El Cementiri Municipal amplia l'horari per Tots Sants | www.08centvint.cat\nEl Joventut Handbol se suma als actes del Dia Internacional de les Dones amb un triangular màster femení i un partit de l’infantil femení\n08centvint 28 octubre, 2016\nEl Cementiri Municipal de la Llagosta tindrà a partir de demà i fins dimecres un horari especial amb motiu de la festivitat de Tots Sants. A més, l’Ajuntament posarà en marxa un servei de bus gratuït el dimarts 1 de novembre, que funcionarà de les 9 a les 13 hores i de les 15 a les 18 hores. El bus sortirà a les hores en punt de la plaça d’Antoni Baqué.\nL’horari del Cementiri Municipal entre demà dissabte i el dimecres 2 de novembre serà de les 9 a les 13.30 hores i de les 15 a les 19 hores. El dimarts 1 de novembre, festivitat de Tots Sants, l’equipament no tancarà durant el migdia.


Natxo Lezkano serà el nou entrenador del MoraBanc Andorra\nEsports » Bàsquet 14 de juny, 2022\nEl MoraBanc Andorra ha fet oficial aquest migdia el fitxatge per a les dues pròximes temporades del tècnic basc Natxo Lezkano, de 49 anys, un dels més experimentats de la categoria. Dimecres serà presentat.\nFa pocs dies Natxo Lezkano s'acomiadava de l'Oviedo, l'equip on ha entrenat l'andorrà Alexis Bartolomé i al qual ha classificat per als dos últims play-off d'ascens. El tècnic nascut fa 49 anys a Portugalete canviarà Pumarín pel Poliesportiu i es convertirà en la primera pedra del nou projecte del MoraBanc per tornar a la lliga Endesa.\nLezkano acredita una llarga experiència a les banquetes. Tècnic assistent durant sis anys al Baskonia, al costat de primeres espases com Dusko Ivanovic, Pedro Martínez, Velimir Perasovic i Boza Maljkovic, va dirigir després durant vuit anys el Palència, a qui va ascendir de la LEB plata i va consolidar com un dels millors equips de la LEB or. Després d'un breu pas per la lliga de Veneçuela va agafar les regnes del Breogan, amb el qual va aconseguir l'ascens a l'ACB, tot i que els resultats no el van acompanyar a la lliga Endesa i va ser destituït després de 23 jornades. Com a seleccionador de Costa d'Ivori, es va penjar la plata l'any passat a l'Afrobasket.\nLezkano serà presentat dimecres com a nou responsable tècnic tricolor i amb la seva arribada es començarà a perfilar la plantilla de la pròxima temporada. Alguns jugadors ja han comunicat que volen abandonar el club.\nImatges cedides: Oviedo Club Baloncesto\nLes clàusules, el principal aliat del MoraBanc en l'operació sortida\nDavid Eudal tornarà al MoraBanc Andorra com a màxim responsable de la base


Tres nous impostos gravaran les emissions contaminants de l'aviació comercial, de gasos i la producció termonuclear d'electricitat - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nTres nous impostos gravaran les emissions contaminants de l'aviació comercial, de gasos i la producció termonuclear d'electricitat\nquery_builder 11 febrer 2014 15:43\nEls nous tributs, que es creen seguint recomanacions de la UE, permetran finançar inversions públiques orientades a la millora de l’entorn i incentivar conductes més respectuoses amb el medi ambient\nEl Govern també ha aprovat el Projecte de llei per a la transparència i sostenibilitat del sector de la comunicació per reforçar els mitjans de comunicació públics impulsant la seva independència, la seva simplificació administrativa i la posada en marxa de mecanismes de transparència que millorin la seva gestió i competitivitat\nEl conseller Homs avisa el Govern espanyol que no es pot construir sine die un plantejament d’estat que estigui en contra de la voluntat majoritària d’un poble i negui per terra, mar i aire la voluntat de diàleg\nEl Govern ha aprovat avui el Projecte de llei de creació d’impostos mediambientals. En concret, s’incorporen tres nous tributs: l’impost sobre les emissions contaminats d’òxids de nitrogen a l’atmosfera que produeix l’aviació comercial, l’impost sobre la producció termonuclear d’energia elèctrica per la seva incidència en el medi ambient, i l’impost sobre l’emissió de gasos i partícules a l’atmosfera.\nEl Govern preveu recaptar uns 50 milions d’euros anuals amb aquests tres nous impostos, que permetran finançar, en part, inversions públiques orientades a la millora de l’entorn. Així també es pretenen incentivar conductes més respectuoses amb el medi ambient. Si la llei supera el tràmit parlamentari, està previst que els nous tributs entrin en vigor al juliol d’enguany.\nAquestes noves taxes no responen a una “voluntat recaptatòria” sinó que es creen “seguint les recomanacions de la Unió Europea sobre l’adopció de mesures de fiscalitat mediambiental”. Els tributs ja existeixen en altres comunitats autònomes -com ara la Comunitat Valenciana en el cas de l’impost sobre la producció termonuclear d’energia elèctrica- “i en altres països europeus de més llarga tradició en fiscalitat verda”, ha assegurat el conseller de la Presidència i portaveu del Govern, Francesc Homs, durant la roda de premsa posterior a la reunió del Consell Executiu.\nEl conseller ha descartat que els nous tributs suposin un increment del preus dels bitllets d’avió o de la factura elèctrica. En aquest sentit, el conseller ha explicat que les taxes que una companyia aèria abona a AENA anualment pugen a 98 milions d’euros, mentre que en concepte d’aquest tribut només haurà de pagar un milió d’euros a l’any.\nEnlairaments d’avions comercials\nL’objectiu d’aquest nou impost és gravar les emissions contaminants de l’aviació comercial durant l’anomenat cicle LTO (fases d’aterratge, rodatge i enlairament), pel dany que ocasionen en la qualitat de l’aire de la zona, i que s’efectuï en un aeroport que pertanyi a un municipi declarat zona de protecció especial. Els subjectes passius de l’impost són les companyies aèries i les persones físiques o jurídiques que operen el vol que surt des d’un aeròdrom de Catalunya sotmès a gravamen.\nEl Govern calcula que aquest nou tribut té un impacte econòmic en termes anuals d’un màxim de 3,9 milions d’euros, que afectaran la recaptació de l’any 2015, en funció de la data d’entrada en vigor de la mesura.\nA proposta del Consell de Treball Econòmic i Social de Catalunya (CETSC), quedaran exempts d’aquest impost els vols que es facin en situacions excepcionals, com són els aterratges d’emergència o les accions específiques de suport a zones on es desenvolupen campanyes solidàries i humanitàries.\nAixí mateix, la llei ja preveu que no estiguin subjectes a l’impost els vols realitzats per les aeronaus medicalitzades, els helicòpters que es destinen al transport de malalts o els que realitzen serveis públics com els destinats a la presa d’imatges del trànsit, la cartografia, la lluita contra incendis i altres serveis d’aquest tipus.\nImpost sobre la producció termonuclear d’energia elèctrica\nAquest impost pretén gravar l’eventual dany en el medi ambient derivat de la realització de l’activitat de producció termonuclear d’energia elèctrica efectuada en el territori català. Els subjectes passius de l’impost són les persones físiques o jurídiques que realitzen l’activitat de producció termonuclear d’energia elèctrica.\nS’estima que aquest nou tribut tindrà un impacte econòmic en termes anuals de 43,2 milions d’euros. Durant el període impositiu, els subjectes passius han d’efectuar pagaments fraccionats en concepte de pagaments a compte, referits a trimestres naturals, en els primers vint dies naturals dels mesos d’abril, juliol i octubre de cada any. Per aquest motiu la recaptació dels anys 2014 i 2015 dependrà de la data d’entrada en vigor de la mesura.\nEl dia anterior a l’entrada en vigor d’aquesta nova llei, deixarà d'aplicar-se el gravamen de protecció civil a les centrals nuclears, perquè no hi hagi una doble imposició.\nImpost sobre l’emissió de gasos i partícules a l’atmosfera\nL’objectiu d’aquest nou impost és incentivar conductes més respectuoses amb l’entorn i aconseguir una millor qualitat de l’aire. Per això grava les emissions a l’atmosfera d’alguns contaminants (NOx, SO2, PST, COT) generades en determinades instal·lacions industrials i de combustió, com per exemple: refineries de petroli i gas, fàbriques de ciment i materials plàstics i explotacions mineres. Pel que fa al subjecte passiu, ho són les persones físiques o jurídiques que realitzin qualsevol de les activitats que constitueixen el fet imposable.\nEl text definitiu, després del període d’exposició pública, incorpora parcialment una de les recomanacions del CTESC i s’ha augmentat la bonificació fins al 10% de la inversió en millora atmosfèrica realitzada en el període impositiu i certificada per la Direcció General de Qualitat Ambiental de la Generalitat, dins el Programa de desgravacions fiscals per inversions en reducció de les emissions contaminats atmosfèriques.\nEs calcula que té un impacte econòmic en termes anuals d’un màxim de 2,1 milions d’euros, que afectaran la recaptació de l’any 2015 en funció de l’entrada en vigor de la mesura, atès que la presentació de la declaració s’ha de produir dins el primer trimestre de l’any següent.\nProjecte de llei per a la transparència i sostenibilitat del sector de la comunicació\nEl Govern ha aprovat el Projecte de llei per a la transparència i sostenibilitat del sector de la comunicació per reforçar els mitjans de comunicació públics impulsant la seva independència, la seva simplificació administrativa i la posada en marxa de mecanismes de transparència que millorin la seva gestió i competitivitat.\n“Es reforça la plena autonomia de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals respecte del poder executiu, per garantir la seva independència, neutralitat i objectivitat”, segons ha destacat el conseller Homs. D’aquesta manera, es vol impulsar un “procés de desgovernamentalització” que ha de fer possible que els mitjans de comunicació de la Corporació “mantinguin el seu perfil de garants del pluralisme polític i social”.\nAmb aquest mateix objectiu d’independència, neutralitat i objectivitat, el text impulsa la transparència en la contractació de productes externs per part de la Corporació, en particular en el que fa referència a la compra, el desenvolupament, la producció o la coproducció de programes audiovisuals, de forma tal que pugui facilitar la competitivitat i la posada en valor del sector audiovisual en el seu conjunt. D’aquesta manera, tots els contractes seran públics, ja que el Projecte de llei “prohibeix la clàusula de confidencialitat i reserva en la compra de productes i serveis de la Corporació”.\nLa nova regulació també té com a objectiu la simplificació i la racionalització administrativa. Una de les mesures previstes en aquest àmbit suposa canvis en el règim retributiu dels membres de la CCMA i el Consell de l’Audiovisual de Catalunya (CAC). El règim d’exclusivitat i incompatibilitat afectarà els presidents d’aquests dos organismes. Per als restants consellers s’obre la possibilitat d’un règim de dedicació parcial i no remunerada, i serà el Consell de Govern de la CCMA i del CAC els que determinin el règim dels seus consellers en funció de les necessitats que considerin aquests òrgans.\nSostenibilitat del sector de la comunicació\nPer garantir la sostenibilitat del sector de la comunicació en l’actual situació de crisi econòmica, la nova regulació crea un marc més flexible on els diferents operadors, sobretot els mitjans audiovisuals de proximitat, disposin d’un marc d’actuació més ampli en el terreny de la producció sindicada. En aquest sentit, el Projecte de llei “reforça la possibilitat de poder crear sinergies i esforços conjunts que fins ara la normativa vigent ho posava més difícil”, ha explicat Homs..\nLa norma també introdueix canvis en el règim de la inspecció i control en matèria de comunicació audiovisual per millorar l’eficàcia en la lluita contra les emissions il·legítimes, que són una font de competència deslleial per als mitjans de comunicació.\nAmb la nova llei el Govern també pretén que es passi a garantir un mínim d’inversió de publicitat institucional en mitjans de proximitat en una proporció ajustada al pes real que aquests tipus de mitjans tenen en l’espai català de comunicació.\nD’altra banda, es modifica l’article 109 de la Llei 22/2005, per tal d'incloure la promoció de la participació ciutadana entre els objectius de les campanyes institucionals, ja que fins ara només podien ser campanyes informatives.\n“El Govern espanyol se situa en un carreró sense sortida negant-se al diàleg”\nEl conseller Homs ha considerat durant la roda de premsa que el Govern espanyol s’està ficant en un “carreró sense sortida” en negar-se a dialogar sobre la consulta.\n“No es pot construir sine die un plantejament d’estat que estigui en contra de la voluntat majoritària d’un poble i negui per terra, mar i aire la voluntat de diàleg”, ha assenyalat.\nEl conseller ha respost així les declaracions de la vicepresidenta del Govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, que avui ha descartat una reunió entre el president de la Generalitat, Artur Mas, i el president espanyol, Mariano Rajoy, per abordar la consulta.\nHoms ha considerat que aquesta posició “no és sostenible en el temps”, perquè “el primer interessat a sortir del carreró sense sortida és el govern espanyol”. Per aquest motiu, s’ha mostrat convençut que el Govern espanyol “madurarà” i acabarà acceptant el diàleg.\nAixí mateix, el conseller ha alertat que el que genera ”incertesa i inquietud” és precisament aquesta negativa del Govern espanyol a parlar en un context democràtic. Homs ha posat com a exemple el cas del Regne Unit, en què la qüestió de la consulta s’està tractant des del diàleg i des dels principis democràtics.\nNou Test de pimes per evitar que aquestes empreses perdin competitivitat com a conseqüència de les regulacions normatives\nEl Govern també ha aprovat el Test de pimes, una eina per avaluar l’impacte que les iniciatives normatives tenen sobre les petites i mitjanes empreses, amb l’objectiu de garantir que els costos derivats de la regulació no els afectin de forma excessiva, ni disminueixin la seva competitivitat.\nTotes les disposicions normatives del Govern amb incidència en l’activitat econòmica hauran d’anar precedides d’un informe que avaluï el seu impacte sobre les pimes\nEn cas de detecció d’impactes, es valoraran mesures alternatives per adaptar o simplificar la regulació a les característiques de les pimes\nAquesta mesura se suma a les que el Govern ja ha pres per avançar en la simplificació normativa: la llei òmnibus, la facilitació de la contractació pública per a les pimes i el test de pimes aprovat avui, que permetrà reduir l’impacte negatiu de la normativa en aquestes empreses,\nLa realització d’aquesta avaluació és una recomanació de la Comissió Europea, que constata que el compliment de la normativa és més dificultós i car per a les empreses de menor dimensió.\nSegons l’Anuari de la Pime Catalana 2013, l’any 2011 les pimes representaven el 99,8% de les empreses catalanes, el 70,6% del total d’ocupació i el 56,6% del valor agregat brut (VAB) que genera el sector privat a Catalunya. Tot i la seva importància dins l’economia catalana, la crisi econòmica ha comportat que el seu pes s’hagi reduït en els darrers anys. Les pimes catalanes van reduir en un 2,7% el seu VAB el 2011, percentatge que s’acumula a una caiguda de l’1,8% de l’any anterior.\nJPG | 1180\nFoto de la roda de premsa (Rubén Moreno)\nJPG | 1021\n11 febrer 2014 15:10\nEl Govern destina un milió d'euros per a la prevenció d'incendis forestals a les urbanitzacions\n11 febrer 2014 15:22\nEl Govern aprova el Reglament del Registre d'instal·lacions destinades a activitats amb infants i joves\n11 febrer 2014 15:24\nEl Govern aprova la creació del títol propi de tècnic en xarxes, instal·lacions i estacions de tractament d'aigua\n11 febrer 2014 15:31\nEl Govern aprova el Test de pimes per evitar que aquestes empreses perdin competitivitat com a conseqüència de les regulacions normatives\n11 febrer 2014 15:38\nLlum verd al Projecte de llei d'impostos ambientals que gravarà les emissions contaminants de l'aviació comercial, de gasos i partícules, i la producció termonuclear d'electricitat\n11 febrer 2014 15:27\nEl Govern aprova un paquet de mesures en la reforma de l'administració electrònica dirigides a facilitar i simplificar l'accessibilitat a empreses i ciutadans\n11 febrer 2014 15:35\nEl Govern aprova el Projecte de llei per a la transparència i sostenibilitat del sector de la comunicació per reforçar els mitjans públics i afavorir la seva independència


6a edició del Forum TurisTIC: La tecnologia aplicada al turisme experiencial – AEHT\n6a edició del Forum TurisTIC: La tecnologia aplicada al turisme experiencial\nEtiquetes: Fòrum turístic\nL’Auditori del CaixaForum de Barcelona acollirà els propers 10 i 11 d’abril una de les jornades més esperades i exitoses del sector. El Forum TurisTIC, congrés organitzat anualment pel Centre Tecnològic de Catalunya (Eurecat) i promogut per l’Agència Catalana de Turisme, dedicarà la seva sisena edició a conèixer les tendències i novetats tecnològiques aplicades al turisme cultural, creatiu i experiencial.\nAl llarg de la jornada s’oferiran diverses xerrades i activitats que permetran assistents entrar en contacte amb les tecnologies més avançades de les que es disposa en l’actualitat en el sector de la hostaleria com ara la Realitat Virtual Augmentada, la Robòtica o el Big Data entre d’altres. També es tindran en compte les eines més comunes, que ja coneixem, però que incorporen innovacions contínuament.\nEl programa d’actes s’estructurarà d’acord amb quatre fases preestablertes que determinen l’organització d’un viatge: la inspiració, la planificació, les experiències en destí i el post viatge. Així doncs, el fòrum farà un repàs per aquestes etapes a través de casos reals, projectes i iniciatives, sempre reflexant-hi el paper que hi juga la tecnologia. El contingut correrà a càrrec de diverses empreses i ponents que aportaran la seva visió i el seu coneixement en la temàtica, com ara Port Aventura, Expedia, TripAdvisor o la Guia Repsol entre molts d’altres.\nTot i que l’aforament al congrés ja és complet i les inscripcions per assistir-hi són tancades, totes les sessions i ponències que s’hi duguin a terme es gravaran i es publicaran en obert a la pàgina web www.forumturistic.com, aproximadament unes dues setmanes després de la finalització del congrés.


Dia: dimarts 24 de maig de 2016\nHorari: d'11h a 12.30h\nLloc: Escola Pere IV de Barcelona (Carrer de Bilbao, 103-117, Barcelona)\nEl CCPAE, juntament amb l'Associació Vida Sana i l'empresa Ecotrui, presenta l'Ecosegell, un recurs educatiu digital per a nens i nenes de 10 a 14 anys per treballar a les escoles els principis de la producció agrària ecològica i l’etiquetatge dels aliments bio.\nL'acte es realitzarà dimarts 24 de maig i tindrà lloc a l'Escola Pere IV de Barcelona (Carrer de Bilbao, 103-117 - com arribar-hi).\nEs realitzarà una roda de premsa a les 11 hores, a càrrrec de:\n- Ángeles Parra, presidenta de Vida Sana\nSeguidament els nens i nenes de 5è de primària entraran a ecosegell.cat per descobrir els jocs. Tot plegat tindrà una durada aproximada d'una hora i mitja.\nEls mitjans de comunicació han de confirmar prèviament l'assistència a l'adreça comunicacio@ccpae.org.\nEcosegell és la primera iniciativa d’aquest tipus a tot l’estat espanyol. El material digital consta de tres jocs: un qüestionari sobre la producció ecològica, un taller per fer la teva pròpia etiqueta de producte bio i una activitat per cuinar.\nEl web on s’allotjarà, www.ecosegell.cat, estarà disponible a partir del mateix 24 de maig.\nContacte: Confirmacions de mitjans: comunicacio@ccpae.org\nLocalització: Escola Pere IV de Barcelona (Carrer de Bilbao, 103-117, Barcelona)\nAltra informació: Organitzen: CCPAE, Associació Vida Sana, Ecotrui


Promoció 15€ - Musical 'El Petit Princep' d'Àngel Llàcer al BARTS - Teatre Barcelona\nFinalitzada: El desembre torna el musical ‘El petit príncep’ d’Àngel Llàcer i Manu Guix. Entrades a 15€\n‘El Petit Príncep’ torna per Nadal a la Sala Barts! L’espectacle que d’Àngel Llàcer, Manu Guix i La Perla 29, un dels èxits absoluts de les darreres temporades, premiat amb el Premi Butaca al millor espectacle per a públic familiar, se podrá ver durante la próxima Navidad en la Sala Barts.\nSi encara no l’has vist, aprofita ara i compra les teves entrades al preu excepcional de 15€. Promoció vàlida per a compres realitzades fins al 7 de setembre, i per a les funcions del 7 al 10 de desembre.\nVols gaudir d’aquesta promoció? Clica al botó de COMPRAR ENTRADES que trobes a continuació.


Badanotis :: S'inauguren les obres de reurbanització del carrer d'Austràlia, al barri de Llefià\nS'inauguren les obres de reurbanització del carrer d'Austràlia, al barri de Llefià\nS’ha creat una nova gran plaça, s’ha reordenat l’aparcament i s’ha renovat l’enllumenat públic, el paviment, el clavegueram i el mobiliari urbà\nRedacción - 25/07/2014 04:36\nAquest dimecres 23 de juliol s'han inaugurat les obres de reurbanització del carrer d'Austràlia, al barri de Llefià. Les millores realitzades han consistit en la creació d'una nova gran plaça, la reordenació dels aparcaments i la renovació de l'enllumenat públic, el paviment, el clavegueram i el mobiliari urbà.\nLa nova gran plaça ha sorgit després d'eliminar el vial que connectava directament amb l'avinguda del Doctor Bassols. Tot i això s'ha mantingut la circulació de vehicles entre l'avinguda Marquès de Sant Mori i la ronda de Sant Antoni de Llefià. Per altra banda, la reordenació de l'aparcament de l'avinguda del Doctor Bassols que arriba fins a la nova plaça i a l'avinguda Marquès de Sant Mori manté un espai d'aparcament per a 71 vehicles. El projecte també ha suposat la creació de 2 noves zones d'aparcabicis al carrer d'Austràlia.\nA més dels nous paviments, enllumenat, clavegueram i mobiliari urbà s'han instal·lat jocs infantils amb paviments de cautxú. També s'ha mantingut l'arbrat actual i s'han plantat noves espècies. S'ha instal·lat una xarxa de reg per degoteig als arbres i aspersió per a la gespa, s'ha renovat la xarxa d'aigua i s'han col·locat 3 grups de contenidors soterrats d'escombraries.\nLes obres finançades per l'AMB s'han efectuat finalment en 5 mesos. La superfície sobre la qual s'ha actuat ha estat de gairebé 6.000 metres quadrats. El pressupost del projecte ha estat de 989.724 euros.


Postres de sempre: els tortells de nata – Il Tartufo Bianco\nBogeries dolces, Catalunya, Girona, Postres\nPostres de sempre: els tortells de nata\nHi ha un tipus de postres que no passen mai de moda.\nSón aquelles que ja els teus avis portaven tan ben embolicades un diumenge qualsevol que hi havia dinar familiar. Són les mateixes que et feien salivar quan els veies de lluny arribar amb aquell paquetet, rematat amb una cinta prima i resistent, i un nus ben difícil de desfer.\nQuin llaminer no havia esperat pacientment, o impacient, l’arribada del tortellet de nata que posava la cirereta al dinar del diumenge? Les tendències han anat desplaçant els clàssics a molts establiments, però n’hi ha d’altres que els rescaten, els donen visibilitat i es resisteixen a desfer-se’n, perquè saben que bandejar-los és fer el buit a una part de la seva tradició pastissera. Ho saben en llocs modernets, amb parets de disseny i preus exagerats. Els trobareu a les grans i mitjanes ciutats del país. Ho saben també, afortunadament, a pobles com Santa Coloma de Farners, de llarga i arrelada tradició sucreferida. Galetes, coques de ratafia i tortells, com el de massapà, cabell d’àngel i nata, segueixen sent grans reclams de les pastisseries de sempre, que saben que a la capital de la Selva, l’hora de les postres no és pas un tràmit insubstancial i irreflexiu, sinó tota una declaració d’intencions.\nMolt contenta de viure en un municipi on el tortellet i el braç de gitano segueixen tenint l’atenció que es mereixen, en aquests prestatges, aparadors i vitrines que només d’imaginar-les ja ens fan sentir l’olor de crema cremada, pa de pessic i pasta de full acabada de fer.\nAvui, acompanyaré aquesta imatge del tortell de nata amb una frase extreta del pròleg escrit pel malaguanyat Santi Santamaria del llibre “El que hem menjat”, de Josep Pla, il·lustrat amb fotografies de Francesc Català Roca. Unes línies evocadores del pes tradicional d’aquestes postres que avui us recomano de recuperar:\n“L’editorial Destino va tenir l’encert d’unir la visió culinària de Josep Pla amb l’art fotogràfic de Català Roca, dos autèntics valedors de les arts carregades de realisme viscut, de la memòria que es fon entre la nata d’un tortell de pasta fullada dels diumenges, tan ben retratat per Català, i la conversa de sobretaula amb un bon whisky, que tant estimava Josep Pla”…\nMarç 11, 2015 Deixa un comentari\nAnterior Previous post: Menjar polenta als Alps italians\nSegüent Next post: Benvinguts a la Canna, Filicudi, Isole Eolie


CRÒNICA D’UNA DECISSIÓ ESPERADA – XCD\nCRÒNICA D’UNA DECISSIÓ ESPERADA\nEl gruix de la Brigada Colòmbia 2019 que organitza l’Associació Catalana per la Pau (ACP) i la Fundació Pau i Solidaritat de CCOO (FPS) ja estem a Barcelona, coincidint el nostre retorn amb el comunicat per part de les FARC-EP de la seva tornada a la lluita armada, sota el títol Mientras haya voluntad de lucha, habrá esperanza de vèncer.\nÉs possible que aquesta notícia hagi causat sorpresa i, fins i tot, que no s’entengui, fa ja dos anys i mig de la firma a l’Havana pels acords de Pau. A nosaltres no ens ha sorprès i podem arribar a entendre les seves raons.\nHem estat gairebé un mes escoltant a víctimes, tant per part de les FARC, com de Paramilitars o del mateix exèrcit. Els hem vist plorar mentre demanaven trobar als seus familiars desapareguts, com van haver de fugir de casa seva per salvar la vida i les dificultats que tenen per aconseguir que el govern els hi reconegui aquests fets.\nI també hem estat a dos Espais Territorials de Capacitació i Reconciliació (ETCR) parlant amb ex-guerrillers i amb dones i homes camperols de les veredas properes perquè ens expliquessin com s’està implementant els acords de pau. La resposta és unànime, clara i contundent: No s’està posant en pràctica la majoria dels compromisos adquirits, el govern de Colòmbia no té cap voluntat de fer-ho.\nSón 138 ex-guerrillers i més de 100 líders assassinats i assassinades…. La por és el sentiment generalitzat entre ex-guerrillers i dones i homes camperols. Però també ho és la frustració. Es senten enganyats, varen apostar per l’erradicació de les plantes de coca creient, altra vegada, que el govern compliria tant amb els ajuts directes com amb els projectes de substitució de la coca. Si els ajuts directes van arribar tard, els productes de substitució o no ho han fet o ho han fet amb productes no aptes pel seu tipus de terra. Dos anys i mig després dels acords, la necessitat de menjar cada dia fa les camperoles decideixen tornar a plantar coca encara que els i les matin.\nEn totes les reunions que hem tingut, en totes les trobades, la possibilitat de tornar a agafar les armes era molt palpable, real. I així ho verbalitzaven.\nS’han incomplert tot els punts dels acords de Pau. Dels 6 punts cap d’ells arriba al 10% del compliment, i així ho recull l’informe ¿En qué va el Acuerdo de Paz a un año del gobierno Duque?, realitzat per representants i senadors de diferents partits que fan seguiment de la implementació dels acords de Pau.\nEn la seva introducció diuen Para garantizar la NO repetición del conflicto armado y la transformación de los territorios más afectados por la guerra, es necesario cumplir a cabalidad con lo establecido en los acuerdo de Paz. (…) La historia no le perdonará a este gobierno desaprovechar la oportunidad histórica que abrió el fin de la guerra entre el gobierno i las FARC .\nL’informe és de mitjans d’agost i això, a Colòmbia, on el temps va molt ràpid, ja és massa tard. No és cap sorpresa, el comunicat de les FARC-EP confirma els testimonis que hem recollit.\nMalauradament la Pau ja és una esperança frustrada, les víctimes tornaran a ésser les mateixes, la història és repeteix, la crònica ja estava escrita.\nMural de un dels ECTR visitats de que vale la vida si cuando se tiene parece muerta\nNínxols al cementiri de Villavicencio, els identificats a la espera de familiars, la majoria CNI (cossos no identificats)\nEn el següent enllaç podeu consultar el comunicat oficial de l’Associació Catalana per la Pau sobre aquest assumpte.\n0 12 septiembre, 2019\nblog. Josep Naval\nAnterior: Post anterior: Resum curs Agenda 2030 i el Futur del Financement al Desenvolupament\nSiguiente: Siguiente post: 7a Edició CURS PRESENCIAL – ASIL, IMMIGRACIÓ I DRETS HUMANS (Reus) – Organitza CEAR


Novetats KYMCO 2019 - KYMCO Girona, Mataró i Hospitalet\n12 Dic Novetats KYMCO 2019\nPosted at 15:17h in Sin categoría\tby\tMotos Trafach\nEl Grup KYMCO va presentar variis models que treuran el cap el proxim any, encara no hi ha confirmació de si tots els models vindràn al mercat espanyol, per la veritat, hi ha de molt interessants.\nDirigit per donar solució a la mobilitat a les grans ciutats europees congestionades, amb una potència i estabilitat excel·lents. Equipat amb llandes d’aliatge d’alumini de 16 polzades en la part davantera i 14 polzades en la part posterior, destaca pel sistema d’il·luminació LED en les llums davanteres, posteriors i de senyalització i el seu ampli buit sota l’assenteix amb capacitat per albergar dos casos integrals. A més, compta amb una cúpula i un seient més ampli.\nEl seu motor compleix amb les exigències d’Euro 4 i el seu rendiment és superior: 17.1kW/8.000 rpm i 22.5Nm/6.500 rpm que garanteixen que la potència de sortida sigui suau i constant en tot el seu rang.\nCombina l’excel·lent estructura de bastidor (heretada de la gamma Super Dink), amb la suspensió telescòpica davantera i la suspensió posterior de doble amortidor ajustable amb pre carga en cinc posicions. El seu rendiment és excel·lent i constant a altes velocitats. Quant a la seguretat, el nou Agility + 300 està equipat amb un excel·lent sistema de frens de disc per a la part davantera i posterior, amb centraleta d’ABS de Bosch. De sèrie, inclou el sistema de navegació intel·ligent de KYMCO, Noodoe Navigation i tecnologia keyless.\nEnfocat per satisfer les exigències diàries de mobilitat com d’oci. D’aspecte modern, maleter ampli (capacitat per a dos cascs), seient a dues altures, i amb un motor Euro 4 de gran rendiment (20.1 kW / 8.000rpm i 26.5 Nm / 6.500 rpm). Equipa llandes d’aliatge de 16 polzades amb pneumàtics 110 / 70-16 en la part davantera i de 140/70-16 en la part posterior. Compta amb suspensió telescòpica davantera i doble suspensió posterior amb amortidors ajustables i precarga en cinc posicions.\nEl nou People S 300 està equipat amb un excel·lent sistema de frens de disc davanter i darrere i ABS de Bosh, Noodoe Navigationintegrat, entre altres elements.\nLa gamma Like de KYMCO, referència de l’estil retro de KYMCO, seguirà creixent amb Like S 125, més avançat en tecnologia i en disseny. Integra elements retro, avantguardistes i elegants. Destaca el seu sistema d’il·luminació LED, compta amb Noodoe Navigation integrat, i el seu motor 4V permet augmentar 1.4 kW en comparació del seu predecessor. Compta amb un exclusiu suport horitzontal del motor que millora la rigidesa i l’estabilitat; llandes d’aliatge, pneumàtics davanters de 120 / 70-12 i darreres de 130 / 70-12: i frens ABS de Bosch.\nKYMCO X-TOWN CITY125\nModel completament nou, amb un rendiment excel·lent i disseny capaç d’integrar elements dinàmics, sofisticats i Premium. Destaca la seva aparença esportiva i línies molt atractives i sistema d’il·luminació LED.\nVe equipat de multitud d’elements pràctics, com el reposapeus pla, respatller i un seient més amples, buit sota el seient de gran capacitat per guardar un casc integral; i d’una sèrie d’innovacions, com per exemple, els estreps del passatger s’alliberen pressionant, el connector USB se situa sota el tauler d’instruments i l’a ranura de càrrega de 12 V en el maleter. El seu motor desenvolupa 10.5kW / 9.000 rpm; i parell d’11.2Nm / 7.000 rpm. A més, compta amb frens de disc davanter i darrere, llandes d’aliatge d’alumini de 13 polzades i sistema de frens combinats CBS.\nCom a colofó, KYMCO ha presentat una edició limitada del AK 550, léscúter GT més avançat i potent de la marca, dissenyat ara amb motiu de la celebració del 55º aniversari del fabricador (el AK 550 actual va néixer per celebrar el 50 aniversari). El seu nom AK 550 55th Special Edition està gravat en la clau, en la tapa del dipòsit d’oli, en el fre de mà i en les manetas de fre.\nEn aquesta edició, inclou algunes millores exclusives, com a suspensió posterior amb precarga ajustable del conegut fabricador Öhlins, seient més confortable, i com a opció, tub de fuita Akrapovic. A més, aquesta edició especial es presenta amb en dos colors nous (burdeus i negre) i amb un aspecte més esportiu i cridaner. Destaca el nou disseny de la cúpula que ajuda a disminuir la resistència del vent a velocitats elevades.\nEl model AK 550 55th Special Edition està també impulsat per un motor DOHC 8V de dos cilindres en línia i refrigerat per líquid de 550.4cc que compleix amb la normativa Euro 4. La seva potència màxima és de 39.3kw / 7,500rpm i el parell màxim és de 55.6. Nm / 5.500 rpm. Està equipat amb un embragatge centrífug automàtic de tipus humit i un sistema de canvi CVT que redueix la vibració i millora considerablement l’eficiència.\nEl pes de l’edició especial és menor, de 226 kg. Compta amb les dues maneres de conducció (màxima potència i pluja), que destaquen pels excel·lents rendiments, frenada i estabilitat (dobles discos davanters de 270 mm Brembo i Bosch 9.1 ABS, i disc de fre posterior de 260 mm treballen al costat dels pneumàtics davanters 120/70R15 i darreres 160/60R15).\nBe, com veieu en la gama KYMCO 2019, no es queden curts amb nous models i novetats importants… quedarem a la espera de saber quins i quan arribaran aquests models al nostre mercat.\nKYMCO 2019 1\nEquip KYMCO TRAFACH


400 nedadors participen a la competició en aigües obertes, Radikal Marbrava, que unia Calella amb Llafranc\nMés de 400 nedadors van participar a la competició en aigües obertes, Radikal Marbrava, cita per a tots els amants de la natació, que va tenir lloc entre Calella i Llafranc. Creada perquè tothom a qui li agradi la natació pugui gaudir de l’experiència de nedar al mar, la Radikal Marbrava s’organitza anualment i compta amb totes les mesures de seguretat per a que la prova es desenvolupi en condicions òptimes pels nedadors i nedadores.\nEls nedadors del Club Natació Sabadell Marc Ciurana i Mireia Belmonte van ser els guanyadors de la modalitat d'Elit.\nCreada perquè tothom a qui li agradi la natació pugui gaudir de l’experiència de nedar al mar, la Radikal Marbrava s’organitza anualment i compta amb totes les mesures de seguretat per a que la prova es desenvolupi en condicions òptimes pels nedadors i nedadores.\nCursa de les escoles de Palafrugell\nEl dilluns 11 d’abril es va celebrar la 26ena Cursa de les Escoles de Palafrugell, amb un recorregut de 2.000 metres, amb sortida des del Parc Urbà de La Sauleda i arribada al col·legi Torres Jonama. Hi han participat 681 nois i noies de les escoles del municipi de cinquè i sisè curs de Primària, i de primer i segon d’ESO.\nEls guanyadors de cada curs han estat els següents:\nCinquè curs nois – Alan Gómez, del CEIP Barceló i Matas\nCinquè curs noies – Gemma Pallisera, del CEIP Torres Jonama\nSisè curs nois – Annasse Mahboub, del CEIP Barceló i Matas\nSisè curs noies – Carla Magri, del Col·legi Vedruna\n1er curs ESO nois – Oriol Ventura, del Centre Prats de la Carrera\n1er curs ESO noies – Sokayna Talhi, del Centre Prats de la Carrera\n2on curs ESO nois – Ismail Kichouhi, de l’IES Frederic Martí\n2on curs ESO noies – Sandra Oliver, del Centre Prats de la Carrera\nConsulteu tots els resultats aquí.\nCalella i Llafranc s’uniran amb una prova esportiva de natació, el Radikal Marbrava\nQuan queden pocs dies per la propera Radikal Marbrava, ja són 400 els inscrits que s’han apuntat a participar en aquesta prova esportiva, la qual tindrà lloc el 2 d’octubre entre Calella de Palafrugell i Llafranc. La prova ha estat creada perquè tothom a qui li agrada la natació pugui gaudir de l’experiència de nedar al mar, la Radikal Marbrava compta amb totes les garanties de seguretat.\nTant des de la perspectiva competitiva, com des del punt de vista de la superació personal, l’experiència ja és un èxit de participació en les dues modalitats que ofereix:\n* Radikal Marbrava Elit: Amb sortida a les 9 del matí. Es tracta d’un recorregut de 7.000 metres en aigües de la costa brava, tota una fita que portarà als participants a fer l’assalt a Les Formigues. La travessia posarà a prova la resistència dels esportistes i ajudarà als nedadors a cercar els seus límits.\nMés de mil persones omplen l'estadi Josep Pla i Arbonès per veure l'Espanyol\nMés de mil persones van omplir l’estadi Josep Pla i Arbonès per veure al nou Palafrugell en el partit de pretemporada que l’enfrontava al primer equip de l’Espanyol. El club blanc-i-blau, que està realitzant la seva preparació a Peralada, no va poder superar a un FC Palafrugell molt ordenat que presentava fins a vuit cares noves per aquesta nova temporada. Així, el resultat va acabar amb empat a cero, malgrat que l’Espanyol van comptar amb les ocasions més clares.\nEntre els aspectes destacats va ser el debut de dos de les noves incorporacions de l’equip que entrena Mauricio Pochettino, el lateral Dídac Vilà cedit per l’AC Milan i el central mexicà Héctor Moreno, els quals van deixar bones sensacions sobre la gespa.


Línea del temps de l'educació ambiental timeline | Timetoast timelines\nLínea del temps de l'educació ambiental\nTimeline created by efosga\nOrigen de l'educació ambiental\nA la dècada dels 70 sorgeix el que avui anomenem l'origen de l'Educació Ambiental. A partir d'aquesta dècada van començar a celebrar-se diversos congressos.\nGran reunió de la ONU\nLa primera gran reunió de l'Organització de les Nacions Unides (ONU) amb temàtica ambiental va ser la Conferència de les Nacions Unides sobre el Medi Humà, la qual es va dur a terme a la capital sueca, Estocolm, l'any 1972. Els temes principals van ser dos, el desenvolupament sostenible i la protecció a l'entorn.\nCarta de Belgrad\nA Belgrad, capital de l'antiga Iugoslàvia, l'any 1975 es va celebrar un altre congrés que va finalitzar amb l'anomenada Carta de Belgrad. S'hi van establir les metes i objectius de l'educació ambiental.\nCrida als Estats Membres\nEn Tbilisi en l'any 1977, es va fer una crida als estats membres perquè desenvolupessin polítiques ambientals en els seus programes.\nCongrés Internacional d'Educació i Formació sobre el Medi Ambient de Moscou.\nUn procés permanent en el qual els individus i les comunitats adquireixen consciència del seu medi i aprenen els coneixements, els valors, les destreses, l'experiència i també la determinació que els capaciti per actuar, individual i col·lectivament, en la resolució dels problemes ambientals presents i futurs.\nA finals de la dècada dels 80 es va presentar l'informe Brundtland, elaborat per l'ONU. En aquest informe es va utilitzar per primera vegada el concepte de desenvolupament sostenible, definit com aquell que satisfà les necessitats de el present sense comprometre les necessitats de les futures generacions.\nCimera de la Terra de Rio de Janeiro\nAquest terme va ser reprès com a eix central en els debats de la Cimera de la Terra de Rio de Janeiro, celebrada el 1992, i des d'aquest moment es va consolidar com a idea fonamental que inspira els nous models de desenvolupament proposats des de l'Educació Ambiental.\nCimera Mundial sobre el Desenvolupament Sostenible\nJa l'any 2002 es va celebrar la Cimera Mundial sobre el Desenvolupament Sostenible a Johannesburg (Sud-àfrica), va tenir com a tema principal el desenvolupament sostenible tenint un enfocament integrador, de manera que va fusionar el concepte de medi ambient i el de desenvolupament dels pobles amb tres elements fonamentals: el social, l'econòmic i el natural.\nEJE CRONOLÓGICO UNIDAD 4


És imprescindible i urgent implantar polítiques per disminuir la desocupació, i altres mesures, com garantir una renda bàsica o implantar un impost de renda negatiu\n27 GEN 2016 - 00:17\tCET\nOxfam ha publicat l'informe Una economia al servei de l'1% en el qual exposa amb cruesa les desigualtats que pateix un món on “els més rics estan absorbint el creixement dels ingressos i la riquesa mundial a un ritme alarmant”. La bretxa entre rics i pobres cada vegada es fa més àmplia: 62 persones tenen la mateixa riquesa que els 3.600 milions de persones més pobres del planeta. Aquesta desigualtat econòmica s'agreuja entre homes i dones en l'accés als serveis sanitaris, l'educació, la participació en el mercat laboral i la representació en les institucions.\nL'informe constata que la “meitat més pobra de la població mundial només genera el 10% de les emissions de gasos d'efecte hivernacle a nivell mundial, però és la que viu en zones més vulnerables al canvi climàtic i en sofreix les pitjors conseqüències”. Queda clar que les desigualtats econòmiques també provoquen desigualtats de gènere i mediambientals.\nL'informe ens mostra que les societats creen riquesa, però que està mal distribuïda o, cosa que és el mateix, “desapareix en un complex entramat de paradisos fiscals i tota una indústria de gestors de grans patrimonis garanteixen que aquesta riquesa no sigui redistribuïda, de manera que queda fora de l'abast de la ciutadania en el seu conjunt i dels Governs”. Dues dades per confirmar-ho: a) els paradisos fiscals amaguen 7,6 bilions de dòlars de fortunes individuals, una quantitat superior al PIB del Regne Unit i Alemanya junts; b) Oxfam ha analitzat 200 empreses, entre elles les més grans del món i les sòcies estratègiques del Fòrum Mundial de Davos, i revela que 9 de cada 10 tenen presència en paradisos fiscals.\nÉs clar que aquest sistema, depredador, no és fruit de la casualitat, sinó de la decisió deliberada de sectors financers i econòmics que, amb la complicitat dels poders públics, renuncien a la seva funció de millorar la vida de tota la ciutadania en benefici de l'1%.\nTotes aquestes desigualtats es ratifiquen al nostre país. Segons un informe de l'OCDE, a Espanya i Grècia s'ha empobrit encara més el 10% de la població que ja era més pobra. L'últim informe de l'Ajuntament de Barcelona sobre la distribució de la renda familiar per barris dibuixa una mostra, clara, d'aquest augment: una família de Pebralbes és 7,2 vegades més rica que una de Trinitat Nova. És realment preocupant que, en lloc de desaparèixer, les desigualtats augmentin any rere any, i provoquin que l'esperança de vida de les persones que viuen a Pedralbes sigui 11 anys superior a les que viuen a Trinitat Nova.\nÉs necessari frenar aquesta situació, que és indigna. Tal com afirma l'economista Olin Wright, “encara que estiguem en un entorn hostil cal erosionar al capitalisme entès com la construcció d'alternatives per fer la vida millor”. Aconseguir-ho no és cap utopia, però fa falta valentia i decència política per eliminar les desigualtats creades pel sistema i defensades per algunes forces polítiques.\nÉs imprescindible i urgent implantar polítiques per disminuir la desocupació; només així serà possible superar tanta desigualtat. Si l'existència material estigués garantida a través d'una renda bàsica o d'un impost de renda negatiu, com impulsa la Taula d'Entitats del Tercer Sector Social de Catalunya, segurament estaríem a prop de la solució del problema. D'aquesta manera, amb un ingrés garantit, els treballadors recuperarien el seu poder de negociació per exigir condicions de treball civilitzades i quantitats de diners raonables a canvi.\nSi algú té una solució millor per fer disminuir l'atur, que continuarà creixent a causa de la robotització i la digitalització (segons el Fòrum Econòmic Mundial l'ocupació es reduirà en més de 5 milions fins al 2020), i evitar la pobresa i les desigualtats, que l'exposi de manera urgent. La proposta anterior està avalada per molts economistes, entitats i per algunes ciutats (Utrecht, Dauphin) que ja l'han estan posant a la pràctica. El que ens proposen les forces polítiques és el mateix d'abans, pegats reformistes que no van a l'arrel del problema: el dret a una vida digna.\nDavant aquest panorama desolador, la política catalana ens distreu amb les essències pàtries, i l'espanyola està buscant desesperadament algú que vulgui governar.


El Govern promet no bloquejar l'ampliació de l'aeroport del Prat - Regió7\nL'executiu reclama que sigui un hub que canalitzi vols internacionals i que l'acció busqui una solució tècnica de consens\nBarcelona | 15·06·21 | 09:11\nExterior de la Terminal 2 de l'aeroport del Prat en obres el 8 de març de 2021 Àlex Recolons\nEl Govern ha promès aquest dilluns no bloquejar la inversió associada a l'ampliació de l'aeroport del Prat, que supera els 1.700 milions d'euros, un projecte que genera el rebuig frontal de l'Ajuntament del Prat i recels per part de l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau.\nAquestes són les principals conclusions de la taula institucional convocada ahir a la tarda pel president de la Generalitat, Pere Aragonès, per debatre sobre l'ampliació de l'aeroport Josep Tarradellas Barcelona-El Prat, que s'ha reunit durant gairebé tres hores per primera vegada al Palau de la Generalitat.\nUna conclusió pràctica d'aquesta trobada, més enllà de permetre el diàleg sobre l'ampliació d'aquesta infraestructura, és que s'ha acordat convocar una taula tècnica per analitzar com dur a terme aquesta ampliació del Prat.\nI és que Aena planteja ampliar l'aeroport a la zona de la Ricarda, uns terrenys situats al Prat de Llobregat (Baix Llobregat) que formen part de la xarxa europea Natura 2000, un projecte pel qual pressiona la classe empresarial catalana.\nL'ampliació a costa d'aquest espai natural, no obstant això, genera rebuig tant en alguns sectors polítics com en els ecologistes i, en cas d'aconseguir-se un pacte institucional sobre l'ampliació, requeriria després el vistiplau de la Comissió Europea.\nEn nom del Govern, el vicepresident Jordi Puigneró ha assegurat que l'executiu català vol "tirar endavant" l'ampliació de l'aeroport del Prat i que "no bloquejarà" la inversió associada a aquest projecte, però ha posat a Aena una sèrie de condicions, entre elles que aquesta taula tècnica defineixi una solució de consens sobre com dur a terme l'ampliació.\nPuigneró ha assegurat que el Govern reclama que l'aeroport Josep Tarradellas Barcelona-El Prat sigui un hub que canalitzi vols internacionals; una visió de conjunt que inclogui inversions als aeroports de Reus (Baix Camp) i Girona, i la seva connexió també en Alta Velocitat; que l'ampliació del Prat sigui "respectuosa amb el canvi climàtic" i que es busqui una solució tècnica de consens.\nD'aquesta forma, el Govern ha expressat en la trobada una espècie de sí condicionat al projecte, segons ha explicat Puigneró, que no obstant això no s'ha pronunciat sobre com dur a terme l'ampliació de la tercera pista.\nA la trobada d'avui hi han assistit en nom del Govern, a més d'Aragonès i Puigneró, la consellera Teresa Jordà (Acció Climàtica), mentre que en representació del Govern central ho ha fet el secretari d'Estat de Transports, Pedro Saura.


Com preparar els campaments, colònies i rutes d’estiu - Esplac\nHome>Entradas>Activitats esplais, Recursos educatius>Com preparar els campaments, colònies i rutes d’estiu\nEl curs s’acaba i comença l’hora de preparar els campaments, colònies i rutes de l’estiu! És per això que fem un recull de tots aquells recursos que us poden ser útils en l’organització de les activitats d’estiu.\nA continuació trobareu el llistat dels recursos útils per tal de preparar campaments, colònies i rutes. Estan dividits per preparació, documentació, activitats internacionals, guies de rutes i altres recursos útils. Recordeu podeu demanar una visita de la vostra Coordinadora de Projectes de Sector (CPS) i Equip General de Sector (EGS), tant prèvia com durant les activitats.\nCom escollir la casa de colònies o el terreny d’acampada?\nDe cases de colònies n’hi ha moltes, amb moltes característiques diferents tant pel què fa a l’equipament com pel què fa a l’entorn. Com trobem la casa que més s’adequa a la nostra activitat?\nCom escollir la casa de colònies?\nL’elecció del terreny d’acampada és una tasca molt important en la preparació de qualsevol campament. És part de la qualitat i l’èxit de l’activitat. Com escollim el millor terreny per al nostre campament?\nCom escollir el terreny d’acampada?\nGuia de preparació de campaments, colònies i rutes\nPer saber què hem de tenir en compte a cada moment de la preparació de manera cronològica, amb recursos i aspectes necessaris que ens ajudin a planificar la nostra activitat de vacances.\nGuia de preparació de campaments (properament tindreu disponible el recurs en aquesta mateixa notícia)\nGuia de preparació de colònies (properament tindreu disponible el recurs en aquesta mateixa notícia)\nGuia de preparació de rutes:\nResum de tota la documentació que hem de tenir a punt abans de marxar.\nDocumentació que tot esplai ha de tenir: un resum de tota la documentació que hem de tenir a punt abans de marxar.\nDocumentació que tot esplai ha de tenir\nCCReant: Plantilla per a l’elaboració de projectes d’activitats de vacances. Seguint-lo i omplint-lo, tindrem un projecte complet amb tots els requeriments pedagògics i legals.\nCCReant 2021 (word)\nCCReant 2021 (pdf)\nModels d’autoritzacions: Full model per a preparar les autoritzacions i les fitxes de dades per les activitats de l’esplai.\nAnem preparats: Web oficial de la Generalitat que recull tot el que cal saber i tenir en compte sobre normatives, prevenció, salut i seguretat, protecció del medi ambient i també telèfons i adreces d’interès, per tal que la vostra activitat vagi sobre rodes.\nPER ACTIVITATS INTERNACIONALS\nGuia de l’internacionalisme: Vols saber a què ens referim quan parlem d’”internacionalisme”? Vols saber quin tipus d’activitats internacionals es poden fer amb l’esplai i com a moni?\nGUIES DE RUTES\nLes rutes inclusives: Una guia per fer rutes inclusives creada pel Grup de Treball d’Inclusió i Diversitat d’Esplac.\nRecull de rutes d’Esplais Catalans: Creat dins del projecte internacional Amplify Youth Voices per promoure l’entorn que ens envolta, reduir emissions alhora de fer servir transports molt contaminants i, al mateix temps, que siguin rutes més econòmiques.\nRecull de rutes d’Esplais Catalans (baixes en emissions, econòmiques i responsables)\nCom elaborar un pla d’emergència? Document explicatiu amb tots els aspectes necessaris a nivell organitzatiu i legal que cal que tingui el vostre pla d’emergència.\nQuin material podem tenir a la farmaciola? Recull de tot allò que podem i no podem tenir a la farmaciola\nRàtios: Infografia de les ràtios que estableix el Decret de lleure a Catalunya.\nCom calculem les quantitats de menjar? Document amb consells i aspectes a tenir en compte per calcular les quantitats de menjar que cal comprar.\nAbastiment agroecològic: Abastir-se de productes agroecològics i/o de proximitat per a campaments, casals, rutes o colònies, per generar formes de consum basades en circuits de comercialització curta apostant per la sobirania alimentària.\nProtocol de prevenció d’abusos sexuals i altres maltractaments en l’àmbit de l’educació en el lleure de Catalunya: Protocol d’obligat compliment en les activitats de lleure educatiu. Si teniu dubtes, podeu posar-vos en contacte amb la Coordinadora de Projectes del vostre sector.\nProcediment de notificació de cas sospitós i cas diagnosticat de Covid-19 en activitats estiu 2021.\nUs deixem aquí una infografia resum de tots els recursos esmentats.\nComunicació Esplac2021-07-06T11:08:55+02:005 de mayo de 2021|Activitats esplais, Recursos educatius|\nUs presentem el nou recurs per crear i/o revisar l’ideari de l’esplai!


Dos anys de solitud - L'independent de Gràcia\nDos anys de solitud\nper Jesús Sánchez\nMesos desprès del 17 d’agost de 2017, davant del policia que prenia nota de la seva declaració, Kirsten havia de recordar aquella tarda en què la seva amiga Virgínia l’anava a portar a les festes de Gràcia. Juntes pujaven les Rambles de Barcelona en direcció al barri. Allà les esperava la bellesa dels carrers guarnits per un exèrcit d’àvies coratge, gitanos, joves, veïns i canalla que fan de l’alquímia una ciència, convertint ampolles de plàstic, envasos de iogurt i cartrons d’ous en art únic, autèntic i universal.\nPerò no van arribar. Van presenciar l’atemptat terrorista del 17-A a les Rambles. Kirsten i Virgínia van escapolir-se de l’atropellament patint ferides lleus producte de l’estampida. Però patirien desprès d’altres ferides asimptomàtiques però silenciosament devastadores: ferides emocionals. No ho han pogut suportar. El que van veure va ser molt dur i ha tingut seqüeles a les seves vides. Totes dues formen part d’un nombrós col·lectiu al qual se’ls ha denegat el reconeixement de les seves afectacions psicològiques per part del Ministerio del Interior espanyol. Només compten amb el suport de la UAVAT (Unidad de Atención y Valoración a Afectados por el Terrorismo) liderada per Roberto Manrique, víctima de l’atemptat d’Hipercor i bolcat en una lluita asimètrica perquè es faci efectiu el reconeixement dels afectats. Un primer pas s’ha donat amb el conveni signat amb l’Ajuntament de Barcelona i la UAVAT el passat 31 de juliol. Mentrestant l’Estat espanyol no les reconeix atenent a certs criteris burocràtics de kafkianes interpretacions que prevalen sobre criteris clínics i humans.\nAquell agost de 2017 els ciutadans van haver de baixar de l’escenari d’una festa que feia ja 40 anys que s’havia acabat a Barcelona coincidint amb l’establiment dels primers ajuntaments moderns en democràcia. Aleshores, moviments tan potents com el veïnal, el llibertari o el feminista van ser domesticats a través del debilitament, la criminalització o l’exclusió en cada cas, perquè en democràcia la lluita al carrer va passar de ser considerat un instrument de reivindicació a ser un element violent i de distorsió. Les iniciatives veïnals i associatives com les festes de Gràcia o la protesta veïnal davant els problemes de massificació turística han pogut sobreviure gràcies a valors com els de solidaritat i el compromís. Resiliència en estat pur. Moltes de les víctimes del 17-A, tant de reconegudes com les que no, porten dos anys de solitud. La motivació de la lluita d’uns i altres és d’arrel diferent. Però potser coincideixen en tres qüestions: la seva lluita compta amb el recolzament de persones compromeses que es mouen per valors solidaris; la seva lluita no compta amb un recolzament honest per part de certes administracions més preocupades per la farsa gestual del “jo condemno” i en el cas de les víctimes del 17-A per la salvaguarda de segons quines unitats indissolubles de la pàtria; i tres, tots dos casos són transmissors d’un enorme valor humà i social… abocats al més profund oblit perquè la roda futurista de plàstic, fum, infoxicació i sèries en la que vivim no ens convida al pensament, la crítica i la reflexió.


La música medieval és la música escrita durant l'edat mitjana. Aquesta era comença amb la caiguda de l'Imperi Romà, (amb la deposició l'any 476 de l'últim emperador de l'Imperi Romà d'Occident) i acaba aproximadament a mitjans del segle xv. A nivell musical, establir el final de l'era medieval i el començament del Renaixement és indubtablement arbitrari, però s'acostuma a posar la frontera al voltant de l'any 1400.\n2.1.1 Els grans períodes\n2.2 Transició de l'Edat antiga a l'Edat mitjana (500-600)\n2.3 Alta Edat Mitjana (600-1000)\n2.3.1 Els cants gregorians\n2.3.2 Trops i seqüències\n2.3.3 Drames litúrgics\n2.4 Edat Mitjana Plena (1000-1300)\n2.4.1 Ars antiqua\n2.4.2 Goliards i trobadorisme\n2.4.3 Escola de Notre Dame\n2.5 Baixa Edat Mitjana (1300-1400)\n2.5.1 Ars nova\n2.5.2 Escola de Borgonya\n2.5.3 El trecento italià\n2.5.4 Cants de flagelació\n2.5.5 Ars subtilior\n2.6 Transició entre les Edats mitjana i moderna\n3.1 Música musulmana\n3.2 Món indi\n3.3 Sud-est asiàtic\n3.4 L'antiga Xina\n4 Formes, teoria i instruments\n4.2 Gèneres i formes\n4.2.1 Música vocal\n4.2.2 Música instrumental\n4.4 Teoria i notació\n5 Llegat medieval\n5.1.1 Cants gregorians\n5.1.5 Escola de Notre-Dame de París i Ars antiqua\n5.1.6 Ars nova i Ars subtilior\n5.2 Les grans obres\nLa cerca sobre història de la música és relativament recent i això ha presentat algunes dificultats per al treball final. No s'ha vist l'interès d'historiar sobre música, tal com sí es presenta aviat a les arts plàstiques. En part hi tindrà molt a veure l'estatus que reben els músics i altres artistes a l'Edat mitjana. En efecte, no es consideraven autors d'un ofici a banda, sinó que a les plàstiques com les musicals, eren artesans.\nÉs vers el segle XVIII que es comença a historiar sobre música i la primera consideració aleshores és que la música occidental és l'única que es pot historiar perquè l'oriental no ha mutat de formes durant molt de temps i per això no hi ha molta cosa a explicar. Es treu la conclusió que la música produïda a Occident és culta. Però, tot això és la mirada etnocèntrica que els europeus feien aleshores de la història de la música. Historiadors d'època són John Hawkins, Friedrich Wilhelm Marpurg, etc. Alguns donaren treballs amb inexactituds i altres es col·locaren al capdavant per haver-se atrevit a historiar sobre música com ara Giovanni Battista Martini.\nEn efecte, la historiografia comença entre europeus i amb una perspectiva eurocèntrica. Es classifica la música oriental com a exòtica, primitiva o en tardança, mentre que l'europea era per excel·lència, superior, culta. Quelcom que no s'abandona fins ben entrat el segle xx. Es cultiva degut a un context marcat per l'aparició de l'Origen de les Espècies de Charles Darwin. A còpia de l'evolucionisme, els estudis sobre música medieval a Europa volien veure una etapa de naixement, evolució i mort. La música seguiria un patró de progrés constant. Però s'ha remarcat que no és ben bé així. La música canvia de forma a cada societat, per a millor, o per a pitjor. Pot haver millorat, tornat pitjor i continuat a més bé. La música no evoluciona en un progrés constant, és subjectiu veure-ho així.\nAixí la història de la música medieval és el punt de partida d'una lectura que vol posar èmfasi en uns genis europeus i que menysté moltes vegades la música popular produïda a partir del jazz i el rock. És a dir, abans del rock o el jazz, tot és música culta, després la producció només hauria caigut en decadència. Avui aquest tipus de relat ha quedat aparcat i per això la música medieval inclou l'oriental com l'occidental.\nEn aquest àmbit també cal afegir-hi la suposada inutilitat que durant molt de temps divulga entre historiadores. Els historiadors no veuen cap utilitat en historiar música, fet que canvia considerablement al segle xx. Avui historiar sobre música permet entendre les cosmovisions d'una societat, amb la fi de trobar explicacions sobre fenòmens recents. I, aquesta nova manera de veure les coses, canvi considerablement a tots els àmbits de la història ja que havia quedat sotragada durant molt de temps a l'événementiel, tal com es teoritzà a França. El nacionalisme particularment al segle XIX, troba l'interès d'estudiar música ja passada perquè en una òptica de reconstrucció d'uns passats heroics per a la nació, vol poder lluir de caràcter particular que justifiqui l'existència d'aquesta i d'una altra comunitat imaginada.\nA banda, la historiografia musical de l'Edat mitjana ha tingut sempre el gran llast que no trobar escrits que donin informació sobre què es tocava, s'escoltava o es cantava. L'Edat mitjana és una societat principalment de la transmissió oral. De cops la informació s'obté gràcies a les il·lustracions minades dels manuscrits.\nLa música de l’Edat mitjana a Occident prové en primer lloc dels rituals religiosos i a mesura que avança el període, es diversifica, és a dir, apareix música profana, però de forma general, tot és música religiosa (sacra).\nL’Església catòlica és aleshores la socialitzadora de la població. Tot comença i tot acaba amb la religió. S’escolta a les esglésies, als monestirs, als convents i a les catedrals. A mesura que s’estableixen diversos regnes, la música es trasllada a la Cort. És la Cort qui la torna profana, principalment instrumental, però també vocal. Fora d’aquests dos grans espais, religiós i monàrquic, el gros de la població no escolta música.\nLa música està lligada al poder i per això no es troben compositores femenines. Són abats, monjos, sacerdots, etc, gent d’església que s’ha format als monestirs i que ha rebut una educació musical per tal de poder compondre per la missa i els oficis. És doncs música funcional. D’una banda, està pensada per als rituals, quan es troba a l’Església, d’altra banda, està pensada per al divertiment dels nobles, quan es troba a la Cort.\nEsglésia i Cort, són poder. Per tant, la música expressa les característiques del poder de l’època:\nés propaganda per la Cort\nés propaganda per a l’Església\nés divertiment per la Cort\nD’aquesta manera la música religiosa és a tot arreu perquè l’Església catòlica és la superpotència d’aquella època. Es torna una manera de fer propaganda i de transmetre els valors que vehicula l’Església catòlica. Són valors patriarcals i per això no hi ha compositores, amb alguna excepció. A mans de la Cort, serveix per exaltar la ideologia de les classes superiors, que es materialitza en l’amor cortès. És un tipus de divertiment que ens parla de l'alta societat, però també del tipus de sistema polític establert, el feudalisme i la cavalleria.\nEls grans períodes de la música Occidental medieval són:\nTransició de l'Edat antiga a l'Edat mitjana (500-600)[modifica]\nDes de ben inicialment, la litúrgia cristiana i la seva música, varen estar lligades a la tradició dels cants parlats jueus (cant de sinagoga), amb l'afegit de la influència que exercia aleshores el llegat grec i romà, el qual s'aprecia a la teoria musical i la filosofia d'època.\nEl cristianisme s'expandeix progressivament fins que és adoptat oficialment per l'Imperi romà. Abans de la seva oficialització els cants primitius cristians són recitacions de la Bíblia en grec amb l'objectiu de no ser descoberts per les autoritats romanes. L'oficialització torna els cants primitius cristians en un element més de la vida pública i per això es canten en llatí.\nLa religió és en aquella època la institució que socialitza la població. És un element primordial de totes les cosmovisions i per això la música hi és religiosa. El cant sacre es feia servir com a instrument d'edificació i educació religiosa, així com assumia una funció auxiliar en l'oració.\nLes celebracions religioses dels primers cristians foren conformant de mica en mica un nou tipus d'expressió musical, de caràcter austera, purament vocal. Aquí el llegat grec porta l'Església catòlica a prohibir els instruments musicals als serveis religiosos. Degut a això apareix la primera forma de música, els cants monòdics. És a dir, cants de la Bíblia amb una única veu, per bé que podia interpretar-se amb un cor.\nEls primers cants litúrgics tenien principalment dos estils:\nla salmòdia, que consisteix en el recitatiu de versicles de salms, amb què es feien servir fórmules melòdiques fixes variades (origen dels modes medievals). Abans i deprés, fins i tot entre, els versicles del salm, es feia cantar una antífona, amb una melodia més elaborada, a mode de tornada\nl'himnodia, que consisteix en melodies i textos de creació nova i caire més proper a la comunitat. Sant Ambrosià de Milià en fa fer gran ús per als himnes\nS'aprecia aviat en aquests primers cants litúrgics formes d'execució que més endavant esdevenen habituals als cants gregorians, com ara la responsorial (el cor respon a un solista) o antifonal (dos cors separats s'alternen el cant).\nCada regió europea desenvolupa en aquesta època de forma separada el seu propi cant, text i norma de celebració, com a forma de suport a la litúrgia regional. Es feia servir per a la missa o l'ofici. Les litúrgies regionals occidentals més importants eren la romana, l'ambrosiana (milanesa), la beneventana, la hispànica (moçàrab), la gal·licana i la celta. L'existència de totes aquestes variants regionals s'explica principalment per la separació entre l'Imperi romà d'Occident i d'Orient durant el segle IVè. La tradició gal·licana s'estén gràcies als monestirs que constitueixen els principals centres d'educació musical d'Europa.\nAlta Edat Mitjana (600-1000)[modifica]\nEls cants gregorians[modifica]\nQuan s’estableix l’Imperi carolingi, hi ha una dinàmica conjunta entre Església catòlica i poder franc que mira d’unificar totes les litúrgies regionals. L’encarregat d’això va ser Sant Gregori Magne (560-640). La seva tasca va ser de proposar un model uniforme, compilar tot allò que s’havia fet i difondre-ho. S’acaba anomenant aquest repertori unificat «cant gregorià», però Gregori mai va compondre’l. Era de família acomodada i inicialment volia dedicar-se a fer política. Primer exerceix d’ambaixador a Constantinoble fins que és nomenat papa. Som davant el Renaixement carolingi.\nEl cant gregorià era:\nresponsorial o antifonal\nsil·làbic, neumàtic o melismàtic\nEs torna un tipus de salm cantat però en forma monòdica i sense instrument. És melòdica, però no hi ha ritme, ni harmonia. S’acaba anomenant aquest tipus de composició musical, «cant pla». S’utilitza per a les misses i els oficis. La més cèlebre és la missa del sopar.\nÉs en aquest període de Renaixement carolingi que s’incorpora el llegat teòric grec a Europa. L’instrument és prohibit dels espais eclesiàstics en acord amb allò que propugna Boeci. La seva teoria musical prové de Grècia: l’harmonia de les esferes i l’ethos grec. Hi hauria tres tipus de música: mundana, humana i instrumental. Marcià Fèlix Capel·la és l’encarregat de tornar la música una assignatura del currículum educatiu (trívium i quadrívium) d’època. Roma obre les seves pròpies escoles d’aprenentatge musical: les schola cantorum.\nCalia tenir molta memòria i per ajudar els cantants a memoritzar les lletres s’inventa el neume. Tot seguit sorgeix el tetragrama (tres línies) que és l’anterior al pentagrama actual. Sant Agustí teoritza el ritme i la mètrica.\nEn resum, el Renaixement carolingi és una eina de propaganda. És música de poder. Per això comença a utilitzar la música. S’unifica les litúrgies regionals, s’estudia i es fa avançar la teoria musical, per tal de donar lluentor del poder tou eclesiàstic i franc.\nTrops i seqüències[modifica]\nA partir dels cants gregorians apareixen els primers gèneres o subgèneres de música monòdica sacra. Un cop es va establir un repertori fix, la creativitat musical queda aleshores circumscrita a l'ornament de determinats cants, particularment alguns de la missa i en festes solemnes únicament. Aquesta era fonamentalment insercions de nous melismes i fins i tot nous textos en antigues melodies del repertori. Pràctica que rep el nom de trop i deriva en un subgèneres més, les seqüències.\nExisteixen així doncs tres tipus de trops:\naquells en què s'intercala fragments melòdics inventats, aliens al repertori original gregorià, com ara melismes dins una peça anterior. El material melòdic que s'introduïa era probablement en certes ocasions d'origen popular.\naquells en què s'aplica a un melisma anterior un nou melisma, tècnica atribuïda a Notker Balbulus com a procediment memotècnic per ajudar els cantants a recordar les cèl·lules melòdiques successives.\nla interpolació de text nou amb música nova.\nUn tipus particular de trop, aplicat al melisma de la darrera síl·laba de l'Al·leluia, es va practicar extensament fins al punt de desenvolupar-ne una nova forma musical amb texts i melodies ben elaborades, la seqüència, que històricament va ser desenvolupada en tres fases:\nÉs cap al segle IXè que sorgeix el primer precedent d'òpera. No és ben bé òpera, sinó teatre musicat i emprat com a forma educativa. A la seva forma originària, és considerat de cops com el supervivint del drama romà, tot i que amb històries cristianes, principalment els evangelis, la passió i la vida els sants. Es tracta dels drames litúrgics.\nTotes les regions d'Europa tenen una tradició musical o semi-musical amb drames litúrgics a l'Edat mitjana, amb combinació d'actors, de relats, de cants i acompanyaments musicals. Aquests drames eren probablement presentats amb actors i músics itinerants. Un bon nombre foren posats per escrits per tal de poder-los reconstituir i interpretar més endavant.\nA la Península ibèrica hi va néixer dos tipus particulars de drames litúrgics que es diferencien perquè eren cantants en llengua vernacla com ara el català, el castellà o el galaicoportuguès. Són El Misteri i El cant de Sibil·la.\nEdat Mitjana Plena (1000-1300)[modifica]\nEl període que s'estén de l'any 1000 fins al segle XIV és conegut com a Ars antiqua i s'oposa a l'Ars nova que comprèn tot el segle XIV. Les expressions fan referència a dues maneres de compondre i sentir la música, així com al tall que produeix el contrapunt.\nVora el segle XIV s'intenta compondre amb ritmes, a partir del llegat deixat per la notació franconiana i això canvia tot del tot la música que es produeix a Occident. S'introdueix així doncs un període nou en què s'abandona el cant pla cantus firmus. D'aquesta manera l'Ars antiqua comprèn tota l'experimentació compositiva que es va dur a terme a partir del cant pla mentre que l'Ars nova ja és polifònica i rítmica, a partir de la notació fraconiana.\nGoliards i trobadorisme[modifica]\nA partir de l’any mil es desenvolupa la música profana. És música monòdica, però té la virtut d’haver sortit de l’Església per instal·lar-se a la Cort i fora d’aquesta també. És música que es transmet essencialment per via oral i no s’escriu fins ben entrat el segle xiii. El gros de la música profana prové dels trobadors d'Occitània perquè la practicaven una elit feudal ja ben establerta.\nLes cançons de goliards són el primer gènere de música profana. Eren rodamons que anaven de Cort en Cort cantant-hi a l’amor cortès, amb sàtira. Es cantaven en llatí i provenien de gent acomodada, homes com dones. La seva versió cantada a llengua vernacla són les cançons de gesta. Eren poemes èpics en què els protagonistes cantaven fets de la seva vida a mode heroic, ballant i fent malabarisme. Generalment eren cavallers. A mesura que s'expandeix el concepte, neixen formes de trobadoria per regió i llengua, com ara les cantigues monòfoniques, els minnelieder, etc.\nEls trobadors no són gent pobre que canta per als pobres, sinó gent acomodada que canta per a la Cort. Hi ha Guillem IXè d’Aquitània o Dionís de Portugal. Són, però, els responsables de dos gèneres més, la pastorel·la i la balada. L'expansió del concepte torna a donar designacions dispars com ara trobador, trober, minnesigner, meistersinger, etc. Els trobadors cantaven en occità mentre que els trobers ho feien en francès. De trobers caldria destacar a Bernat de Ventadorn, i de trobadors a Ceverí de Girona, etc.\nLa música profana s’acompanya d’instrument, sobretot la trobadoresca. Les ballades eren poemes cantats i instrumentats. El nom de pastorel·la prové de la recitació d’una pastora que es deixa enlluernar per un cavaller, tot plegat amb instrument a mà. La música instrumental tota sola era recurrent a la Cort perquè es feia servir per la dansa. Neixen tipus de dansa i gèneres per a música instrumental.\nLes cantigues monofòniques són una eina de poder per al rei de Castella i Lleó, Alfons Xè el Savi, que com el seu homòleg predecessor Carlemany, intenta imitar els passos del Renaixement carolingi promovent la traducció de manuscrits, etc.\nEscola de Notre Dame[modifica]\nVora el final del segle IXè els cantants als monestirs com l'abat de Sant-Gall a Suïssa, comencen a afegir una nova part al cant pla, generalment una veu en moviment, paral·lela a la quarta o la cinquena. S'acaba anomenant aquesta tècnica d'organum i correspon als principis de l'harmonia i, tot seguit, del contrapunt. L'organum es desenvolupa de maneres distintes.\nÉs al capdavall la primera forma de polifonia que s'escolta. Mentre la Cort desenvolupa la monodia profana, la catedral de Notre Dame de París es torna un referent de composició en música sacra en aquella època. Des d’aquest indret es divulga la polifonia amb tres tipus de tècniques: l’organum, el motet i el conductus. La responsabilitat rau en Léonin i Pérotin. Per fer-ho se serveixen d’un manuscrit que compila tot el repertori eclesiàstic, l’anomenat Magnus liber originali.\nEs va proposar de cantar el mateix text però a dues veus de distància l’una per sobre de l’altra. Hi ha doncs una vox principalis i una vox originalis, d’aquí el nom de l’organum. Després s’intenta donar més independència a les veus i surt l’organum lliure, que consisteix en fer cantar vàries veus com si fossin dues composicions en una.\nEn voler tornar tot plegat més melismàtic, s’inventa el motet que és una evolució de l’organum melismàtic. El motet és un terme derivat de mot i això ja n’explica la intenció. El motet canta amb quadre veus i cadascuna prova de cantar sobre una temàtica diferent. El Còdex Montpeller és l’un dels manuscrits amb el compilatori de motets més antic escrit.\nD’aquí neix la voluntat d’aplicar l’organum a una composició original. És a dir, els motets i els organums eren amplificacions melòdiques de composicions ja escrites, mentre que el conductus mira de ser una composició de vell nou.\nBaixa Edat Mitjana (1300-1400)[modifica]\nVegeu també: Ars nova\nL’ars nova és el període que s’inicia amb les aportacions de Franco de Colònia. Tot mirant d’aportar ritme, harmonia, a les composicions polifòniques, inventa l’anotació franconiana o mensurada. És un tipus de sistema que permet indicar ritmes complexos amb exactitud i flexibilitat.\nL’expressió Ars nova indica el punt de partida per al contrapunt. Vol marcar distància amb el cant pla. Prova de posar en marxa un nou tipus de composicions musicals que han de ser més rítmiques, més variades, etc. Philippe de Vitry reuneix en un tractat les noves formes de composició i bateja aquest nou període amb aquesta expressió.\nÉs a França en primer lloc que es desenvolupa l’ars nova. El primer gènere de polifonia rítmica és el motet isorítmic. Tot seguit s’inventa una tècnica nova que ornamenta el ritme, el singlot o hoquetus. S’intenta aplicar aquesta anotació franconiana als rondons, virolais o les balades. Les composicions en què s’hi aplica l’ars nova reben el nom de formes fixes.\nEscola de Borgonya[modifica]\nBorgonya, que avui es trobaria entre el nord de França, Flandes i Holanda, es torna l'epicentre de l'ars nova. Sedueix Itàlia, Anglaterra o la corona d'Aragó. En aquest darrer territori l'ars nova és potenciada pel monarca Joan I. El recull Llibre Vermell és l'obra més antiga d'ars nova a Catalunya. Fou redactat pel monestir de Montserrat que es torna el centre difusor de l'ars nova a la corona d'Aragó.\nL'Escola de Borgonya reuneix diversos compositors, entre els quals Guillaume Dufay. És el compositor més ben valorat aleshores a Borgonya. Influeix altres compositors com ara John Dunstable, amb gran notorietat a Anglaterra. Aquest país es deixa seduir amb facilitat per l'ars nova i les composicions franceses. Això porta els músics anglesos a innovar dins l'àmbit.\nA França la figura més rellevant és Guillaume de Machaut que exerceix influència a Itàlia on l'ars nova penetra dins el Trecento. Entre Flandes i França s'hi reuneixen les condicions amb què s'aconsegueix fer la transició entre la música medieval i la renaixentista.\nEl trecento italià[modifica]\nVegeu també: Trecento\nPart de la música de l'ars nova té un origen francès; no debades, el terme s'aplica sovint a tota la música del segle XIV, especialment per incloure-hi la música secular italiana. Per això mateix, aquest període és en ocasions conegut com a Trecento.\nLa música italiana sempre s'ha conegut pel seu caire líric o melòdic i això en força aspecte procedeix del segle XIVè. En aquesta època l'execució de la música profana italiana (d'acord amb la poca cosa que n'ha sobreviscut) s'ha anomenat estil cantal·lí, amb veu alta i recolzada per dues veus (fins i tot una de sola perquè una gran quantitat de la música del Trecento és només per a dues veus), més regulars i amb moviments lents. Aquest tipus de textura musical pertany igualment a les execucions en gèneres seculars populars dels segles XVè i XVIè. Fou important la influència que exercí l'eventual desenvolupament de la textura dels triets, que va revolucionar la música del segle XVIIè.\nVan existir tres tipus de formes principals a les obres seculars del Trecento:\nDe manuscrits italians que han sobreviscut cal incloure-hi el Còdex Squarcialupi i el Còdex Rossi.\nEls compositors que varen destacar-se foren en Francesco Landini, Francesco Landini, Gherardello da Firenze, Andrea da Firenze, Lorenzo da Firenze, Paolo da Firenze (Paolo Tenorista), Giovanni da Firenze (conegut també com a Giovanni da Cascia), Bartolino da Padova, Jacopo da Bologna, Donato da Cascia, Lorenzo Masini, Niccolò da Perugia i el Mestre Piero.\nCants de flagelació[modifica]\nVegeu també: Geisslerlieder\nS’insereix igualment en història de la música els cants que neixen de les flagelacions iniciades vers el segle XIII però continuades degut a la Pesta Negra. Aquests cants s’anomenen Geisslerlieder i tenen Alemanya com a epicentre.\nVegeu també: Ars subtilior\nA Avinyó al sud de França, s’hi produeixen les primeres composicions més complexes. Aquesta pràctica acaba rebent el nom d’Ars subtilior. El terme és inventat l’any 1963 de la mà de Ursula Günther. Desenvolupa la tesi que després de la mort de Guillaume de Machaut s’assisteix a un procés de complexificació de les composicions musicals. Es produeix a França, Itàlia i s’escampa a mans de Janus de Xipre.\nTransició entre les Edats mitjana i moderna[modifica]\nVegeu també: Música renaixentista\nVegeu també: Música musulmana\nAl món islàmic Avicena i Alfarabí filosofen sobre la música i sobre les seves propietats terapèutiques malgrat que la música al món islàmic és banida del camp religiós en virtut de la tradició. Aquesta prohibició remunta als escrits platònics i aristotèlics. Així com passava a Europa, el bagatge grec és traduït en territori de parla majoritàriament àrab i d'aquí s'extreu la prohibició d'introduir instruments o música a la vida pública com privada.\nLa música és doncs objecte de reflexió i debat, però no s'autoritza pas fora d'això. La branca sunnita fou l’única que animà el seu ús. Hi ha una mirada més positiva, encara que s’acaba autoritzant un tipus de música concret, l’anomenada música hal·lal. Com els seus homòlegs europeus, aquesta música hal·lal és religiosa i serveix per als rituals. Són cants parlats, és a dir, cantilacions de la Bíblia musulmana, l'Alcorà. No debades, la música islàmica venia acompanyada de l’instrument. Tocaven principalment amb un ud que és l’antecessor de llaüt.\nLa qüestió sobre l'autorització de la música és encara avui debatuda perquè en època de Mahoma ja hi havia contradiccions que són actualment l'arrel de l'autorització sunnita. I, així i tot, el terme música no apareix a l'Alcorà, de forma que qui en defensa la interdicció, diu haver-hi al·lusions a la Bíblia. La realitat en tot plegat és que la música ha format part del tarannà musulmà d'ençà l'Edat mitjana. És justament en aquesta època que neixen escoles de música a tot el Llevant: escola sunnita, escola hanefita, escola malikita, escola hanbalita, etc.\nLa prohibició s'ha tornat veritablement un fonament per a les doctrines fonamentalistes de l'Islam com ara el salafisme. No deixa de ser una doctrina que ignora o es desentén expressament de la realitat vist que la dinastia abbàssida desenvolupà mecenatge musical. Cal recordar que musulmans com ara al-Gazali o Avicena s'interessaven per la música i arriaren a escriure'n tractats.\nDins el sunnisme, la música pren diverses formes: cantil·lació de l'Alcorà, crida a la pregària, poemes devocionals com ara els hamd, naixeeds o na't, etc. El xiisme prohibeix els instruments, però no pas la veu, de forma que la música s'expressa a capel·la. Cas força particular és el Kurdistan, on la música s'hi desenvolupa, potser i tot sense complexos, degut a la influència que exercí el trobadorisme.\nTot arribant al final de l'Edat mitjana, més concretament al segle XIV, Turquia és el centre neuràlgic d'una actitud més oberta cap a la música i que es trasllada a la resta de l'Orient Mitjà gràcies a l'Imperi otomà. S'hi desenvolupa efectivament música culta que es caracteritza per orquestres militars, cantil·lacions a l'Alcorà, himnes religiosos, música de Cort i música privada.\nDins la immensitat del que fou l'Imperi otomà, les minories com ara armenis, kurds, àzeris o gitans barregen sons que provenen d'Àsia Menor, els Balcans i de l'Iran amb l'objectiu d'obtenir quelcom de propi. Aquest tipus de música que es troba en formes molt diferents per cada comunitat, exerceix molta influència al si de l'Imperi otomà.\nLa música de l’Índia en aquesta època és religiosa. S’associa als vedes i es fa servir per als rituals religiosos. Té doble vocació. D’una banda, es destina al temple i a les divinitats, de l’altra, es reserva al gaudi i als dimonis. Aquesta dicotomia separa igualment la classificació dels instruments i dels músics. En quant als músics, la pràctica cal inserir-la dins el sistema de castes que emergeix de mica en mica al món indi.\nAmb el temps, la música a l’Índia s’ha anat dividint en dos grans àrees:\nLa primera és pròpiament hinduista mentre que la segona apareix sota la influència de l’Islam i les invasions mongoles al sud-est asiàtic.\nLa música hindustànica hauria aparegut vora el segle XIIIè i s’hauria expandit entre el Nepal, el Paquistan, l’Afganistan i el nord de l’Índia. En canvi, la música carnàtica es forma molt més abans, cap el -400. Constitueix la base de la música índia i s’envolta de les primeres teories i notacions musicals com el solfeig indi.\nLa música hindustànica ha anat derivant en diverses formes. Cap al segle XIIIè entre Bangla Deix i el Bangla Occidental hi neix la música bengala. Es tracta de cants sagrats hinduistes, cantants als temples. Es considera com a part de la música hindustànica. Això mentre al Caixmir, a l’altra banda de l’Índia, a tocar de l’Afganistan i Paquistan, la musica hindustànica es barreja de les influència que exerceix la Xina, el Paquistan i l’Índia per donar lloc a quelcom d’exquisit. En aquest territori s’hi acaba cultivant variables folklòriques o sacres.\nQuelcom de similar va produir-se amb la música carnàtica. És a l’estat de Kerala on s’hi diversifica aquest tipus de música, de funció ritualística, per tant, associada a la religió. La música carnàtica és objecte de competicions musicals al segle XIV entre hindustàstics i carnàtics.\nÉs igualment tot començant el segle XX que neix el primer teatre musical indi, conegut com a Kathakali. A l’Índia les representacions cantades no són gens habituals, per bé que el país es nodreix de grans tradicions de teatre musical com ara el krishnanattam, el tru kootho o el kutiyattam.\nAl sud-est asiàtic la música debut ben sovint a l’Edat mitjana i es presenta com una síntesi entre l música xinesa, índia i indonèsia. És música teatralitzada que pren gairebé sempre l’origen a Tailàndia on els teatres d’ombres hi foren molt populars.\nEs tracta abans de qualsevol cosa més, un tipus de música funcional, lligada a la Cort. Però, a la vegada, és música religiosa que serveix per als rituals budistes, animistes o per a les cerimònies bramàniques.\nCada país ha anat cultivant una varietat pròpia que té l’hàbit de proposar subgèneres. Per exemple, la música tai d’època deriva en mahori i piphat. Al Vietnam la música es compon en forma de dos modes: trist i alegre. La concepció dels sons associats a aquestes emocions és l’oposat a la concepció que en fa Occident.\nExemples de teatre musicat són el khon o lakorn i el nang. Birmània és potser l’únic indret en què s’hi veu la primera notació pròpia malgrat que la música hi fusiona la tradició tailandesa, índia i xinesa. Aquí és on els rituals prenen més rellevància. És un país pont entre el món indi i el món sinojaponès.\nPer Confuci, una forma correcta de música és important pel cultiu i refinament de l'individu, i el confucianisme considera el ja esmentat yayue com a mètode per alçar la moral i com a símbol d'un bon govern. Tanmateix, el confucianisme va considerar que algunes formes populars de música corrompien.\nLa música és desenvolupada enormement sota els Tang, els Song, etc. Existeixen llibres amb música escrita alhora que s'ha trobat institucions de regulació musical. La música feia part de l'etiqueta. D'aquí surten anotacions pròpies que no es troben a Occident. Etiqueta de cort, la música i les anotacions musicals, són decisions vingudes de la mateixa monarquia.\nUn compositor notable fou Jian Kui, conegut per la Cançó de Yangzhou. La seva música s'acompanya de veu i instrument. Sota els Tang, però, apareix l'òpera xinesa. I, com els seus homòlegs europeus, a la Xina hi hagué lloc per a un llaüt xinès.\nÉs cap al segle Vè que s'introdueix música al Japó, si més no això podem dir de les restes que ens queda. És música que prové de la Xina i que com els seus homòlegs asiàtics, es troba a la Cort on hi exerceix la funció d'acompanyament de rituals religiosos.\nD'aquesta forma hi neix:\nel makagura, música xintoista\nel kangen, música instrumental profana\nel bugaku, música d'acompanyament per a balls profans\nl'utamono, tipus de cant profà\nEn aquest país, tal com succeïa a Tailàndia, el teatre hi exerceix una gran atracció. I, en aquest àmbit, s'hi pot destacar el Noh. El país genera aviat les seves pròpies orquestres, tal com s'aprecia igualment a Tailàndia.\nFormes, teoria i instruments[modifica]\nEn comptes de classificar-los per famílies instrumentals, com es farà posteriorment, a l'Edat mitjana sovint es classifiquen els instruments segons el seu ús, o la mateixa cosa, segons el seu volum sonor en instruments alts o de música alta. És a dir, d'un volum considerable i aptes sobretot per a la música en espais oberts, i els instruments baixos o de música baixa, de menor volum sonor, escaients per a la música d'espais tancats, ja fossin eclesiàstics o de la Cort.\nEls principals instruments baixos eren:\nEls principals instruments alts eren:\nEls instruments utilitzats a l'època són els mateixos que dècades abans però sota formes diferents. La flauta travessera es feia de fusta, mentre que avui es fa amb metall. La flauta dolça ha conservat si fa no fa la seva forma antiga. La pipa de corn és similar a la flauta dolça però forma part de la família de les ocarines. La flauta bufacanyes era força popular a l'Edat mitjana. Tots aquests instruments de vent es fabricaven en fusca i n'existia de mides diverses per tal d'obtenir sons a diferent escala.\nLa lira bizantina és el primer instrument amb arc documentat a Europa. El geògraf persa Ibn Khurradadhbih classifica la lira bizantina dins els instruments amb arc, com el rabāb, i la col·loca dins els instruments més típics bizantins, al costat de l'òrgan, el xilaiani i el salandj.\nEls principals instruments segons la classificació actual:\nCorn de caça\nPipa de corn\nCorda (normalment cítares: corda polsada)\nLa música medieval feia anar instruments de corda, com ara el llaüt, la guitarra morisca o mandora, la ghiterra i el saltiri. Els dulcimers, similars en estructura als saltiris i cítares, originàriament eren pinçats. És un instrument bàsic. Els noms que es troben als documents escrits poden portar a confusió actualment, però no hi ha cap mena de dubte que la corda era molt freqüent, sobretot les cítares.\nFins al Renaixement els instruments de percussió varen tenir un paper marginal. Abans del segle XII no n'existia gairebé cap, llevat dels jocs de campanes, que es feien servir als monestirs. Tanmateix, la sintonia quotidiana estava marcada per sorolls variats, força evocats a la literatura medieval, amb aspectes comuns: matraques, amulets sorollosos, cascavells, campanes, etc. Només al segle XII i XIII apareixen a Europa els tambors de dos peus, com a forma d'acompanyament dels vents.\nGuillaume de Machaut distingeix al segle XIV dos tipus de flautes: les travesseres i "les que toques amb rectitud quan hi bufes". Però no sembla pas que les flautes fossin rectes fins al segle XII. La flauta travessera hauria vingut d'Orient. Les flautes es fabricaven de fusta i podien tocar-se del costat o des de l'extrem.\nEl més gran instrument d'època era l'òrgan que constitueix l'únic més gran i de vent. S'incorporen a partir de Bizanci, tot i que eren ja d'ús a l'Imperi romà. Se n'ha trobat representat en obeliscos bizantins, però sabem que comencen a exportar-se a tot l'Imperi a partir de Constantinoble. Fins al segle X hi hagué òrgans més menudets, i vers el segle XIII se'n fabricaven de portàtils.\nGèneres i formes[modifica]\nA l'Edat Mitjana hi va haver dos tipus de formes musicals:\nLa monodia ha estat la més dominant. Es registra de l'any 500 fins a l'any 1400. Tot seguit és substituïda de mica en mica per la polifonia.\nLa polifonia es troba dins l'àmbit de la música sacra o religiosa i la música profana o no religiosa.\nDins, es desenvolupen diversos gèneres de música:\nCançons de goliard\nCançons de gesta (ex.: meistersinger, canço monofònica, etc)\nCançons de trobadors\nTot començant l'època, la música era monòdica i monorítmica, apareixent d'aquesta forma amb un text cantat a l'uníson i sense cap mena d'acompanyament instrumental escrit. A les notacions medievals, el ritme no s'hi especifica, malgrat que la notació neumàtica pot donar idees ben clares de frasaments, així com altres anotacions posteriors indiquen l'ús de modes rítmics.\nLa simplicitat del cant, amb veu a l'uníson i declamació natural, és torna d'allò més comuna. La notació de les polifonies es desenvoluparen en el decurs del temps i el seu ascens significà l'inici de pràctiques formals per al període.\nL'harmonia, per la seva banda, va començar a escriure's amb intervals consonants de cinquenes justes, vuitenes (tot seguit, quartes), etc. L'anotació del ritme va permetre interaccions complexes entre múltiples línies vocals repetibles. Es desenvolupa igualment l'ús de diversos textos i d'anotacions d'acompanyament instrumental cap al final de l'era.\nLa música instrumental té força més presència que no pas la trobaríem actualment. És prohibida per a la música sacra però a la Cort pren molta rellevància a causa d'esdevenir un element determinant per fixar certes melodies segons els esquemes rítmics. Es balla estampies amb música instrumental, però la prohibició prové de la incorporació del pensament platònic a la teoria musical de l'època.\nBoeci és l'encarregat de readaptar les teories platòniques al si de la música medieval. Plató es pregunta sobre la moralitat d'escoltar música. Tot reprenent l'harmonia de les esferes, només vol veure a la música pràctica, és a dir, a la tocada per l'home, un tipus de còpia barroera de les idees, divines i, per tant, impossibles de reproduir.\nLa música tindria en aquest cas un efecte negatiu sobre l'ànima i per això mateix Plató acaba expulsant els artistes de la ciutat. Si més no, això mateix es desprèn de la seva lectura. Boeci reprèn l'harmonia de les esferes, la teoria de l'ethos i la percepció entre baixos desitjos i anobliment que se'n feia, dins la mitologia, com a la pràctica. En aplicar-ho, la música instrumentada queda prohibida i, només en l'àmbit de la Cort, torna a resorgir tot i que no és cantada, com avui dia.\nLes tècniques que es van fer servir a l'Edat mitjana són:\nD'entre tots els teòrics medievals, Guido d'Arezzo i Hermann Contract, eren els més distingits. En efecte, foren els inventors de les noves notacions musicals. Però cal comptar igualment amb Isidre de Sevilla, Aureli de Réomé, Odon de Cluny, Johannes Cotto, Johannes de Muris, Francon de Colònia, Joan de Garland, Marchetto da Padova, Jacques de Liège, Petrus de Cruce i Philippe de Vitry.\nNo és fins al segle XII que es va considerar que calia posar per escrit la música sacra. Per això no podem pas saber qui eren els autors de cada obra. Tanmateix, dins la música profana, ja es torna més fàcil trobar-ne, sobretot perquè sorgeix a la segona meitat de l'Edat mitjana i aleshores ja hi ha proposició de posar les composicions per escrit.\nEn ésser un tipus de composició musical religiosa, els cants gregorians eren compostos per monjos, abats, etc, gent d'església.\nCristià de Troyes\nPere I de Bretanya\nJean I de Brabant\nEscola de Notre-Dame de París i Ars antiqua[modifica]\nArs nova i Ars subtilior[modifica]\nDurant el Renaixement, les classes de comerciants varen valorar l'educació dels seus fills i, d'alguna forma, de les seves filles també. Existia relativament poca compositora, tot i que moltes peces anònimes degueren de ser escrites per dones.\nDurant l'Edat Mitjana i el Renaixement, els compositors tenen normalment un altre treball. Per poder compondre i escriure música, havien de tenir coneixements musicals, especialment per compondre polifonia. Les persones que rebien una educació eren sovint contractades per l'Església i vivien en una institució religiosa, com un monestir o un convent.\n↑ Hoppins, 1978, p. 256.\n↑ Seay, 1965, p. 41.\n↑ Larousse encyclopedia of music. Londres: Hamlyn, 1971. ISBN 0-600-02396-6.\n↑ Oettinger, Rebecca Wagner. Music as Propaganda in the German Reformation (en anglès). Routledge, 2017-03-02. ISBN 978-1-351-91636-3.\n↑ Bresler, Liora. International Handbook of Research in Arts Education. Springer, 2007, p. 85. ISBN 978-1402029981.\nChristensen. The Cambridge history of Western music theory. Cambridge: Cambridge University Press, 2002. ISBN 978-0-511-46915-2.\nHoppin, Richard H. Medieval music. 1st ed, 1978. ISBN 0-393-09090-6.\nParrish, Carl. The notation of medieval music (en anglès). Nova York: Norton, 1957.\nSeay, Albert. Music in the medieval world (en anglès), 1965.\nUltan, Lloyd. Music Theory: Problems and Practices in the Middle Ages and Renaissance (en anglès). U of Minnesota Press. ISBN 978-1-4529-1208-0.\nYudkin, Jeremy. Music in medieval Europe. Englewood Cliffs, N.J.: Prentice Hall, 1989. ISBN 0-13-608225-4.\nGrout, Donald Jay; Palisca, Claude V.; Mames, León. Historia de la música occidental, 1. Alianza, 2004. ISBN 978-84-206-6491-0.\nGómez Muntané, María del Carmen. La música medieval en España. Kassel: Reichenberger, 2001. ISBN 3-935004-35-4.\nRossell, Antoni. Literatura i música a l'edat mitjana : lírica. Barcelona: DINSIC, 2004. ISBN 84-95055-94-5.\nLa música a l'Edat Mitjana, Guillem Llecha\nEl taller del lutier. Instruments musicals a l'Edat mitjana. Catalunya Ràdio.\nLloc web oficial de la Revista Musical Catalana\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Música_medieval&oldid=29008101»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 des 2021 a les 21:36.


¿Celebres Hola Família amb nosaltres? | Bungalows Costa Brava Cala Montjoi\n¿Celebres Hola Família amb nosaltres?\nAficionats a la diversió, portem bones notícies! A partir de demà se celebra Hola Família, Un programa únic per a passar-ho com mai. Així que, de l'7 al 9 de juny l'entreteniment, oci i les activitats es podran gaudir, a més de a Cala Montjoi, en tot Catalunya.\nNosaltres vam participar amb un descompte en allotjament d'allò més temptador: un bungalou de 4 a 2 × 1. A més d'activitats pensades per al gaudi de nens i adults, ¡un clàssic Montjoi!\nHola Família: Un esdeveniment per a totes les edats\nEncantadors destinacions i diversos tallers, jocs i visites fan de Hola Família l'opció perfecta per aquest cap de setmana. El tema escollit és "Llegendes en família", una manera entretinguda i enriquidora de conèixer els mites de la terra catalana.\nPlatja o muntanya? El destí el tries tu i les opcions són moltes, totes elles certificades amb la marca de turisme familiar de l'Agència Catalana de Turisme. Destaquen, entre altres, Roses, Berga, la Vall de Boí, Cambrils, Santa Susanna i Pineda del Mar. ¿El millor? Per conèixer cada lloc pots aprofitar activitats gratuïtes i descomptes únics que, atenció, només tindran validesa durant aquest esdeveniment.\nA Cala Montjoi et convidem a conèixer els encants de Roses, un lloc de contrastos i gran riquesa natural i arquitectònica. La proposta inclou moltes opcions gratis, com un passeig en bici o un joc de pistes amb GPS a la Ciutadella, i altres de pagament, com el Parc Aquàtic Aqua Brava i l'excursió per mar a Cadaqués.\nAnima't a caçar éssers llegendaris! Amb la nova App de realitat augmentada, "Llegendes en família", pots jugar en qualsevol destinació i buscar com tot un aventurer. Però això no és tot, ja que petits i grans gaudiran de la natura entre parcs, senderisme i jocs molt especials.\nEl cap de setmana, millor a casa teva d'estiu\nEntre activitat i activitat, ¡el descans és primordial! Per això aquí comptem amb infinitat de possibilitats perquè puguis descansar: pots tombar-te al sol amb un llibre, assaborir una beguda fresqueta o reposar forces amb una deliciosa paella, per exemple. I si, en cas contrari, et ve més de gust moviment sempre pots practicar submarinisme, Fer una partit de futbol o reptar a algú a la sala de jocs recreatius, tu tries!\nSigui com sigui, aquest cap de setmana ... promet!\n← Per què escollir la Costa Brava per a les teves vacances? 3 experiències úniques que NOMÉS vius a Cala Montjoi →


La Societat Artístic Musical d’Alcàntera del Xúquer presenta al seu nou director Óscar Vaquerizo - Nuestras Bandas de Musica\nEl pròxim dissabte dia 24 de novembre a les 20 h, la Societat Artístic Musical d'Alcàntera del Xúquer aprofitarà el Concert de Santa Cecília per a presentar al seu nou director Óscar Vaquerizo.\nAquest cap de setmana, la Societat Artístic Musical d'Alcàntera del Xúquer celebra Santa Cecília. El pròxim dissabte dia 24 de novembre, la societat oferirà Concert de Santa Cecília a les 20 h a la Casa de la Música. Aprofitarà aquest acte per a presentar al nou Director de la Banda, Óscar Vaquerizo.\nA més, es realitzarà l'entrega simbòlica d'instruments als nous educands. I, a les 22 h, tindrà lloc el sopar de germanor i l'entrega de 'Premis SAM'.\nEl pròxim diumenge dia 25 de novembre hi haurà una cercavila i es realitzarà una missa, amenitzada pels músics de la SAM. En finalitzar, es farà el trasllat de la imatge a la Casa de la Cultura. A continuació, a les 14 h, tindrà lloc el dinar de germanor per alumnes, músics, pares, mares i acompanyants a la Casa de la Música i es farà la cloenda.