tenir un ecosistema propi. Tant és així que el propi lloc va construir el poema i assegura que les paraules “sembla que siguin més seves que meves”.\nCada estrofa conté una significació pròpia. Les quatre primeres són descriptives: presenten la presa de consciència d’un mateix i l’impuls d’autoexplorar-se. L’escriptora juga amb la paradoxa que un peix tingui sentiments per despersonalitzar-se de la seva pròpia biografia.\nLa poeta lliga els seus versos amb el tòpic de l’heroi romàntic, que es perd i torna carregat d’aprenentatges, sense benes als ulls i amb la mirada neta. Hirte comenta com els últims versos parlen que com aquest viatge l’ha ajudat a expressar-se i a trobar la seva veu poètica. De fet, assegura que els versos són independents, però que tots encaixen dins un mateix “cel aquàtic”. No és el paisatge el que canvia, sinó el filtre amb què el mira.\nTania Hirte (Romania, 1999) combina l’escriptura amb el grau en Humanitats, del qual s’ha especialitzat en literatura. Malgrat no tenir cap títol publicat, té consciència d’escriptora des del 2014, quan va obrir el bloc “Energías Primitivas”. Des que va mudar-se a Barcelona ara fa tres anys, ha recitat la seva obra en diferents locals de la ciutat i comparteix públicament la seva obra a través de les xarxes socials. A més, també és amant de la música i ara es troba en procés de treure un EP amb Thisorder (Max Wagberg), on fusionarà en cançons el que ha après escrivint.\nPel que fa al seu treball literari, Hirte combina diferents gèneres, però cultiva sobretot la poesia i el relat breu. Es confessa deutora de la poesia llatinoamericana i dels postmodernistes dels Estats Units. El seu primer recull poètic es diu El retrat d’una energia (2017). Durant el confinament va maquetar el poemari Cicatrices, cristales y lágrimas. Ara es troba preparant una obra de narrativa breu que té per nom La mar violeta i un compendi d’assags, Sentir-se estrangera en el poble.


El comitè d’empresa Alstom demana explicacions a la Generalitat sobre l’adjudicació a una empresa suïssa dels dos trens de La Pobla - Sant Cugat Informa!\nInici » Notícies » Política i Economia » Economia » El comitè d’empresa Alstom demana explicacions a la Generalitat sobre l’adjudicació a una empresa suïssa dels dos trens de La Pobla\n12 Gener 2014 a 12:00\nEl comitè d’empresa Alstom demana explicacions a la Generalitat sobre l’adjudicació a una empresa suïssa dels dos trens de La Pobla\nLa feina es desenvoluparia a la planta de Santa Perpètua\nImatge del web Alstom\nEl comitè d’empresa d’Alstom Transportes Santa Perpètua demanen explicacions a la direcció i la Generalitat al fet d’haver estat rebutjada per fabricar els dos tres de La Pobla que la Generalitat té previst fer per 9’5 milions d’euros.\nL’empresa es va presentar al primer concurs que es va convocar a l’abril de 2013 i, tot i ser la preferida, el concurs es va anul·lar perquè se superava el mig milió d’euros de les bases. En un segon concurs, en el qual Alstom no s’hi va presentar per decisió de la direcció, es va atorgar l’encàrrec a l’empresa suïssa Stadler.\nL’empresa ha comunicat que el projecte no representava un gran volum d’hores de feina, però sí un bon desenvolupament en l’àmbit de l’enginyeria per a la unitat d’Alstom a Santa Perpètua. La major feina era haver de desenvolupar un nou projecte amb la col·laboració de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya des de zero.\nPer tot això, el comitè d’empresa demana explicacions a la Direcció de l’empresa perquè no van acceptar aquest encàrrec mentre sostenen que no existeix el mercat nacional i per això els treballadors de l’empresa es veuen afectats per les reduccions salarials, la pèrdua de drets socio-laborals i l’aplicació d’un ERTE finalitzat sense acord.\nTambé exigeixen explicacions al Govern de la Generalitat en referència a per què s’ha fet aquesta adjudicació sabent quina és la situació laboral del sector a Catalunya. Per això, assenyalen que la decisió s’ha pres a favor dels catalans, però en contra de la indústria ferroviària catalana i els treballadors del sector.\n#economia #empresa #Generalitat de Catalunya\nPere Torres: “Catalunya és i serà una de les regions industrials més importants d’Europa”


Enric Montefusco: “La cançó popular és una eina per defensar-nos” | Grec 2018\nEnric Montefusco: “La cançó popular és una eina per defensar-nos”\ndv. 15/06/2018 | 11:00 H\nEnric Montefusco. By Alberto Gamazo\nFa dos anys va decidir emprendre una carrera en solitari després de gairebé vint anys al capdavant d'una de les bandes emblemàtiques de la Barcelona del segle XXI, Standstill, i amb la qual havia protagonitzat un dels moments memorables del Grec 2007. Al festival, hi va ser el 2016 en el seu vessant de director d'escena, amb 'Tama mala'. I ara hi torna per conjugar les seves dues cares de músic i director, gràcies a l'EP que acaba de publicar, 'Coros de medianoche', amb Maria Arnal, Nacho Vegas, El Niño de Elche, Albert Plau i Los Hermanos Cubero.\nEl teu primer disc en solitari, 'Meridiana', era molt intimista i ara has cedit la veu a altres músics. Per què?\nD'una manera espontània, que no podia preveure, he acabat interessant-me per les possibilitats, el valor i la importància de la música popular. 'Meridiana' ja reflecteix això. Ara, entre disc i disc, intento fer alguna cosa diferent, com obres de teatre, bandes sonores, en aquest cas se'm va acudir fer un EP que és un exercici entorn de les possibilitats de la cançó popular. En el sentit que vaig entendre que el que diferencia la cançó popular d'una altra cosa és que el contingut i el que hi ha al darrere és més important, o hauria de ser més important, que l'autor mateix. Així que vaig fer un pas enrere, vaig deixar la interpretació a altres artistes i fins i tot desdibuixar la idea d'autoria encara més compartint les lletres amb ells, per buscar una mena de nosaltres. Tant amb ells com amb el públic.\n¿És un disc per fer en directe?\nPer fer un sol espectacle, el del Grec. Hi estic treballant: estic preparant la posada en escena específica, amb un repertori específic. No serà un concert meu amb entrades i sortides seves.\nPer què vas triar aquests artistes?\nLa veritat és que a mesura que anava concretant les cançons m'anaven apareixent ells. Primer vaig fer la música i la idea de la lletra i, abans de concretar-la, la vaig deixar a mig fer. I sempre se m'apareixia algú. Vaig tenir la sort que a tots els va agradar.\nSón cançons que s'ajusten a l'estil de cada cantant.\nNo és casualitat que siguin ells i no uns altres. Al final, són gent interessant, que tracta la cançó popular d'una manera amb què connecto. A més, tots ells tenen una mena de compromís artístic i polític bastant clar. Això també era important per a mi.\nAixò és la base de la cançó popular, oi?\nLa cançó popular és també una eina per defensar-nos.\nDefineix-los a tots. Comencem per la més jove: Maria Arnal.\nA part de les seves dots com a cantant, té bon gust i exigència posades al servei d'uns valors amb els quals hi estic d'acord. I això la fa molt única, difícil d'equiparar amb algú altre.\nTé una visió absolutament privilegiada de la música i de l'art. Cada gest artístic que fa és una sort, és una manera de trencar tabús i obrir camins. A més, té un talent com a intèrpret excepcional.\nFa uns anys que els segueixo i és una de les coses interessants que ha passat últimament. Són gent que ve d'una tradició aparentment diferent de la meva. Però, en realitat, hem arribat al mateix lloc des de punts diferents. En el concepte del disc ells hi encaixaven de manera molt natural.\nÉs un artista imprescindible. Va ser un dels primers, quan jo venia d'escoltar grups en anglès, de cantar en anglès, que em va tocar parlant en un idioma que jo coneixia. És un referent absolut.\nÉs un fora de sèrie. El que aporta ell no ho pot fer ningú més.\n'Tata mala' va ser una flor d'estiu?\nNo... Cada vegada que tinc l'oportunitat, estiro del fil. Al Teatre Grec, amb els 'Coros de medianoche', hi haurà un treball escenogràfic, una posada en escena. Que faci una altra obra de teatre depèn del context. El món del teatre està fatal, sobretot el circuit.\nEt planteges continuar en el món del teatre?\nEl següent disc està molt avançat i potser surt a finals d'any... Respecte al teatre, he de pensar com fer-ho perquè la propera obra pugui girar més. El tema és que m'és molt més rendible fer música, a dia d'avui.\nVas començar en això del teatre amb Rodrigo García, fa 20 anys. Hi has tornat a parlar?\nHi parlo de tant en tant. Ara torna de Montpeller. Però crec que ara, artísticament, no estem... El que jo li puc oferir no és el que ell vol, d'un músic. No és el moment de treballar junts.


Valtonyc destapa la farsa d'ERC amb les fiances: La piulada que no agrada al processisme - XCatalunya.cat\nValtonyc destapa la farsa d’ERC amb les fiances: La piulada que no agrada al processisme\nValtonyc parla clar\nEsquerra Republicana ha assegurat que ha aportat 2,1 milions d’euros destinats a cobrir el que el Tribunal de Comptes reclama per l’activitat dels Governs que van presidir la Generalitat entre els anys 2011 i 2016. D’aquesta manera, asseguren, també es cobreix la fiança que es reclama al President Carles Puigdemont. Els republicans ho han venut com un gest polític a favor de l’independentisme, però són molts els qui no ho veuen així.\nUn d’ells és el raper Josep Valtonyc, que ha estat molt clar i ha publicat una piulada que s’ha fet viral a Twitter. Assegura que ERC juga amb el llenguatge (fa malabars per continuar semblant independentista però és un dels socis preferents del Gobierno d’Espanya) i ha venut que ha pagat el dinar quan ha convidat als cafès.\nDes de Junts, han negat que el partit autonomista ha posat els diners necessaris per salvaguardar l’exconseller Raül Romeva (que té una fiança de 2.108.838,32 euros), però en cap cas es tracta d’un aval personalitzat cap al President Carles Puigdemont\n“ERC ha presentat avals per salvaguardar la responsabilitat solidària que recau sobre el conseller Raül Romeva i no ha presentat cap aval individualitzat. I en cap moment s’ha posat en contacte amb el president Carles Puigdemont per cap gestió relacionada amb aquest tema”, han explicat.\n“Tothom hauria de ser conscient i estar preparat com ho estem nosaltres. Tothom hauria de ser al costat de tots els independentistes i sobretot de tots els demòcrates d’aquest país”, ha explicat Junqueras, recordant que el Tribunal de Comptes reclama 5.471.143 euros als alts càrrecs dels governs entre 2011 i 2017 per l’acció exterior.\nTanta història de jugar amb el llenguatge i resulta que ERC només va convidar als cafès i ha anat escampant pel poble que va pagar tot el dinar. És boníssim.\n— JOSEP VALTÒNYC (@valtonyc) October 16, 2021\nTags: fiances, valtonyc\n1 pensamiento sobre “Valtonyc destapa la farsa d’ERC amb les fiances: La piulada que no agrada al processisme”\nRetroenllaç: Victòria de Valtònyc contra Espanya a Bèlgica - XCatalunya.cat


AUXILIAR DE MAGATZEM INDUSTRIA, CONSTRUCCIÓ i COMERÇ.\nUNITAT I Preparació de comandes 50 hores.\nManipulació de càrregues amb carretons elevadors 60 hores.\nL'avaluació sobre els continguts assimilats per cada alumne, es realitzarà mitjançant prova escrita de cadascun dels participants, que constarà de proves tipus test com a mínim una per cadascun dels mòduls realitzats, 1 prova per l’avaluació dels continguts teòrics, 1 prova de la formació específica en prevenció de riscos amb 10 preguntes tipus test, i 1 prova d’avaluació continuada de les pràctiques de conducció.\nLa impartició de la formació teòrica 50 hores, 20 hores de formació en PRL Aparells elevadors i 30 hores de formació teòrica de l’acció formativa, es durà a terme a les instal·lacions de SG Consultors Formadors de Barcelona, situades al Carrer Comtessa de Pardo Bazán, 14-18, Local 2 - 08027 – Barcelona.\nLa impartició de la formació pràctica, 60 hores, es durà a terme en 12 sessions de 5 hores cadascuna, a les instal·lacions situades a Cerdanyola del Vallès, a la Ctra. de Sant Cugat a Cerdanyola Can Codonyès, on disposem de:


#8 Quadern d’estiu: “Ja des de petit recordo com en aquestes dates en la televisió, emeten els anuncis dels col·leccionables per fascicles” - L'imperdible - Time Out Barcelona\n#8 Quadern d’estiu: “Ja des de petit recordo com en aquestes dates en la televisió, emeten els anuncis dels col·leccionables per fascicles”\ndijous, 25/08/2011 | General\nQueden pocs dies ja perquè acabi l’agost i per tant comenci el mes on tot torna a la normalitat, els pares al treball, els nens a l’escola, el que diríem: la rutina.\nJa des de petit recordo com en aquestes dates en la televisió, diaris i ràdios, emeten els anuncis dels col·leccionables per fascicles. Cada any n’hi ha de més interessants, i també perquè no dir-ho ridículs. Un que m’ha cridat l’atenció enguany, més enllà de còmics, cotxes de joguina i figures de sèries de dibuixos, és un que es diu “delicias al horno” on t’ensenyen a fer pastissos. La veritat és que els dolços que surten en l’anunci tenen molt bona pinta.\nDurant aquest agost he estat força enfeinat, per això no m’ha donat gaire temps a gaudir de l’oferta cultural barcelonina que era atapeïda, tot i la feina em vaig poder escapar un moment per la festa major de Gràcia a veure els carrers guarnits.\nAra em queden ja pocs dies de feina, i ja podré seguir fent tot allò que m’agrada, com és escriure en aquest espai, i gaudir del món cultural. Sobre nous articles que estic preparant us puc avançar alguns temes: un pròxim anirà sobre llibres ja que fa molt que no em parlem i estic llegint alguns interessants i que crec que a vosaltres també us poden interessar, també sobre música, els nous grups que venen trepitjant fort i que ràpidament es consolidaran, i també sobre moda, la nova temporada tardor/hivern de les marques i que serà pròximament tendència.\nTot això i molt més d’aquí molts pocs dies a l’imperdible!\nQue acabeu de passar un molt bon agost!


Prof. Ángel Custodio Navarro Sánchez - Derecho Público - Profesores - Facultad - Facultades y escuelas - Estructura - La UIB - Universitat de les Illes Balears\n» Inicio » La UIB » Estructura » Facultades y escuelas » Facultad » Profesores » Derecho Público » Prof. Ángel Custodio Navarro Sánchez\nSecciones: Prof. Ángel Custodio Navarro Sánchez\nProf. Ángel Custodio Navarro Sánchez\nProfessor associat del Departament de Dret Públic (Àrea de Dret Administratiu de la UIB). Extensió Universitària d’Eivissa i Formentera.\nLlicenciat en Dret (UIB, 1993). Especialista universitari en Dret urbanístic i ordenació del territori (UIB, 1999). Especialista universitari en Dret local (UIB, 2005).\nTècnic d’Administració General - Llicenciat en Dret (Ajuntament de Palma, Mallorca); 1999-2000.\nLletrat del Consell Insular d’Eivissa i Formentera (2000-...), encarregat de l’assessorament jurídic i de la secretaria de l’àrea d’urbanisme i d’ordenació territorial, dins l’anomenada CIU (Comissió Insular d’Urbanisme, 2000-2004) així com també de l’àrea de patrimoni històric (2004-2007), dins de l’actual CIOTUPHA (Comissió Insular d’Ordenació del Territori, Urbanisme i Patrimoni Historicoartístic). Secretari del Consell per al manteniment, conservació i defensa del Dret Foral d’Eivissa i Formentera (2005-2007; vocal des de 2008-2010). Assessor jurídic del Consell Assessor de Cultura Popular i Tradicional d’Eivissa i Formentera (2006-2007).\nFuncionari d’Administració Local amb habilitació de caràcter estatal: Secretari-Interventor (2006). Secretari habilitat estatal de l’Ajuntament de Sant Antoni de Portmany (Eivissa), 2007-2013.\nVocal del Consell Assessor de Dret Civil propi d’Eivissa i Formentera (2010-2011) i 2011-..., convidat.\nFuncionari d’Administració Local amb habilitació de caràcter estatal: Secretari, categoria d’Entrada (2012). Secretari habilitat nacional del Consell Insular de Formentera, 2013-…\nTrajectòria docent dins la UIB\nProfessor associat de la UIB (2002-2009), dins el Departament de Dret Privat, a l’Extensió universitària d’Eivissa i Formentera. Ha impartit, en els Estudis d’Empresarials, l’assignatura d’Introducció al Dret.\nProfessor associat de la UIB (2009-...), dins el Departament de Dret Públic, a l’Extensió universitària d’Eivissa i Formentera. Ha impartit, dins els Estudis de Dret, les assignatures de Dret Administratiu I i II (2009-2012), i des de llavors, imparteix l’assignatura optativa Dret Urbanístic i Ordenació del Territori.\nHa participat, com a ponent, en cursos i jornades organitzades per la UIB en matèria de Dret Urbanístic i Ordenació del Territori, a Mallorca. I a Eivissa va dirigir i impartir classes en un curs organitzat per la UIB, a instància seua, sobre els Consells Insulars.\nTrajectòria docent (i paral·lela) fora de la UIB\nHa impartit, des de l’any 2000 la docència en diversos cursos, jornades i seminaris sobre Dret autonòmic balear, sobre Dret local, sobre Organització autonòmica i sobre Dret Administratiu, organitzats per l’INAP (en els cursos de funcionaris amb habilitació de caràcter estatal); pel Govern de les Illes Balears (EBAP); pel Consell Insular d’Eivissa i Formentera; per la FELIB, tant a Mallorca, com a Eivissa com a Formentera; per Sindicats de Funcionaris, a Eivissa i per la UNED, a Mallorca.\nTrajectòria de publicacions\nAutor de treballs d’investigació jurídica, com ara Derecho Balear, inmigración y Turismo de masas en Calvià (guardonat en el Premi Rei en Jaume d’Investigació 1997, Ajuntament de Calvià, Mallorca, editat l’any 1998), i Desenvolupament sostenible a Calvià: la teoria, el mite, la realitat (1999, inèdit).\nCol·labora amb la Revista Urbanística Práctica. Revista Mensual de Urbanismo (des de l’any 2002) i amb la Revista EL CONSULTOR de los Ayuntamientos y de los Juzgados (des de l’any 2004), on ha publicat diversos articles sobre la matèria urbanística i d’ordenació territorial balear –i concretament la pitiüsa- i sobre la legislació balear de patrimoni històric i de cultura popular i tradicional, amb esment especial de la realitat pitiüsa i de la tradició jurídica autòctona: La protecció jurídica de la cultura popular i tradicional de les Pitiüses (2003) i La protección jurídica de la cultura popular y tradicional. El ejemplo de las islas de Eivissa y Formentera (2004). També (2013) sobre protecció de dades de caràcter personal en l’àmbit de l’Administració local i sobre el desenvolupament dels actes municipals Plenaris i la protecció dels drets en joc.\nTambé ha col·laborat en el llibre col·lectiu Comentaris a la Llei del patrimoni històric de les Illes Balears (2003) amb l’article sobre Els patrimonis especials.\nÉs autor del llibre L’organització i les competències del Consell Insular d’Eivissa i Formentera (2005), un resum del qual també s’ha publicat en la Revista Jurídica de les Illes Balears (RJIB) amb el títol La nova organització del Consell Insular d’Eivissa i Formentera, amb tractament especial del règim juridicoadministratiu de Formentera (abans de 2007), amb diversos treballs sobre la qüestió, com ara La singularidad del municipio-isla de Formentera en el panorama normativo español de ordenación territorial y de régimen local, publicat a la Revista Urbanística Práctica, any 2002, i l’article Estatus jurídic de Formentera, publicat a la separata dedicada a la veu Formentera a instància de l’Enciclopèdia d’Eivissa i Formentera (2006). És autor del treball (2005) L’estatus jurídic de Formentera, illa i municipi (que inclou la ‘Proposta per la constitució/creació del Consell Insular de Formentera’, per ell redactada, i que s’ha inserit dins el llibre Proposta per a la creació del Consell de Formentera, 2006).\nAixí mateix també ha escrit sobre La Ley 8/2007, de 28 de mayo, de Suelo y las Illes Balears. Dins: Revista Urbanística Práctica, any 2007.\nUna vegada creat el Consell Insular de Formentera (per la reforma de l’Estatut d’autonomia l’any 2007), és autor dels Comentaris a l’Estatut d’autonomia de les Illes Balears. Disposició transitòria 8a. Consell Insular de Formentera. Dins el llibre col·lectiu Comentaris a l’Estatut d’autonomia de les Illes Balears (any 2008). A. Blasco Esteve, Director. Específicament, també ha escrit amb Torres Bonet, M, l’article El Consell Insular de Formentera a l’Estatut d’autonomia de les Illes Balears. Dins: RJIB, núm. 6, 2008.\nDarrerament ha participat amb dos articles en el llibre col·lectiu Comentarios a la Ley de Ordenación y Uso del Suelo de las Illes Balears (any 2015), a propòsit del règim competencial en la citada Llei i sobre les facultats relatives a l’ús i ordenació del sòl. A. Blasco Esteve i J. Munar Fullana, Directors.\nDarrerament també ha estudiat (i conferenciat) sobre el Dret Civil propi de les Pitiüses i la seua relació amb la cultura i el patrimoni històric, material i immaterial, illencs, així com la protecció i la defensa efectiva d’aquest Dret, com a singularitat absoluta en el conjunt de l’arxipèlag.\nEn imprempta (març de 2015) té un article extens i global, de recull de tots els seus treballs anteriors, i de posada al dia, amb novetats, sobre Formentera (com a poder públic i com a territori únics), en tant que singularitat absoluta en el Dret autonòmic balear i en el conjunt del Dret públic espanyol.\nCol·labora, de manera esporàdica, amb la premsa periòdica de les Pitiüses a propòsit d’articles sobre qüestions relatives al Dret Públic i al Dret Privat, sobre la insularitat i sobre el fets diferencials propis de Formentera, així com sobre la Cultura i la idiosincràsia de les illes d’Eivissa i Formentera.\nAixí mateix, i pel que fa a la terra de naixença (Vélez Blanco, Almeria, 1970), amb la qual manté un contacte profund i permanent, sense perjudici del seu evident i sentit arrelament amb el que signifiquen la cultura, el paisatge, la idiosincràsia i la llengua de les Illes, és coautor del llibre col·lectiu Vélez Blanco (2012), de la col·lecció Pueblos de Almería, icol·labora des de 1994, amb Revista Velezana (de la comarca de los Vélez, Almeria) on ha publicat diversos treballs de caire històric, religiós, cultural, etnogràfic, antropològic, juridicoconsuetudinari, de creació literària dialectal, de reivindicació de la identitat fins i tot política de les terres d’Almeria (inclusivament el tractament jurídic del referéndum del 28 de febrer de 1980 a Almeria i les seues comarques), de memòria personal i d’investigació juridicolingüística, amb especial referència a la protecció jurídica del cabal idiomàtic identitari de tota la conca del Segura, inclòs el cabal lingüístic d’origen català propi d’aquell país (El estatuto jurídico del patrimonio lingüístico de la cuenca del Segura, dedicat a Hablas murcianas –dentro y fuera de la Región de Murcia- y valenciano/catalán –en la Región de Murcia-, 2006, dins el llibre col·lectiu Estudios sobre el Estatuto Jurídico de las Lenguas en España). I, l’any 2012, ha escrit sobre la vinculació lingüística de les Balears amb l’Aragó (a propòsit del català) i, el mateix, sobre la vinculació lingüística de la conca del Segura també amb l’Aragó (a propòsit de l’aragonès medieval i el dialecte murcià actual): Solidaridad con La Ley 10/2009, de 22 de diciembre, de Lenguas de Aragón, desde la cuenca del Segura y desde las Illes Balears, territorios con los que Aragón comparte patrimonio lingüístico. Dins: El Ebro, Revista aragonesista de pensamiento.\nTambé col·labora amb d’altres col·lectius culturals de los Vélez i de la Axarquia (terres totes d’Almeria, la cultura, les parles i els trets bàsics de la qual diferencia clarament front al que és Andalusia) i de la ciutat de Múrcia, i, pel que fa a l’illa de Mallorca, ha col·laborat amb col·lectius culturals del municipi de Calvià, on visqué fins 1999 i es formà.


Notícies | Nelo Gómez - Part 4\nPublicado el maig 3, 2018 by NeloGomez\nNovament m’enfunde el trage de presentador per a portar el millor de les comarques valencianes al centre de la seua capital. La Fira de les Comarques 2018 se celebrarà a la Plaça de Bous de València del 4 al 6… Seguir leyendo\nEscolta una cosa\nPublicado el abril 28, 2018 by NeloGomez\nLa posada en marxa d’À Punt Mèdia m’ha donat l’oportunitat de doblar al valencià diferents personatges. És el cas de Júlia i Gilbert, que ja estan en els televisors valencians des d’aquesta setmana. Mentrestant, puc parlar-vos d’altres treballs: És el… Seguir leyendo\nPremis AAPV 2018\nPublicado el març 20, 2018 by NeloGomez\nUn any més estaré al capdavant de la gala dels Actors i Actrius Professionals Valencians, els Premis AAPV. El Dia Mundial del Teatre servirà de teló de fons (i mai millor dit) per atorgar els guardons que reconeixen els… Seguir leyendo


SOBRE LA CONVOCATÒRIA DE VAGA DEL 17 DE MARÇ DE 2010\nEl proper 17 de març hem estat convocats a una jornada de vaga pels sindicats presents a les meses de negociació. Encara que no estem d'acord amb molts dels motius exposats per ells, ni amb que una vaga d'un dia sencer sigui la millor forma d'aconseguir resultats, donada la gravetat del que ens ve a sobre, et demanem la teva participació en aquesta vaga.\nAlguns del motius pels quals han convocat la vaga ni són més greus ni més urgents que fa uns mesos. Ens referim a demanar l'increment de les plantilles, la disminució d'alumnes per aula, les substitucions des del primer dia, un treball estable i de qualitat, contractacions de mitja jornada i sencera, etc. Encapçalar la llista de reivindicacions per les quals es convoca la vaga amb els temes de sempre és un greu error perquè desanima el professorat.\nEl motiu nou i greu pel qual et demanem la teva participació és l'esborrany de futur "Decret d'Autonomia de Centre" que s'ha preparat en aplicació de la LEC. (Accés al document de 36 pàgines en PDF). En aquest esborrany es diu que:\nSerà possible "una organització de les matèries diferent a l’establerta amb caràcter general" (Articles 14 i 17). Això ens semblaria bé si hi haguessin controls externs dels coneixements adquirits pels alumnes en cadascuna de les matèries i els resultats en aquestes proves determinessin o influïssin en la qualificació final de l'alumnat. En aquesta situació la llibertat d'organització permetria als centres poder preparar millor els seus alumnes. Però sense els controls extern abans esmentats, aquesta mesura possibilita que en el centre es donin més classes de les matèries que imparteixen els professors més propers a l'equip directiu, encara que l'alumnat necessiti més hores d'altres matèries. Aquesta mesura deixa a l'alumnat i al professorat sense cap protecció per part de l'Administració davant dels possibles interessos particulars i dels errors de l'equip directiu.\nSerà possible establir que en un Institut només hi hagin dos Departaments (Article 41). Nosaltres considerem que els Departaments Didàctics són els que generen i mantenen l'estil didàctic del centre. Dit d'una altra forma, encara que a un centre arribi un mal Director, si hi ha uns bons Departaments Didàctics el centre continuarà oferint un bon servei educatiu. En canvi, sense Departaments Didàctics és impossible assolir un estil didàctic bo i estable en cadascuna de les matèries, fins i tot amb el millor dels equips directius.\nS'estableix com a criteri per determinar la plantilla del centre la polivalència del professor (Article 49.4). No ens semblaria malament aquest criteri si hi haguessin les proves externes abans esmentades, ja que si els alumnes d'un centre no poden obtenir el títol de final d'etapa perquè arriben mal preparats a les proves externes, els equips directius d'aquests centres es veurien obligats a aconseguir bons professors especialistes. En canvi, sense cap control extern, és a dir amb la llibertat de què els centres puguin augmentar les qualificacions finals, premiar la "polivalència del professor" propicia la presència en els centres de persones que no dominin les matèries a impartir però què estan disposades a dissimular-ho per poder treballar en el centre.\n"El director o directora del centre pot encarregar als òrgans unipersonals de direcció, als òrgans unipersonals de coordinació i a altres membres del claustre funcions de gestió, coordinació i docència, sempre que siguin adequades a la seva preparació i experiència i tinguin caràcter transitori. El professorat afectat té l’obligació d’assumir-les i exercir-les" (Article 44). Això es pot utilitzar per obligar a un professor a impartir una matèria per la qual no està preparat i per obligar-lo a participar en activitats extraescolars per les quals no està preparat o no disposa de prou temps per obligacions familiars. En resum, es pot utilitzar per castigar a qualsevol professor fins aconseguir que se'n vagi del centre.\nEls director o directora podrà imposar sancions disciplinàries per faltes lleus al personal del centre (professorat i administració) pel procediment sumari (Article 50.4). A nosaltres ens sembla bé que s'apliquin sancions als treballadors que no fan be la seva feina, però el que no podem acceptar és que l'únic dret de l'afectat sigui ser escoltat per la persona que ha decidit posar-li la sanció. Exigim un procediment transparent, ajustat a dret i amb garanties.\nEn l’avaluació de l’exercici de la docència d'un professor es tindrà en compte el resultat de l’avaluació del centre, quan aquest professor porti dos o més anys prestant serveis en el centre (Article 60). En el sindicat AMES defensem que la millor forma d'avaluar la tasca d'un docent és veient l'increment de coneixements dels seus alumnes al llarg d'uns quants anys d'exercici professional, però això exigeix que els resultats de les proves externes determinin o influeixin en la nota final de l'alumnat, que comprenguin totes les matèries i que les comparacions es realitzin entre centres d'un mateix context econòmic i social. Si l'única cosa que l'Administració mira és el percentatge d'aprovats que cada centre aporta, és evident que els centres dissimularan el seu fracàs escolar per quedar bé. És això el que realment pretén el Departament amb aquest Decret?.\nPer poder tenir en compte els resultats de l'alumnat és imprescindible establir proves externes als alumnes amb valor acadèmic al final de cada etapa. Si no es fa així, l'alumnat no tindrà cap interès en obtenir bons resultats i, per tant, seria injust valorar el professorat en base als resultats d'un alumnat que no té cap estímul per a esforçar-se.\nLa direcció pot definir el perfil dels llocs d'especial responsabilitat que donen suport als òrgans de govern del centre que seran coberts pel procediment de provisió especial. (Article 49.3). Tal com s'ha comentat en el punt 3, sense que hi hagin unes proves externes pels alumnes amb valor acadèmic, aquesta mesura pot propiciar la presència en els centres de persones poc competents simplement triades perquè són amics o familiars dels membres dels equips directius.\nRespecte a les accions a fer després de la vaga del 17 de març per a presionar l'Administració a què modifiqui l'esborrany del Decret establint proves externes amb valor acadèmic, proposem als sindicats convocants la realització de vagues periòdiques de només dues hores de duració i demanar un posicionament públic dels diferents partits polítics sobre aquest Decret abans de les eleccions.


La Fiscalia investiga un presumpte desviament de diners públics al PDeCAT - Empordà\nL'ONG Catmon hauria rebut 10.000 euros per uns anuncis publicitaris que haurien acabat en mans del partit · El PDeCAT ho nega\nAgències 21.05.2019 | 06:30\nDavid Bonvehí, president del PDECat ACN\nLa Fiscalia Anticorrupció investiga un presumpte desviament de fons públic destinats a l'esport que haurien anat a parar a mans del PDECat a través d'una entitat de caire sobiranista, segons publica 'El Periódico'. La fiscalia ha obert diligències arran d'una denúncia que la policia va rebre a mitjan 2018. Segons aquesta denúncia, l'oenagé Catmon Igman hauria rebut almenys 10.000 euros del Canal Olímpic de Catalunya Equacat, entitat pública participada per la Generalitat, a través de factures de publicitat inserida a la revista de l'associació no governamental per un import superior al preu de mercat. 'El Periódico' afirma que ha tingut accés a la denúncia i que s'hi diu que aquests fons haurien anat a parar al PDECat.\nSegons el rotatiu, des de Canal Olímpic de Catalunya es va sol·licitar que s'aportessin 10.000 euros a Catmon per construir uns vestidors esportius a Sarajevo. L'aleshores president de l'entitat pública, Gerard Figueras, hauria adduït que arran de l'aplicació de l'article 155, l'oenagé no podia rebre aquests diners en concepte d'ajut solidari. Aquests diners, s'afirma a la denúncia a la qual ha tingut accés 'El Periódico', haurien anat a parar al PDECat.\nEl diari afegeix que Catmon està presidida per Víctor Tarradellas, exsecretari de Relacions Internacionals de CDC, i que al seu patronat hi ha hagut Francesc Dalmases, actual diputat de Junts per Catalunya.\nEn una altra actuació no vinculada amb aquesta, Tarradellas va ser detingut el maig del 2018 en el marc d'una operació de la policia espanyola pel suposat desviament de fons públics a través de subvencions irregulars de la Diputació de Barcelona en l'època en què estava presidida per Salvador Esteve (CiU). Catmon hauria estat una de les entitats beneficiades.\nEl PDeCAT ha assegurat aquest dilluns que no té "cap relació" amb el presumpte desviament de diners públics destinat a l'esport a través d'una entitat sobiranista, que investiga la Fiscalia Anticorrupció, segons El Periódico.\nEn un comunicat, el PDeCAT ha assegurat que "no tenim constància que s'hagi obert cap investigació que afecti el nostre partit. No tenim, ni hem tingut, cap relació amb el Canal Olímpic de Castelldefels ni la Fundació CatMón, ni hem rebut cap prestació econòmica de cap tipus", ha remarcat el PDeCAT.\nSegons subratlla en el seu comunicat, la formació no rep "donacions de persones jurídiques" ni n'ha rebut "mai".\n"Només acceptem donacions de persones físiques, tal com determina la legislació vigent que complim escrupolosament", ha insistit el PDeCAT, abans d'assegurar que està "fermament compromès amb la transparència i la lluita contra la corrupció".\nDes de Twitter, el president del partit, David Bonvehí, s'ha fet ressò de la notícia i ha llançat una advertència: "No tenim constància de res, i per descomptat desmentim totalment qualsevol desviament de diners al PDeCAT. Iniciarem accions judicials contra qui vulgui embrutar el nostre nom".\nNo tenim constància de res, i per descomptat desmentim totalment qualsevol desviament de diners al @Pdemocratacat. Iniciarem accions judicials contra qui vulgui embrutar el nostre nom.\nLa fiscalía investiga un presunto desvío de dinero público al PDECat https://t.co/QgrPEDkhut\n— David Bonvehí (@davidbonvehi) 20 de maig de 2019\nD'altra banda, el rotatiu 'El Confidencial' ha publicat aquest dilluns que la Fiscalia té documents que demostrarien que el govern d' Artur Mas va pagar despeses del referèndum del 9-N del 2014 mesos després de la celebració de la consulta desviant fonts teòricament assignats a instal·lacions esportives. El Govern de Mas hauria amagat els pagaments amb presumptes factures falses emeses amb la connivència d'Unipost.


La Diada nacional del País Valencià ha tornat a reunir unes vint mil persones a la ciutat de València, en el que ha estat una de les mobilitzacions més multitudinàries dels últims anys.\n24/04/2010 21:36 Política\nEl manifest facilitat per l’esquerra independentista posava l’accent en la unitat cultural, lingüística, social, nacional,... dels Països Catalans, en la històrica capacitat de supervivència de la nació a través de la rebel·lió i la desobediència contra l’opressió espanyola i francesa. També assenyalava la necessitat d’avançar en la construcció nacional dels Països Catalans a través de les iniciatives populars i al marge de les institucions autonòmiques/regionals i estatals, donat que aquestes institucions han estat creades per dividir i sotmetre el nostre poble. Així doncs, els independentistes aposten per la Unitat Popular, és a dir la sinèrgia de totes les lluites populars i moviments socials alternatius d’arreu el territori, com a dinamitzadora d’aquest procés de construcció nacional. Una Unitat popular que ha de tindre com a mínims, segons el manifest independentista, el reconeixement dels Països Catalans com a marc nacional, la reivindicació del dret a l’autodeterminació, i la defensa dels interessos de la classe treballadora.\nCentenars de persones reivindica els Països Catalans com el marc de lluita nacional i social a la UV Llibertat.cat\n25 d'abril a València: "Som Països Catalans" Llibertat.cat\nDossier de Premsa dels actes del 25 d'abril de 2010 de l'Esquerra Independentista


LUCRÈCIA BORJA, LA FILLA DEL PAPA. FO, DARIO. 9788490263013 Llibreria Ulyssus S.L.\nFilla d'un papa, tres cops casada, un marit assassinat, un fill il·legítim... Tot, només en trenta-nou anys, en ple Renaixement. Sens dubte, va tenir una vida increïble, digna de ser contada. Així ho han provat a fer escriptors, filòsofs, historiadors... Ara, el premi Nobel Dario Fo ?apartant-se de reconstruccions escandaloses o purament historicistes? ens revela en aquesta obra tota la humanitat de Lucrècia Borja alliberant-la del clixé de dona dissoluta i incestuosa i situant-la en la vida quotidiana d'una època fascinadora.\nAquesta novel·la ens endinsa en l'encant de la cort renaixentista amb Alexandre VI, pontífex que arrossega una llegenda negra; Cèsar, el controvertit germà de Lucrècia, així com els seus marits ?perseguits i humiliats? i els seus amants. En definitiva, amb totes les peces del joc del poder, el més despietat de tots.


Rivets per portes - Fustes Esteba\nEstàs a Inici / FERRETERIA/Manetes per portes i accessoris/Rivets per portes\nRivets de sobreposar\nQuè són els rivets baix porta?\nEls rivets sota porta són unes peces de PVC o metàl·liques que serveixen per evitar l'entrada d'aire, pols i llum per la part inferior de la porta. Els rivets sota porta són de molt fàcil instal·lació i s'adapten a qualsevol porta practicable gràcies al fet que hi dferentes llargs per tallar a la mida desitjada.\nQuin objectiu té la instal·lació dels rivets baix porta?\nA més d'evitar la a entrada d'aire, pols i llum per la part inferior de la porta, també ens ajuda a reduir la despesa energètica i a una gestió més eficient de l'energia consumida per a la refrigeració o calefacció a la llar.\nQuins models disposem de rivets baix porta?\nRivet de PVC adhesiu amb làmina d'estanquitat entre el cos i els pèls per evitar la filtració d'aire, etc. Diferents colors i longituds disponibles per tallar a la mida desitjada.\nRivet d'alumini automàtic en què es munta una peça en el marc que indica al rivet la funció a realitzar: quan la porta es tanca, la rodeta que porta incorporada en el rivet el fa baixar, en cas d'obrir la porta, el rivet puja per facilitar l'obertura de la porta.\nRivet per embotir que tanca automàticament el buit entre la porta i el paviment amb una obertura màxima de 18mm, realitzant un moviment basculant del perfil intern. Aquest rivet sota porta per embotir, permet muntar-lo en portes de fusta, alumini i cuirassades.