La partida d’escacs - Teatre Barcelona\nDimarts dia 28, en un Teatre Romea ple de gom a gom, vam poder veure LA PARTIDA D'ESCACS, una versió d'Iván Morales a partir de la dramatúrgia d'Anna Maria Ricart.\nTal com ens van comentar a la roda de premsa, aquesta és la primera producció pròpia del 2019 d'aquest teatre, sobre l'última novel·la de l'autor austríac Stefan Zweig (Viena 1881- Petròpolis, Brasil 1942). Una novel·la curta, escrita en 1941 en el seu exili brasiler, on ell i la seva dona van decidir suïcidar-se.\nUna peça dirigida per l'Ivan Morales amb un magnífic disseny d'escenografia i il·luminació de Marc Salicrú, un acurat vestuari de Miriam Compte i un molt destacable espai sonor de Clara Aguilar.\nUna passarel·la des del mig del passadís central de la platea dóna accés al vaixell-escenari. De fons la remor del mar. Una gran cortina i tres làmpades de vidre ens situen en el saló de fumadors del vaixell. Quan cau la cortina i les làmpades deixen de lluir, tot esdevé fosc i ens situem a l'habitació on la Gestapo va mantenir enclaustrat al nostre senyor B. A escena només dues cadires.\nEl senyor B és un advocat de prestigi amb una vida còmoda i rutinària, que ha estat detingut per les S.S. Un personatge que ha estat reclòs en una cambra sense possibilitat de fer res, sense possibilitat de veure res, sense possibilitat de parlar amb ningú, només esperant els interrogatoris. No pateix tortures físiques, però la tortura psicològica que comporta l'aïllament, el porta al límit de la bogeria. Un manual d'escacs, robat en un interrogatori, li serveix de via d'escapament per a la seva ment torturada.\nEls escacs comporten una habilitat que ha estat sempre relacionada amb el grau d'intel·ligència, requereix un gran poder de concentració per poder preveure les jugades que farà el contrincant després de les teves. Però com totes les aficions, els escacs poden convertir-se en quelcom absorbent i obsessiu que bloquegi qualsevol altre tipus d'activitat. Per al nostre senyor B, el tauler d'escacs imaginari s'ha convertit en el seu salvador i alhora en el seu carceller.\nUn final obert que dóna peu a pensar en un final tràgic com el que va tenir l'autor del text.\nUna proposta valenta amb una posada en escena plena de llums i ombres, estratègicament "col·locades", que matisen les accions de cada un dels personatges que, i tornem a repetir, interpreta magistralment en Jordi Bosch. Els efectes de só que envaeixen la sala de veus i música, acompanyen perfectament el desenvolupament de la proposta.\nA vegades parlem de les manies que tenim, d’aquelles coses que ens preocupen més i que, fins i tot, marquen una mica la nostra vida i la relació amb els altres. Bé, més que manies, jo ho anomenaria obsessions. I una mica d’aquest capficament del ésser humà és que parla La partida d’escacs de Stefan Zweig de la qual ha fet la seva versió Iván Morales amb un únic protagonista, interpretat per Jordi Bosch.\nTot comença quan el narrador ens explica que es troba a un vaixell que està fent una travessia. Durant el trajecte, aquest personatge descobreix que entre els companys que té s’hi troba un campió mundial d’escacs. En aquell moment, i sota la seva “mania” de conèixer a tothom i les seves vicissituds, “enganya” a un altre viatger per jugar a escacs i, així, cridar la seva atenció. Quan ho aconsegueix i accedeix a jugar contra ells, acaben coneixent una persona amb una història peculiar que tindrà una obsessió malaltissa: els escacs.\nLa posada en escena, senzilla i minimalista, aconsegueix atrapar des del primer moment. Sense gaires artificis, ràpidament ens ubiquem en aquest vaixell imaginari format per làmpades i un parell de cadires. L’ambientació de música i llums és tot un encert. Això sí, encara que la música està triada amb bon ull per a la imatge que es vol crear, peca d’estar massa alta en més d’una ocasió, impedint que escoltem amb claredat el monòleg que ens ofereix Bosch com a únic personatge. Però els canvis d’escenari i el joc amb els elements que hi pul·lulen, com també els cops d’efecte i sorpresa són una de les parts més destacades de la producció.\nJordi Bosch té el carisma ideal per donar vida al narrador d’aquesta història, omple amb la seva sola presència l’escenari i ens va induint fins que quedem atrapats en aquesta història envoltada d’incerteses, misteris, injustícia i molt dolor. Tot i el seu bon fer, al principi la veu de Bosch queda eclipsada per la música i això fa que l’espectador hagi d’afinar massa l’oïda per entendre allò que ens està explicant i, pel camí, perd detalls molt interessants dels seus moviments i dels elements amb els que juga. També val a dir que el text al principi costa més de pair, i que a mesura que avança la trama, el públic es va implicant més en el drama personal del protagonista.\nAmb un inici una mica difícil d’atrapar, el text, Bosch i tot allò que l’envolta aconsegueixen que l’espectador estigui atent a tota la narració, impacient per saber com acabarà tot plegat. A mesura que creix la intensitat de la història, Bosch es va fent gran a l’escenari arribant a cadascuna de les persones que es troben a les butaques del teatre. Llàstima que, quan sembla que tot ha d’explosionar en un final èpic, en la vessant que sigui, però amb una contundència que deixi al públic enganxat a la cadira, la mateixa passió decaigui de sobte com un gerro d’aigua freda deixant a l’espectador agraït per l’espectacle, però amb una sensació d’incertesa i buidor. Potser aquesta era la sensació que buscava l’obra, però aquest regust final no acaba d’arrodonir l’obra.\nL’Anna Maria Ricard, encarregada de l’adaptació de la novel.la de Zweig, ha convertit “La partida d’escacs” en un monòleg, on en Jordi Bosch interpreta tots els personatges de l’obra (el narrador, en Mirko Czentovic ( campió mundial d’escacs) , el cambrer del vaixell, Mr. McConnor (enginyer de mines escocès), el doctor B (abocat),...).\nLa novel·la “La partida d'escacs” , escrita en el 1942, és l’obra més coneguda de l’escriptor austríac Stefan Zweig. Es va publicar en el 1943 pòstumament després del suïcidi del seu autor (1942). És l’última novel.la que va escriure i té un caràcter autobiogràfic.\nEspero que la gaudiu igual que ho vaig fer jo, si més no, ja paga la pena d'anar-hi només per veure una de les millors interpretacions de Jordi Bosch.\nPer algun motiu, sembla que Zweig està de moda. No només perquè, de sobte, molta gent ha començat a llegir els seus llibres, sinó també per les diferents adaptacions teatrals que s’estan fent dels seus textos aquesta temporada com la recent 24 hores de la vida d’una dona o la que ara ens ocupa. Siguin quins siguin els motius, qualsevol persona que hagi llegit l’escriptor austríac sabrà que aquesta redescoberta de la seva obra és, en tot cas, una bona notícia. La partida d’escacs és un muntatge que es podria valorar de diverses maneres però, principalment, el seu valor més destacable és l’alta qualitat literària del seu text. Zweig en aquesta versió d’Ivan Morales a partir de la dramatúrgia d’Anna Maria Ricart ens regala una prosa profunda i depurada que transmet meravellosament la neurosi obsessiva que el protagonista desenvolupa durant el seu captiveri en mans de la Gestapo. Jordi Bosch interpreta amb solvència i ofici aquest difícil paper, on els girs emocionals resulten tot un repte. Morales, un director cada vegada més polifacètic, ha optat, en aquesta ocasió, per l’efectisme que, en certa manera, devalua la puresa del conjunt. Ritme, música i canvis d’il·luminació sobtats busquen impacte, sorpresa i una inquietud forçada en l’espectador quan, probablement, tot això ho podria proporcionar la mateixa força del text. La peça abusa massa d’aquests recursos que acaben per resultar contraproduents. Però, malgrat la insistència d’aquesta decisió, la proposta té prou elements que ens permeten endinsar-nos en el malaltís univers que Zweig va descriure a aquesta novel·la poc abans de suïcidar-se, deixant-nos més d’una qüestió per a posteriors reflexions.\nMassa sovint la ficció recorre a un fet enginyós, conegut, significatiu... que suporti el pes de l'obra. En aquest cas, el text de Zweig és el bastiment idoni per a sustentar el muntatge de l'Iván Morales. El director català escull atorgar al tema com a focus i interès principal de La partida... Morales no es mou en el seu hàbitat natural, que acostuma a ser el del risc formal, on el com és més important que el què.\nDóna la impressió que el director, o fins i tot Zweig, hagin vacil·lat en algun moment a l'hora de cedir el protagonisme a un o altre personatge. Se'ns parla de les monomanies a les primeres escenes, i després ens n'oblidem per a parlar dels escacs, de l'ambició, dels diners... i finalment se'ns torna a parlar de les monomanies quan ja ens n'havíem oblidat.\nJordi Bosch és tots els personatges i fa un esforç gran, però no amaga certa afectació que, probablement, es pulirà amb el rodatge de l'obra.\nMorales brilla molt més quan la proposta discuteix la convenció i el llenguatge teatral es posa en tela de judici a sí mateix.\nTenia curiositat per veure com es podria representar en teatre l’obra de Stefan Zweig “Novela d’escacs” escrita al 1942 que va aparèixer pòstumament després del suïcidi del seu autor. És una novel·la amb un fort contingut emocional. Zweig era un profund coneixedor de l’ànima humana com ho demostra en altres novel·les com “por” en la que descriu amb gran coneixement de psicologia un sentiment de vegades irracional que pot arribar a aniquilar la persona que la pateix.\nStefan Zweig va néixer a Viena en ple imperi austrohongarès. Va marxar a Londres quan Hitler va pujar al poder. Els seus textos van ser prohibits a l’Alemanya nazi. En algun moment va dir que “la llibertat personal és el bé més preuat de la terra”. El seu pensament i la seva història tenen molt a veure amb la creació del personatge “Dr. B” de la novel·la d’escacs. És una heroïcitat humana poder trobar els recursos per aconseguir sobreviure tancat en una habitació sense possibilitat de comunicar-se amb res ni amb ningú. Però sobreviure no vol dir viure dignament, el passat no perdona i la petita victòria que aconsegueix no és més que la demostració de la seva pròpia fragilitat. Zweig deixa el final obert tot i que és fàcil imaginar un desenllaç tràgic.\nNo sabia com podia ser portat al teatre un relat com aquest. Ivan Morales aconsegueix donar amb la versió del text i la direcció el punt dramàtic que hauria volgut Stefan Zweig. A Anna Maria Ricart li devem la dramatúrgia. Tots ells resolen perfectament el relat en forma de monòleg. Jordi Bosch està esplèndid representant a 5 personatges diferents i movent-se pel l’escenari amb vertiginosa agilitat. Ell també fa de narrador i a la vegada actua de mestre de cerimònies i presentador tipus cabaret. El narrador de Zweig és, per contra, un observador discret que descriu sense passió la successió d’ esdeveniments que van succeint al seu davant .\nL’escenografia i il·luminació de Marc Salicrú mereix una atenció especial. Una passarel·la des del mig del passadís central de platea fins a l’escenari permet als personatges pujar al vaixell on es desenvoluparà la trama. Un escenari fosc i dues cadires són suficients. Les tres làmpades que pengen del sostre ens situen en un saló elegant i la resta d’elements de la il·luminació son cabdals pels moments més tràgics de la història.\nTot i que Zweig va escriure poques obres de teatre, fa pocs mesos es va adaptar al teatre musical una altra obra “24 horas en la vida de una mujer”. Sigui benvinguda també l’adaptació d’aquesta novel·la de la qual ja se n’havien fet varies versions cinematogràfiques.\nIván Morales: “La partida d’escacs és un acte d’amor al teatre”


Wikiloc | Ruta Gallifa a Sant Sadurní de Gallifa\nGallifa a Sant Sadurní de Gallifa\n17.646 656 12895\nVista 203 vegades, descarregada 15 vegades\nDeixem el cotxe al costat del monument del Mil·lenari de Gallifa.\nComencem la caminada per la carretera BP-1241 fins a la corba del km 9, on agafant el corriol ens endinsem seguint la Canal de Sant Sadurní.\nEnllaçant corriols i creuant pistes, després de superar els 320 metres de desnivell, de recórrer la distància de 1.400 metres i 45 minuts arribem al Collet de Sant Sadurní.\nAquesta és la part més exigent de la ruta; deu minuts més seguint els corriols i haurem arribat a fer el cim de la Mola de 943 metres d'altitud.\nDes del cim de la Mola tenim una panoràmica excel·lent sobre el Moianès i el Vallès. A 40 metres de l'ermita hi ha el mirador de la Guineu, des d'on s'aconsegueixen unes fantàstiques vistes del Prepirineu, Moià, Centelles i el Puigsagordi, Sant Feliu de Codines, el Vallès, la Mola de Sant Llorenç del Munt i Montserrat.\nEns podem apropar a l'extrem nord del Serrat Punxegut on tenim un segon cim des d'on podem ampliar les vistes.\nLa baixada la farem seguint un corriol que arrenca a la dreta del mirador i que baixa en fort pendent fins al peu del Salt de la Guineu on es suavitza una mica. Passat el torrent tornar a perdre desnivell ràpidament fins a enllaçar amb el corriol que ve del Camí dels Feliuencs. En aquesta baixada s'ha d'anar amb precaució per no relliscar, ja que el pendent, la fullaraca i el terreny ens pot jugar una de dolenta.\nA partir d'aquí seguirem la pista que passant pel Pla de la Barraca i el Serrat del Coniller ens durà a enllaçar amb el sender del torrent de Sant Sadurní pel qual hem pujat.\nArribats a la carretera seguirem el carrer de l'Església. Veurem l'entrada i els jardins de la Fundació Artigas i l'Església romànica de Sant Pere i Sant Feliu.\nCompletarem la ruta donant una ullada al Forn Artigas abans de recórrer els darrers metres i arribar al punt d'inici.\nBassa Porcs senglars


La Catosfera: La generació perduda per l’eliminació projecte 1 per 1 | REFLEXIONS DEL MÓN I DEL MEU VOLTANT\n← Anarquia en el departament d’ensenyament\nLes Jubilacions, classes passives, fi de muface →\nAvui he tingut la sort d’anar a la catosfera hi vaig des de fa quatre anys és a dir des de l’inici. Per primera vegada podem afirmar que és la catosfera més catalana. La intervenció inicial l’ha fet en Genís Roca fa temps que el segueixo però mai havia pogut seguir una xerrada cara a cara.\nHa parlat de la generació perduda provocada perquè la Irene Rigau congeli 1per1. Necessitem mai com ara tenim que donar habilitats digitals els nostres alumnes, l’escola i els instituts en aquests moments està fracassant en aquest tema.\nEm pregunto seguint l’@n@rquia que parlava ahir al caus digital que està provocant La nostra consellera d’educació. Hem d’intentar canviar la pregunta és com canvien?\nEn quatre anys que la catosfera ha canviat, hem passat del bloc al twitter. De la productivitat qualitativa a la productivitat informativa. Més que mai twitter està de moda. Com passem aquest concepte d’informació rellevant als nostres alumnes?\nUn altre cop em trobo més que mai la catosfera m’ensenya a situar on estic. Sabem que els blocs han deixat de participar i el que importa és twittejar, dir una informació immediat però buscant no la quantitat sinó la qualitat.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de General i etiquetada amb escola., institut, twitter. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


CRO i CR9: Conversion rate optimization i Cristiano Ronaldo - Millora la web\nPensava en fer un post explicant què és això del CRO i m’he dit: aprofita les sigles que són gairebé les mateixes que les del Cristiano Ronaldo i fas una d’aquelles coses de relacionar conceptes que en principi no tenen res a veure per generar l’interès del lector.\nAixò del Conversion Rate Optimization (CRO a partir d’ara) és el mètode o les tècniques per millorar l’experiència d’un usuari a una pàgina de manera que s’augmentin les conversions, que és el què estem buscant. Per anar a un exemple ràpid i no especialment representatiu: tenim la pàgina d’una web on es ven una figura de vinil del Cristiano Ronaldo. Només 1 de cada 100 usuaris que hi entra efectua la compra d’una figura (per tant tenim un 1% de rati de conversió). Més enllà de sentir-nos alleugerits pel bon criteri de la majoria, podem treballar perquè aquesta pàgina on es ven la figureta sigui més clara i atractiva, expliqui millor les bondats de la figureta i ajudi a que augmenti la conversió sense que haguem de rebaixar el preu de la figureta a saldo. Podem fer textos més curts i clars, podem afegir un botó de comprar que inciti més a l’acció, podem posar un vídeo que ens ensenyi totes les possibilitats d’articulació i de juguet sexual que ens ofereix la figura… Aquestes coses, idealment (és a dir sempre que sigui possible, fem-ho), s’haurien de testejar. Tenim la versió original de la pàgina i en preparem una amb les millores: fem un test A/B a veure si realment amb els canvis la nova pàgina genera més conversions. Això de testejar sempre és important. A vegades tenim assumpcions de coses que pensem que funcionaran i no són així. Per exemple, sempre creurem que posar un “compra” en text petit, com un simple enllaç, funcionarà molt pitjor que un botó gegant i cridaner on posi “Compra”. Però potser estem en una web que té un perfil d’usuaris que volen evitar al màxim tot el què els hi faci massa pudor a marquèting i funcionarà més l’opció discreta (al revés de la majoria de vegades). En aquest sentit a la xarxa podeu trobar exemples que testejar serveix per no prendre com a llei coses que teniem interioritzades que sempre funcionaven.\nCal definir què és per nosaltres una conversió a la nostra web. Per un e-commerce serà una venta (malauradament pels que no estem treballant en e-commerce, gairebé tots els exemples que es poden llegir a la xarxa cauen a aquest sac), per un mitjà audiovisual serà la visualització d’un dels seus vídeos, per una empresa que fa documents de turisme de comarques catalans ho serà cada descarrega dels PDF que ofereixen. En un exemple fora del món web, per un Cristiano Ronaldo, una conversió serà cada premi individual que aconsegueixi. Si Messi li passava la mà per la cara, ha intentat mirar amb anàlisi sobretot qualitativa (no llegir l’As i preguntar a gent sensata) en quins aspectes Messi li treia molta aventatge: per exemple en l’imatge pública. Optimitza-la, modera’t, deixa de semblar un capullo integral cada cop que parles i és possible que al final del dia la gent que et vota als premis individuals et tingui més en compte. Fora de web això de testejar és molt més complicat i per tant no saps si els canvis que estàs fent tenen sentit i base empírica, que és el què caldria abans de fer canvis. El Cristiano ha anat provant a veure si li funcionava alguna cosa i al final va trobar la que feia la diferència: que es lesionés el Messi.\nEn català, el @jrosell twitteja sobre el tema i fa ja temps en va fer un interessant post introductori que té un valuós recull de llibres que val la pena llegir si et vols dedicar a això del CRO. El @xavier_colomes és un altre crack que també en parla a Twitter i té un blog anomenat Conversion garden. Ell em va recomanar molt un llibre que val moltíssim la pena i que està a la llista del Jordi: “Call to action” del germans Bryan Eisenberg (TheGrok) i Jeffrey Eisenberg (@Jeffreygroks). No cal dir que a part de llegir el llibre és ben recomanat seguir què piulen els dos, que comparteixen enllaços interessants sobre aquesta disciplina.\n« Recuperar informació sobre les keywords de cerca a Google Analytics\nScreaming Frog SEO Spider, eina bàsica pel SEO »


Reparat, millor | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEls edificis, més que una vida útil, tenen cicles de vida en què se succeeixen diferents usos, d’una manera natural\n24 MAI 2018 - 11:11\tCEST\nBloc d’oficines de la Caixa Provincial d’Estalvis, al carrer Rosselló, convertit en apartaments. J. GUILLAMAT\nUn edifici d’oficines per a la Caixa Provincial d’Estalvis, al carrer Rosselló de Barcelona, construït per Robert Terradas i Via a cavall dels anys cinquanta i seixanta, s’ha transformat en un d’apartaments. Els projectistes han aprofitat aquest canvi d’ús per fer que l’edifici llueixi ara nou i amb una nova etapa que tant de bo arribi als més de 50 anys que ha tingut la que ara ha finalitzat. Una reforma que, encara que té signes visibles de la intervenció realitzada, és aparentment inexistent i agradablement elegant i discreta. Quants edificis a Barcelona, després de modificar-se per un canvi d’ús, es doten de façanes extravagants que no tenen cap altra justificació que la de deixar constància de la petjada creativa del projectista? Aquesta intervenció, però, permet almenys fer dues consideracions oportunes en el moment actual.\nLa primera té com a argument central el que en el seu moment va expressar amb contundència un article a Quaderns d’Arquitectura i Urbanisme el 2001 de Kees Christiaanse, amb l’explícit títol de Fuck the Programme: venia a dir que difícilment un edifici projectat de nou i estrictament cenyit a un programa minuciosament estudiat podia arribar a tenir una qualitat i un caràcter comparables als d’un edifici resultat d’una reparació. Aquest cas s’ajusta com un guant a aquest argument. Talment ara sembla com si hagués estat esperant aquest destí i d’aquí un temps costarà creure que algun dia va ser una altra cosa.\nAquesta és una qüestió associada al que comunament ens referim quan parlem de reciclatge, però en el cas d’edificis resulta més complex que quan es parla de materials sense atribució concreta. Aquí pren un altre sentit, ja que es tracta de reutilitzar un edifici sencer; i, en veure casos com aquest, pensem que l’arquitectura, tots els edificis, llevat potser dels temples (i encara: pensin en la catedral de Siracusa), neixen per ser reutilitzats.\nEl reciclatge d’oficines en apartaments d’un edifici de Barcelona n’ha millorat la vida i el caràcter\nEls edificis, més que una vida útil, tenen cicles de vida en què se succeeixen diferents usos, d’una manera natural, i en això és impossible no adjudicar un paper principal a la ciutat. Acabem per no saber si és l’edifici que es recicla i modifica o és la ciutat, en tant que organisme, que, senzillament, viu.\nLa segona consideració és molt particular. Si m’ho haguessin preguntat fa uns anys hauria dit que els murs cortina (generalment presents en edificis d’oficines moderns, i construïts amb acer alumini i vidre) eren els elements més flexibles, cosa essencial per replantejar possibles canvis. Els murs cortina, que no tenen una funció estructural, representen certa llibertat, són la “façana lliure” que reclamava als anys vint Le Corbusier. Així doncs, resulta una paradoxa que una façana pètria i amb finestres resulti a l’hora de la veritat la més flexible, especialment quan pensem a transformar l’edifici d’oficines en un altre d’habitatges. Mentre que el mur cortina representa l’espai indiferenciat, la finestra representa un espai. La finestra és la manifestació exterior de l’habitació, de l’espai on vivim per excel·lència. Les finestres d’aquest edifici s’han modificat, de fet han suprimit els mainells, ja que actualment la seva obertura pivota al centre del marc, enlloc de tenir dues fulles practicables. Això atorga a les finestres una superfície de vidre neta que fa més evident una de les qualitats que tenien les finestres d’aquest edifici: eren coplanàries amb el revestiment de la façana. Aquest fet és el responsable del particular reflex que donen, en no tenir ombres de llindes ni brancals: són el reflex del cel sencer.\nAvui sembla que l’edifici ha hagut d’esperar per ser valorat com és de justícia. Malgrat que està recollit amb un nivell de protecció C al catàleg municipal, no va tenir mai la fortuna crítica de l’edifici d’El Noticiero Universal del carrer Roger de Llúria. Ara, en veure’ls els dos, que indubtablement tenen trets similars, per la seva coplanarietat de paraments petris i vidres que les fa semblar afaitades, i unes finestres, aquesta apaïsada i l’altra vertical, rigorosament disposades, veiem que aquesta façana hauria d’haver estat valorada de manera similar a l’altra. La bona notícia és que la que ens ocupa no va ser gens imitada, al contrari del que ha succeït durant anys en el cas de la del Noti, cosa que no li ha fet cap favor. Celebrem, doncs, el caràcter únic d’aquesta vella façana nouvinguda.


On són el xirucaires? (Maria Cucurull)\nDe vegades les paraules tenen l’encant de transportar-nos al passat\n3 min. 16/06/2019 23:30\nParlar de ‘xiruques’ ja ha passat de moda. De fet, els més joves no saben ni què són. L’origen del nom ‘xiruca’ en realitat és força recent. Fou el 1950 quan l’empresari Esteve Fontfreda va manllevar del gallec el terme "Chiruca” per registrar una marca de botes. Chiruca és el diminutiu de Mercè en gallec i, a més, fou el títol d’una obra de teatre del dramaturg Adolfo Torrado, que es va representar molt els anys quaranta del segle passat. Fontfreda, en un gest romàntic, va decidir que la seva marca portés aquest nom per honorar la seva dona, la Mercè.\nPer tant, darrere d’aquesta marca comercial que avui és un nom comú i es troba al diccionari s’hi amaga una història d’amor. Ara bé, més enllà de les intencions comercials del senyor Fontfreda, la ‘xiruca’ era el calçat dels excursionistes, dels escoltes i duia associats uns valors d’estima a la natura i de companyonia. Us hi heu parat a pensar que cada vegada que s’arracona un mot perdem matisos, fets i històries que no són cap altra cosa que petits tresors del nostre passat.\nA més, ara que el turisme de muntanya està més de moda que mai, és una llàstima que se substitueixin paraules tradicionals per anglicismes. Tot i així, val a dir que la terminologia esportiva és molt canviant. Fa anys, els que sortien a córrer practicaven el ‘jòguing’, la substantivació del verb anglès “to jog”, és a dir, trotar. També hi havia els amants de fer ‘fúting’, que tot i que en anglès no existia aquesta expressió per referir-se a córrer, els nostres veïns francesos van inventar aquest concepte i nosaltres, sense pensar-ho dues vegades, ens el vam copiar. I avui... han arribat amb força els ‘runners’. Aquests atletes del segle XXI àvids de córrer per l’asfalt faci sol o plogui a bots i barrals, malgrat que encara no tenen una accepció al diccionari català, ja tenen verb: fan ‘rúning’.\nPel que fa al muntanyisme, ara s’anomena ‘randonner’, com en francès, i del verb trescar ja ens en podem oblidar perquè el que es porta és fer ‘trekking’. Per trepitjar fort cal anar amb roba fluorescent i calçar-nos unes botes de trekking.\nPerò si sou romàntics i no us deixeu endur per les modes, us convido a continuar usant les ‘xiruques’, perquè de vegades les paraules tenen l’encant de transportar-nos al passat. Proveu-ho i de ben segur que us vindrà al pensament la cançó: “Vella xiruca quantes hores passades...”


Tupinamba – Ajedrez 21\n18 marzo, 2015 todo el día\nX Obert Internacional Tupinamba\nGrup A: Obert a tots els jugadors. Vàlid per elo català i normes de MC.\nGrup B: Obert per a tots els jugadors amb un elo català inferior a 1950. Vàlid per elo català .\nEls aparellaments es faran a través del programa informàtic “Swiss Manager”.\nEls dies de joc seran els dimecres de cada setmana, del 18 de març al 20 de maig de 2015 ambdós inclosos. excepte el 1 d’abril\ntercer classificat 80 euros i trofeu\nquota d’inscripció. general………………….. 28 €\nmajors de 65, i menors de 18 anys………. 23 €\nSi es fa el pagament de la inscripció abans del dia 16 de març, mitjançant un ingrés al compte de la Caixa número 2100-3436-58-2100211798, indicant el nom, i cognoms, els drets d’inscripció seran de 2 euros inferiors als esmentats\nLes inscripcions no es consideraran en ferm, fins el moment en que s’hagi efectuat el pagament dels drets corresponents, l’organització podrà cancel·lar la inscripció d’un jugador i substituir-lo per un altre, dels inscrits en ‘llista d’espera’. Els nous jugadors que substitueixin els eliminats, entraran a la segona ronda amb 0 punts.\nEls premis en metàl·lic i els trofeus es lliuraran per estricte ordre de classificació, el divendres 16 de maig a les 20 hores. . Els premis no són acumulables i tan sols es lliuraran als guanyadors que els recullin personalment en l’acte de lliurament de premis.\nDesempats: per qualsevol lloc de la classificació general s’empraran els sistemes: Bucholz brasiler (ajust FIDE: partida contra contrari virtual), Bucholz mitjà (ajust FIDE: partida contra contrari virtual), Nombre de victòries i Progressiu sense anar a les últimes conseqüències. L’ordre de aquests criteris es decidirà mitjançant un sorteig que es realitzarà inmediatament desprès de acabar l’última ronda.\nEl director del torneig es el Sr.Joan Galceran Porqueras, l’àrbitre principal serà el Sr. Daniel Leiro Giralt.\nLes decisions arbitrals podran ser apel·lades per escrit al Comitè d’Apel·lació, que estarà format pel director del torneig i tres jugadors/es escollits/des entre els/les participants. Les decisions d’aquest Comitè seran definitives i inapel·lables.\nEls emparellaments podran consultar-se a www.trespeons.com


Lisa Blanning és periodista especialitzada en música, art i cultura. Va ser editora a The Wire Magazine (Londres) i Electronic Beats (Berlin). Està especialment relacionada amb diferents moviments de la música electrònica actual i amb l'art i la cultura digitals. Ha publicat articles de portada per a publicacions en paper en tres països diferents; modera taules rodones amb artistes per a festivals i esdeveniments com Unsound, CTM, Haus der Kulturen der Welt, Ableton Loop o Sónar+D; a més de presentar xerrades en institucions com la Universitat de East London o l’Institut für Populäre Musik en Bochum.


Una bona temporada de bolets, però no tant com s'esperava | Canal Reus TV\nUna bona temporada de bolets, però no tant com s'esperava\n14:00 - 9 novembre 2018\nLa producció de bolets d'enguany esta patint una davallada respecte el principi de la temporada. Segons els experts, la calor de fa unes setmanes, les ventades posteriors i el fred que ha arribat de sobte han fet que ara per ara no es trobin tants bolets com a l'inici de la campanya.\nTot i que la temporada de bolets ha començat amb molt bon peu, els canvis de clima de les darreres setmanes han fet trontollar la producció d'aquest aliment de tardor. Molts dels bolets que es venen ara són importats d'altres punts de l'estat espanyol, però els boletaires segueixen considerant aquesta temporada com a bona al nostre territori.\nEsteve Obis és regidor de Medi Ambient i Agricultura de l'Ajuntament de Prades i explica que enguany la temporada de bolets "és una mica atípica perquè vam començar molt bé però ara a la nit fa molt de fred i costa una mica. Esperem que en tindrem més. Però se'n van trobant".\nEls bolets que tenen més èxit són els rovellons i els ceps tot i que aquest any, segons els boletaires, la mucosa també s'està venent molt bé. Pel que fa als preus també han tingut alts i baixos, depenent de la quantitat que se'n troba.\nPere Margalef de la parada Cal Pere del Mercat Central ha apuntat també que "hem tingut uns preus bastant assequibles durant uns 10 dies i també un bolet molt sa que això normalment no passa i així es treballa millor. De fa uns dies els preus s'han apujat donat que les temperatures han baixat".\nEn general però s'espera que la temporada continuï en bon peu si es compara amb l'any passat, on els experts apunten que va ser la pitjor campanya dels últims 30 anys.\nbolets Prades rovellons\nTemporada de bolets inexistent\n04.12 per Canal Reus TV\nMés bolets, més boletaires\n09.10 per Canal Reus TV\nPrades recupera el concurs de bolets després de 8 anys\nLa temporada de bolets arrenca amb mal peu\n02.11 per Laura Roig i Jordi Olària


Assessorament personalitzat - Caixa d'Enginyers\nCom a soci, Caixa d'Enginyers vol estar al teu costat amb una plantilla de professionals que, a través d'una entrevista personalitzada, vetllaran pels teus interessos i t'oferiran productes i serveis que s'adaptin a cada moment de la teva vida.\nCom et podem assessorar\nEl Grup Caixa d'Enginyers, com a grup financer i assegurador, t'ofereix solucions financeres i d'inversió específiques, amb l'objectiu que puguis rendibilitzar els teus recursos.\nOptimització de l'estructura del patrimoni financer, atenent a la teva situació i a les teves necessitats patrimonials i personals.\nDisseny personalitzat de la cartera d'inversions financeres en funció de la visió econòmica del nostre equip de gestió d'inversions.\nHi ha moltes formes d'invertir i el Grup Caixa d'Enginyers t'ajuda a triar la que més s'ajusta als teus objectius, segons les teves expectatives, preferències i requeriments d'inversió.\nPILAR I : Definició del perfil de risc\nPILAR II : Diversificació de la cartera d'inversions\nPILAR III : Ajust dinàmic de la cartera\nPILAR IV : Inversió socialment responsable\nEl compromís de Caixa d'Enginyers, com a entitat financera i asseguradora, és fomentar la cultura financera de l'estalvi i la previsió en els nostres socis i a la societat en general.\nEt proporcionem un servei d'assessorament en la teva planificació per a la jubilació i la previsió social complementària, a través de professionals capacitats per seleccionar els productes d'estalvi-previsió que millor s'adeqüin al teu horitzó temporal (termini en el qual voleu cobrar les prestacions) i el teu perfil de risc.\nA més de les solucions que t'oferim, també et proporcionem eines que permeten simular les teves pensions públiques i planificar el teu estalvi per a la jubilació, d'acord a la teva situació particular i a les necessitats econòmiques en cada etapa de la teva vida.\nMés sobre Caixa Enginyers Vida i Pensions\nAmb la planificació financera de Caixa d'Enginyers per a la jubilació podràs:\nEstablir les teves necessitats d'estalvi, d'acord amb els objectius establerts a curt, mitjà i llarg termini.\nSeleccionar les solucions més adequades, que et permetin optimitzar la rendibilitat financera i fiscal.\nEstablir el teu pla d'aportacions periòdiques, que et permeti estalviar amb el menor esforç possible.\nTenir accés a productes propis del grup Caixa d'Enginyers, creats exclusivament per als nostres socis, i gestionats amb criteris de responsabilitat social i amb una qualitat de gestió reconeguda per les principals agències de qualificació internacionals.\nRealitzar un seguiment continu de la teva planificació financera a través del teu gerent personal.\nConèixer les pensions públiques que probablement percebràs.\nUna gestió global de tots els seus riscos, que s’adapta a les seves necessitats, per donar-li la millor cobertura i servei post-venda. Perquè la millor cobertura és el nostre millor servei.\nAmb el Servei d’Assessorament en Assegurances de Caixa d’Enginyers obté una oferta global per a les seves necessitats asseguradores, integrant solucions a mida per a la gestió dels diferents riscos als quals pot estar exposat.\nQuin és l’enfocament del nostre Servei d’Assessorament en Assegurances?\nVisió completa: realitzem una proposta individualitzada aportant factors de valor afegit, com ara l’anàlisi dels seus riscos, recomanacions per a una gestió adequada i cobertures adaptades a les seves necessitats.\nFacilitem la gestió: no realitzem propostes o pòlisses vàries, sinó que integrem en un únic document l’anàlisi conjunta de tots els riscos, valorant els avantatges com a soci (cobertures i preu) i plantejant-ho tot en un format de fàcil comprensió per a un millor enteniment per la seva part.\nServei que no finalitza: el nostre compromís és gestionar adequadament tots els riscos i revisar-los periòdicament. Això ho anomenem proactivitat d’anticipació. A més, posteriorment també fem un seguiment i et mantindrem puntualment informat de l’estat de qualsevol tràmit o reclamació a través del nostre reconegut servei d’atenció i suport.\nEl procés del Servei d’Assessorament en Assegurances consta de les fases següents:\n1. Anàlisi prèvia\nRisc 1 - Proposta 1\nRisc 2 - Proposta 2\nRisc 3 - Proposta 3\nRisc 4 - Proposta 4\nRevisió de riscos individualment\nProposta precisa per a cadascun\nRevisió i verificació naturalesa real activitat\nCotització conjunta mateixa companyia\n3. Servei posterior\nÀgil gestió de sinistres\nA qui va dirigit el Servei d’Assessorament en Assegurances? Quina finalitat té?\nAquest servei està enfocat especialment en la gestió de riscos personals, patrimonials i professionals.\nOBJECTIU: gestionar els riscos de grans patrimonis i riscos empresarials. Aconseguir gestionar totes les assegurances pròpies i del patrimoni (inversions, empreses, etc.) del soci, a través d’una oferta única que les agrupi, i d’una proposta econòmica i de valor relacionada amb la correcta gestió dels seus riscos.\nVocació de servei. Què l’oferim?\nEl Servei d’Assessorament en Assegurances està plantejat per satisfer uns aspectes ben clars:\nIdentificar necessitats i proposar solucions asseguradores.\nOferir serveis globals, que abastin tots els processos i els productes que intervinguin en les solucions esmentades.\nOferir un servei únic i a mida.\nServei post-venda per fer un seguiment adequat dels seus riscos en el temps.\nAssegurances contractades amb Caixa Enginyers Vida, Companyia d'Assegurances i Reassegurances, SAU, amb la intermediació de Caixa d’Enginyers, Operador de Banca-Assegurances Vinculat, SLU, inscrit en el registre de mediadors de la DGSFP amb el codi OV0052. Pots consultar les companyies amb les quals Caixa d'Enginyers, Operador de Banca-Assegurances Vinculat, té contracte d'agència.\nPosem a la teva disposició publicacions d'informació exclusiva sobre la situació macroeconòmica, evolució i perspectives dels mercats financers, informes estratègics d'assignació d'actius financers ("Asset Allocation"), carteres model, informes especials sobre esdeveniments importants en els mercats, etc.\nGuia de Serveis de Banca Personal\nQuaderns de finances i assegurances: Guia d'Inversions\nDefinició dels perfils de risc - Strategic Asset Allocation segons el perfil inversor


El Consell Comarcal de la Garrota aposta per la millora de la mobilitat a la Garrotxa i aprova l’adhesió a l’Aliança Catalunya 2030 | Consell Comarcal de la Garrotxa\nEn la sessió plenària celebrada ahir al Consell Comarcal de la Garrotxa, la primera en format presencial després de l’aixecament de les restriccions per la Covid-19, es va aprovar l’adhesió de l’ens comarcal a l’Aliança Catalunya 2030, un partenariat entre entitats públiques i privades on es comparteixen els compromisos de país per fer realitat els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS). Aquesta adhesió referma les línies d’acció estratègiques fixades pel Consell Comarcal de la Garrotxa al territori i que impregnen l’acció de govern a través d’eines com l’Observatori de Desenvolupament Sostenible de la Garrotxa, el Procés Participatiu Fem Garrotxa o l’estratègia turística de la Carta Europea de Turisme Sostenible.\nA nivell econòmic, la consellera de Gestió Econòmica, Montserrat Torras, va proposar l’aprovació d’una modificació de crèdit incorporant una part del romanent de lliure disposició per suplementar diferents partides, la més important per import (65.000€) per poder contractar suport tècnic en la gestió dels Planes de Sostenibilidad Turística de la Garrotxa, concretament per gestionar aquesta subvenció que per la seva complexitat i volum requereix d’una estructura tècnica i administrativa sòlida i capaç de garantir l’adequada gestió de 3’5 milions d’euros en projectes turístics. En relació als Planes de Sostenibilidad, cal destacar que s’ha constituït un grup de governança constituït per alcaldes (Santa Pau i Montagut i Oix), consellers (Gestió Econòmica, Turisme i Mobilitat) i les gerències del Consell Comarcal i Turisme Garrotxa.\nLa modificació de crèdit també incorporava la previsió perquè l’ens comarcal s’adhereixi a l’Associació de Municipis per la Mobilitat i el Transport Urbà (AMTU). Formar part d’aquesta associació de municipis permetrà a la comarca continuar avançant en la millora de la mobilitat sostenible, en un moment on gràcies al treball coordinat de tots els ajuntaments de la comarcal i la feina de la Taula comarcal de Mobilitat de la Garrotxa. En aquest sentit, el conseller comarcal de Mobilitat, Jordi Güell, va celebrar que hi ha molt bones perspectives perquè la Garrotxa s’integri a l’ATM de Girona, que suposarà avantatges en les opcions de mobilitat pública dels ciutadans i ciutadanes de la comarca.\nCal dir que la mobilitat va ser un dels punts que van generar més interès i participació de tots els grups comarcals al torn obert de paraula, on tots els representants van posar de manifest la voluntat de continuar treballant de manera conjunta i coordinada en aquest tema cabdal per al nostre territori. En aquest sentit, Jordi Güell també va explicar que pròximament s’anunciarà la modificació de la ruta que fa el Bus Transversal de Garrotxa per tal de millorar la connexió entre l’Hospital Comarcal i els municipis de Garrotxa.\nEn un ple eminentment tècnic, la majoria de les propostes aprovades recollien encàrrecs de gestió al Consell Comarcal de la Garrotxa per part dels ajuntaments de la comarca, fet que continua refermant el protagonisme del Consell Comarcal a l’hora de prestar serveis d’assistència i cooperació als consistoris de la comarca.\nEn l’àmbit de Medi Ambient i Salut Pública es van aprovar diversos encàrrecs de gestió amb ajuntaments relacionats amb sanejament d’aigües residuals, assistència tècnica en matèria de salut publica i activitats, establiments, infraestructures i edificis.\nDestaca en l’apartat de Territori, Mobilitat, Infraestructures i Energia l’aprovació de l’encàrrec de gestió a l’Ajuntament d’Olot per a l’assistència tècnica en la gestió dels ajuts en matèria de rehabilitació residencial aprovats per la Generalitat de Catalunya en el marc dels ajuts Next Generation – UE i també l’aprovació dels treballs, per part del Consell Comarcal, per a la millora dels camins de Mieres, Sales de Llierca, Montagut i Oix i Vall de Bianya inclosos en la subvenció de millora i manteniment de camins de la xarxa veïnal i rural a les comarques de muntanya 2022.\nTambé destaca l’aprovació de l’expedient de contractació del subministrament elèctric de diversos ens locals de la comarca de la Garrotxa. El contracte, amb una durada de dos anys es divideix en quatre lots diferenciats i ascendeix a aproximadament nou milions d’euros per donar servei a quinze ajuntaments, tres consorcis i el propi Consell Comarcal de la Garrotxa.\nRespecte a desenvolupament local, el Consell Comarcal de la Garrotxa, a través del Consorci DinàmiG, gestionarà el programa Treball i Formació en les línies MG52 i PANP, que s’unirà a les línies ja aprovades i que també gestiona el Consell, que són les de joves tutelats i extutelats i les de MG45 i DONA. En total, són 14 ajuntaments els que participen en algun dels programes del SOC que gestiona directament el Consell Comarcal, que donen una oportunitat formativa i laboral a un total de 20 persones que treballaran arreu de la comarca. Cal assenyalar també que l’Ajuntament d’Olot, per les seves característiques, també ha accedit a les línies MG45 i DONA i MG52, PANP i PRGC de manera individual.\nL’aprovació de les addendes econòmiques relatives al projecte Xarxa de Senders Itinerànnia i tres encàrrecs de gestió per dur a terme diversos processos participatius als ajuntaments de Mieres, Riudaura i Montagut i Oix van posar el punt final als punts inclosos a l’ordre del dia d’aquesta sessió plenària.


Hostal Central Barcelona Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRonda Universitat, 11 1º-2º, Raval, Barcelona, Espanya, 8007 - Veure al mapa\n"Very kind host, it was a perfect accommodation for me"\nEstació de Metro Catalunya\nAquest hostal petit és a tan sols 400 m de la famosa Rambla de Barcelona. L'Hostal Central disposa d'internet Wi-Fi gratuïta i ofereix cada dia te i cafè gratuïts de 8:00 a 22:00. Les habitacions del Central presenten un disseny senzill i disposen d'un ventilador. Les habitacions poden tenir bany privat o compartit. Es poden llogar tovalloles, a petició. Els clients de l'Hostal Central es poden relaxar a la sala comuna amb TV. L'establiment disposa d'una recepció oberta les 24 hores, on us podran proporcionar informació sobre la ciutat. A menys de 5 minuts a peu del Central hi ha molts bars, restaurants i botigues. A tan sols 500 m trobareu el passeig de Gràcia, on podreu contemplar la casa Batlló i la casa Milà, de Gaudí. L'estació de metro d'Universitat és a menys de 100 m del Central. A 400 m hi ha la plaça de Catalunya, on paren autobusos amb servei directe a l'aeroport de Barcelona.\nCal que informeu el Hostal Central de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els comentaris (392) Parelles (126) Viatgers en solitari (93) Famílies amb infants petits (24) Famílies amb infants grans (29) Grups (120)


Penedesfera » Des de Madrid\nVoleu veure un trosset de la cerimònia del Premi a Madrid? »\nAmb tota l’alegria de compartir-ho amb vosaltres:\nTrobareu més informació de la cerimònia de l’entrega dels premis (galeria de fotos, vídeo complet i materials guanyadors) a la pàgina de l’ITE:\nAquesta entrada ha estat escrita per Anna Badia Bolea i enviada el 16 desembre 2011 at 4:39 pm classificada a Educació, Literatura. Aquí tens l'enllaç permanent. Comentaris i trackbacks deshabilitats.\n« Estirant la manta a Caixa Penedès\nPerla y Lluna »


Salvats per la butxaca | Directa\n“Sí, ho ratifico”. El 12 de desembre de l’any 2015, la soprano Montserrat Caballé va cantar la més curta de les seves aclamades àries. Amb aquestes tres paraules, transmeses per videoconferència al jutjat penal número 13 de Barcelona, després que un secretari judicial llegís l’acord previ a què havien arribat els seus advocats amb la fiscalia, la cantant va admetre que havia falsejat la seva residència a Andorra ‒quan en realitat residia a Barcelona– com a via per eludir el pagament de l’impost de la renda l’any 2010. Amb l’arranjament, la fiscalia i l’Advocacia General de l’Estat, que l’acusaven, acceptaven imposar-li una pena de presó de sis mesos, molt menor que la que li demanaven, de manera que no hi hauria d’ingressar. Els advocats de Caballé van aconseguir que pogués materialitzar el pacte des del menjador de casa, argüint la seva salut precària, de manera que fins i tot es va estalviar el tràngol d’haver de desfilar pel jutjat i davant les càmeres de televisió.\nLeo Messi abandonant els jutjats de Gavà\nEl cas de Montserrat Caballé exemplifica un modus operandi molt generalitzat entre persones riques o famoses quan s’han vist obligades a enfrontar una investigació judicial, sigui per casos de frau impositiu o per afers de corrupció politicoeconòmica. Famílies oligarques, artistes o esportistes d’anomenada solen recórrer al que en termes jurídics s’anomena “conformitat prèvia a judici” per liquidar els seus problemes judicials per la via ràpida i discreta, pactant una condemna de presó més baixa amb les parts acusatòries que els eviti haver-hi d’entrar; a canvi, declaren la seva culpabilitat en els delictes investigats, n’assumeixen la responsabilitat civil (en els casos de frau fiscal o apropiació indeguda, el retorn de les quantitats obtingudes il·lícitament) més una multa econòmica, sovint també negociada cos a cos amb la fiscalia.\nLa gran majoria de casos d’evasió fiscal mediàtics dels últims anys s’han resolt d’aquesta manera : la família Carulla (Agroalimen) va evitar el judici per ocultar beneficis multimilionaris al fisc pagant 4,9 milions de multa; els Carceller (cerveses Damm) van arreglar el seu frau continuat durant dècades, pel qual la fiscalia demanava més de cent anys de presó, amb multes de 103 milions; l’advocat Cuatrecasas es va deslliurar de la presó amb una multa de 5,5 milions; el futbolista del Barça Mascherano ho va resoldre amb 800.000 euros. Un altre astre blaugrana, Leo Messi, no va poder evitar la foto del judici, malgrat els esforços dels seus advocats, però igualment va aconseguir una condemna que evitarà que l’empresonin. En els casos d’evasió d’impostos, la fiscalia sol proposar una multa del 65% de la quantitat defraudada per forçar l’acord; però, com tot, és negociable. En el cas de Caballé, la seva defensa va aconseguir reduir la sanció a un 50% del que reclamava Hisenda, fins a deixar-la en 254.000 euros.\nUna reforma legal obre la 'caixa de pandora'\nL’any 2002, una reforma en la llei d’enjudiciament criminal estatal (la LeCrim, com se la sol anomenar) va introduir una sèrie de modificacions destinades a fomentar l’acord entre les parts abans del judici com una mesura per intentar pal·liar la lentitud de les instruccions judicials en els procediments penals. El mecanisme (descrit a l’article 787.1 de la norma esmentada) preveu la reducció de penes en cas que les acusades acceptin voluntàriament els fets delictius dels quals se les acusa i expressin la voluntat de col·laborar amb la justícia en la reparació del dany causat.\nD’aquesta manera, la judicatura es veu obligada a dictar el que s’anomena “sentència de conformitat”, sense necessitat d’obertura de judici, sempre que el pacte sigui ajustat al Codi Penal. Val a dir que l’instrument de l’acord previ està previst únicament per faltes o delictes considerats menors (és ben habitual, per exemple, en les infraccions del codi de circulació) i en cap cas es pot fer efectiu per aquells que comportin peticions superiors als cinc anys de presó. Cal tenir en compte, però, que les activitats econòmiques fraudulentes solen comportar la imputació de diversos delictes que, encara que sumin penes superiors als cinc anys d’empresonament, no hi solen arribar individualment, de manera que la possibilitat de l’acord segueix oberta.\nGràcies al pacte de conformitat, els passadissos dels jutjats s’han convertit en una mena de mercat persa\nGràcies al mecanisme del pacte de conformitat, els passadissos i les sales d’espera dels jutjats s’han convertit en una mena de mercat persa on fiscals i advocades de les parts negocien mesos de presó i regategen euros de multa fins a l’extenuació, de vegades minuts abans de ser cridades a la sala de vistes. Però, en els casos de delictes econòmics, de corrupció i sumaris complexos, amb moltes peces i persones influents investigades, les negociacions poden arribar a allargar-se durant mesos i mesos. Les processades recorren a una elit de bufets d’advocacia amb prestigi, mitjans i contactes exclusius dins l’àmbit judicial i polític per aconseguir acords avantatjosos per a la seva clientela. Des de fonts fiscals, s’ha admès més d’un cop que, sovint, l’acord és un mal menor davant d’un procediment que es pot allargar anys i panys davant la capacitat de dilatar les instruccions amb recursos d’aquests bufets implacables. I en els grans casos d’evasió fiscal, l’Agència Tributària (representada per l’Advocacia General de l’Estat) sol conformar-se de gust amb el retorn de la voluminosa quantitat reclamada; així, per exemple, l’expresident del Banc Santander Emilio Botín i onze familiars seus van tancar per la via ràpida una investigació per evasió de capitals a través de comptes a Suïssa (era un dels noms que apareixia a la famosa llista Falciani) dipositant 220 milions d’euros a les arques públiques. Immediatament, l’Audiència Nacional espanyola va arxivar la causa.\nCas Nóos, el modus operandi\nA les portes del judici del cas Nóos, la mateixa Fiscalia General de l’Estat va reconèixer, a través d’una nota, que estava negociant un acord amb l’equip de lletrades de l’expresident balear Jaume Matas que el deslliurés de la presó, no només per aquest assumpte, sinó també per tots els altres sumaris en què està processat: en concret, fins a catorze peces derivades dels casos Palma Arena i Son Espases. Cal recordar que Matas ja arrossega dues condemnes judicials (per pagaments injustificats al seu antic cap de comunicació i per un contracte fictici a la seva dona), pel primer dels quals ja va complir nou mesos de presó a Segòvia. Finalment, aquest acord de gran abast no es va arribar a concretar i l’exministre d’Aznar va ser condemnat per l’Audiència de Palma a tres anys i vuit mesos de presó i set anys d’inhabilitació pels pagaments injustificats a l’institut que presidia Iñaki Urdangarin.\nEl cas Nóos és il·lustratiu d’una estratègia dels ministeris fiscals, també habitual, en els macrojudicis vinculats a casos de corrupció: aconseguir la confessió de culpabilitat de persones imputades de menys rang per, d’aquesta manera, poder –com diu el tòpic– estirar la manta i assenyalar les principals imputades. En l’afer Nóos, fins a divuit de les processades van arribar a acords previs de reconeixement dels fets a canvi de rebaixes de les penes sol·licitades. Un cas semblant va passar amb la derivada valenciana de la trama Gürtel, que es jutja des del febrer passat a l’Audiència Nacional espanyola: fins a nou dels empresaris acusats (entre ells, Javier Cotino, germà de l’expresident de les Corts Valencianes Juan Cotino) van confessar, a canvi d’una reducció de penes, haver entregat diners als responsables de la trama, Francisco Correa i Álvaro Pérez, per finançar dues campanyes electorals del PP a canvi de concessions de serveis per a esdeveniments com la visita del papa a València l’any 2006.\nEn els grans casos d’evasió fiscal, l’Agència Tributària sol conformar-se amb el retorn de la quantitat reclamada\nEls acords a l’engròs, en alguna ocasió, arriben a englobar totes les persones processades, de manera que judicis que prometien un gran interès mediàtic s’acaben liquidant als despatxos, lluny dels focus. El maig de 2014, el que havia de ser el primer gran procediment pel saqueig d’una entitat bancària rescatada amb cabals públics va acabar d’aquesta manera. L’expresident de l’antiga Caixa Penedès i tres membres del seu equip directiu van acceptar condemnes d’entre un i dos anys de presó per les pensions i les pòlisses milionàries que s’havien autoatorgat, en plena situació crítica de l’entitat. A canvi, totes les acusades es van comprometre a retornar els 31,6 milions que la fiscalia considerava com a apropiació indeguda. Cap a la mateixa època, quatre membres de la família Feliu (distingida nissaga d’advocats de les Illes) van aconseguir tancar els sumaris per la seva participació en les operacions immobiliàries fraudulentes –coneguts com a operació Llampec– mitjançant un únic acord extrajudicial, tot i que els casos s’estaven processant en sumaris separats en jutjats diferents de Palma. El pacte fiscal a les Illes va consolidar un modus operandi que s'ha estès com una taca d'oli.\nUna desena de casos representatius\nEl setembre de 2016, el president de la cervesera Damm, Demetrio Carceller Arce, i el seu pare, Demetrio Carceller Coll, van arribar a un acord amb la Fiscalia Anticorrupció, pel qual es reconeixien culpables de tretze delictes contra la hisenda pública per elusió continuada de pagaments dels impostos de l’IRPF, patrimoni i successions durant els anys 2003 i 2009 (exercicis anteriors investigats ja havien prescrit) a canvi del retorn de les quantitats defraudades –al voltant de 24 milions d’euros– més una pena de set anys de reclusió per al pare i de tretze mesos per al fill, ambdues substituïbles per multes de 92 milions d’euros.\nEls propietaris de la cervesera Damm es van declarar culpables de tretze delictes contra la hisenda pública, i van evitar la presó pagant 92 milions\nAmb aquest acord judicial, es posava fi al llarguíssim procediment penal que investigava l’activitat fiscal fraudulenta de la nissaga que ha controlat la cervesera Damm des del final de la Guerra Civil i un dels casos de frau a la hisenda de l’Estat espanyol més quantiosos perpetrat per part d’una sola família. Inicialment, el ministeri fiscal reclamava als Carceller quantitats defraudades per un valor de 73 milions, així com diversos delictes de blanqueig de capitals. En el primer cas, les quantitats van ser rebaixades i, en el segon, els delictes van ser eliminats, prèviament a la negociació amb l’advocat dels investigats.\nÉs cosina de Sol Daurella Comadrán, la principal accionista actual de Coca-Cola European Partners, l’embotelladora europea més important del refresc. Mercedes també és accionista de la filial Cobega, matriu dels negocis de la família. El juny de 2017, va pactar una condemna d’un any i mig de presó i una multa d’un milió d’euros amb la fiscalia per sis delictes de frau a Hisenda entre els anys 2011 i 2013. També va reconèixer haver ocultat béns patrimonials en societats radicades a Mònaco, on assegurava que tenia la seva residència habitual, un aspecte que no ha pogut acreditar. La sanció econòmica imposada correspon al 65% de la quantitat defraudada.\nEl juny de 2016, el futbolista del FC Barcelona i el seu pare, Jorge Messi, van ser condemnats per l’Audiència de Barcelona a un any i mig de presó i multes de 2 milions i 1,5 milions –respectivament– per delictes fiscals, ja que es va considerar provada l’evasió de 4,1 milions d’euros, corresponents al pagament de drets d’imatge del jugador durant els exercicis 2007, 2008 i 2009, ocultats al fisc estatal mitjançant un entramat de societats. El Tribunal Suprem va confirmar la sentència de presó al futbolista i va rebaixar la del pare a 15 mesos. El cas està pendent de la resolució de l’execució de sentència. Tot i que, finalment, no hi va haver un acord extrajudicial explícit després de mesos de negociacions entre la defensa dels Messi i la fiscalia, ara, el mateix ministeri fiscal, a través d’un escrit dirigit a l’Audiència de Barcelona, ha demanat que no s’executi la condemna de presó i que aquesta sigui substituïda per penes multa de 500.000 euros atesa la falta d’antecedents i que els condemnats han acreditat haver retornat a Hisenda el total defraudat.\nEl gener de 2016, el futbolista del Barça va ser condemnat a un any de presó i 815.000 euros de multa per dos delictes fiscals durant els exercicis 2011 i 2012, per ocultar les retribucions derivades dels seus drets d’imatge en societats radicades a Florida i Portugal. Mesos abans, havia arribat a un acord amb la fiscalia i l’advocacia de l’Estat mitjançant el qual el jugador es reconeixia culpable dels delictes a canvi d’una pena que no l’obligués a entrar a la presó, una multa i el retorn de les quantitats defraudades més 200.000 euros d’interessos.\nL’abril de 2014, l’aleshores soci principal del bufet d’advocats amb més facturació de l’Estat (i especialitzat, entre moltes altres branques, en assessorament fiscal) va acceptar una condemna de dos anys de presó, una multa de 2,5 milions i el retorn dels 4,1 milions d’euros que va admetre haver defraudat a Hisenda durant els exercicis 2006, 2007 i 2008. A l’escrit d’acusació pactat entre la fiscalia i l’advocat, Cuatrecasas va admetre que havia creat un entramat societari per fer passar com a despeses empresarials el que eren costos purament personals, com ara el lloguer d’un immoble del qual era propietari, diverses segones residències i una embarcació.\nEls tres acusats principals del cas Palau de la Música –Fèlix Millet, Jordi Montull i la filla d’aquest, Gemma Montull– van pactar una retallada generosa de les peticions de penes a què s’enfrontaven amb el fiscal anticorrupció, Javier Sánchez Ulled, just a les portes del judici, que es va celebrar entre els mesos de març i juny passats a l’Audiència de Barcelona. En un principi, l’acord va ser segellat per Montull i la seva filla –Millet s’hi va afegir un cop iniciada la vista– i contemplava una rebaixa de la demanda d’anys de presó de 12 anys en el cas de l’antic home fort del Palau (de 27 a 14 i 8 mesos), de quasi 16 per al seu segon a la institució (de 27 a 10 i 8 mesos) i de 23 anys en el cas de l’exdirectora financera (de 26 a 3, un dels quals era substituïble per una pena multa). L’objectiu tàctic –gens dissimulat– dels advocats era aconseguir que Gemma Montull es deslliurés d’ingressar a la presó, comptant que els altres dos acusats –per l’edat avançada i per motius de salut– no hi entrarien en cap cas. A canvi, es van prestar a col·laborar amb la justícia i a admetre que part dels fons desviats del Palau eren donatius de Ferrovial que es destinaven a la Fundació CatDem, adscrita a CDC, com una forma de finançament il·lícit del partit a canvi d’adjudicacions d’obra pública per part del Govern de la Generalitat a aquesta constructora, un aspecte que havien negat en totes les seves declaracions prèvies. Fèlix Millet, Jordi Montull i Gemma Montull estaven acusats de delictes de malversació, falsedat documental i contra la hisenda pública per haver-se apropiat d’una quantitat d’uns 30 milions d’euros de la institució cultural i per haver col·laborat a desviar-ne uns 6,6 al partit de Jordi Pujol i Artur Mas. El cas està pendent de sentència.\nEl judici per l’afer de corrupció i tràfic d’influències conegut com a cas Pretòria s’està jutjant a l’Audiència Nacional espanyola des del mes de març passat. La vista oral va començar amb un acord entre el ministeri públic i diversos dels acusats (entre ells, els dos antics alts càrrecs de l’administració pujolista Alavedra i Prenafeta), que va fer que, durant les seves declaracions en el marc del judici, ambdós admetessin haver fet d’intermediaris en operacions urbanístiques a diversos ajuntaments del Barcelonès i el Maresme a canvi del cobrament de comissions i haver ocultat aquest lucre il·lícit al fisc (de 15 milions en el cas d’Alavedra i de 3,2 milions en el de Prenafeta). Després de les seves declaracions autoinculpatòries durant la vista, la fiscal del cas va anunciar que rebaixaria les penes de presó que es demanaven per a tots dos (que, fins aleshores, se situaven en sis anys i deu mesos) per evitar el seu empresonament.\nL’any 2014, els quatre germans Feliu (Josep, Miquel, Alexandre i Gabriel), membres d’una coneguda família d’advocats de Palma, van admetre la seva complicitat en diversos delictes fiscals en operacions de compravenda immobiliària de clients seus fetes a través de societats opaques radicades a l’estranger i titulades per testaferros, que ells havien dissenyat, tal com van confessar. D’aquesta manera, tots ells van veure substituïdes les peticions de presó (de fins a tres anys en algun cas) per multes. Tot i que els casos es processaven separadament en diversos jutjats de Palma, els Feliu van negociar el seu acord extrajudicial d’una tacada. Entre la clientela vip que va participar en les operacions dissenyades pel bufet de lletrats (i investigades en el que es va anomenar operació Llampec), hi havia la cantant Ana Torroja i l’actor Michael Douglas.\nJosep Maria Bartomeu i Sandro Rosell\nEl desembre de 2016, l’Audiència de Barcelona va absoldre els dos últims presidents del FC Barcelona de dos delictes de frau fiscal vinculats al fitxatge del futbolista brasiler Neymar al FC Santos l’any 2011. La sentència –pactada mesos abans entre els advocats de les parts, la fiscalia i l’Advocacia General de l’Estat– sí que condemnava el Barça, com a institució, a pagar una multa de 5,5 milions d’euros com a culpable d’aquests delictes. Inicialment, la fiscalia demanava set anys de presó per a Rosell (que va dimitir quan va esclatar el cas, l’any 2014) i dos per a Bartomeu (actual mandatari blaugrana). L’acord judicial va generar una gran polèmica dins l’entorn blaugrana i la junta directiva va demanar que fos ratificat durant l’assemblea de socis compromissaris de l’octubre passat. Aquesta és només una de les derivades judicials del fitxatge de Neymar: actualment, Rosell, Bartomeu, Neymar, el seu pare i representant, el Barça i el FC Santos es troben a l’espera de judici a l’Audiència Nacional espanyola per un presumpte delicte d’estafa originat per una querella presentada per un grup empresarial titular de part dels drets del futbolista.\nL’abril de l’any 2014, cinc dels germans Carulla –hereus del hòlding alimentari Agrolimen i integrants d’una de les famílies més representatives de la burgesia catalana– van admetre haver defraudat 4.689 euros de la liquidació de l’IRPF de l’any 2006 i van acceptar una pena de vint mesos de presó (intercanviables per una pena multa de 7.200 euros) per a un dels membres del clan, Lluís Carulla, a qui la fiscalia i l’Advocacia General de l’Estat van assenyalar com a responsable i inductor de la resta de germans en l’operació fraudulenta. En virtut d’aquest acord, els Carulla es van comprometre a retornar la quantitat defraudada mitjançant la compra i la transacció d’accions d’una societat que, en realitat, ja formava part del seu grup empresarial.\nUn homicidi amb pedigrí\nLluís Corominas és gendre del matrimoni Tous Oriol, propietari del grup de joieria i moda Tous, amb seu a Manresa. Professionalment, es dedicava a vetllar per la seguretat i la vigilància de les propietats de la família. L’any 2006, es va veure involucrat en la mort a trets d’una persona que fugia amb cotxe i que, presumptament, havia entrat a robar a la torre on vivien els seus sogres. L’any 2011, un judici amb tribunal popular el va absoldre d’homicidi en considerar que havia premut el gatell mogut per “una por insuperable”. Més endavant, el Tribunal Suprem va considerar que la sentència havia estat arbitrària i poc fonamentada i va ordenar repetir el judici. L’equip de defensa de Corominas va aconseguir que el pare i la mare de la persona morta, Sinani Gazmend, es retiressin del procediment i va pactar unes indemnitzacions, la suma de les quals no va transcendir. Finalment, el setembre de 2015, va segellar un acord amb la fiscalia de l’Audiència de Barcelona pel qual Corominas acceptava una condemna de dos anys de presó (que no ha hagut de complir) per un delicte d’homicidi imprudent. Es tracta d’un cas excepcional de delicte amb violència resolt per la via de la negociació extrajudicial.\nSalvats per la butxaca Flattr donate!


Hola, sóc Hera, la dels grans ulls. Sóc la deessa protectora del matrimoni i, en especial, de les dones casades. El meu marit és el meu germà Zeus, i els meus pares van ser els titans Oceà i Tetis.\nEl meu matrimoni començà amb una lluita amb Zeus i continuà amb més lluita. En un principi, aquest em festejà sense èxit. Després, fent ús de l'engany, es transformà en un cucut ferit. Jo, compadida de l'ocellet i ignorant que aquest era l'astut Zeus, el vaig agafar i en vaig tenir cura. De sobte, el déu tornà a la seva forma normal i, prenent avantatge per la sorpresa, em va violar. Després, em vaig haver de casar amb ell per cobrir la meva vergonya.\nTot i les nostres diferències, Zeus i jo hem compartit sempre el tro de l'Olimp. La resta de déus m'acusa de tenir molt mal humor i de la meva actitud gelosa i intransigent envers els idil·lis extramatrimonials del meu marit. Però ja no és només que m'enganyi tots els cops que pugui, sinó que a més ho fa amb sofisticació. Si no us ho creieu, aneu a visitar-lo i us explicarà algunes de les seves aventures.\nNaturalment, jo mai he estat impassible al davant de les infidelitats de Zeus i he intentat escarmentar-lo diferents cops. Per exemple, quan va tenir relacions amb la bella Alcmena. En aquella ocasió va tenir el valor de fer-se passar pel marit d'Alcmena, Amfitrió, i va fer que la nit s'allargués durant tres dies. Al cap d'un temps, Alcmena va tenir dos germans bessons: l'un fruit del meu espòs -Heracles- i l'altre fruit d'Amfitrió. Per tal d'acabar amb el fruit de la meva deshonra vaig introduir dues enormes serps a l'habitació dels bessons. Però això no va servir de res, perquè Heracles tenia una força descomunal i va acabar amb elles ràpidament. No contenta amb això, vaig ser jo qui va imposar-li el dotze treballs.\nEn una altra ocasió, en què el meu marit s'estava sobrepassant amb els altres déus, vaig convèncer aquests perquè em deixessin unir-me a ells en la revolta. La meva part en la revolta va ser drogar Zeus. Quan va estar inconscient, els déus el van lligar en un divan assegurant-se de fer molts nusos. Un cop fet això vam començar a discutir sobre el què faríem després. Briareu, sense fer cas dels arguments, i ple de gratitud cap al meu marit, d'amagat va poder deslligar ràpidament tots els nusos. El meu espòs saltà del seu divan i agafà el seu tro. Els déus van suplicar i van demanar clemència. Però amb mi no va ser gens benèvol: m'agafà i em penjà del cel amb cadenes d'or. Jo vaig plorar de dolor tota la nit però ningú dels altres s'atreví a intervenir. El meu plor no deixà dormir Zeus i al matí següent va decidir alliberar-me si jo jurava no rebel·lar-me més. Jo no tenia cap més remei que acceptar i no m'he rebel·lat més, però sovint he intervingut contra els seus plans i molts cops l'he guanyat per intel·ligència.\nPerò les nostres baralles no han estat sempre per causa de les seves aventures amoroses, encara que sembli estrany. En una ocasió vam discutir sobre quin dels dos donava més importància a l'afecte i l'amor. Com que jo deia que érem les femelles i ell que eren els barons qui més coneixements afectius desenvolupen, vam decidir visitar el prestigiós endeví Tirèsies. Com que aquest va donar la raó a Zeus, em vaig enfadar molt i el vaig deixar cec. El meu marit, però, per contrarestar la seva nova desgràcia, li va donar el do de la profecia i l'endevinació.\nPerò, bé, ja m'estic cansant de parlar del meu marit. Ara us explicaré l'episodi de la poma de la Discòrdia. Èride, la deessa de la Discòrdia, no havia estat convidada al casament de Tetis i Peleu, i va decidir calmar el seu enuig llençant una poma que, segons va dir, havia de menjar la més formosa de les deesses presents. Naturalment, era jo, però Afrodita i Atena també es creien belles. Vam decidir que fos el fill del rei de Troia, Paris, qui jutgés. El maleït va decidir que la més bella de les tres era Afrodita. Tot i així, va triar-la només perquè aquesta li havia promès oferir-li la més bella de les dones. I això que jo li havia ofert el domini sobre l'univers, que és molt millor. Em vaig enfadar molt, i vaig decidir de desbaratar-los els plans que havien fet per raptar Helena, la dona més bella del món. Vaig crear un fantasma imitant la imatge d'Helena i vaig aconseguir enganyar a Paris. Però Afrodita li féu veure la veritat i l'ajudà a raptar la veritable Helena. Aquest rapte va desencadenar la guerra de Troia.\nBé, ho sento, però he de deixar-vos, perquè segurament el meu maridet haurà aprofitat per enganyar-me un altre cop. Ara veurà...


Els cultius absorbeixen els productes farmacèutics i cosmètics presents a l’aigua de reg | Sostenible\nEls cultius absorbeixen els productes farmacèutics i cosmètics presents a l’aigua de reg\n24/05/2017 - 10:20\nEls productes farmacèutics i de cura personal per ús humà i animal estan incrementant la seva presència al medi ambient. S’ha de tenir en compte a més que la seva eliminació a les plantes de tractament per aigües residuals és incompleta.\nLes plantes són unes excel·lents indicadores de la pol·lució global donat que estan presents en quasi totes les àrees del planeta i acumulen components químics que estan presents a l’atmosfera, l’aigua de reg i al sòl on creixen. La dispersió dels productes farmacèutics i de cura personal (PPCPs, per les sigles en anglès) al medi ambient i la seva acumulació a la vegetació succeeix principalment com a conseqüència del reg amb aigües reutilitzades i de l’aplicació de biosòlids i de fems als camps.\nEn un article publicat a la revista Trends in Plant Science, la investigadora de la Universitat de Vic (UVic) Mireia Bartrons i l’investigador del CSIC al CREAF Josep Peñuelas ressalten el potencial de las plantes com a indicadores de la presència de PPCPs al medi ambient. Destaquen també que la ingesta alimentària de plantes contaminades amb aquests productes d’origen farmacèutic i cosmètic, fins i tot a baixes concentracions, poden suposar un risc pels organismes, els ecosistemes, i la salut humana.\nL’aigua que s’usa en el reg de cultius pot portar productes químics que absorbeixen les plantes. Font: Pixabay\n“Les plantes acumulen PPCPs en concentracions que poden resultar tòxiques per a elles mateixes, la seva pròpia microbiota i per als microorganismes del sòl. A més, aquests tòxics afecten el cicle de nutrients, les xarxes alimentàries i el funcionament dels ecosistemes. S’ha de tenir en compte, també, que es desconeix quin és els el risc pels humans de la ingesta d’aquestes plantes contaminades amb PPCPs i mereix ser objecte d’una anàlisi detallada”, comenta la doctora Mireia Bartrons.\nJosep Peñuelas afegeix que “recentment s’ha dedicat una atenció especial als efectes dels antibiòtics d’ús humà i veterinari. Aquests afecten dramàticament l’estructura i la funció de les comunitats microbianes del sòl i promouen l’aparició de patògens humans resistents als medicaments, que amenacen al tractament exitós de les infeccions bacterianes”.\nBartrons M., Peñuelas J. (2017). Pharmaceuticals and Personal-Care Products in Plants. Trends in Plant Science 22, Issue 3, 194–203. doi: 10.1016/j.tplants.2016.12.010.\nFotogfafia 1: Els productes farmacèutics i de cura personal arriben a les aigües que després es fan servir per regar els cultius. Font: Pixabay\nSant Cugat habilita una Anella de Mobilitat Verda per adaptar els carrers a les noves necessitats de distància social\nL’Ajuntament adequarà, com a prova pilot, nous espais per a vianants i bicicletes per garantir les distàncies de seguretat arran de la COVID-19. S’avança així, amb la posada en marxa de l‘Anella de Mobilitat Verda. Un pla d’acció de mesures que dona prioritat als desplaçaments a peu i als mitjans de transport sostenible. En aquest sentit, cal recordar que ja hi ha estudis que afirmen que la contaminació atmosfèrica agreuja la gravetat de la malaltia.\nConfinem els cotxes, recuperem la ciutat!\nConfinem els cotxes, recuperem la ciutat! és una campanya de la Plataforma per la Qualitat de l'Aire. En aquesta acció es demana un pla de desconfinament en què es prioritzin les persones i la mobilitat justa i sostenible envers l'ús del vehicle privat. "La contaminació atmosfèrica ens afecta greument la salut i agreuja els efectes de la Covid-19. Volem recuperar les nostres ciutats. Unes ciutats saludables i que cuidin del nostre clima. Confinem els cotxes, recuperem la ciutat!"


Report diari sobre el coronavirus: Catalunya endureix el criteri del confinament nocturn. S'investiguen les aglomeracions a Renfe\nReport diari sobre el coronavirus: Catalunya endureix el criteri del confinament nocturn. S’investiguen les aglomeracions a Renfe\nEl govern català ha decidit de prorrogar el confinament nocturn més enllà del 20 d’agost i n’ha endurit el criteri d’aplicació: ara es decretarà als municipis de més de 5.000 habitants amb una incidència els darrers set dies de 125 casos per 100.000 habitants –fins ara era de 250 casos.\nMalgrat el canvi de criteri, el confinament nocturn passarà d’afectar 176 municipis a 148 (consulteu-ne la llista), gràcies a la millora de la situació epidemiològica a Catalunya. De totes maneres, la pròrroga del confinament nocturn resta pendent de la validació del TSJC.\nDels 148 municipis afectats, 125 superen la incidència de 125 casos per 100.000 habitants. La resta mantenen el confinament nocturn perquè són envoltats de municipis que superen la incidència que regula el confinament nocturn.\nMentrestant, continua la polèmica per les aglomeracions als trens de rodalia de les línies R1 i R2, cosa que incompleix de forma flagrant les mesures anticovid. El Síndic de Greuges ha obert una actuació d’ofici per a analitzar els fets. Unes quantes persones han fet constar queixes després d’haver viatjat amuntegades en vagons sense mantenir cap distància de seguretat i sense control de cabuda. El Síndic s’ha adreçat a la direcció de Rodalia de Catalunya-Renfe per demanar pels motius d’aquestes aglomeracions i per la previsió d’un augment en la freqüència del pas dels trens per a garantir unes condicions d’accés segures i de qualitat.\nAl País Valencià, la Generalitat i l’Ajuntament de València han concretat avui les mesures per a rebaixar la celebració de les Falles del setembre. L’ofrena de flors a la Mare de Déu es farà sense públic i la cremada tindrà mesures especials. Tampoc no hi haurà mascletades a la plaça de l’Ajuntament ni castells de focs al llit del Túria. Una de les normes que regirà les celebracions és que a tots els actes, tant si són en interior de locals com a l’aire lliure, serà obligatori l’ús de la màscara.\nAvui també ha estat notícia Nova Zelanda. La primera ministra, Jacinda Ardern, ha anunciat un tancament sobtat del país després d’haver detectat tan sols un cas de covid-19, el primer en sis mesos. El pacient infectat és un home de cinquanta-vuit anys. Té vint-i-tres contactes que restaran sota vigilància epidemiològica.\nAls Països Catalans s’han registrat 1.507.678 casos i 32.080 morts, i actualment hi ha 716 pacients a les UCI.\nA tot el món, les darreres xifres són de 209.022.085 casos confirmats i 4.389.193 morts. Del total de casos, 187.382.081 ja es consideren guarits, segons dades de Worldometer. Els cinc estats més afectats en aquest moment són:\n–Els Estats Units d’Amèrica, amb 37.743.031 casos i 638.833 morts;\n–L’Índia, amb 32.284.270 casos i 432.540 morts;\n–El Brasil, amb 20.378.986 casos i 569.581 morts;\n–Rússia, amb 6.642.559 casos i 172.110 morts.\n–L’estat francès, amb 6.476.864 casos i 112.753 morts;\n–A l’estat espanyol hi ha 4.719.266 casos i 82.595 morts.\n–Politico: El coronavirus i les inundacions sacsegen la indústria turística de Bèlgica (en anglès)\n–Franceinfo: Nova Zelanda es torna a confinar durant tres dies arran de la detecció d’un cas local (en francès)\n–Euronews: Els passaports covid són importants, però també podrien crear més desigualtat global? (en anglès)\n–Vox: Per què ningú no sap realment com és de greu el problema de desinformació sobre els vaccins a Facebook (en anglès)\n–El Síndic de Greuges investiga Rodalia per les aglomeracions del cap de setmana passat\n–Les Falles de València no tindran mascletades a l’ajuntament ni castells de focs al riu\n–Nova Zelanda tanca tota l’activitat no essencial després d’haver detectat el primer cas de covid en mig any


+ 3000 punts d’interès arqueològic\nL’objectiu de la carta arqueològica de Barcelona és generar un conjunt d’informació, unificada, on quedi recollida tota la documentació del patrimoni arqueològic de la nostra ciutat, per tal d’elaborar un document essencialment orientat vers l’anàlisi, diagnòstic i avaluació dels dipòsits estratigràfics del subsòl, i del patrimoni construït, en estreta relació amb la gestió urbanística de l’Ajuntament. S’ha creat un projecte global de documentació i recerca on s’engloba la diagnosi amb la investigació.\nPodeu accedir al Geoportal des d’ aquí per tal de consultar la cartografia oficial de la carta arqueològica en el marc dels serveis web de la Infraestructura de Dades Espacials de l’Ajuntament de Barcelona. Si voleu descarregar les dades en Open Data feu clic aquí.\nIntervencions LAV Sagrera\nMuralla romana - Sotstinent Navarro\nPasseja pels carrers de Bàrcino i contempla els seus detalls en un espectacular recorregut 3D en primera persona.\nCercar una actuació\nA banda de fitxes d’intervencions hi ha fitxes d’unitats. La fitxa d’unitat representa elements d’interès o entitats amb personalitat de la història de Barcelona, amb un tret diferencial propi que li pot venir donat, tant per la seva tipologia (Unitat Funcional) com per la seva cronologia (Unitat Temporal).\nMuralles medieval i moderna\nMuralles romanes de Bàrcino\nSi desitjeu veure un mapa amb les unitats desplegades feu clic aquí.


Els beneficis de la dieta Mediterrània es contagien a l’entorn dels pacients que la segueixen - Notícies - IMIM Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques\nTot i no participar al programa, aquestes persones van perdre gairebé quatre quilos de mitjana dos anys després que el seu familiar hi comencés la seva participació.\nLes persones que conviuen amb un pacient que segueix una intervenció intensiva per a perdre pes, també es beneficien d'aquesta intervenció. Ho ha demostrat un equip d'investigadors de l'Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques (IMIM-Hospital del Mar) i de metges de l'Hospital del Mar i del CIBER de Fisiopatologia de l'Obesitat i Nutrició (CIBERObn), en col·laboració amb l'IDIAPJGol, l'Institut d'Investigació Sanitària Pere Virgili (IISPV), l'IDIBELL, l'IDIBAPS i l'Hospital Universitari Sant Joan de Reus. L'estudi el publica la revista International Journal of Obesity.\nEl treball ha analitzat durant dos anys dades de 148 familiars de pacients inclosos en el programa de pèrdua de pes i d'hàbits de vida PREDIMED-Plus (PREVencióDIetaMEDiterranea Plus). Els investigadors han analitzat si aquestes persones també obtenien un benefici indirecte del programa, ja que no hi estaven incloses i no rebien cap intervenció directa. La intervenció PREDIMED-Plus consisteix en un estudi multicèntric en el qual, un grup de pacients segueix una intervenció intensiva de reducció de pes basada en la dieta Mediterrània i un programa de promoció de l'activitat física.\nD'esquerra a dreta: Montse Fitó, Albert Goday, Alejandra Pérez-Vega, Dolors Zomeño, Camille Lassale i Olga Castañer Font: Hospital del Mar.\nLa intervenció, adreçada a aconseguir una pèrdua de pes mitjançant l'adscripció a la dieta mediterrània en persones amb obesitat i alt risc cardiovascular, "va obtenir efectes més enllà de la pèrdua de pes en el pacient, i es va estendre al seu entorn familiar", explica el Dr. Albert Goday, investigador principal del projecte, cap de secció del Servei d'Endocrinologia i Nutrició de l'Hospital del Mar, investigador del Grup de recerca en Risc Cardiovascular i Nutrició de l'IMIM i investigador CIBERObn. "Es va produir un efecte "contagi", en aquest context, afortunadament un "contagi" beneficiós, de pèrdua de pes i millora dels hàbits dietètics". El Dr. Goday apunta que "entre les múltiples intervencions dietètiques possibles per perdre pes, la que es basa en dieta mediterrània per concepte es més compartible i "contagiosa" en un entorn familiar".\nEls bons resultats s'expliquen, segons la Dra. Olga Castañer, última signant del treball i investigadora del Grup de recerca en Risc cardiovascular i nutrició de l'IMIM-Hospital del Mar i del CIBERObn, "per una millora de la dieta, ja que no s'observa el mateix efecte contagi pel que fa a l'activitat física entre els pacients i els seus familiars".\nEls familiars també van mostrar un increment de l'adherència a la dieta Mediterrània, segons un qüestionari que valora el seguiment dels patrons dietètics d'aquesta dieta. Però no passava el mateix en relació amb l'activitat física. Com apunta la Dra. Castañer, "a la pèrdua de pes, cal afegir una més gran adherència a la dieta Mediterrània, que té beneficis intrínsecs per a la salut, com ara la protecció contra riscos cardiovasculars i neurodegeneratius".\nEls resultats de l'estudi "demostren l'efecte contagi, l'efecte halo, d'una intervenció en els familiars dels participants en una intervenció intensiva de pèrdua de pes, així com l'increment de l'adherència a la dieta Mediterrània", destaca el Dr. Albert Goday. "L'efecte beneficiós de la intervenció en un dels membres de la unitat familiar es pot expandir a la resta de membres d'aquesta unitat, fet que és altament rellevant a l'hora de reduir la càrrega de l'obesitat sobre el sistema de salut pública", explica. Els familiars no només van perdre pes sinó que també van millorar la qualitat de la seva dieta.\nL'estudi també ha analitzat els resultats del programa PREDIMED-Plus en 117 pacients. En comparació amb els participants del grup de control, van perdre 5,10 kg en el primer any d'intervenció i 6,79 kg en el segon. També van incrementar de forma significativa els seus nivells d'activitat física, així com la seva adherència a la dieta Mediterrània.


Feng shui: consells per a la taula de treball | Bloc d'Albert Rossell sobre teràpies, salut natural i més -\nArticle posted on dilluns, març, 7, 2011 at 15:10\nMirant la taula des de la cadira on seiem, la zona que envolta l’angle esquerra més proper a nosaltres correspon al quadrant del coneixement. Hi col·locarem els expedients relatius a les feines que ens són més difícils o que requereixen més concentració. No hi podem tenir documents de manera permanent, cosa que faria que aquella tasca ens seguís sent difícil sempre. La zona de coneixement es pot potenciar amb objectes que simbolitzin la intel·ligència, com ara una imatge d’una gran muntanya, ja sigui entre els expedients o enganxada sota la taula.\nL’àrea propera a l’angle dret més pròxim a nosaltres correspon als clients i a les persones que ens poden ajudar. És el lloc més adequat per posar-hi el telèfon, cosa que farà més fluïda la comunicació amb ells.\nL’extrem esquerre de la taula correspon a la prosperitat. Es pot potenciar amb alguna imatge d’aigua en moviment (un fons marí, una cascada, etc.). Qualsevol d’aquestes imatges poden estar com a fons d’escriptori o com a salvapantalles si l’ordinador està situat en el quadrant corresponent.\nEl terç central del fons de la taula correspon a la fama, el prestigi i a l’èxit. És important potenciar-la amb el color vermell, especialment quan ens incorporem a un nou lloc de treball. Qualsevol objecte vermell —un pot per posar els bolígrafs, per exemple— ens ajudarà a “caure bé” als nous companys de feina. També ens ajudarà a tenir bones relacions amb els companys el símbol de dues flors grogues al quadrant de les relacions (a l’extrem dret de la taula).\nÉs important ordenar la taula abans de plegar i sobretot deixar net el centre de l’escriptori quan marxem al migdia o a la tarda. Si deixem papers al mig de la taula, se’ns farà més feixuga la feina quan ens hi tornem a posar.\nFeng shui: els quadrants corresponents als estudis, a la salut i la família, i a la creativitat i els fills\nEtiquetes: despatx, escriptori, èxit @ca, Feng Shui @ca, oficina, prestigi @ca, professió @ca, taula de treball, treball


Els geriàtrics són espais propensos al descontrol del covid-19. A la imatge, una àvia acompanyada per personal sociosanitari. CRISTINA CALDERER\nBarcelonaLa consellera de Salut, Alba Vergés, va anunciar aquest dimarts, durant el ple monogràfic del Parlament dedicat al covid-19, que en les pròximes setmanes s’incorporaran progressivament fins a 600 professionals més als serveis de vigilància epidemiològica per fer el rastreig de casos de coronavirus. Concretament, formaran part dels diferents equips de la Xarxa de Vigilància Epidemiològica de Catalunya (XVEC) desplegats arreu del territori i, a més de fer el seguiment de les cadenes de contacte i la identificació de l’origen dels focus que se’ls notifiquen, treballaran sobre el terreny a les residències de gent gran i en els centres de treball per evitar l’eclosió de brots de gestió complexa. La tria dels espais no és aleatòria sinó que respon a la vulnerabilitat de la gent gran en el cas de les residències i també a la facilitat del virus de saltar a la comunitat quan el brot comença a l’àmbit laboral.\nCovid-19 Tests i rastreig


La concessionària de la piscina de Lloret preveu més pèrdues i renuncia a la gestió - Diari de Girona\nlloret de mar | david jiménez 01.06.2015 | 07:22\nLa piscina coberta municipal de Lloret de Mar és de dimensions olímpiques, va costar 9,5 milions d´euros i es va inaugurar el 15 de gener de 2014. diari de girona\nL'empresa concessionària de la piscina municipal de Lloret, una UTE entre Sportise i Clece, va demanar al febrer la resolució del contracte a causa de les enormes pèrdues del primer any i la previsió que en els tres anys que els queden (fins al 2018) la piscina seguirà amb pèrdues. La junta de govern local va aprovar finalment, a principis d'aquest mes de maig, resoldre la concessió i demanar a l'empresa, que gestiona l'equipament sota el nom d'Aqua&Sports, que segueixi prestant el servei en les mateixes condicions fins que l'Ajuntament liciti i adjudiqui un nou contracte o fins que n'assumeixi la gestió municipal. Tot plegat té lloc quan fa prop d'un any i mig que es va inaugurar la piscina.\nEl contracte amb l'empresa es va signar el 28 d'octubre de 2013 i el còmput del termini de durada es va iniciar el 28 de gener de 2014. La concessió era per a quatre anys i, per tant, finalitzava a principis de 2018. Tot i això, el balanç del primer any ha estat desastrós, amb unes pèrdues de 512.431 euros (sense comptar l'amortització tècnica), segons relata en l'exposició de fets l'acord de la junta de govern local. Les pèrdues han estat més de l'esperat, ja que, en la seva oferta, la UTE va calcular que el dèficit en el primer any d'explotació de la piscina seria de 319.015 euros. I no només això, sinó que en l'escrit presentat a l'Ajuntament el 2 de febrer de 2015, on demana la resolució de contracte, la UTE admet que tampoc es podran complir les previsions inicials per als altres tres anys de contracte.\nEn concret, inicialment, a banda de les pèrdues de 319.015 euros del primer any, la concessionària calculava que a partir del segon any els resultats serien favorables: 98.182 euros el primer any, 574.093 euros el tercer i 874.274 euros el quart i últim any. Amb els resultats reals del primer any de gestió, l'empresa ha ajustat la tendència i ara, en tots, preveuen resultats negatius amb pèrdues de 359.649 euros el segon any, 320.330 euros el tercer i 282.882 el quart any.\nPer això, en la sol·licitud per resoldre el contracte, la UTE al·lega una causa prevista en un article de la llei de contractes del sector públic ("impossibilitat d'executar la prestació en els termes inicialment pactats"). Argumenten que no poden executar la prestació del servei a causa del "fort ?desequilibri econòmic" i a partir d'aquí relaten les xifres de balanç i la previsió dels següents anys. Una tendència negativa que "no pot corregir-se via modificació contractual", explica l'acord de la junta de govern, de manera que "no és legalment viable plantejar una modificació contractual amb la finalitat de restablir l'equilibri econòmic del contracte", prossegueix.\nEls serveis jurídics i econòmics de l'Ajuntament van estudiar la sol·licitud de l'empresa. Els van requerir en diverses ocasions més documentació de balanç, comptes reals, estudis econòmics, una auditoria externa de l'exercici 2014.\nAtesos tots els requeriments i comprovat que concorria la causa de resolució en allò que preveu la llei, la junta de govern de Lloret va acordar el passat 11 de maig "resoldre el contracte" de gestió de la piscina municipal coberta de Lloret. Tot i això, "ordena" a la UTE que presti el servei en les mateixes condicions que l'ha vingut prestant fins ara "fins que o bé l'Ajuntament liciti, adjudiqui i formalitzi un nou contracte, o bé fins que s'assumeixi la gestió municipal del servei en qualsevol de les seves possibles modalitats".


Millorar la qualitat dels serveis amb innovació i «coworking» - Diari de Girona\nMillorar la qualitat dels serveis amb innovació i «coworking»\nEls treballadors de la Generalitat de Girona ideen projectes per aconseguir una atenció més bona\ngirona / barcelona | ddg 28.10.2015 | 00:00\nUn moment de la presentació dels resultats de la prova pilot. departament de governació de la generalitat\nUn moment de la presentació dels resultats de la prova pilot.\nEls treballadors de l'Administració de la Generalitat a Girona aposten per potenciar la innovació i el talent intern de cara a donar un millor servei. Els empleats han participat en una prova pilot que ahir es va presentar a la I Jornada d'Innovació. Durant la jornada, els treballadors participants van presentar sis prototips elaborats per grups d'empleats de la Generalitat a Girona. Aquests prototips donen resposta als reptes d'innovació plantejats a l'entorn de la desburocratització de determinades àrees, entre altres.\nUn dels prototips proposats és l'anomenada Carpeta del ciutadà. El seu objectiu és crear una aplicació per a ordinadors, tauletes i mòbils, des de la qual poder accedir a consulta de tràmits, carnets i altres documents que pertanyen al ciutadà.\nTambé n'hi ha un, que sota el nom de Formularis 3.0, busca un replantejament integral dels tràmits en línia per tal d'oferir un servei d'atenció al ciutadà més eficient i àgil, amb uns formularis menys feixucs i més adaptats a les necessitats de l'usuari. També es va presentar un altre projecte que s'anomena Pagar millor i que busca homogeneïtzar el sistema de pagament dels diversos tràmits i taxes la Generalitat. I un altre destacat és +CO (Coworking), que cerca crear una comunitat de participació i col·laboració de treballadors públics de la qual neixin sinergies i nous projectes.\nLa Jornada la va inaugurar la secretària d'Administració i Funció Pública, Meritxell Masó, i el delegat del Govern de la Generalitat a Girona, Eudald Casadesús. Casadesús va destacar que el model d'organització de la Generalitat a Girona, on 900 persones treballen en un mateix edifici, compartint espais i recursos, ha fet possible aquesta prova pilot a través de la comunitat GIR-Innova Canal Innovació. Així mateix, Casadesús va donar les gràcies a les persones implicades, que van dedicar temps i esforços a l'elaboració d'aquests projectes. I va assegurar que «els millors agents per a la reforma de l'Administració són els mateixos treballadors», segons va informar en un comunicat.


Celebracions d’abril | Rosa de les Neus Marco-Palau - Nova Conca\nDiumenge, 28 d'abril de 2019 a les 14:13h\nAquests dies s’estan acumulant tot una sèrie de festes que normalment celebrem a més distància les unes de les altres, però enguany ens ha tocat així, una darrere l’altra sense gairebé tenir temps de pair tots els esdeveniments familiars i col·lectius que veiem passar.\nFa poc més d’una setmana teníem el Diumenge de Rams, branquetes d’olivera i palmons o palmes a passejar, els més petits. Després pròpiament els actes de Setmana Santa, amb un Diumenge de Pasqua ben dolç, de mones de xocolata amb animalets de sucre, amb casetes i arbrets, o bé de mantega i trufa amb una figureta bufona, o bé una de melmelada i fruita confitada de colors llampants. I el dilluns, un dia en què any rere any molts anem al camp a dinar i menjar-nos la mona per postres, enguany, veient el temps que feia, l’hem celebrat a porta tancada.\nI així, sense poder descansar gairebé, se’ns va presentar un dels dies més bonics de l’any, un Sant Jordi animat, intens, concorregut com sempre. Un dia alegre, de senyeres lluents, de roses perfumades, i de llibres arreu. Han proliferat alguns peluixos de drac, fa anys van aparèixer algunes roses de colors blaus o liles, i des de l’any passat també s’hi han afegit amb més força i motiu les grogues, a més d’algunes altres peces d’artesania. Però la rosa que podem trobar sí o sí a totes les parades és la de tota la vida, les varietats de sempre, la rosa del vermell intens de la sang del drac, la tradicional. La major part de les roses de Catalunya es cultiven al Maresme, el 95%, i l’altre 5% al Baix Llobregat, i d’aquí es reparteixen per tot el país per estar disponibles el dia 23. Evidentment l’oferta no cobreix tota la demanda que es produeix el dia de Sant Jordi, i, de fet, la gran majoria que trobem s’importen d’altres països, sobretot de l’Amèrica del Sud i d’Holanda.\nDe llibres, com cada any, n’hi havia de tots tipus i colors. Les parades i les llibreries presentaven novetats i clàssics, assaigs, novel·les i contes. Receptes, àlbums il·lustrats, poesia i teatre... Cadascú ha triat segons els seus gustos, i alguns potser han tingut el llibre dedicat, signat pel seu autor. Un dia com el 23 d’abril, a més de rebre o regalar un llibre en concret, també ens apropa a descobrir-ne molts d’altres. Llibres que tindrem en ment i comprarem, llegirem o regalarem més endavant. Si entre aquests llibres en voleu d’autors vinculats al territori o que tractin sobre personatges destacats, interessants i sorprenents, instal·lats a casa, i a més voleu llegir sobre valors personals, París i art... jo us recomano El pintor que cremava els seus quadres, un assaig biogràfic de l’artista Palau Ferré, escrit pel seu net-nebot Francesc Marco-Palau (Editorial Gregal, 2019). Hi descobrireu per què, un artista, pot arribar a cremar la seva obra.\nDesprés d’aquest floral i lletraferit dia, en què a Montblanc sant Jordi entrega la rosa a la princesa, i que a més és el tret de sortida de la Setmana Medieval, arriba el primer cap de setmana de la festa. Aquesta ja n’és la 32a edició, que es diu ràpid. Tavernes preparades, parades als mercats, vestits a punt, cavalls, llances, coques i pastissos, terrissa i ferro, cistells i vins, músics i escenes... tot està llest. Reina i rei, princesa i sant Jordi, veguers i caps de casa, la comitiva, poble i nobles, cavallers i dames, banderes, tots preparats. El pregó de la festa d’aquest any, avui, dia 26, anirà a càrrec del reconegut escriptor i enigmista Màrius Serra, que de ben segur ens delectarà amb la seva eloqüència i enginy agut per presentar-nos els actes medievals.\nAquest primer cap de setmana s’escau el dia de la patrona de Catalunya, una rosa d’abril, que a més serà dia de reflexió d’unes eleccions l’endemà mateix. Un dia d’anar a votar, o bé de mirar-s’ho, tots aquells que ja hàgiu votat per correu. Si és aquest el cas, si heu demanat el vot per correu aquesta setmana l’heu d’haver rebut, com a molt tard; i llavors cal anar a votar enviant la carta certificada des de correus, perquè el 28 no hi podríeu anar ja presencialment. I al cap de tres dies, un festiu a mitjan setmana, un primer de maig, un Dia del Treballador que donarà peu al segon cap de setmana medieval de la Conca. A gaudir de la festa.


Forma part del professorat d’Economia i Empresa de la UOC des del 1999. Ha estat directora de la Llicenciatura en ADE (2001-2005), de la Llicenciatura en ITM (2006-2014) i del màster en Instruments i Mercats Financers de la UOC (2000-2015).\nLa seva activitat docent ha estat vinculada sempre als mercats financers i les finances empresarials. És actualment professora agregada a la UOC. Ha estat professora visitant a la City University of Hong Kong (CityU), durant el curs acadèmic 2014/2015, i a la University of California Los Angeles (UCLA), durant el curs 2010/11. Ha col·laborat amb la UNED (1996-2000) i la Universitat Pompeu Fabra (2001-2004) com a professora associada.\nDel 2013 al 2014 va ser també sòcia de MuntAudit, SL, empresa de consultoria i economia forense, on va elaborar informes econòmic-financers i va ser testimoni pericial en demandes legals entre bancs i clients.\nLa seva activitat de recerca es centra en el camp de les finances internacionals, l'alfabetització financera i l'educació financera. Ha publicat diversos articles i ha participat en diferents conferències i seminaris internacionals sobre finances i e-learning. També ha desenvolupat diversos materials d'ensenyament, dissenyat i creat molts cursos, i col·laborat en diversos llibres i projectes relacionats amb el sector financer. Forma part del grup de recerca DigBiz, reconegut com a grup consolidat per la Generalitat de Catalunya.\nCapacitat financera i emprenedoria.\nCapacitació financera, emprenedoria, e-learning.\nPublicaciones en la biblioteca de la UOC