Béns i drets comunals a Catalunya a l’Edat Mitjana – Independència sense Estat\nBéns i drets comunals a Catalunya a l’Edat Mitjana\n“El comunal”, capítol d'”El comú català. La història dels que no surten a la història“, estudi de David Algarra Bascón. Per a més informació, vegeu l’apartat “Història popular” d’aquesta web.\n«La consideració històrica dels béns comunals sembla que no té molt d’èxit entre nosaltres. Poques anàlisis contemplen llur existència, llur extensió, l’engraellat dels drets i obligacions comunals al si d’una organització camperola, o llur evolució en la Catalunya moderna. És un d’aquells temes marginals que hom passa per alt o diu quelcom per omplir l’expedient.» (Josep Maria Bringué i Portella, Primer Congrés d’Història Moderna de Catalunya (1984) – Breus reflexions sobre els béns comunals a la Catalunya moderna)\n«Cal afirmar, d’entrada, que la qüestió dels béns comunals als Països Catalans no ha merescut una atenció suficient per part dels medievalistes, contràriament a molts països del nostre entorn com Itàlia i França» (Josep Fernández Trabal, Béns comunals als Països Catalans i a l’Europa contemporània –Sistemes agraris, organització social i poder local als Països Catalans– Béns comunals a l’Edat Mitjana. Un estat de la qüestió.)\nEls béns comunals són un cos de béns rústics pertanyents al comú, que per la seva naturalesa són un complement del conreu de la terra i de la subsistència familiar. Recursos comunals són les pastures, els boscos, les aigües, els erms, les salines, la caça, etc. Sobre aquests béns radicats en un terme, els habitants d’un lloc n’exerceixen un dret d’aprofitament per a les necessitats de cada casa, amb què no podien ser utilitzats per al lucre o la comercialització.\nLa història del comunal català no s’ha de buscar en les fonts de dret general o territorial, ja que és en el fet local on neix i gairebé totes les localitats, petites i grans, van sorgir per obra dels seus propis consells veïnals. Es poden trobar algunes referències sobre el comunal en normes de dret general com ara l’Usatge 72 strate1 o a la Constitució de les Corts de Barcelona de 1283. Per exemple, a l’Usatge strate, s’estableix que camins i vies públiques, aigües corrents i fonts vives, prats i pastures, boscos, garrigues i roques, pertanyen a les potestats, però no com un dret, sinó com un deure de disposició, ja que les potestats estan obligades a atorgar (com hem vist anteriorment més que atorgar el correcte, en molts casos, és fer oficial un antic costum) aquests béns a les comunitats que estiguin en disposició de treballar-los. Per tant, el reis o els senyors jurisdiccionals no podien tenir-los en alou2 ni en domini, sinó que la pertinença era dels pobles en règim d’aprofitament comunal (PAU I GRATACÓS, 2003). Però, és en les fonts de caràcter local on més informació es pot trobar: les cartes de poblament i les franqueses, així com els privilegis reials i senyorials (llibre verd, de la cadena, etc.), o les ordenances municipals com el Llibre de Mustaçaf3 de Barcelona, Igualada, Solsona, Sabadell, Sant Llorenç de Morunys, etc. Altres documents són els diplomes que reflecteixen pactes, convenis entre comunitats, cases i arbitratges o resolucions judicials.\nSegons l’historiador Ramon d’Abadal i de Vinyals, les pastures naturals (pasqua) i els prats conreats (prata) apareixen a la documentació pirinenca i prepirinenca de l’Alta Edat Mitjana com a imprescindibles per al manteniment del bestiar que pot agrupar-se en ramats comunals o dules, caps de bestiar de diferents famílies que són vigilats per un pastor o duler (FELIU, 2009). A la vall de Ribes, els veïns podien pasturar el seu bestiar sense autorització del monarca, dret confirmat per Jaume I el 1252, tot i que, com ja s’ha comentat anteriorment, aquest tipus de confirmacions representen l’aparició oficial, no la real, que és molt més antiga. Situacions similars es troben a valls com les de Querol, d’Àneu, d’Aran, d’Andorra i en altres de pirinenques. Tanmateix, aquest tipus de béns comunals no era exclusiu de la muntanya, perquè a les terres del terme de Tortosa també eren significatius per a la ramaderia. Segons els Costums escrits de Tortosa, l’any 1272 els veïns podien pasturar als termes de la ciutat fins a les terres llaurades i fins i tot a les terres de cultiu mentre no estiguessin sembrades, com veurem més endavant. En la repoblació de les zones de frontera van intervenir camperols, que venien de les muntanyes i reproduïen els usos i costums dels seus llocs de procedència, on era habitual el comunal. A l’arribada dels repobladors aquestes terres no eren buides de gent, la tasca d’expansió de les terres de cultiu va ser feta conjuntament pels ja residents i pels nouvinguts (FONTANA, 2014).\nPer l’historiador Gaspar Feliu, el comunal, així com les pràctiques comunitàries, tenen el seu origen en les societats indígenes preromanes, com ara els ibers, vascons i aquitans, quelcom comú amb altres organitzacions tribals o clàniques. L’individualisme romà (ius utendi et abutendi) s’oposava al comunalisme d’aquestes societats que estaven sota servituds i obligacions col·lectives, amb espais comunals al servei de tots els membres de la comunitat i que no es podia apropiar ningú. La romanització no va més enllà de la construcció de ciutats i de la seva administració imposada. Una vegada el món urbà romà entra en crisi i comença a desaparèixer, tornen a aparèixer costums i formes d’organitzar-se anteriors. De fet, les invasions romanes, visigodes, musulmanes i carolíngies a penes intervenen en les formes d’organització econòmica i política en el món rural, sent el seu objectiu principal l’extracció de rendes i/o la recaptació d’impostos (FELIU, 2009).\nEntre els diferents espais comunals, com hem comentat, tenim les garrigues, que a més de farratge per al bestiar, oferien herbes i arbustos aprofitables per a usos artesanals, com el roldor, el margalló, la grana o l’espart, així com herbes aromàtiques per a usos culinaris, medicinals i de perfumeria. El roldor és un arbust les fulles del qual, una vegada seques i polvoritzades, produeixen l’anomenat sobac, que s’utilitzava per adobar les pells, com s’esmenta, per exemple, als privilegis de Banyoles o als Costums de Tortosa (OLIVER, 1881). El margalló és una palmera que abunda a la zona del Garraf que s’utilitzava per a la fabricació d’escombres i objectes de cistelleria. Aquesta artesania es feia en llocs com Cubelles. El garric és una petita alzina en la qual poden habitar colònies de quermes, un insecte homòpter de la família dels còccids del qual s’extreia la grana, un colorant vermell de tintoreria molt apreciat que es fabricava principalment a Tortosa i que era de lliure recol·lecció per disposició dels Costums (OLIVER, 1881). L’espart també apareix als Costums de Tortosa: es podia agafar amb franquícia i s’utilitzava per a la fabricació de cordes, cabassos, sàrries, espardenyes, estores, etc.\nEls boscos proporcionaven la llenya per escalfar les llars i per a les diferents classes de forns (de pa, de calç, de vidre, de teules, de rajoles, de terrisseria, de pega…), a més de carbó vegetal per a realitzar diverses activitats artesanals i per a usos domèstics, la fusta per a la construcció i la reparació d’edificis (bigues, muntants, portes, finestres…) i per a l’elaboració de les eines rústiques, agrícoles i armes, com les ballestes que necessitaven fusta de qualitat i que fos flexible. La pega i el quitrà també eren productes obtinguts del bosc i eren elaborats mitjançant la resina del pi que era extreta i destil·lada. Altres ingredients del quitrà eren el sèu, que és greix cru d’animals remugants, així com l’oli, que tenia aplicació per fer ceràmica. Aquests productes eren elaborats al bosc per uns artesans anomenats muntaners, que ja apareixen anomenats als Costums de Tortosa.\nAltres aprofitaments obtinguts dels boscos comunals eren el suro4 o els fruits silvestres per a l’alimentació humana i del bestiar, com les glans, pinyons, nous, castanyes, lledons, etc., així com herbes per al bestiar i la caça. Les aigües s’utilitzaven per al regadiu d’horts i conreus, com a força motriu dels molins –també de caràcter comunal–, i com a aliment a través de la pesca fluvial. De les marjals i dels saladars se n’extreien joncs, canyissos, sisca i sosa. El jonc s’utilitzava per fer estores i tant el canyís com la sisca eren utilitzats com a part dels sostres d’algunes cases o barraques. De les herbes del gènere «salsola soda», com el salicorn fi o barrella, se n’extreia un producte (carbonat de sodi) que s’utilitzava per a la fabricació del sabó i del vidre.\nLes deveses van sorgir com una forma d’assegurar a una població el subministrament de la llenya, fusta, carbó, pasturatge i caça per a l’ús domèstic, davant l’augment de la població dels voltants. Es tractava de destinar una part del territori només per als veïns i on ningú més pogués accedir sense autorització. Un exemple és la devesa que els veïns de la Pobla de la Vall de Sant Miquel van crear el 1336. Els bovalars o boalars eren similars a les deveses, però més petits, al principi reservats al bestiar de llaura i pel consum humà. Un exemple és el bovalar que el Consell de Lleida va concedir el 1386 als veïns de Vilanova d’Alpicat (FERRER I MALLOL, 1990).\nLa majoria dels historiadors atribueixen la titularitat dels béns comunals al comú dels veïns mentre el municipi no es concreta com a organisme estructurat amb una representació permanent. Mentre no s’arriba a aquest estadi, el que compta és el comú com a organisme autònom. Segons l’historiador Gaspar Feliu, des de la historiografia s’acostuma a dir que tota la terra era de domini públic (fisc) o de domini privat (alou), però en realitat aquesta afirmació és inexacta i insuficient, ja que el fisc no era un domini públic en el sentit de comú o comunal, sinó el domini d’una potestat pública. Aquí veiem que, en la historiografia, com en altres àmbits, sovint el que és estatal es confon amb el que és públic. Hi ha un tercer tipus de domini, el comunitari o alou comunal, és a dir, la propietat comuna de tots els veïns. Aquest tipus de domini acostuma a quedar en l’oblit perquè genera poca documentació o, per regla general, roman perduda (FELIU, 2009). Els senyors van lluitar per apoderar-se d’aquesta propietat alodial i imposar el seu domini a pobles i terres (SALRACH, 1987). La poca documentació que hi ha sobre l’alou comunal és la conseqüència dels plets amb els senyors que van intentar usurpar-lo (BONNASSIE, 1979; SALRACH, 1992; MARTÍ, 1985-1986). Per exemple, l’any 977 en el plet de Vallformosa els veïns aconseguirien que el comte reconegués que la vall era alou comunal per dret d’aprisió (BONNASSIE, 1979).\nD’altra banda, com ja hem esmentat abans, el dret d’aprofitament d’aquests béns comunals va tenir a Catalunya el nom d’empriu, per bé que existeix la hipòtesi que l’empriu és fruit de la usurpació dels franc alous comunals a les comunitats rurals per part del poder comtal i senyorial. Per exemple, el franc alou dels pobles pirinencs sobre els seus termes responia a una lògica clànica diferent de la lògica senyorial i comtal. Els pobles van lluitar per mantenir el reconeixement del comunal i un dels primers atacs que van rebre va ser-ne la confusió interessada amb el fisc, a partir de la idea del dret romà que les terres que no eren de ningú estaven a disposició de les potestats. La doctrina legal catalana del dret comú –que no hem de confondre amb el dret consuetudinari, ja que el dret comú és de tall romanista-, representada pel noble, jurista i advocat Jaume Càncer el 1594 deia «El que hi ha dins el terme del castell, si no és de ningú, és del senyor del castell: i així es veu a Catalunya que el senyor cedeix en emfiteusi les terres vacants, no posseïdes per ningú». El resultat de l’aplicació d’aquesta llei podria haver representat la desaparició del franc alou comunal, perquè com que no era de cap família en concret va poder quedar reduït a empriu (FELIU, 2009). Dins el dret d’ús o empriu existien drets d’ús més concrets com el «dret de gallorsa», que és el dret de pasturar les ovelles a les terres comunals, o el «forestatge», que és el dret de fer ús d’un bosc comunal, etc.\nEl dret d’aprofitament del comunal constituïa una certa garantia de sosteniment per a tothom. Proporcionava aigua, llenya, fusta, pastures, fruits silvestres, caça, pesca… que es pot considerar un mínim per a la subsistència. Hi havia diverses formes d’aprofitament dels béns comunals que eren regulades pels usos i costums de cada localitat i per les ordenacions del comú. Es poden resumir en tres:\nL’explotació col·lectiva o comunal, que ha de ser simultània, sense poder dividir el bé entre persones concretes. L’ús simultani té dues modalitats. A la primera, es determina un límit en l’aprofitament, per exemple, un límit en el nombre de caps de bestiar, o que s’exercís en determinats dies de l’any, com passava als costums de la Vall d’Aran. A la segona no hi ha cap restricció mentre l’aprofitament sigui exclusivament per a l’atenció familiar segons les seves necessitats, com ara la llenya.\nLa distribució del bé en lots, sorts o quotes en proporció al nombre de membres de cada casa. Per exemple, les boïgues eren un cultiu temporal sobre un espai de titularitat col·lectiva per part de les cases, ja fos per lliure disposició (al Prepirineu) o concedides per la comunitat (a l’Alt Pirineu) (CONGOST, 2007). Una altra possessió temporal era l’orri, que consistia en un tancat de pedra on es portaven els ramats d’ovelles per munyir-les i fer formatge. Les boïgues pròximes a l’orri es beneficiaven dels fems, produint un rendiment superior (FELIU, 2009).\nQuan la naturalesa del bé no es presta a la divisió en lots s’adjudica en pública subhasta a una casa amb la condició que el producte sigui aplicat a satisfer les necessitats del comú de forma gratuïta.\nAquestes formes d’aprofitament responen normalment al principi de gratuïtat5, però de vegades generaven ingressos a la universitat, pagant els veïns un cànon o una taxa. A partir del Decret de Nova Planta6, els béns destinats a produir rentes als ajuntaments, s’anomenaven béns de propis. Aquesta utilització solia ser exclusiva dels veïns encara a les valls pirinenques i en altres llocs el costum era més ampli i el comú dels veïns podien cobrar herbatge7 o altres drets als forasters. Als Costums de Tortosa es feia distinció entre fusta per a consum domèstic, que era gratuïta, i la que es venia als forasters, que pagava el quarantè. La Carta de Població de Paüls de 1293 regulava que la llenya i la fusta venuda a forasters havia de pagar-se a un diner8 per somada9, igual que els veïns de la Vall de Querol quan recollien llenya del bosc de Campcardós destinada a la venda, mentre que quan era destinada a la venda a forasters la fusta gran la pagaven a un òbol10 per peça i la fusta petita a dos diners per somada.\nPer tenir dret a l’aprofitament calia ser veí, amb casa habitada o foc11. Més endavant es van afegir noves condicions per ser-ho. Per exemple, si era admès pel Consell o si la seva casa tenia una era incorporada. A la Vall d’Aran, l’any 1313, es va aprovar un costum que lligava el dret de l’ús del comú a ser veí i no al naixement, per evitar que aquells que emigressin aprofitessin el comú com si hi visquessin (VALLS I TABERNER, 1987). Els costums de les valls pirinenques donaven als veïns la facultat de prendre penyores (el seu ramat, les seves eines…) als homes d’altres llocs que s’aprofitessin dels seus béns comunals i no les retornaven fins que no es restaurés el dany, normalment amb una multa.\nAls costums aranesos s’indicava el que no es podia fer amb els béns comunals: no es podia fer molí o casa, ni plantar arbres o vinyes, mentre que a Andorra els veïns podien apropiar-se de l’extensió d’un prat (apradar) que als altres veïns els semblés bé. També, es podia conrear la terra (aboïgar) o fer corrals per al bestiar (acortalar) sense que la terra deixés de ser comunal (VALLS I TABERNER, 1990).\nSegons l’historiador J.M. Bringué les terres comunals són l’element relativament més conegut dels béns comunals perquè han perdurat fins als nostres dies, tot i que en formes imperfectes recollides al dret positiu actual. Però, hi ha altres formes de comunal menys conegudes, com els serveis o els mitjans de producció comunals per a la transformació de productes: els molins, els forns, les ferreries o fargues i els recs comunals.\nEls forns comunals solien formar part del conjunt d’habitatges, i estaven a disposició dels veïns per satisfer diferents necessitats, normalment per coure pa12. De forns comunals n’hi va haver en multitud de pobles i alguns s’han mantingut fins avui, per exemple, el Forn Jussà de Cardona (Bages), el forn de la magnífica vila closa13 de Montfalcó Murallat (Segarra), el forn de la vila d’Àger (Noguera) del segle XIV o el forn comunal de Capafonts (Baix Camp), conservat en un edifici del segle XIII que funcionava encara a mitjans del XX.\nEls molins formaven part dels serveis de primera necessitat d’aquells pobles que eren a prop d’un riu. Els moliners, elegits pel comú, hi molien blat per fer farina, olives per fer oli, o altres productes. Hi ha molts pobles que tenien el seu propi molí, com a Escalarre, on el molí era situat a prop de l’església, o a Isil, que es trobava entre els dos nuclis poblacionals; en altres pobles era a prop del nucli, com en els casos de Sorpe, Unarre, Son, Alòs o Lladorre. Als pobles que eren lluny del curs d’un riu el molí se situava més apartat, com a la vall d’Àssua, on els molins pertanyien al comú dels pobles de Llessui, Seurí, Bernui, Altron i Surp, sent una mostra, a més a més, dels pactes supralocals que prenien un conjunt de comunitats en benefici mutu (FELIU, 2009). A Gironella hi ha documents on es constata que si el comú no estava satisfet amb la feina del moliner, podia ser substituït, després de donar-li tres mesos de temps, el mateix temps que tenia el moliner per avisar al veïnat si volia deixar la feina. El moliner havia de moldre tot el blat que li portaven i se’n quedava una 1/24 part pel seu treball (BUSQUETS, 2000). A Banyoles, l’aigua era emprada entre altres coses com a força motriu dels molins fariners, drapers i altres indústries localitzades al poble. En un litigi ancestral sobre la propietat de les aigües de Banyoles, que va acabar amb la concòrdia de 1685, el síndic de la universitat va dir que el plet es devia a «la defensa de dites particulars deduint estar dita Universitat y singulars de aquella en quieta y pacifica possessió de esta part de més de cent anys de usar de dita aigua del Estany per regar sas terres, moldrer molins y altres cosas necessàries»14. Al capbreu15 de Cruïlles de 1319 podem veure les formes d’ús dels molins que eren compartits per diversos veïns. A cada molí hi havia un grup d’uns sis pagesos, anomenats tenetores, parceriis o parçoners16 –que disposaven d’unes «parts» del molí que consistien en uns dies i nits en què cada parçoner podia fer-ne ús. Aquesta forma d’aprofitament implicava la col·laboració d’un grup de pagesos per fer funcionar la màquina hidràulica. Els molins, segons el principi de la lliure molta, durant molts segles van continuar sent utilitzats autònomament per les comunitats camperoles, i els conflictes entre senyors i pagesos generalment acabaven a favor dels segons, com es desprèn, per exemple, de la sentència arbitral de l’any 1263 per la disputa pels molins entre Barcelona i Guillem de Cervelló (FERNÁNDEZ TRABAL, 2004).\nLes fargues o forges comunals eren obradors existents des de l’Alta Edat Mitjana on es fabricaven peces de ferro necessàries per a les eines agrícoles, ferradures d’animals, eines per a la construcció, armes per a la host veïnal, etc. Consistien en forns que cremaven carbó barrejat amb aire a pressió que abastava altes temperatures que permetien fondre el mineral per separar el ferro (mena) de les impureses (ganga). El sistema de producció de ferro conegut com a «procediment català» –la forja catalana– va ser molt apreciat per aconseguir majors temperatures que les obtingudes amb les manxes de fargues tradicionals. Les citacions textuals i la toponímia mostren fargues en comunitats de muntanya de la Vall d’Aran, la Vall Ferrera (Pallars Sobirà), Fenolleda (Pirineu oriental) i en altres indrets. Segons la historiadora i arqueòloga Marta Sancho i Planas durant el segle IX les fargues van ser construïdes i utilitzades per les comunitats camperoles per satisfer les seves necessitats d’utillatge. Aquesta historiadora remarca l’estructura social de la base productiva organitzada en famílies de camperols capaços de decidir les seves pròpies estratègies de producció, amb la finalitat d’aconseguir l’autoabastiment de les economies familiars (SANCHO I PLANAS, 1997). Per exemple, al jaciment de la Coma Peronella existeix un taller de forja datat entre els segles VII-VIII, i també a l’assentament de Monistrol de Gaià (segles VI-X) i al Collet de les Caixes de Navàs (segles XI-XII), tots en mans de les comunitats rurals (GIBERT, 2011). El control senyorial sobre les fargues començarà a intensificar-se en el segle XIII (AMENOS, 2004). L’arqueologia detecta els primers centres pròxims a les fortificacions senyorials entre mitjan segle XIII i la segona meitat del segle XIV (GIBERT, 2011), tot i que en aquests segles hi havia pagesos que tenien ferreries particulars com les picadoras de Riudellots de la Selva (MALLORQUÍ, 2007), ja que la transformació del ferro no requeria una infraestructura molt complexa (fornal, manxa, enclusa, eines i les matèries primeres, essencialment ferro i carbó vegetal).\nL’aigua i els sistemes hidràulics (aqüeductes, canals, séquies…) com a béns comunals eren, també, un aspecte important de les comunitats locals. En molts pobles l’entitat que gestionava i assegurava el manteniment d’aquests sistemes era la universitas. A l’Usatge stratae es constata que el sobirà no tenia cap domini sobre l’aigua, n’era un simple administrador quehavia de tenir cura del destí comunal que s’indicava a la mateixa norma (DE BROCÀ, 1918). L’aigua no només era important per a l’agricultura, també ho era per al transport i la pesca, i com a força motriu de molins i altres màquines, tal com hem vist anteriorment. Des de l’Edat Mitjana, moltes cartes de població i altres documents de dret local, com els Costums de Tortosa, contemplen les aigües com a béns comunals. Un exemple característic de la pervivència de les aigües comunals és el de l’estany de Banyoles, que en l’actualitat encara és propietat de tots els banyolins, des que, declarat comunal oficialment l’any 1685, es va arribar a una concòrdia, després d’un litigi ancestral, entre el Monestir de Sant Esteve, el rei i la Universitat o Comú de Banyoles (PAU I GRATACÓS, 2003). D’igual forma, en els territoris precatalans del Xarq al-Àndalus, també va existir el comunal. Les comunitats rurals andalusines de les terres de Lleida i del baix Ebre, com Tortosa, fins al segle XII vivien en alqueries. Aquests espais residencials disposaven, tant de terres en règim de propietat privada (mamluka), com de terres no apropiades (mubaha) que pertanyien a tota la comunitat pagesa. Les terres de mamlukaeren de regadiu ‒les més productives‒ amb unitats hidràuliques al voltant dels cursos fluvials, una de les aportacions fonamentals de les comunitats rurals andalusines que, segons historiadors com Thomas G. Flick, no es degué al poder central, al contrari del que asseguren altres historiadors, com Karl Wittfogel i les seves tesis sobre el «despotisme oriental» (ERITJA, 1998). Tanmateix, la majoria dels molins en els espais hidràulics, utilitzats per irrigar els cultius, estaven controlats col·lectivament pels camperols, mentre que un percentatge petit, de l’ordre del 10%, quedaven en mans privades o eren de l’Estat (KIRCHNER, 1997). Les terres de mubaha es dividien en terres comunals (harim) i mortes (mawat). De les primeres el camperol treia fruits silvestres, pastura, llenya, fusta, caça… i les segones eren terres apropiades temporalment pels veïns que s’utilitzaven per al cultiu de secà. Altres espais comunitaris de les alqueries, eren la mesquita, el forn comunal i elhisn, que era el centre fortificat que complia la funció de refugi i defensa del poblament rural. Aquestes estructures castrals havien estat originades per les mateixes comunitats camperoles andalusines (BARCELÓ, 1986; CORSÀ, 1962; TORRÓ, 2011).\n1 «Stradas e vias públicas, e ayguas corrents; fonts vivas, prats e pasturas qui son fundadas en aquesta terra, son de las Potestats; no que ho hajan per alou, en ho tengan en domini, mas que tots temps sien a empriu de lurs pobles, sens tot contrast e sens servici sabut.»\n2 Aquella terra o finca per a l’ús de la qual no s’havia de donar cap renda o fer cap servei personal. L’alou era contraposat a la tinença i una mateixa terra podia ser alou d’una família o un senyor i tinença d’un altre.\n3 El mustaçat o mostassaf era un dels càrrecs temporals elegits en l’assemblea general de veïns normalment per un any que, entre altres competències, es cuidava dels assumptes derivats de la dinàmica dels béns comunals i de l’abast públic, segons el principi de superioritat del dret a la subsistència dels veïns per sobre del dret del productor a disposar dels seus excedents.\n4 Els veïns d’Agullana, per exemple, durant segles van llevar el suro de les alzines sureres (Joaquim Alvarado i Costa, 2001) .\n5 Aquest principi de gratuïtat, com tot en l’Edat Mitjana, no es pot generalitzar. Per exemple, l’any 1265 els habitants dels masos de Serramala (Alt Penedès) i Llebrers (Fenolleda) no prestaven cap quantitat als senyors pel dret d’empriu, mentre que en els capbreus del segle XIV ja apareixen algunes prestacions per pasturar i recollir llenya, que podien tractar-se d’un formatge, com el cas dels veïns de Montnegre (Maresme) l’any 1314 al monestir de Cervià (MALLORQUÍ, 2007).\n6 Més endavant veurem que amb el Decret de Nova Planta es va substituir la universitat per l’ajuntament, seguint el model castellà.\n7 Dret que es cobra per deixar pasturar el bestiar foraster.\n8 Unitat de moneda inferior del sistema carolingi que perdurà fins a l’època moderna en els sistemes que en deriven, entre ells el català.\n9 Càrrega d’un animal de bast, la qual era equivalent a tres quintars. El quintar era una unitat de pes emprada antigament, equivalent a 4 roves o 104 lliures, que són 41,6 quilos, aproximadament.\n10 Moneda amb un valor de mig diner.\n11 Habitatge poblat, amb foc a terra, on vivia una família, sotmesa a la imposició del fogatge, impost que es cobrava en funció del nombre de focs que hi havia en un lloc.\n12 Quan havien de coure encenien el forn i amb una forca anaven empenyent al dedins la llenya; un cop assolida la temperatura desitjada enretiraven la brasa i amb una escombra (granera) netejaven la cendra per no embrutar el pa. Després, s’introduïa el pa amb una pala d’enfornar i un cop desenfornat solien aprofitar la temperatura per torrar unes ametlles o coure un foc.\n13 Nom que reben molts pobles que resten tancats pels murs exteriors dels habitatges.\n14 Concòrdia sobre les aigües de l’Estany, pp. 16-v-17r.\n15 Document o volum que conté les declaracions de béns fetes pels vassalls d’un senyoriu, i les càrregues que comporten, davant d’un notari designat pel senyor a fi d’enregistrar-les. És una continuació dels llevadors de comptes i només es troben als darrers segles medievals.\n16 Persona que té part en una acció comuna o en alguna cosa.\nIndependència sense Estat 14 d'octubre de 2017 14 d'octubre de 2017


Baixa en 43 persones el nombre d’aturats al mes de juliol a Palafolls | Ràdio Palafolls\nSessións DJ localsDissabte, 00:00-02:00\nHome Economia Baixa en 43 persones el nombre d’aturats al mes de juliol a Palafolls\nBaixa en 43 persones el nombre d’aturats al mes de juliol a Palafolls\nMarc Ferri , agost 5, 2020\t / 177 0\nSegon mes consecutiu de retallada en els nombre de persones a la recerca de feina a Palafolls. La lenta reactivació del sector serveis ha ajudat a millorar l’ocupació en aquestes últimes setmanes.\nEn l‘últim mes, 43 persones han trobat feina al nostre municipi, deixant actualment la dada d’aturats en els 642, un 6,3% menys que al juny.\nSom encara lluny de les dades prèvies a la pandèmia i més encara si comparem les dades d’aquest mes de juliol amb les dades de fa just un any, quan Palafolls tenia 500 persones a l’atur. De fet hem de recular 6 anys per trobar unes pitjors dades de desocupats al nostre municipi.\nAquest mes de juliol ha suposat una davallada de l’atur en 20 dels 30 municipis de la comarca. L’alt Maresme ha liderat la creació d’ocupació aquestes últimes setmanes.\nJuny 20 Juliol 20\nPLF 685 642\nMLG 1412 1295\nTOR 1420 1355\nPIN 2615 2470\nSTA 222 213\nBL 3471 3174\nMARESME 29617 28876\nMalgrat, tot i no tenir tots els hotels en marxa, ha retallat el seu atur en un 8,3% en l’últim mes i ara té 117 persones menys a les llistes d’aturats i ha aconseguit estar per sota dels 1300 desocupats aquest juliol.\nPineda ha experimentat una rebaixa del 5,5% aquest juliol, amb 145 persones menys a les llistes de desempleats., mentre que a Tordera la rebaixa ha estat d’un 4,6%, amb 65 persones menys a l’atur. Actualment el poble veí té 1355 persones sense feina.\nLa ciutat de Blanes ha aconseguit baixar els seus aturats en un 8,6%. Prop de 300 persones menys a l’atur a la ciutat veïna que té actualment 3174 persones sense feina, segons les dades del Govern Espanyol.\nMarató de donació sang entre demà i dissabte a Malgrat\nPeC demana que l’Ajuntament mantingui les targetes moneder de les beques menjador\nMarc Ferri, maig 28, 2015\nL’alpinista blanenc Jordi Tosas explicarà l’experiència viscuda al Nepal\nMarc Ferri, març 5, 2019\nEl febrer acaba amb una baixada de l’atur a Palafolls


Els monzons – Encontrando la belleza y la creatividad en cada momento\nDesprés d’un estiu inesperadament calurós (no més de 30 graus, tampoc ens passéssim), ja comença a arribar l’època “dels monzons” a Pamplona, la ciutat que m’acull des de fa gairebé quatre anys.\nAquest època inclou pluges sobtades i inesperades, en qualsevol moment, a qualsevol lloc, ajaguda a la gespa llegint davant un sol espetarrant per acte seguit, fugir corrents d’un diluvi sobtat. Em recordo força vegades eixugant les fulles del llibre amb l’assecador del cabell.\nM’encanta la tardor a Pamplona. Una llum diferent, un clima diferent… Tots els contes que em llegien de petita, que parlaven de llars de foc, xemeneies amb fum blanc, castanyes i moniatos, guants, gorra i bufanda…van ser escrits per algú que va passar per aquí. Algú que va viure la tardor i l’hivern a Pamplona. Sens dubte.\nÈpoca de vespres ataronjats i rogencs, de melancolia i dels primers ofecs davant la calefacció central.\nEnormes cases amb teulades de pissarra, exhalant un fum blanc, un alè hivernal de mans calentes dins el guants i nas vermell.\nTardor seguida d’hivern gèlid, nevat, pur, contingut, gairebé aguantant la respiració per tal que l’aire no entri pels ulls com ganivets que et tallen la retina i la fan plorar.\nLa primavera es farà esperar i passarà corrents, sense que gairebé ens adonem de la seva presència. Serà el moment d’emigrar, a altres llums, a una altra terra on el Mediterrani rega les primaveres i els estius més preciosos del món.\nJa hi haurà temps per tornar a la melancolia, al cel rogent, a les castanyes i xemeneies. A la tristesa de poeta, a la melancolia de l’escriptor, als vespres vora la llar de foc mentre a fora, cau una pluja de flocs purs, blancs i esponjosos, esperant ser trepitjats per algun nen que obrirà els ulls davant la llum de la neu, per primer cop.\nCategorías Sin categoríaEtiquetas moments4 comentarios\n4 comentarios en “Els monzons”\n9 septiembre, 2008 a las 1:16 pm\nAquella calidesa de la llar de foc, d’una conversa entre amics observant el ballar de les flames, el fred a fora i com bé dius, el nas vermell!Si és que no tenim res a envejar!\n9 septiembre, 2008 a las 1:48 pm\na mi m’encata la tardor: els seus colors, sabors, la seva llum…\n10 septiembre, 2008 a las 12:42 pm\nCrea que no hi erets. Ja tornaré a llegir, en veig tres, feina. Anton\n10 septiembre, 2008 a las 12:50 pm\nEm sap greu no haver llegit sobre tot els tres pàrrafs últims, és preciós com si ho toquessis. Toques la fibra i això no sempre s’aconsegueix./ Vaig pujant deu ser un escalonat controlat, per que si el nivell puja massa tinc por de la relliscada. A meva edat ja les cames fan figa / Jo pujo. Anton\nAnterior Entrada anterior: Breathless


La Vall d'Uixó formigona el camí que uneix l'Aqüeducte amb la carretera de Sogorb | Castelló Extra\nEn la zona es crearà una nova zona verda en la qual treballen els tallers d’ocupació, la brigada municipal i els treballadors de l’atur agrari\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó ha creat i formigonat un passeig que uneix el parc de l’Aqüeducte amb la carretera de Sogorb, just al costat de l’Ambulatori II. L’adequació de la nova zona verda s’ha dut a terme amb el treball conjunt de les regidories d’Urbanisme, Sostenibilitat i Ocupació. “La brigada municipal ha sigut l’encarregada de fer diversos murets i els treballadors de l’atur agrari han formigonat el camí” destaca el regidor d’Ocupació, Jorge García.\nPer part seua, l’Agricultura, Fernando Daròs, ha manifestat que “gràcies a l’atur agrari continuem netejant camins en la zona del Randero, en la zona de Casanya i se segueix amb la Muntanya Zamora. A més, Daròs, ha ressaltat que en aquesta última zona es treballarà la setmana que ve quan “Fovasa ens cedisca el camió netejarem i recollirem les brosses i branques que hem anat acumulant en aquesta zona o la zona de l’aiguamoll del Fons”.\nEl regidor d’Agricultura ha assegurat que “no podem arribar a tot perquè en la regidoria només disposem de personal durant dos mesos i, per tant, no podem arribar a tots els llocs que ens agradaria“. García explica que “les obres són possibles gràcies a una subvenció estatal de 220.000€ als quals se sumen més de 25.000 € del Consistori”.\nL’objectiu és crear una zona verda en el passeig cap a les Coves de Sant Josep, per a això s’han plantat alguns arbres i arbustos “i en un futur plantarem més, per a garantir l’ombra” afirma García. Daròs, ha finalitzat agraint als treballadors de l’atur agrari que durant aquests dos mesos han fet tasques molt importants per a adequar un terme municipal tan gran com el nostre”.


Experiències d'Aprenentatge Servei al Màster en Formació del Professorat d’Educació Secundària Obligatòria i Batxillerat, Formació Professional i Ensenyaments d’Idiomes\nAssignatures 2n Quadrimestre\nDestinataris del servei: Institut Serra de Miramar de Valls, Col·legi Sagrat Cor, Institut Antoni Martí i Franquès, Institut d'Educació Secundària Roseta Mauri\nResum: Amb aquesta experiència s'ofereix a l'estudiantat la possibilitat d'aprendre de manera pràctica i de primera mà una metodologia docent i, al mateix temps, proporcionar un servei social a la comunitat. L'estudiantat ha d'acturar com a dinamitzador dels grups interactius a l'institut Serra de Miramar de Valls, una comunitat d'aprenentatge que promou l'aprenentatge dialògic i posa en pràctica la metodologia docent dels grups interactius. Aquesta metodologia requereix la presència i col·laboració dins de l'aula de persones adultes que, de manera voluntària i altruista, actuen de dinamitzadors dels grups interactius. Per altra banda, aquesta experiència ofereix a l'estudiantat del màster (i futur professorat) un apropament a l'alumnat dels instituts i al desenvolupament d'una metodologia interactiva i enriquidora a l'aula. Gràcies a aquesta col·laboració, l'institut ha pogut augmentar el nombre d'assignatures que inclouen els grups interactius en la seva planificació docent.\nCurs 2013-14: AMPA Escola de Pràctiques de Tarragona\nCurs 2014-15: IES Martí i Franquès, IES Roseta Mauri, Col·legi Sagrat Cor\nCurs 2015-16: Institut d'Educació Secundària de Deltebre, Institut Escola Pi del Burgar\nResum: L'estudiantat actuarà com a entrenador/a dels grups de l'Escola de Pràctiques de Tarragona que participaran en la Júnior First Lego League. La First Lego League (FLL) és un programa internacional creat per a motivar als nois/es d'entre 9 i 16 anys a interessar-se per la ciència i la tecnologia, i al mateix temps ensenyar-los importants valors i coneixements. Els nois/es han de treballar en equip i usant la metodologia de l'aprenentatge servei. Amb aquesta experiència l'estudiantat del Màster té la possibilitat d'aprendre de manera pràctica i de primera mà la metodologia docent de l'aprenentatge servei al mateix temps que proporciona un servei social a la comunitat.\nProfessora: Dolors Puigjaner Riba (dolors.puigjaner@urv.cat)\nResum: Aquesta és una proposta que va sorgir a partir del I Mercat de Projectes Socials de la URV, i que s'emmarca dins un projecte interdisciplinari on participa estudiantat i professorat del Grau de Psicologia, del Màster en Tecnologia Educativa: e-Learning i Gestió del Coneixement i d'Enginyeria Tècnica en Telecomunicacions.\nEs tracta de fer un Treball Fi de Màster del curs 2014-15 que aporta solucions a la dificultat que tenen els nois/es amb Asperger per tal d'obtenir uns resultats satisfactoris en els centres educatius. Els principals problemes provenen del fet que la majoria de les activitats que es realitzen en els centres escolars estan pensades per a nois i noies neurotípics. El treball va aportar estratègies d'adaptació metodològica que facin servir les noves tecnologies i que permetin la millora de l'aprenentatge de nois/noies amb Asperger.


Evacuen 30 veïns per un incendi a un supermercat - Teleponent\nInici Destacats Evacuen 30 veïns per un incendi a un supermercat\nEvacuen 30 veïns per un incendi a un supermercat\nEls veïns de l’immoble situat sobre el Caprabo del passeig 11 de setembre de Lleida es van veure sorpresos per un incendi que va començar pels volts de les 20 hores al pati exterior que té el supermercat al darrere del magatzem. Les imatges van ser espectaculars, amb unes flames que van assolir els 10 metres d’altura. El fet que tot el material emmagatzemat en el patí estigués format per palets de fusta i bales de plàstic, va propiciar que l’incendi es propagués amb rapidesa.\nUn cop el foc va estar en plena activitat, els veïns van avisar als bombers qui van desallotjar tot l’immoble com a mesura de precaució. Qui més va patir les conseqüències va ser el veí de primer pis més proper a les flames, ja que les altes temperatures i el fum han deixat marca, trencant els vidres i tacant les parets. Per sort, no va haver de lamentar-se més afectacions.\nFonts del supermercat ens han indicat que desconeixen les causes del foc i que tot plegat podria haver estat pitjor, però les flames no van poder traspassar la porta de metall que dóna accés al magatzem. Aquest fet, però, va propiciar que el pati exterior fes les funcions de xemeneia i provoqués unes imatges més espectaculars, amb el foc concentrat en el perímetre del recinte exterior.\nArticle anteriorQuè fan els [email protected] per pal·liar la calor quan són a casa?\nArticle següentOn van els lleidatans de vacances? Com les organitzen? Amb quin pressupost?


L'Escola s'adreça al jovent compromés amb la pau i el medi ambient. Font: Escola d'Activisme\nPosarà a l'abast eines que permetin organitzar campanyes en defensa de la justícia social i del medi ambient fent ús de la protesta no violenta.\nAmb l'Escola d'Activisme, l’Institut Internacional per a l’Acció Noviolenta (Novact) i Greenpeace volen donar resposta al deteriorament de la qualitat democràtica i la pèrdua de drets i llibertats que estan tenint lloc en els darrers anys, i afrontar col·lectivament els reptes mediambientals que es plantegen.\nL'Escola es va presentar a Barcelona el 14 de juny amb la participació de Pepe Beúnza, primer objector de consciència al servei militar que va estar a la presó al 1971 per negar-se a realitzar-lo, i de la María, una jove de 16 anys que forma part del moviment Fridays for Future.\nAquesta iniciativa oferirà tot un seguit de formacions en línia gratuïtes, cursos presencials oberts, trobades, debats, comunitats de suport i aprenentatge i campaments adreçats a joves, especialment entre 18 i 35 anys, que tinguin un fort compromís amb la pau i el medi ambient.\nL'Escola d'Activisme aspira a convertir-se en referent pel que fa a la formació d’activistes per a l’acció no violenta. La seva intenció és fomentar sinergies amb altres moviments, organitzacions socials i campanyes.\nmediació i cohesió social, activisme, NOVACT, Barcelonès, participació ciutadana


Tipus de color Hivern: color de cabell per a noies, aspecte, roba i colors de vestits per a dona-Hivern\nColors dels vestits\nQuins vestits són aptes per al color "hivern"?\nCaracterístiques del tipus de color\nCom triar un armari?\nHe de canviar el color natural del cabell?\nLes subtileses del maquillatge per completar la imatge\nLes noies "d'hivern" semblen brillants i poden crear fàcilment una imatge fatal o extravagant. En termes de distribució, aquest tipus de color només és inferior a Lethe, amb el qual té característiques comunes, ja que tots dos tipus de colors es denominen freds. No obstant això, el tipus d'estiu es basa en un matís gris, mentre que a l'hivern és un blau brillant i saturat que sembla brillar.\nLes noies, que representen el tipus "hivern", tenen una pell suau i una mica densa. La seva ombra és marró (amb un subtítol d'oliva o cendra), de color rosat o de porcellana. També hi ha belleses d’hivern amb pell blanca-beix o beix.\nLes noies "d'hivern", de pell clara, gairebé no es tanen, però en presència d'un to de pell fosca s'adquireix amb força facilitat i persisteix durant molt de temps.\nBlush a la cara d’una nena: l’hivern és una raresa. Si apareix, està representat per un to rosat fresc. Les pigues a les cares de representants d'aquest tipus de color sovint no existeixen.\nLes noies d’hivern solen tenir un pèl fosc, i l’ombra no canvia al llarg de la vida. Podeu conèixer a una dona d'hivern amb cabells negres, castanys o gruixuts de color marró negre. També les noies de tipus hivern tenen cabell de pruna o ombra de cendra. No obstant això, de tant en tant hi ha noies de "hivern" de pèl just, el cabell és diferent en tinta de cendra.\nEl cabell gris apareix bastant ràpid, mentre que apareix una polvorització en el cabell.\nTingueu en compte que els ulls de les nenes "hivernals" sempre són distingits, brillants i expressius, ja que l'iris és molt ric i intens contra el fons de proteïnes blanques. La seva ombra és marró ric, negre o marró fosc. També hi ha noies d'aquest tipus de color amb ulls blaus i blaus brillants. No és infreqüent i de color gris fosc o d'ulls de gel verd.\nLes celles de la noia-Hivern sempre tenen un to fosc, fins i tot amb els cabells brillants.\nBasant-se en l'aparença dominant, el tipus de color d'hivern es divideix en:\nHivern fred Aquesta subespècie també es denomina hivern real. La seva característica principal és la presència d’aspecte fred. El color del cabell d’aquestes noies és de color marró fosc i negre, i la seva tonalitat lleugera és una raresa. Altres característiques d’aquesta varietat es consideren un to expressiu de la pell i ulls brillants.\nHivern brillant. L’aspecte dels representants d’aquest subtipus s’anomena contrast, ja que es caracteritza per la presència d’ulls brillants brillants i de cabell fosc, que contrasten amb un to de pell.\nHivern profund. Les noies que representen aquesta subespècie, van observar un aspecte fosc a causa del cabell fosc (marró o negre) i els ulls foscos (negre o marró fosc). La pell és molt expressiva i clara.\nEls representants del tipus de color "hivern" inclouen:\nDitu Von Teese;\nPer al vestuari bàsic de les noies "d'hivern", es recomana escollir roba de color marró, violeta, blau o gris. Els colors cobalt, violeta fosc, carbó-gris, xocolata negra o antracita es denominen variants reeixides.\nDes de la gamma verda, la noia d'Hivern hauria de mirar més de prop els matisos verds de maragda, blava i conífera, i la gamma vermella es pot presentar a la roba amb un to de color vermell brillant, robí, bordeus o marró vermell.\nSeleccionant colors pastís per a sundresses, samarretes, tops i roba interior, es recomana que les noies d’hivern tinguin tons gelats de color blanc, rosa, espígol, blau o menta. Una bona opció és l'ús de matisos gris-beix i sorra blanca.\nEls tons brillants ajudaran els representants del tipus hivernal a millorar el contrast natural de la seva aparença i joc dels ulls. La noia-hivern pot triar amb seguretat la roba de color porpra, turquesa, llimona, morat o verd sucós. Una bona opció es diu tons de fúcsia, ultramar i índigo.\nAl vestuari de la nena-Hivern és apropiat el color negre pur i completament blanc. Es poden portar sols, combinats entre si o combinats amb altres colors rics.\nS'aconsella a les dones que abandonin els tons càlids, silenciosos i borrosos de les dones "d'hivern". A la roba de mostassa, maó, mel, albercoc i colors similars, es perdrà l'aparença de la noia d'hivern i sembla dolorosa.\nTeixit per a roba "d'hivern" de les dones, es recomana que sigui llisa o texturada. Ha de mantenir la seva forma bé i els materials excessivament tous es consideren inadequats. L'elecció ideal seria un teixit iridescent, brillant i un altre de costós, com ara organza, seda, setí, vellut. A la noia d’Hivern, els vestits fets de vernís, cotó dur, brocat, llana i encaix semblen genials. A més, els productes de pell fosca són perfectes per a aquest tipus de color.\nPel que fa al patró de la roba de la noia "d'hivern", els patrons expressius, brillants i dinàmics de la paleta freda són preferibles. La millor opció serà les línies clares, ratlles estrictes, estampats a quadres, "peu d'oca", motius abstractes i futuristes. Les impressions en animals semblen perfectes a la noia d'hivern, però els representants del tipus "hivern" haurien d'evitar els dibuixos romàntics, suaus i massa petits.\nLes joies recullen brillants, brillants i brillants, mentre que els seus colors han de ser freds. Les perles blanques i negres són una opció clàssica. De les pedres, el diamant, la turquesa, l’ònix, els safirs i el granat s’anomena la millor opció. Les joies de plata es veuen molt bé, i l'or per a una nena d'hivern ha de recollir tons blancs o de llimona. Si una noia del tipus de color d'hivern vol utilitzar bixuteria, pot assessorar productes fets de comptes de vidre o comptes de vidre, així com joies amb pedreria.\nLa pell densa brillant es denomina la millor opció per a bosses i sabates de la noia, que representa el tipus "hivern". Mireu els productes de la pell, així com dels tipus exòtics d’aquest material. En aquest cas, en comptes de suede es recomana preferir els accessoris de nubuck. Pel que fa als colors, la millor opció seria les sabates de color negre o gris fosc. A més, els accessoris poden ser una tonalitat brillant, però els productes de cuir fi i mat no són aptes per al tipus de color d'hivern.\nGairebé tots els representants del tipus de color "hivern" com l'ombra dels cabells i els estilistes no els aconsellen que es tornin a pintar, sobretot amb un to vermellós. També una elecció sense èxit seria reduir els fluxos individuals.\nSi, tanmateix, la noia d'hivern intenta canviar el color del cabell, que sigui un color uniforme, basat en el color blau. En general, el color no hauria de diferir molt del natural.\nEs recomana una gamma fosca per a la composició de la noia d'hivern. Una elecció espectacular i reeixida és l'ús de pestanyes falses, maquillatge fumat, així com delineador d'ulls.\nÉs possible pintar llavis de les dones d’aquest tipus de color amb el llapis de llavis d’una suau i brillant ombra.El llapis de llavis ideal per mirar és un to de color porpra intens, de color vermell intens o de color porpra.\nLloc molt interessant! molts consells útils\nTampoc sabia per molt de temps que pertanyia a l'hivern. Ella va alleugerir el seu cabell fosc, i una vegada es va emmalaltir, no va poder sortir de la casa, tampoc es va poder mirar al mirall i li va demanar al fill que portés pintura negra a la botiga. Pel que sembla, aquest estat d’ambient va ser que per primera vegada es va pintar de color negre sota el color de les arrels i de sobte es va transformar de tal manera que entenia que era meu. Des de llavors, tinc un hivern contrastat brillant i estic còmode en aquesta imatge.\nDurant molt de temps no sabia que pertanyia a l'hivern. Fins ara fa tres anys no em vaig pintar, però no en el to del color del meu cabell, sinó una mica més fosc. Super treball! Finalment, la perruqueria va entrar al meu color. I tot jugat de manera diferent, i roba i maquillatge.\nPensava que ser Hivern és tenir un aspecte "fred" i inhòspit. I resulta que significa tenir un aspecte contrastat i brillant. El nom és fred, però emfatitza que la noia d'hivern és la més "visible" de tots els representants dels tipus de colors. Prefereixo fer fred a l'hivern.\nMonica Bellucci: quina bellesa és ella! M'alegro que tracte, com ella, a Winter.\nDeterminar el tipus de color en si és bastant difícil. És millor recórrer a professionals. Segons els colors, teniu consells molt pràctics.\nVestits de Marsala: profunditat i saturació\nTot el que necessiteu saber sobre Pantone\nQuins colors de vestits són aptes per a les rosses?\nVestit de color xocolata\nVestits de colors - colors extravagants\nVestit de llet - per crear un aspecte suau\nVestit de préssec - per a un aspecte suau\nVestit de color rosa per a un look femení


Oposicions de Guàrdia Urbana de L'Ajuntament de Barcelona por MasterD - Oposiciones Cataluña - Formación de Trabajos.com\nPrepara ja la propera convocatòria!\nDirigido a: Vols ser guàrdia urbana? Si aquesta és la teva vocació no ho pensis més i comença a preparar-te ara mateix. Superar les oposicions de guàrdia urbana de l’Ajuntament de Barcelona suposa aconseguir un feina fixa per a tota la vida. A més, és una feina molt gratificant, ja que et permet treballar en benefici de la comunitat. Estàs pensant de presentar-te a les oposicions? Aconsegueix la teva plaça como guàrdia urbana a l’Ajuntament de Barcelona.\nRequisitos: - Tenir la nacionalitat espanyola.\n- Estar en possessió del títol de graduat en educació secundària, graduat escolar, formació professional de primer grau, equivalent o superior.\n- Haver complert 18 anys i 65 anys\n- Fer una alçada mínima d’1.70 m els homes i 1.60 m les dones.\nPara qué te prepara: Et proporcionem tots els mitjans per superar amb èxit les oposicions de guàrdia urbana a Barcelona: professors altament qualificats, temaris específics, preparació de l’entrevista personal, simulacres d’exàmens i una atenció individualitzada. Tot això unit als nostres anys d’experiència t’ajudaran a aconseguir la teva plaça fixa de guàrdia urbana a l’Ajuntament de Barcelona.\nContenido del curso Oposicions de Guàrdia Urbana de L'Ajuntament de Barcelona\nEt proporcionem tots els mitjans per superar amb èxit les oposicions de guàrdia urbana a Barcelona: professors altament qualificats, temaris específics, preparació de l’entrevista personal, simulacres d’exàmens i una atenció individualitzada. Tot això unit als nostres anys d’experiència t’ajudaran a aconseguir la teva plaça fixa de guàrdia urbana a l’Ajuntament de Barcelona.\nAquest mes si ets alumne de MasterD comptaràs amb promocions especials a l’Autoescola Canyelles.


Presentació dels nous llibres de Lectura Fàcil i de les activitats de la col·lecció 'Llegir per parlar, llegir per aprendre'. Llengua catalana\nPresentació dels nous llibres ...\nPresentació dels nous llibres de Lectura Fàcil i de les activitats de la col·lecció 'Llegir per parlar, llegir per aprendre'\nL’Associació Lectura Fàcil amplia amb dos nous volums el seu catàleg, Històries de llegenda de Catalunya quan encara no ho era i Viu la festa! La Direcció General de Política Lingüística acompanya aquesta presentació amb dues noves activitats de la col·lecció Llegir per parlar, llegir per aprendre que porten per títol Històries de llegenda i Amunt, amunt!\nLa presentació d’aquests materials, que tenen per objectiu fomentar i facilitar la lectura entre la població adulta, anirà a càrrec de la directora general de Política Lingüística, Ester Franquesa; la codirectora de l’Associació Lectura Fàcil i autora del llibre Històries de llegenda de Catalunya quan encara no ho era, Eugènia Salvador, i l’autora del llibre Viu la festa! i professora de català del Consorci per a la Normalització Lingüística, Mireia Estapé.\nL’acte tindrà lloc dilluns, 22 de maig, a les 19 hores, al Palau Marc, seu del Departament de Cultura. L’acte és obert al públic i cal confirmar l’assistència a l’adreça autoaprenentatge.cultura@gencat.cat.\nEl Departament de Cultura i l’Associació Lectura Fàcil tenen signat des de l’any 2012 un conveni de col·laboració mitjançant el qual impulsen la col·lecció de llibres de Lectura Fàcil, una sèrie de llibres originals o d’adaptació de llibres clàssics elaborats per tal de facilitar la lectura a persones amb dificultats per llegir.\nLa Direcció General de Política Lingüística edita, en el marc del programa Llegiu i parleu, els materials Llegir per parlar, llegir per aprendre, que tenen per finalitat reforçar l’aprenentatge i l’ús de la llengua a través de la lectura.


Finalitzem la pàgina web de Compsa - CompsaOnline, Serveis Informatics\nFinalitzem la pàgina web de Compsa\nHome/Novetats Internet/Finalitzem la pàgina web de Compsa\nCentre de Comptes Balaguer va nèixer l’any 1985 amb l’objectiu de proporcionar serveis comptables a empreses i particulars. Amb el temps van incloure serveis informàtics i de l’evolució d’aquesta secció va nèixer CompsaOnline.\nCompsa actualment disposa de professionals de l’economia, del dret, de la gestió, la direcció d’empreses,…. oferint serveis comptables, fiscals, jurídics, laborals, d’assegurances, …\nLa nova pàgina web de Compsa ha estat dissenyada de manera adaptativa, això permet que la pròpia pàgina s’adapti segons el dispositiu amb el que s’hi accedeixi (PC, Smartphone, tauleta,…) i mostrar d’una manera òptima tots els seus continguts.\nA la nova pàgina web de Compsa podràs consultar tots els serveis que ofereixen, les últimes notícies, les seves aliances, la borsa de treball, ….\nEntra a la nova pàgina web de Compsa i descubreix tot el que poden oferir-te!


Aquesta columna té per nom Històries per no dormir . Es podria interpretar com "històries que ens trauran el son", "històries que ens faran enfadar"... I moltes vegades és així (emprendre passa també per queixar-se i cridar).\nPerò de totes les interpretacions possibles, avui m'agradaria parlar de les històries que no ens deixaran dormir... per bones i abundants. I és que si a Catalunya tenim alguna cosa realment bona al món de l'emprenedoria són referents per aprendre, créixer i donar-nos suport virtualment quan el món se'ns tira a sobre amenaçant de cruspir-nos.\nDídac Lee volia emprendre i ser directiu del Barça. Ho tenia clar. Tant, que no va dubtar a dormir a la primera oficina que va llogar per no gastar diners a llogar un pis. I avui crea una empresa cada any... mentre dirigeix el Barça.\nÓscar Palencia va imaginar fer ulleres de sol des del seu garatge del Maresme. I avui en fa més de 500 cada mes sota la seva marca Palens, que és com es referien a ell els amics de petit.\nAngie Rosales és actriu i va decidir dedicar la vida a fer riure nens als hospitals. Va deixar la feina d'actriu i va fundar Pallapupas. I que ningú li digui mai que no és emprenedora. De fet, ho és més que tots els que només emprenen pels diners.\nAlbert Bosch va creuar el pol Sud en solitari, escriu llibres que animen el més desanimat i, mentre fa tot això, és empresari. Quan li pregunten sobre quina és l'aventura més perillosa que ha fet mai, diu que és la d'emprendre. Que quedar-se sol al pol Sud és un joc comparat amb muntar una empresa.\nElls, i alguns altres, a mi, em treuen el son. I a vosaltres?


Reunió informativa per als joves d'entre 12 i 30 anys de Sta. Magdalena — Santa Magdalena de Polpis\nInici » Notícies » Reunió informativa per als joves d’entre 12 i 30 anys de Sta. Magdalena\nSin categoría — 04/05/2018\nReunió informativa per als joves d’entre 12 i 30 anys de Sta. Magdalena\nLa regidoria de Joventut i el departament de Serveis Socials de l’Ajuntament de Sta. Magdalena, convoquen a tots els joves d’entre 12 i 30 anys, a una reunió informativa, dissabte que ve, 12 de maig, a les 11.30 hores, en el saló de plens de l’Ajuntament de la localitat.\n“La idea no és una altra que informar a tots els joves del municipi dels recursos, que l’Ajuntament posa al seu servei i que pretenen millorar la qualitat de vida d’aquest col·lectiu”, explica Eloi Roca, regidor de Joventut en l’Ajuntament de Sta. Magdalena.\nAixí, des del consistori es pretén donar a conèixer, a tots els joves, les ajudes de les quals disposen, els recursos per al foment de l’associacionisme, campanyes de viatges, etc…\n“És molt important que ens expliquen els seus projectes, perquè entre tots, puguem ajudar-los a aconseguir els seus objectius”, matisa Sergio Bou, alcalde de Sta. Magdalena.\nEn la reunió convocada per l’Ajuntament de Sta. Magdalena també es pretén conèixer les inquietuds d’aquest col·lectiu per a millorar la seua qualitat de vida en el municipi i evitar d’aquesta manera el despoblament.


Codi de consum - Comunicació - Web de l'Agència Catalana del Consum\nInici > Agència Catalana del Consum > Comunicació > Codi de consum\nPremis Alfons Ortuño 2014\nConvenis signats el 2017\nText consolidat | Modificacions de la Llei | Desplegament reglamentari\nEl 23 de juliol de 2010, es va publicar al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya núm. 5677, la Llei 22/2010, de 20 de juliol, del Codi de consum de Catalunya. Aquesta Llei fou aprovada pel Ple del Parlament el 30 de juny de 2010 i va entrar en vigor el 23 d'agost de 2010.\nEl Codi de consum de Catalunya amplia, actualitza i millora els drets de les persones consumidores al nostre país i el dota, en l'àmbit del consum, d’un marc jurídic complet que vol esdevenir model de referència en molts sectors de l’activitat econòmica.\nAmb el Codi de consum es va aconseguir:\nUnificar amb un únic text legal tota la normativa fins ara dispersa en matèria de consum.\nMillorar el nivell de protecció de les persones consumidores i incorporar al nostre ordenament jurídic les noves normatives comunitàries que incideixen en l’àmbit del consum.\nAdequar la normativa bàsica i general de protecció de les persones consumidores a la realitat social i econòmica actual.\nEntre les nombroses novetats que ha incorporat el Codi de consum de Catalunya calen esmentar les següents:\nEs defineix el concepte de consum responsable que esdevé, al mateix temps, un principi informador del dret del consum.\nTota la ciutadania té garantit un accés més fàcil i proper als serveis públics de consum atès que n'hi ha d'haver, com a mínim, un a cada comarca.\nLes empreses prestadores de serveis bàsics, com ara les de subministraments, transports, assistencials, sanitàries... han d’oferir a les persones consumidores una adreça física a Catalunya en la qual puguin formular les seves queixes i reclamacions.\nEls telèfons d’atenció d’incidències i reclamacions en els serveis bàsics han d’ésser de franc.\nTot els serveis que presti un empresari o empresària han de tenir una garantia mínima de sis mesos.\nLes empreses han d’adoptar els mecanismes adients per garantir el retorn de quantitats que rebin per avançat de les persones consumidores en l’adquisició d’un bé o en la contractació d’un servei.\nS’estableix una regulació de les obligacions d’informació i del règim de responsabilitat en relació amb els empresaris o empresàries que duguin a terme tasques d’intermediació.\nEn l’àmbit del procediment sancionador de consum es pot establir que les empreses retornin a les persones consumidores els imports cobrats indegudament o les indemnitzin pels danys i perjudicis provats.\nLes empreses públiques han d’estar adherides a l’arbitratge i aquest fet s'ha de tenir en compte en l’atorgament d’ajuts a les empreses privades.\nActuacions de difusió del Codi de consum\nAquest apartat conté les actuacions més rellevants realitzades per l'Agència Catalana del Consum per tal de donar a conèixer el Codi de consum de Catalunya\nSíntesi dels drets de les persones consumidores i usuàries\nAquest apartat està destinat a les persones consumidores i usuàries, per donar a conèixer els seus drets, que regula el Codi de consum de Catalunya\nSíntesi del Codi de consum de Catalunya pel que fa a les obligacions de les empreses\nAquest apartat està destinat a les entitats que exerceixen una activitat econòmica, per donar a conèixer les seves obligacions, en l’àmbit del consum, amb les novetats i canvis més rellevants arran de l’aprovació del Codi de consum de Catalunya.\nLes preguntes i respostes que es recullen en aquest apartat tenen l'objectiu de resoldre els dubtes més freqüents referents al Codi de consum de Catalunya\nText consolidat i versió anglesa del text de la Llei\nVersió anglesa del text de la Llei


2 min. Barcelona 29/01/2016 21:00\n651x376 Carles Puigdemont, durant la visita a les Terres de l'Ebre / ACN Carles Puigdemont, durant la visita a les Terres de l'Ebre / ACN\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, s'ha mostrat convençut davant els empresaris de les Terres de l'Ebre que, en una Catalunya independent, els "interessos" dels seus negocis estarien més ben atesos gràcies a "una xarxa d'ambaixades i treballadors públics" que serien els "aliats" dels seus projectes empresarials. El president ha defensat que "cal persistir" perquè Catalunya es pugui "autogovernar plenament" i desfer-se de les limitacions i mancances sense les quals s'aconseguiria que les "bones" dades econòmiques fossin "molt millors". El president Puigdemont ha acabat la seva visita aquest divendres a les Terres de l'Ebre amb un col·loqui organitzat per la Cambra de Comerç de Tortosa. La setmana vinent es reunirà amb Pimec i amb Cecot, dues de les principals patronals catalanes. Al llarg de les últimes setmanes, e l nou president ha mantingut contactes discrets amb empresaris i els ha volgut llançar un missatge per "destensar" la relació.\nEl president Puigdemont ha tranquil·litzat els empresaris i ha assegurat que l'afectació de la independència a les exportacions serà positiva. "Imagineu-vos una xarxa d'ambaixades que procura pels vostres interessos i una xarxa de treballadors públics que van pel món explicant les potencialitats del país i sentiu que és un aliat del vostre negoci i del vostre projecte empresarial. Cap país no se n'ha penedit, alguna cosa de bo segur que té", ha dit el cap de l'executiu català. Puigdemont ha criticat que l'estat espanyol no empari Catalunya, l'asfixiï, no la doti d'infraestructures dignes que millorarien les xifres econòmiques, que ja registren una tendència positiva.\n"És tremendament anormal, molt anormal, que un país com Catalunya, que és una de les locomotores d'Europa, hagi de tenir aquesta incertesa sobre les decisions estratègiques del corredor del Mediterrani", ha lamentat. Puigdemont ha insistit que el govern espanyol és "hostil" al país i ha animat l'empresariat a lluitar contra els incompliments "cronificats" que pateix Catalunya, com és l'autovia A-7.\nEls empresaris, per la seva banda, amb el vicepresident de la Cambra de Comerç de Tortosa com a portaveu, Francesc Faiges, han reclamat la reducció del cost dels peatges a les autopistes mentre l'autovia no sigui una realitat, una millora fiscal i l'aprovació de la llei de cambres per poder ser una eina útil per a les empreses.


Aragonès: “ERC és segona força a Cornellà perquè té un projecte obert” - Línia Cornellà\nArnau Nadeu / Albert Ribas|2019-10-30T12:27:28+01:0030 octubre 2019|Cornellà|Línia Cornellà\nParlem del Baix Llobregat. Malgrat ser una comarca molt heterogènia, en els darrers temps ha compartit una lluita comuna: la de la crisi econòmica. A Cornellà, per exemple, l’alcalde Antonio Balmón ens deia que els ajuntaments s’han sentit “molt sols” a l’hora de fer-hi front.\nEvidentment. Repeteixo el que els deia: en aquests moments estem estudiant com poder-ho avançar el més ràpid possible. Ara el que cal fer és concretar-ho.\nA la zona del Delta hi ha una forta oposició política i veïnal al creixement del trànsit d’avions a l’aeroport del Prat. Creu que s’està arribant al límit? I, en tot cas, hi ha alguna alternativa possible?\nL’alternativa és entendre que l’aeroport de Barcelona no és només l’aeroport del Prat, sinó que és la xarxa d’aeroports de Catalunya. En aquest sentit, la qüestió no s’ha d’encarar pensant només en el Prat, sinó tenint clar que tant Girona com Reus, en termes de gestió aeroportuària, poden actuar com les noves pistes de l’aeroport del Prat. Nosaltres entenem que aquest és el camí. De moment no hi ha una proposta concreta damunt la taula respecte de noves pistes. La nostra proposta és millorar les comunicacions amb els altres dos aeroports que tenim per reforçar el del Prat. En altres paraules, Girona pot ser la quarta pista del Prat.\nDe fet, davant la crisi climàtica, el Parlament va aprovar una llei del canvi climàtic que va ser impugnada pel govern del PP al Tribunal Constitucional. I el govern del PSOE, el del mateix Pedro Sánchez que se’n va a la cimera del clima de l’ONU a donar lliçons a tot el món, ha mantingut aquest recurs que ha acabat anul·lant alguns articles importants. Amb tot, en aquest àmbit hi ha una hipocresia del PSOE. La mateixa hipocresia que significa mantenir una execució de les inversions a la xarxa de transport públic que fa que un de cada tres euros pressupostats no es gasti. Del 2015 al 2018, les inversions de l’Estat espanyol a Catalunya, que fonamentalment són a Rodalies, no s’acaben executant.\n“Si gestionéssim tots els nostres recursos hauríem pogut fer més contra la crisi”\nAl Baix Llobregat Nord hi ha debat sobre la possible creació d’una comarca independent. Ho veuria amb bons ulls vostè?\nL’alcalde de Martorell, Xavier Fonollosa, no ho explica ben bé així. De fet, remarca la pressió de l’Ajuntament per aconseguir desencallar el projecte i ironitza que, després, alguns van anar-hi a penjar-se la medalla.\nEls Mossos d’Esquadra van fer una intervenció especial dissabte 19 a l’estació de Rodalies de Cornellà. Un ampli desplegament d’agents ...\nEls acomiadaments i els anuncis de tancaments d’empreses tornen a omplir titulars i notícies una dècada després de l’esclat de ...\nDues dones a presó per la mort d’una noia en una discoteca de Famades


Noguera recrimina al PP que no tanqués les platges quan hi havia vessaments - Diari Jornada\nEl batle de Palma, Toni Noguera, en una imatge d'arxiu (MARC FERRÀ)\nEls populars fan campanya contra els episodis viscuts a Palma, però l'Ajuntament critica l'inacció de l'anterior mandat\nNoguera recrimina al PP que no tanqués les platges quan hi havia vessaments\n| 07 de set, 2018 - 16:05\nEl batle de Palma, Toni Noguera, ha recriminat al Partit Popular que no informés la població durant el passat mandat dels vessaments a les platges i que no les tanqués. Ha respost així a la campanya que han iniciat els populars contra la gestió de les depuradores i que han provocat diversos episodis de tancaments a platges de Palma.\nAra bé, Noguera ha recordat que entre 2012 i 2014 va ahver-hi 31 episodis de vessaments i només es van aixecar les banderes vermelles en 5 ocasions, que coincidien amb males condicions meteorològiques. A més, ha acusat al PP de la deixadesa en el manteniment d'aquestes infraestructures, que ara ha heretat l'actual equip de govern.\n«No es comunicaven els vessaments ni es tancaven les platges, amb tots els perills que suposa jugar amb la salut i la seguretat de les persones», ha insistit Noguera. En aquesta direcció, ha apuntat que Palma té un dèficit important d'infraestructures en matèria de sanejament» i que la depuradora de Coll den Rabassa ja es troba obsoleta.


El pla de la Seu: emmanillar la torre | RevistaCastells.cat\nEl pla de la Seu: emmanillar la torre\n6 Juliol, 2018\tActualitat\nNo hi ha treva en el calendari casteller. Demà, el focus es trasllada a Tarragona on els Castellers de Vilafranca i els Castellers de Sants tenen el pla d’emmanillar-se. La torre de 9 serà novament el gran atractiu de la jornada, però n’hi ha d’altres: els Marrecs de Salt volen confirmar el seu excel·lent estat de forma i volen dur el 3de9f a Vic. És el més destacat d’un cap de setmana que es plantegen diverses estrenes de 8.\nDemà dissabte serà dia d’estrena de gamma extra pels Castellers de Vilafranca i els Castellers de Sants. La diada matalassera del Pla de la Seu tornarà a ser de gran nivell: els verds hi volen dur per tercer cop la torre de 9 emmanillada i els borinots repetir la que van fer-hi el 2016. Les dues colles es plantegen la tripleta de 9. Per als de Vilafranca serà una passa endavant en aquesta temporada que s’han plantejat in crescendo –l’any passat, més revolucionats, hi van clavar el 3de9 amb folre i l’agulla i van fer un intent de 4de9 sense folre que els va passar factura–. Per als de Sants serà una diada de màxims: el 2de9fm l’han completat deu vegades en el seu historial, però tan sols un cop en el primer tram de temporada. El desenllaç de la cita, com en el 2016, podria arribar a la tanda de pilars on els verds tenen el de mèrit al sac i podrien optar a estrenar el pilar de 7 amb folre. Els Xiquets de Tarragona, amfitrions de la trobada, volen completar el 2de8 amb folre i segueixen assajant castells com el 5de8 o el 4de8 amb l’agulla.\nEl diumenge, l’atenció se centrarà a Vic. Els Marrecs de Salt estan fent una bona moguda per ser 200 a la plaça Major i poder atacar de nou el 3de9 amb folre. Un cop assolit a casa, volen confirmar-lo a fora i seguir creixent. Els Sagals d’Osona van de tripleta de 8 i volen estrenar el 2de8f i el pilar de 6, si tot ve bé. Els Castellers de la Vila de Gràcia hi aniran amb nou cap de colla, Oriol Constantí, i amb la clàssica de 8 com objectiu.\nEl cap de setmana tindrà d’altres escenaris de 8. Demà dissabte, a La Granada del Penedès els Castellers de Sant Cugat hi podrien dur el 2de8f i fer la tripleta de 8. Els Xicots de Vilafranca volen estrenar el 3de8 i signar la clàssica de 8. La Colla Castellera de Sant Pere i Sant Pau també pensa amb la clàssica de 8. Diumenge al migdia, a Banyeres del Penedès, els Nens del Vendrell hi portaran la clàssica de 8 i els Moixigangueres el 4de8. Els Bordegassos també podrien dur el 4de8 a Esparreguera i els Capgrossos de Mataró fer un castell de 8 en una festa de barri local. A la tarda, a Barberà del Vallès, els Minyons de Terrassa aniran com a molt amb la tripleta de 8 i els Castellers de Sabadell podrien estrenar el 7de8. També hi seran els Xics de Granollers que podrien buscar el primer 3de8 i de retruc la clàssica.\nA més del que passi en territori casteller, hi ha actuacions a fora, les dues colles dels Xiquets de Valls segueixen durant el cap de setmana amb les exhibicions a Washington on es preveu que s’hi puguin fer alguns castells de 8. Els Castellers de Barcelona viatgen fins a Londres i els de la Sagrada Família fins a Gandia (País Valencià).\nSmithsonian Folklife Festival a Washington (Estats Units)\n13h i 17h. Rinzler Stage\nFira de Sant Margarets a Londres (Anglaterra)\n14h. Moormed, Twichenham\nFira Intercultural a Manresa\n17.30h. Plaça de Sant Domènec\nFestes del Barri de la Llàntia de Mataró\n18h. Barri de la Llàntia\n18h. Carrer de l’Estació\n19h. Parc de Sant Julià\n19.30h. Plaça del Pes\nDiada d’estiu de la Muixeranga de La Safor a Gandia\n20h. Platja de Gandia\n12h. Plaça de Galceran de Pinós\n13h. Plaça de la Vila\n14h, 15h i 17h. Rinzler Stage\n18.30h. Barri de la Cogullada\nFoto: Assaig de pde7f dels Sagals d’Osona\nDies de ‘Human Towers’ a Washington


El TSJC descarta canviar les dates del judici a Torra - Empordà\nEl TSJC descarta canviar les dates del judici a Torra\nEl lletrat de l'administració de justícia argumenta que el Parlament no tenia programada «cap activitat» quan es van assenyalar les vistes\nACN 10.09.2019 | 13:06\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha descartat canviar les dates del judici al president de la Generalitat, Quim Torra, per desobediència a la Junta Electoral Central (JEC) pels llaços grocs. En un decret del lletrat de l'administració de justícia, confirma la diligència que establia les sessions per al 25 i 26 de setembre, dates que coincideixen amb la previsió del Parlament per celebrar el debat de política general. El lletrat argumenta que, en el moment d'assenyalar les dates del judici, es va consultar l'agenda de la cambra catalana i ni en aquell moment "ni encara avui" té programada "cap activitat" per a la setmana del 23 al 29 de setembre. Contra aquesta decisió no es pot presentar recurs.\nAmb aquest decret, el lletrat resol un recurs de reposició presentat per la defensa del president de la Generalitat contra la diligència que va fixar el judici per al 25 i 26 de setembre. Tant la fiscalia com l'acusació popular van demanar en els seus escrits confirmar aquesta diligència.\nEl lletrat argumenta que, en el moment de decidir les dates del judici, "es va consultar l'agenda del Parlament, que en aquella data i encara avui, per a la setmana del 23 al 29 de setembre no tenia ni té programada cap activitat". A més, remarca que en el recurs de Torra "no s'ha acompanyat cap documentació que justifiqui fer una valoració diferent respecte l'assenyalament efectuat".\nA més, en contra del criteri de la defensa de Torra, el lletrat ha negat que en el procediment s'hagin vulnerat les garanties del procediment. De fet, sosté que "de cap manera" els drets de la defensa s'han vist "afectats" o "limitats" pel fet que la diligència d'ordenació amb l'assenyalament del judici sigui del 31 de juliol i la interlocutòria d'admissió de prova del 2 de setembre, perquè les dues resolucions "es van notificar el mateix dia encara que formalment es dictessin en dates separades en el temps".\nPossible judici en absència\nAquest dissabte, en una entrevista a El Punt Avui Televisió, el president de la Generalitat va obrir la porta a no assistir al judici perquè vol actuar seguint un "respecte escrupolós" als "drets humans, civils, socials i polítics de tothom, inclòs els del president de la Generalitat".\nEn cas que Torra no es presentés al judici, com que la pena sol·licitada és d'un any i vuit mesos d'inhabilitació, el judici es podria fer en la seva absència, tot i que sí que hi hauria d'haver el seu advocat defensor. La Llei d'Enjudiciament Criminal estableix que l'acusat només té l'obligació d'estar present al judici quan la pena sigui superior als dos anys de presó o sis anys d'altres tipus de pena. Si la pena és inferior i la causa de l'absència és injustificada, es podrà prosseguir el judici si ho demana l'acusació.\n"Defecte de forma" en la recusació\nD'altra banda, encara estan pendents resoldre els dos incidents de recusació presentats per Torra contra els magistrats Jesús María Barrientos i Mercedes Armas. Un ponent de la Sala Civil i Penal haurà de decidir si s'admet a tràmit l'incident, segons la seva veracitat i comprovant que compleix els requisits formals necessaris. Si s'admet a tràmit, tres magistrats més de l'anomenada 'sala 72', que no formen part de la Sala Civil i Penal, decidiran sobre el fons de la qüestió.\nDe fet, el TSJC ja ha obert una peça separada per a la tramitació de l'incident de recusació contra Barrientos i Armas, i ha emès una providència en què demana a la defensa que solucioni "defectes de forma" en els escrits. En concret, assenyala que "falta la firma del recusant" i li demana un document al que es fa referència en els escrits.


El periodista Xavi Martí autoedita el seu primer llibre de contes | Viu Molins de Rei\nImatge de la campanya de micromecenatge “L’hora dels gossos i altres contes” // Verkami\nEl periodista molinenc Xavi Martí va intentar editar el seu llibre mitjançant el micromecenatge popular, utilitzant la plataforma Verkami, però no va aconseguir el pressupost desitjat. Això no el va fer defallir i finalment ha optat per autoeditar-se ell mateix el seu primer llibre de contes, “L’hora dels gossos i altres relats”. Es tracta d’un projecte totalment autogestionat, impulsat pel mateix autor, que ha fet les feines de redacció, edició, maquetació i distribució de l’obra.\nEl llibre recull un total de 19 relats curts, amb un estil directe i fresc, que no deixen indiferents a les persones lectores. Es tracta de dues desenes d’històries curtes per a persones adultes que mantenen la intriga i sense oferir masses explicacions fomenten la curiositat per conèixer el desenllaç, que en molts casos arriba a ser sorprenent. En la temàtica dels contes apareixen algunes de les injustícies que ens envolten. Xavi Martí busca amb aquestes històries “fer una radiografia crítica de coses que passen”, segons explica l’autor.\n“L’hora dels gossos i altres relats” és el segon llibre de Xavi Martí, periodista que ha treballat a premsa, ràdio, televisió i premsa digital. Martí va publicar al 2010 el seu primer llibre, “Històries del Garbí”, un treball que narra la història i les anècdotes del cinema que després va passar a ser un bar a la plaça de la Vila. L’autor també ha col·laborat en un recull de contes editat per un col·lectiu de Barcelona.\nDisponible per Sant Jordi\nEl llibre es presenta aquesta diada de Sant Jordi a la plaça de la Creu i es podrà comprar en una de les paradetes que es munten a al Fira de Sant Jordi durant el 23 d’abril. L’obra també es pot adquirir a la llibreria Barba o enviant un correu a xavimj76@hotmail.com. El 28 d’abril, a Cervelló i durant una trobada d’artistes, també es muntarà una paradeta al llarg del matí.\nEtiquetes:Garbí L'hora dels gossos i altres relats Literatura llibre Sant Jordi Sant Jordi 2013 Verkami Xavi Martí


La metàfora crimeana – FÒRUM.ad\nel: 11/03/14 7:00\nLa crisi de la península crimeana es pot entendre de moltes maneres tot i que la principal, segurament, és la de constatar la feblesa i al mateix agressivitat de la Rússia de Putin. Com un intent desesperat d’evitar la creixent residualització de l’àrea d’influència russa. I, evidentment, de les altres repúbliques exsoviètiques com Ucraïna. Però tornem a Crimea. La majoria dels habitants són russos però hi ha una important presència d’ucraïnesos, tàrtars i també gent d’altres nacionalitats. Per cert, la presència jueva no és menyspreable. Crimea va ser concedida al 1954 a Ucraïna pel secretari general del Partit Comunista Nikita Kruschev, que era ucraïnès. D’aquesta manera es volia commemorar el 300 aniversari de la incorporació d’Ucraïna a l’imperi rus. Però en aquella època era simplement un canvi administratiu, poc rellevant. Quan Ucraïna es va independitzar de Rússia ja es van acordar diverses coses que tenien a veure amb aquesta península.\nLa primera és que la important base naval de Sebastapol seguiria en mans russes, en concepte d’arrendament. La segona és que se li va concedir una important autonomia. A canvi d’això i d’altres factors Ucraïna va accedir a desnuclearitzar-se ja que bona part de l’armament nuclear de l’era, soviètica estava en aquest territori. Però anem una mica més enrera al 1944 quan els soviètics van recuperar la península de mans dels nazis. Llavors Stalin va decidir deportar als tàrtars i altres minories ètniques de Crimea (també va fer el mateix a altres indrets com Txetxènia) a Sibèria perquè, suposadament, havien col·laborat amb els nazis. No seria fins els anys 90 que molts d’ells tornarien a la seva Crimea natal. D’aquesta manera es va consumar la russificació de Crimea que havia començat amb la seva conquesta a mans russes al 1783.\nPer cert, qui eren els tàrtars? Doncs els descendents dels conqueridors mòngols que van arribar a aquestes terres al segle XIII. Unes terres, i ara parlo d’Ucraïna, on al segle IX va començar a crear-se el que ara nomenen la Gran Rússia. De fet, Ucraïna és un pedaç, amb territoris russificats i altres que van ser polonesos. Sí, la cultura ucraïnesa és la majoritària però el rus està força present. I recordem que una de les primeres decisions del govern provisional que va succeïr al deposat i corrupte Yanukovitx va ser derogar la cooficialitat del rus.\nPer tant, són majoria els russos a Crimea? Ho són a causa d’una història de conquestes i deportacions massives. És a dir, abans de ser ucraïnesa, va ser russa i abans dels tàrtars (que sembla que prefereixen els ucraïnesos com a mal menor) i abans dels… Ucraïna té una important cultura i sentiment nacional? Sí, però que conviu amb els russos i altres cultures. Veiem doncs que quan s’obre el meló nacional és difícil saber que més trobarem. I no només a Ucraïna ja que per això dic que Crimea és una metàfora. Perquè pocs països del món, per exemple Portugal i Islàndia, poden presumir d’una indubtable homogeneïtat lingüística, cultura i nacional. Per tant, els estats han de conviure com poden amb aquesta diversitat i de la manera més democràtica possible.\nNo tinc massa idea del que passa a Ucraïna però estic convençut que si el seu govern durant els 22 anys d’independència hagués estat menys corrupte i més eficient en l’àmbit econòmic, a més d’haver tingut més respecte per la diversitat cultural i nacional interna, ara els prorussos (perquè d’això parlem) tindrien molt menys pes. I Putin no jugar d’una manera tan barroera i descarada a la guerra civil ucraïnesa. Una lliçó que, crec, no és només vàllida per a Crimea i Ucraïna.\nEntrada Anterior: El combat contra els estereotips centra la commemoració del Dia Internacional de la Dona Treballadora\nEntrada següent: Arriba l’educació alternativa a Andorra amb Kumon


Almassora reforça des de hui l’autobús a la platja\nSubstitueix el transport per un vehicle més gran per a garantir la distància\nLa Regidoria de Participació Ciutadana d'Almassora i l'empresa de transports Hicid ha activat hui el reforç de la línia d'autobús entre el nucli urbà i la platja de la localitat. D'aquesta forma, el vehicle que habitualment connecta el districte marítim amb el poble és de major capacitat que l'habitual per a millorar l'atenció a la ciutadania.\nAixí ho ha explicat la regidora de l'àrea, María Luisa Renau, qui ha detallat que es tracta d'una millora del servei per a ampliar l'aforament del vehicle coincidint amb les mesures de restricció de la mobilitat i d'aforament marcades pel Govern per a fer front a la pandèmia de coronavirus.\n“A fi de poder mantindre la distància de seguretat per l'actual crisi de la COVID-19 sense que repercutisca en la qualitat del servei, hem acordat la substitució de l'autobús per un de major capacitat”, segons aquesta part. Així, els usuaris que s'han desplaçat des d'aquest matí a la platja o al revés ho han fet ja en un vehicle de majors dimensions.\nD'igual forma, l'autobús que connecta Almassora amb la capital ha incrementat la seua freqüència de pas i funciona també durant els caps de setmana. D'aquesta forma, les eixides des de Borrull són cada mitja hora de 7.00 a 10.00 hores i, entre les 10.00 i les 21.00 hores, cada hora. Per part seua, les eixides des d'Almassora tenen idèntica freqüència entre les 7.00 i les 9.30 (cada mitja hora) i entre les 9.30 i les 21.30 hores (cada hora).\nRespecte als caps de setmana, la freqüència de pas és cada hora entre les 7.30 i les 21.30 hores des de la plaça Borrull i, d'igual manera, des de la plaça Santa Isabel d'Almassora entre les 8.00 i les 22 hores.


Giro Visor Xen Verd comprar i ofertes a Bikeinn\nGiro - Proteccions - Recanvis\nDescripció Giro Visor Xen\nFes la compra online de material esportiu sense haver de sortir de casa. Amb bikeinn ja és possible! És la teva botiga online especialitzada en material de ciclisme. Volem que gaudeixis del teu temps lliure d’una manera única, per això t’oferim una gran varietat de Recanvis de la marca Giro. Dóna un cop d’ull a tots els productes de ciclisme que t’oferim en catàleg, com per exemple Giro Visor Xen. Dissenyat per donar-te el màxim confort i seguretat mentre estàs practicant el teu esport favorit o les teves activitats diàries.\nCaracterístiques Giro Visor Xen\nTecnologias Giro Visor Xen\nGiro Switchblade Full Foam Pads\n$ 26.37 $19.99\nGiro Monza Foam Pads\n$ 5.16 $3.99


Una enquesta de la UOC revela que Catalunya votaria "sí" a la independència en un referèndum\nUna enquesta de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) feta a 2.600 persones revela que el 50,3% dels enquestats votaria "sí" a la independència de Catalunya en un referèndum. El 17,8% hi votaria en contra, el 24,6% s'abstindria i el 7,2% no ho sap o no respon. Tot i això, el president de CiU, Artur Mas, ha afirmat que, en el cas hipotètic que es convoqués un referèndum d'autodeterminació a tot Catalunya, el "sí" a la independència només guanyaria si la participació fos baixa.\n03/12/2009 - 13.22 Actualitzat 03/12/2009 - 18.14\nPer comarques, les gironines i les centrals són les més sobiranistes. L'abstenció seria més alta a l'àrea metropolitana de Barcelona i entre els nascuts a la resta d'Espanya o fora d'Europa. L'estudi també recull que el 70% dels enquestats creu que han de prevaldre els principis democràtics en el cas que una decisió entrés en conflicte amb les lleis establertes. L'enquesta es va fer després del 13 de setembre, el dia en què Arenys de Munt va fer la consulta sobiranista.\nMas diu que el "sí" a la independència només guanyaria amb baixa participació\nEl president de CiU, Artur Mas, ha afirmat que, en el cas hipotètic que es convoqués un referèndum d'autodeterminació a tot Catalunya, el "sí" a la independència només guanyaria si la participació fos baixa. "El que nosaltres tenim detectat -ha explicat Mas- és que amb nivells de participació no gaire alts podria guanyar el 'sí', però a mesura que creixés la participació s'aniria inclinant cap al 'no'." Segons Mas, "hi ha un sentiment creixent de força gent a Catalunya, entre una certa indignació i una sensació que Catalunya no avança com hauria d'avançar, que el tracte que rep dels governs espanyols no és el que hauria de ser". No obstant això, ha subratllat que "la prioritat i la urgència en aquest moment és donar la volta a la situació econòmica del país".


Per la llibertat d’Andreu i Rubén | Opinió d’Emigdi Subirats | Suport contra la repressió a les Terres de l'Ebre\n← Molts Andreus, opinió de Jordi Sebastià Ferrer\nSuport de la Plataforma en Defensa de l’Ebre →\nPer la llibertat d’Andreu i Rubén | Opinió d’Emigdi Subirats\nEmigdi Subirats Sebastià | Campredó, 8 de juny de 20012\nEls joves Andreu i Ruben van ser detinguts al barri barceloní de Sants el passat 30 de maig sota l’acusació d’haver participat en els aldarulls ocorreguts a Barcelona en el marc de la vaga general del 29M. Se’ls va decretar presó preventiva i encara romanen reclosos a Can Brians.\nAndreu té 22 anys, és tortosí i militant des de molt jovenet, de l’organització política juvenil i independentista Maulets. Està vinculat directament a un munt d’entitats reivindicatives i ecologistes de les comarques centrals dels Països Catalans: Casal Panxampla, Jóvens per l’Ebre, PDE, etc. Estudiant d’enginyeria a la capital catalana, s’ha implicat igualment en moviments alternatius al seu barri de residència.\nEn motiu del seu empresonament, i coordinats pel Casal panxampla, s’ha organitzat un grup de suport per tal de rebutjar l’empresonament i deixar palès que ha estat una mesura desproporcionada. Un representant de l’associació Alerta solidària va afirmar, en el marc de la primera assemblea de suport, que des del govern català hi ha predisposició a la repressió i al càstig ja que tots els càrrecs que se li imputen no haurien de ser causa d’empresonament. Aquest és un fet que ens hauria de fer pensar a tots i a totes.\nLa repressió contra el jovent alternatiu em porta justament a fer algunes reflexions personals. Jo no sé si sóc antisistema, entenent aquest concepte com aquells/es que volen carregar-s’ho tot, viure sense treballar i de la subvenció, com s’afirma des dels òrgans de poder i des de les seues eines mediàtiques poderoses. Crec en un model de societat molt diferent de l’actual i, sobretot, en una manera de governar radicalment diferent. Sóc professor d’anglès en un institut d’ensenyança secundària pública i em dedico a la meua professió íntegrament; també activista cultural i estic implicat en un munt d’associacions arreu dels Països Catalans. La meua activitat professional i pública, justament, em porta a qüestionar moltes coses de l’anomenat sistema.\nEl que tinc molt clar és que no pertanyo al sistema vigent, i que deploro la táctica felippuigiana de repressió continuada contra la dissidència. Molts cops, quan posem damunt la taula el nom dels grans lladregots i lladronotes que han esquitxat la societat durant els darrers anys (la llista dels i de les quals seria ben llarga), i el contrastem amb la repressió contra els moviments ciutadans, sorgeixen veus que ens acusen de demagògia i d’infantilisme ja que aquests simplement competeixen en una altra categoría. D’acord, no els posarem com a referència ja que acceptem que el sistema els permets ser part i jutge dels seus actes. Estan a un altre nivell i els seus lladrocinis queden tapats pel seu estatus social i l’elegància del vestit i la corbata que porten. Així de lamentable.\nLa criminalització dels moviments alternatius és una de les maneres de tapar-se les vergonyes que té justament el sistema. Un sistema que ens ha portat a un atzucac com a catalans/es, que ja no dóna per a més com a país (el model autonòmic està socarrat totalment), però també ha arribat a un punt límit quant a la justícia i les amenaces contra les llibertats individuals. Ha regnat i regna la mediocritat, l’endoll, l’immobilisme, la potenciació de les desigualtats socials i les desigualtats davant la llei. S’ha creat aquest sistema en què els partits han actuat com a agències de col·locació, en què els màxims responsables bancaris han estat uns especuladors, en què el poder ha posat una barrera infranquejable a la ciutadania.\nHan passat els anys i tinc una posició laboral estable i una activitat pública molt activa. El que tinc clar és que si tingués entre 16 i 25, de nou tornaria a militar a Maulets. El que tinc clar és que Andreu i Ruben estan empresonats pels seus ideals i perquè fan nosa al sistema.


El món de l’esport se suma a les accions contra el malbaratament alimentari - Leader Menorca\nPortada > Notícies > El món de l’esport se suma a les accions contra el malbaratament alimentari\nEl món de l’esport se suma a les accions contra el malbaratament alimentari\nDimarts passat el club de Bàsquet de Es Castell, adherit al programa Integrasprort, va evitar la pèrdua d’una vintena de coliflors (uns 50Kg de coliflor en total) d’una de les finques de producció d’aliments d’horta que col·laboren en el projecte Leader “Lluita contra el malbaratament alimentari”, convertint-se així en “herois” de l’aprofitament alimentari.\nEl club de bàsquet de Es Castell participa activament de les accions que es proposen en el programa del servei d’esports del Consell Insular de Menorca, Integrasport Possem Valors a l’Esport, entre les quals hi ha els tallers d’hàbits alimentaris saludables a peu de pista per debatre la importància de l’alimentació en un entorn clau com és la joventut i l’esport. Un cop més, el taller presencial es va poder complementar amb una altra acció de servei a la comunitat, relacionada també amb l’alimentació, com és l’aprofitament alimentari. Les i els esportistes van rebre al camp esportiu més de 50 Kg de coliflors per poder endur-se-les a casa i aprofitar-les per sopar en família, contribuint així a evitar pèrdues alimentàries a més d’afavorir hàbits alimentaris saludables i sostenibles.\nLa família que treballa la finca Santo Domingo és una de les participants del projecte Leader “Lluita contra el malbaratament alimentari” a través del qual es recullen dades sobre les pèrdues de producte d’horta al llarg de l’any 2022 en diverses finques de Menorca, amb l’objectiu de posar sobre la taula la importància de conèixer el volum d’aliments que no tenen sortida comercial i les seves principals causes. El projecte contempla també la realització d’accions concretes, especialment sinèrgiques amb col·lectius sensibilitzats, per mobilitzar aquest producte, aprofitar-lo per alimentar la població i contribuir a evitar majors volums de malbaratament alimentàries. És per això, que el passat dimarts van poder canalitzar una vintena d’espectaculars coliflors Fora de Sèrie al club de bàsquet de Es Castell.\nL’acció es va completar amb un comunicat a les famílies informant-les d’aquestes accions i els respectius projectes en què s’emmarquen; i oferint idees de preparacions culinàries per aprofitar les coliflors. Bullida amb patata, especiada al forn, en crema, en bunyols o raoles, crua en forma de cuscús… boníssima de qualsevol forma, més encara quan cada mossegada es converteix en un acte crític contra el malbaratament alimentari.\nCategories: Desenvolupament rural\nProcés participatiu de la nova estratègia del Grup d’Acció Local de Pesca\nDades estadístiques de la producció agrària ecològica a les Illes Balears a 2021\nTornem a sortir a la revista Somiatruites!\nL’alumnat des Migjorn Gran es mobilitza contra el malbaratament alimentari


2/11/2011 at 3:23 pm\nHola, sóc una estudiant d’arqueología i m0agradaría saber si es pot col.laborar d’alguna manera amb vosaltres.\n28/12/2011 at 9:05 pm\nPer a tothom que vulgui participar al nostre grup, amb propostes, feina de camp, informació, o el que sigui podeu contactar també al nostre e-mail: proteccio-patrimoni@googlegroups.com i/o al nostre nou grup del Facebook: http://www.facebook.com/groups/316563515044220/ APROPAT: Defensem el nostre Patrimoni. Gràcies!\nRamon M. Riera\nA l’atenció del senyor Eduard Milà (per si fos del seu interès),\n1. Em dic Ramon Maria Riera i Cortès, sóc nat a Barcelona i per raons laborals fa més de trenta anys que visc a Prats de Lluçanès.\n2. El meu pare es deia Ramon Riera i Riu. Industrial pelletaire de Sant Andreu del Palomar. Després de la guerra van anar a viure a la dreta de l’Eixample.\n3. El meu avi es deia Francesc Riera i Guardiola. Industrial pelletataire de Sant Andreu. Després de la guerra van anar a viure a la dreta de l’Eixample.\n(la seva mare Guardiola era de la Torre del Fang)\n4. El meu besavi es deia Ramon Riera i Planas. Industrial pelletaire de Sant Andreu (la seva mare Planas era de can Planes de les Corts de Sarrià -el que després es va anomenar “la Masia del Barça”). El seu pare era de Can Riera de Sant Martí de Provençals (a casa sempre n’havíem dit Can Riera dels Tarongers).\nTota la família carlina destacada i gent d’ordre.\nM. Rosa Riera Conti\n30/11/2012 at 8:47 pm\nSóc Maria Rosa Riera Conti , estic fent la història de la família.\nDe petita havia sentit que el meu avi era d’una família pagesa del Clot, on tenien una masia.\nVaig fer indagacions i vaig trobar-me en la masia de Can Riera, del carrer Santander, actualment habitada.\nHe anat a visitar-la, he anat al registre núm 10 per saber si es podia tractar de la vivenda familiar, no he pogut esbrinar res, ja que se’m va dir que no tenien documentació.\nTambé he anat a la Parròquia de Sant Martí de Provençals i tampoc he trobat res que em serveixi.\nEl mateix temps m’he enterat per la premsa del moviment veinal que reclama la preservació de la masia a través del grup Apropat i que s’està intentant fer un arbre genealògic de la família Riera.\nNo tinc seguretat de si es tracte de la masia familiar , ja que el germà del meu avi la va vendre i va passar a unes altres mans.\nSi feu algun estudi us agrairia em poguéssiu informar.\nLes dades que tinc són:\nEl meu avi patern Josep Riera Martí va néixer el 17 de gener de 1884.\nEra el tercer de quatre germans d’una família pagesa del Clot. Els pares eren Joan Riera Giralt i Josepa Martí B.\nPel que he sentit la casa debia passar a uns altres propietàris sobre l’any 1914.\nTambé he llegit el comentari anterior del Sr.Ramon M. Riera i m’ha fet gràcia que es digui Ramon M. Cortés, ja que el meu pare es deia Manuel Riera i Cortés, bé, que no tenia germans, ja que tot i ser el segon els altres van morir de molt petits.\nEl meu avi Josep Riera i Martí es va casar amb Rosa Cortés i Naspleda l’l’u de febrer de 1912.\nMoltes gràcies i espero que em puguin dir alguna cosa.


orientacions-centres-tancament-coronavirus.pdfRecentment, el Departament d’Educació, ha publicat Orientacions per als centres educatius sobre activitats per als alumnes a causa del tancament pel coronavirus. En aquest document expresa que en el marc de la seva autonomia, cada centre gestionarà el treball de l’alumnat durant el tancament i que es pot valorar la conveniència de proposar tasques que es puguin fer autònomament, amb consultes telemàtiques al professorat quan convingui. Deixa en mans dels equips docents la responsabilitat de coordinar i regular aquestes activitats i fer-ne el retorn corresponent.\ninformacioI_-17_de_marcIp.pdf.pdfPer altra banda, el Departament d’Educació a través de comunicacions als centres manifesta que valora positivament aquestes iniciatives, però demana prudència i que no es proposin activitats subjectes a qualificació que puguin suposar un greuge comparatiu donades les diferents condicions d’accés a la tecnologia per part de les famílies. Que les activitats no siguin avaluables ho ha posat de manifest en diverses declaracions el mateix conseller.\nTags: Avaluació, Comunicació, Comunicats Federació d'Ensenyament, COVID-19, Equitat, Escola democràtica, Escola inclusiva, Preguntes freqüents\nComunicat sobre l’actuació de l’IMEB davant l’ordre de tancament de les Escoles Bressol pel Coronavirus


El panells ceràmics devocionals que es troben als carrers de diferents zones del nucli de Vilamarxant, protagonistes del calendari de l'any 2021 - Noticias CAMP DE TURIA\nJa està disponible el calendari de l’any 2021 que edita l’Ajuntament de Vilamarxant per a la ciutadania. En esta edició, els panells ceràmics devocionals que es troben als carrers de diferents zones del nucli urbà són els protagonistes del calendari.\nAquests panells ceràmics amb les imatges devocionals que donen nom als carrers del municipi s’han convertit en valors fonamentals de la nostra història. De fet, alguns dels panells estan catalogats com a béns de rellevància local pel seu atractiu turístic, cultural i històric.\nL’equip de comunicació, dirigit per Xavier Jorge, ha fet un important esforç per a accedir a tots els panells que es troben a Vilamarxant i portar-los a l’actualitat molts anys després d’haver sigut instal·lats.\nEls veïns que desitgen tindre este nou calendari poden acudir a l’Ajuntament a recollir-lo. Cal respectar les mesures de seguretat per a continuar lluitant contra la pandèmia que ha alterat les nostres vides en els últims mesos.