"Sou hiperpares i hipermares? Educar confiant, no sobreprotegint", la propera xerrada del Cicle per a mares i pares - Ajuntament de Manresa\n"Sou hiperpares i hipermares? Educar confiant, no sobreprotegint", la propera xerrada del Cicle per a mares i pares\nLa xerrada tindrà lloc el proper dimecres, 14 de febrer a les 19 h, a l’Auditori de la Plana de l’Om i anirà a càrrec d’Eva Millet, periodista especialitzada en temes de criança.\nEl proper dimecres 14 de febrer tindrà lloc a l’Auditori de la Plana de l’Om una nova xerrada en el marc del Cicle per a mares i pares que, sota el títol “Sou hiperpares i hipermares? Educar confiant, no sobreprotegint”, posarà sobre la taula el problema de la sobreprotecció excessiva dels fills/es.\nLa conferència, que començarà a les 19 hores, anirà a càrrec d’Eva Millet, periodista i autora dels llibres “Hiperpaternidad. Del modelo mueble al modelo altar” i “Hiperniños”. És col·laboradora habitual del Magazine de La Vanguardia, així com dels grups editorials RBA i Prisma i de la revista Cuadernos de Pedagogía. Autora del bloc www.educa2.info, dedicat a recollir notícies que ajudin a les famílies a educar els seus fills/es.\nMillet tractarà el tema de com la hiperactivitat s’està convertint en el model de criança habitual a Occident. Es caracteritza per una sobreprotecció excessiva i una supervisió constant dels fills/es, resolent per sistema tots els seus problemes. En una ciutat cada cop més incerta i competitiva, que demana que tot sigui perfecte, aquest model genera un gran estrès a les famílies, que han de transformar les criatures en “superfills i superfilles”, a més de la pèrdua d’autonomia dels infants i la normalització de la baixa tolerància al frustració.


Caillou observa els ocells\nEn Caillou és un nen de quatre anys que està molt atent a tot el que passa al seu voltant. En aquest llibre, en Caillou aprèn com n'és, d'important, ser pacient quan va al parc a observar els ocells.\nEn Caillou és un nen de quatre anys que està molt atent a tot el que passa al seu voltant. Un dia, en Caillou observa fascinat com es maquilla la seva mare i decideix provar amb la nina de la Rosie. Però, què dirà la seva germaneta quan es llevi de dormir la migdiada?\nCaillou se?n va d?acampada\nEn Caillou és un nen de quatre anys que està molt atent a tot el que passa al seu voltant. En aquest llibre, descobreix com en pot arribar a ser, de divertit, anar d'acampada amb el seu avi, tot i els extranys sorolls que se senten en la foscor.\nCaillou parteix a l?aventura\nEn Caillou és un nen de quatre anys que està molt atent a tot el que passa al seu voltant. En aquest llibre, mentre la seva mare està ocupada amb la seva germaneta Rosie, en Caillou decideix de voltar pel seu carrer i viu tota mena d'aventures.


Juan Ramón Santos i Pablo Gutiérrez, guanyadors de la XXIX edició del Premi edebé - Salesians SMX\nJuan Ramón Santos i Pablo Gutiérrez, guanyadors de la XXIX edició del Premi edebé\nJuan Ramón Santos (Plasencia, 1975), amb la novel·la El Club de les Quatre Emes, i Pablo Gutiérrez (Huelva, 1978), amb la novel·la La síndrome de Bergerac, són els guanyadors de la XXIX edició del Premi Edebé de Literatura Infantil i Juvenil.\nAmb La síndrome de Bergerac, Pablo Gutiérrez, seleccionat el 2002 com un dels millors joves narradors en castellà per la revista Granta i després d’una exitosa carrera en ficció d’adult, fa el seu debut en la literatura juvenil. Una novel·la que parla de la capacitat de les paraules per crear realitats i del teatre —més enllà del fet literari— com a aglutinador dels talents que atresorem però que no sempre reconeixem. I especialment del talent dels joves, sempre presents en les seves novel·les, de la seva força aclaparadora i de la capacitat de compromís i\ncreativitat. Un homenatge a la màgia del teatre i al nas més cèlebre i desproporcionat que uneix optimisme i èxit.\nDues obres que tenen en comú la voluntat de trencar certs prejudicis: el de no poder parlar als infants de certs temes, com la ludopatia, i que els adolescents són uns ganduls i uns desmotivats.


Primer C. Inicial La Benaula: 2017\nEI QUE NOSALTRES TAMBÉ EN FAREM 6!!!!\nPublicat per p3 a 4:17 Cap comentari:\nEn Víctor ens explica el seu conte: L'AMIC\nPublicat per p3 a 0:12 Cap comentari:\nL'Erin ens explica el seu conte: LA BRUIXA TUTU\nPublicat per p3 a 23:59 Cap comentari:\nL'Olaira ens explica el seu conte: EL CIRC\nPublicat per p3 a 23:57 Cap comentari:\nLa Xènia i en Dani hem fet 6 anys!!!!\nPublicat per p3 a 23:38 Cap comentari:\nPublicat per p3 a 3:59 Cap comentari:\nPesem de moltes maneres diferents\nPublicat per p3 a 2:54 Cap comentari:\nEn Jan ens explica el seu conte: LA BARBACOA (en procés de canviar format horitzontal)\nPublicat per p3 a 2:31 Cap comentari:\nEn Dani ens explica el seu conte: EL TIGRE PERDUT\nPublicat per p3 a 2:18 Cap comentari:\nLa Xènia ens explica el seu conte: EL BOSC MÀGIC\nPublicat per p3 a 2:15 Cap comentari:\nLa Sofia en explica el seu conte: EL JAGUAR I EL SEU AMIC\nPublicat per p3 a 2:14 Cap comentari:\nL'Alex ens explica el seu conte: EL DINOSAURE PINXO\nPublicat per p3 a 0:28 Cap comentari:\nEn Biel ens explica el seu conte: EL BOSC ENCANTAT\nPublicat per p3 a 0:26 Cap comentari:\nL'Alex ens explica el seu cote: MACEDONIA\nPublicat per p3 a 0:19 Cap comentari:\nLa Nora ens explica el seu conte: LA FESTA\nPublicat per p3 a 5:31 Cap comentari:\nEn Bernat ens explica el seu conte: EL BOSC\nPublicat per p3 a 5:21 Cap comentari:\nLa Xènia ens explica el seu conte: EL LLOP FEROTGE\nPublicat per p3 a 5:19 Cap comentari:\nL'Elisenda ens explica el seu conte: SEGUR QUE SORTIRÀ\nPublicat per p3 a 5:17 Cap comentari:\nEn Biel i els ocells\nPublicat per p3 a 2:40 Cap comentari:\nL'Alex i el hoquei\nPublicat per p3 a 2:29 Cap comentari:\nLa Xènia i els Llops\nPublicat per p3 a 2:10 Cap comentari:\nLa Carla ens explica el seu conte: LA FESTA DELS ANIMALS\nPublicat per p3 a 1:45 Cap comentari:\nLa Bruna ens explica el seu conte: LA CASA SE'N VA VOLANT\nPublicat per p3 a 1:36 Cap comentari:\nEn Pau ens explica el seu conte: LA FESTA\nPublicat per p3 a 1:30 1 comentari:\nLa Cristina ens explica el seu conte: LA NENA QUE VA PERDRE EL SEU LLAÇ\nPublicat per p3 a 1:27 Cap comentari:\nEn Roger ens explica el seu conte. EL REMOLÍ\nPublicat per p3 a 0:56 Cap comentari:\nAquí trobareu un recull de totes les sortides i activitats que hem fet al voltant del projecte del poble. Aquest any hem tingut l'ajuda de la Cristina, practicant de magisteri, que ha preparat i dinamitzat la major part de les activitats realitzades.\nDes d'aquí li donem les gràcies! Ens ha agradat molt tenir-la amb nosaltres!\nPublicat per p3 a 1:25 Cap comentari:\nL'Aina i la Cristina han fet 6 anys!!!!\nPublicat per p3 a 2:08 Cap comentari:\nHem fet un titella genial!!!\nPublicat per p3 a 1:43 1 comentari:\nLa Cristina i les aranyes\nPublicat per p3 a 1:41 Cap comentari:\nL'Elisenda i els indis\nPublicat per p3 a 1:34 Cap comentari:\nLa Xènia i les papallones\nPublicat per p3 a 1:26 Cap comentari:\nLa Carla i la bola del món\nPublicat per p3 a 2:05 Cap comentari:\nL'Eric i els minerals\nPublicat per p3 a 2:01 Cap comentari:\nEn Bernat i els animals de la granja\nPublicat per p3 a 1:51 Cap comentari:\nLa Sofia i les iguanes\nPublicat per p3 a 23:58 Cap comentari:\nPublicat per p3 a 23:51 Cap comentari:\nMosquits tigre i saltamartins\nPublicat per p3 a 23:55 Cap comentari:\nAquesta setmana hem fet diferents activitats matemàtiques, relacionades amb els cossos geomètrics. Fa dies us vam demanar que portessiu caixes, rotlles de paper de cuina... i ens han servit per fer moltes activitats diverses.\nPrimerament, vam realitzar activitats de descoberta tot manipulant i jugant. Aquests jocs ens van servir per poder fer una altra activitat d'observació i classificació. I finalment, hem fet una posada en comú de les característiques que havíem pogut veure dels diferents cossos geomètrics i fent projeccions dels cossos amb un focus de llum.\nEn definitiva, una altra manera d'aprendre tot gaudint i jugant a l'escola.\nPublicat per p3 a 23:45 Cap comentari:\nJa tenim 6 anys!\nLa Gisela, l'Isaac, en Bernat i la Sofia ja tenim 6 anys!\nPublicat per p3 a 23:43 Cap comentari:\nEls centpeus, la papallona de seda i les libèl.lules\nPublicat per p3 a 7:32 Cap comentari:\nParlem d'escarbats rinoceronts i les mantis\nPublicat per p3 a 7:30 Cap comentari:\nPublicat per p3 a 1:31 Cap comentari:\nQuè sabem de les cuques de llum\nPublicat per p3 a 5:28 Cap comentari:\nEN PAU I ELS EXPERIMENTS\nPublicat per p3 a 3:35 Cap comentari:\nLA NORA I LES FORMIGUES\nPublicat per p3 a 3:28 Cap comentari:\nQuè sabem de les abelles\nAra us presentarem què sabem de les abelles. Hem acabat el nostre projecte i tenim moltes ganes de compartir-lo amb tots vosaltres......Atenció que comencem!\nPublicat per p3 a 3:56 Cap comentari:\nQuè sabem dels cargols\nPer fi hem acabat el nostre petit projecte. A continuació podreu veure la nostre explicació sobre els cargols!\nPublicat per p3 a 2:37 3 comentaris:\nAquest mes de Març en Jan, l'Eric i la Carla hem fet 6 anys!!!!!\nPublicat per p3 a 2:20 Cap comentari:\nEN VICTOR I LES SERPS\nPublicat per p3 a 3:33 Cap comentari:\nEN DANI I EL TIGRE\nPublicat per p3 a 3:29 Cap comentari:\nEn Jan i el Karate\nPublicat per p3 a 1:57 Cap comentari:\nEn Roger i l'espai\nPublicat per p3 a 1:53 Cap comentari:\nHEM VIST UN PEDRER\nPublicat per p3 a 1:47 Cap comentari:\nMESUREM AMB EL COS\nPublicat per p3 a 3:30 Cap comentari:\nAnem cosint i cosint i ens surten coses tan xules com aquest joc tres en ratlla!\nPublicat per p3 a 2:30 Cap comentari:\nTEATRE: Goldilocks and the three bears\nPublicat per p3 a 2:27 Cap comentari:\nAVUI BARRET DIVERTIT I CAP A L'ESCOLA A FER SARAU!\nENS HEM PINTAT LA CARA!\nPublicat per p3 a 2:16 Cap comentari:\nJa tenim 6 anys!!!\nEl mes de Gener, en Biel, la Nora i en Pau, hem fet 6 anys!\nPublicat per p3 a 1:24 1 comentari:\nUn any més han passat els reis a la nostra escola i estem molt contents. Ens han portat molts jocs i trencaclosques. El primer dia hem pogut descobrir-los i jugar amb tots ells.\nPerò també hem tingut una altra sorpresa. Els reis ens han portat un estoig amb tot el que necessitem per treballar i afavorir la nostra autonomia.\nPublicat per p3 a 23:52 3 comentaris:


Pop, carbassa i curri - El Cuinaire | El Cuinaire\nBy admin 16/01/2015 Oriental, Peixcarbassa, curri, pop\nMolt bona combinació. El curri combina tant be amb els dos ingredients que han d’anar junts!!!\nPer aquest plat utilitzem ingredients de dues receptes anteriors:l’oli de curri i la carbassa al forn.\nTallem les potes de pop per la meitat en sentit longitudinal i les posem a la planxa a foc fort. Han de quedar marcades i ben cruixents, però no dures, que les congelades de vegades son massa dures…\nUn cop ben marcades i torradetes, agafem la meitat de la carbassa de la recepta anterior i l’escalfem. Al fons del plat, pintem amb una mica de Sambal Oelek per donar-li un toc picant. Si no us agrada el picant, no n’hi poseu.\nA sobre, les potes de pop a la planxa i ho amanim amb una mica d’oli de curri i sal maldon. Ho acabem amb coriandre picat i llavors de sèsam. El plat de la foto no porta coriandre, porta porradell perquè no n’hem trobat. 🙁\nCarbassa al forn adobada\nPorc rostit, hoisin i formatge de Maó


L'ACCC col·labora en un homenatge a Lynn Margulis - Associació Catalana de Comunicació Científica\nby Admin\t| Posted on 2 març, 2012\nEl 5 de març a l’IEC\n(Font: www.iec.cat) L’Institut d’Estudis Catalans (IEC), amb la participació de l’ACCC, organitza, amb motiu del Dia Internacional de la Dona, un acte d’homenatge a la biòloga Lynn Margulis (1938-2011) mitjançant els testimonis de dones que la van conèixer personalment, que hi van treballar o hi van conviure.\nA l’acte, que tindrà lloc a la sala Prat de la Riba de l’entitat situada al carrer del Carme 47, es presentaran fragments de la personalitat d’una dona que ha deixat empremta en la comprensió de l’evolució de la vida i de la terra, i es revelaran diversos aspectes de la seva vida personal. L’acte, que tindrà lloc de 18.00 a 21.00, es podrà seguir en directe per Internet.\nLa biòloga Lynn Margulis (1938-2011) (foto: www.iec.cat)\nMercè Piqueras, ex-presidenta de l’ACCC, ha escrit en diferents ocasions al voltant de la científica homenatjada al seu bloc La lectora corrent.\nFent clic trobareu més informació.\nOberta la convocatòria als Premis de Divulgació Científica ACCC 2021


«Volem guanyar demà a Alemanya, però sabem que l'eliminatòria dura 80 minuts» - Diari de Girona\nÈric Surís avisa de la dificultat de guanyar a la pista del TSV 1800 Wasserburg\nmarc verdaguer girona 17.01.2017 | 14:01\nÈric Surís, en un temps mort a Fontajau. Marc Martí\nL'Spar Citylift Girona ja és Alemanya on demà, a dos quarts de vuit del vespre, jugarà l'anada dels setzens de final de l'Eurocup a a la pista del TSV 1880 Wasserburg. «És un partit FIBA i en competició europea no és mai fàcil guanyar fora de casa pels arbitratges, pels contactes físics, per l'ambient a la pista...», avisa Èric Surís que recorda que «la majoria d'aquestes eliminatòries es decideixen en el partit de tornada».\nSobre el rival, Surís té clar que la base nord-americana, Shey Peddy, és la gran referent del TSV 1800: «Aglutina molt de joc, juguen sempre el bloc directe amb ella perquè després generi joc finalitzant o assistint».\nEl tècnic de l'Uni creu que el més important és que «no ens desconnectem cap moment del partit, perquè en una eliminatòria no és el mateix perdre de sis punts que de deu». Surís té tota la plantilla a Alemanya, inclosa la lituana Alminaite que encara no està en condicions de jugar.


Can Carrasca - Animafesta: Els Contes de la iaia Amparito enamoren...\nEls Contes de la iaia Amparito enamoren...\nOntinyent, a divendres onze de novembre de 2016. Diada de sant Martí.\n"Això va anar i era que fa molt poc temps hi havia en un poblet de la Serra de Mariola, una dona ja major, que vivia a la seua caseta". Aquella dona contava contes, i és així com comença un d'ells, el dels "caragols"... I ahir va anar a posta, des de la seua casa, a un carrer d'arrel del poble de Banyeres de Mariola, al poble, justament, dels "caragols, per tal de presentar la seua darrera creació, darrera de moment: una publicació de les seues dèries i facècies, de les seues contarelles llegendàries i immediates. Els "Contes de la iaia Amparito".\nLa iaia Amparito és una dona tan i tan especial...\nComentava ahir amb un amic que les reaccions del món turbulent que vivim al voltant immediat estan fent de mi un major misàntrop encara. I ja no és per allò que cadascú vaja amb cadascú, sinó per l'amagar i l'amargar; pel dissimul del què s'és i no es vol dir ni reconéixer i va fent-se mentida crescuda; per la vida entesa com un llarg postureig que no cessa i s'encarnissa en un futur previsiblement lamentable; per la mort certa de l'empatia humanista; pel benefici cert com a única forma d'inversió personal... Lluny de mi trobe ja qualsevol idea rousseauninana sobre la bondat innata de la dona i de l'home. No som bons per natura, o potser Natura ha estat ja tant prostituïda que el nostre llinatge s'ha malbaratat també com ella i amb ella... Però gestos com ara els de la iaia Amparito ,encara em fan tindre una certa confiança en la persona, en el que té cadascuna d'elles d'humanitat.\nEm va comprendre, pense. O potser pense errat. No ho sé ara.\nVeure sobre l'escenari a Amparito Tortosa Francés, m'ha emocionat. I més m'ha emocionat no trobar-la mai sola; perquè uns o altres dels seus tants familiars i amics admiradors sempre eren amb ella i per ella. Tot preparat, bé que es veu a la fotografia, per si la seua darrerament transmudada salut afectava en algun moment tan deseixida ànima de bé. Tota la vida forta, tota la vida..., i ara... Ara és el frec de la norantena en un cos activíssim mogut per la bonesa d'una ment d'empenta sense pausa, pròpia d'una autèntica manifassera de l'emoció...\nCom no vols pagar rèdits a les factures de Natura amb una vida tan plena? Però ací està, i malgrat qualsevol malgrat, a una Àgora d'Alcoi ben plena que l'acompanya, que l'escolta, que la fa sentir estimada, i que ara la podrà llegir també...\nI què dir de la nissaga d'artistes vers que la iaia Amparito ha anat criant en saviesa humanal, en bondat compartiva, en voluntat de fer, de dir, d'ensenyar, de volar... Si la iaia Amparito ha sabut fer alguna cosa és teixir ales per a la seua gent, i la seua gent són tants i de tant ample espectre voluntarial... El secret? Supose que serà la bonhomia quotidiana empeltada amb una estima per l'entorn d'on venim, d'on som, que va criant-nos i amb què aprenem a sentir-nos persones. Siga l'indret, el record, el parlar que sentim pàtria, siga l'alçada de visió que permet albirar horitzonts on volar sense més recança que la de tornar al niu per contar allò vist, allò fet, la darrera pensada, la propera intenció, i tot amitjanar-ho amb els teus, amb qui t'estimes...\nQueda, Sergi, potser, alguna cosa viva en el verb estimar? Potser sí. Eixa voluntat innata de la gent de bé de donar-se als altres, de mostrar a les properes generacions el punt on tu has arribat per tal que el superen de llarg i vagen molt més lluny encara d'on podràs fer-ho tu. El fet que tornen a contar-ho i compartir-ho és, potser, l'error més gran de la meua esperança. Qui vola, vola; el cadascú va amb cadascú que tant blasme jo ara... Ara ja ho sé. Només els elegits per donar-se al tot dels altres, els qui guarden una llum feraç als ulls quan et parlen i et riuen, són d'aquesta pasta que jo, Diògenes orat sense amparança, recerque sense descans. Perquè la sent com a gent meua. La necessite per amiga i al meu costat.\nHeus ací perquè m'agrada tant el meu ofici de cantar i de contar i, d'en viure, explicar-ho.\nAcí està com és que estime aquells que tant d'esforç esmercen en conjugar el bell verb ensenyar...\nFa ja temps, a la Fireta de Sant Antoni de Muro, vaig conéixer el projecte de la gent de La Xitxarra Ric-ric C.B. Els vaig comprar dos exemplars del seu primer llibre de cants i balls i cabòries d'un per ací mateix mig perdut. En la presentació aquesta, Empar Ferre, membre de l'estrenu col·lectiu i filla de la iaia Amparito, junt els seus companys, feien recompte de la història del col·lectiu, centrat en oferir productes dirigits a un ensenyament que volen i volem pujat amb valors d'immediatesa casolana, els més positius de tots, els heretats a través de la dansa i la tonada, dels usos més savis del rebost i, ara, de la rondallística fecunda.\nLa iaia Amparito hi participa del joc des de fa un fum d'anys. Primer anava, ho comentaven elles mateixes, amb Empar d'escola a escola contant i recontant del recapte del llegendari, de l'expertesa que atorga la vivència. Després, quan el bòlic es va fer tan gran, es va independitzar la iaia i, a mena de cossificació ben certa d'un personatge bonhomiós propi de conte, ja va abastir escenaris variats. Que poques són les escoles i les biblioteques dels poblets serrans de la Mare Mariola, del naixent Vinalopó, dels dels comtes de conte contestans, de la meua encisadora Terra Blanca o encara de més lluny, del camp que creua el Túria familiar, que no m'haja visitat...\nPerò no he volgut escriure fins ara aquest escrit, que desitge de reconeixença a la matriarca, als seus fills i als tants néts com són o volem ser perquè ens hi sentim identificats d'alguna o d'altra manera, fins haver tret del meu cap certs nuvolots de tempesa gens adients per l'estiuet de Sant Martí... M'ha costat deslliurar-me aquests dies de les tantes tonteries amb què els pretesos amics que em diuen ser m'atabalen, i també del dolor tan cert que erta mon braç... Sense aquesta llibertat de l'esperit ensems la ment no podia permetre'm llegir el llibre de la iaia Amparito. Que res no puc aconsellar o desaconsellar als qui s'estimen la meua consideració sense tastar-ho abans. I sí que havia escoltat històries dites per ella i m'havia esmaperdut la seua habilitat per engatussar el públic amb la senzillesa tan gran de la paraula directa. Però, i l'escrit? Arribarà a acorar com ho fan la veu i el gest, el posat i la fesomia en tan dolç aplec d'humanor?\nEl llenguatge tan planer com elegant, i amb tants recursos veritablement nostres, fan propera cadascuna de les dotze històries que s'arrepleguen, que es fan curtes... L'estil animós, plenilúnicament positiu, la senzillesa de plantejament, tan directe sovint, ho apropen tot al fet rondallístic més tradicional. Però no al del lluïment lingüístic ni al de la necessitat de la bellesa expressiva, no... Ací, de manera molt acurada, es transmet la tendresa del text breu, que pot ser contat en una nit a la vora del caliu del foc o de l'acotxament al llitet infantil, ben sol o potser com a conformador d'una tirallonga fantàstica d'experiències i emotivitats. Ep!, i tots ells amb la seua moral, que no moralina, sincera i gens amagada. On cal. En acabar cada faula a la manera neoclàssica, o a través de les parèmies inventades.\nI de les històries? Un servidor només en coneixia una d'editada, aquella que diu i que es diu "El que fa el vell està ben fet" que igual ja sabràs, que ets llegit... Però la resta són una vertadera i aconhortadora troballa. Alguna d'elles, com ara "El miracle de les taronges" té un regust a les formes de Gianni Rodari que admira. Altres, com pot ser la d'"El tio Quiquet" emocionen per trametrens un temps, una gent i un país vivencial asombrosament bell. En llegir la primera de totes, "El príncep desobedient", m'arriba una airada frescal, com si em trobara amb un Enric Valor més proper que mai a uns xiquets espectants per les falornies magnífiques que esperen d'un contacontes. "El Guardià del bosc" m'apropa a la bonesa aquella que jo dubtava en l'home a través de la natura que ajuda el pastoret mariolenc d'antany a conéixer els Reis d'Orient més actuals... Quina sort de remescles, quina magnificència de llum a donar. Quina olleta de músic escrita més olorosa... Hi ha tanta cosa riallera...! Jo, em quede sense dubte amb la darrera de les històries, perquè és la història. "La nina de drap". És la iaia Amparito feta nena de nou, amb els joguets que ens dugué ella mateixa perquè veiérem com jugava de petita, que li'ls va fer son pare que fuster fou, un fornet, una planxadora... Me l'acompanyaren a la taula, on signà bona cosa d'exemplars... Aquella pissarreta que usava a escola, a la vora dels mòbils ultimageneracionals amb què bona part d'aquell tothom tumultuós volia fer-se fotos amb la iaia...\nEl moment més especial de la nit? Quan amb un davantal, com conta al conte, acabà, dolcíssima, fent una nina de drap casolana. I encara li la llençà a una xiqueta feliç de les qui, a la primera filera i al terra asseguda, escoltava bocabadada...\nI per què tot això és bo? I per què tot això és net?\nMolt fàcil i ho diré sense preàmbuls i pilositats llenguoses.\nEstem i estic ben fart dels productes i licències que ofereixen les editorials nostrades, preparades per ser llegides a les escoles per xiquets que semblen prefabricats o hereus i pubilles d'allò que ara es coneix com a "pares helicòpter". Llibres en sèrie amb un llenguatge estàndar gens plàstic (artístic) i llunyà que, de manera capciosa reflecteixen una societat plàstica (de plàstic) front a la real i immediata, que no sol tindre-hi cabuda (amb honrades excepcions però), en els catàlegs que les escoles inunden. Els clàssics han estat substituïts, i a tots els nivells docents, per mantàfules d'autor que ara s'estila; d'amiguetes i amiguets i pagafavors dels caps editors; de premis garbellats amb sedassos de fil adaptable o adaptat. Els qui vos dediqueu a aquest món bé sabeu què estic dient i us somriureu...\nAquests contes, però, són propers perquè parlen d'un món que no pot tornar, val, però que conté uns ensenyaments directes, clars i rotunds que tots voldríem aplicar a aquest ara nefand. A mi, m'han admirat la claredat d'idees, l'atreviment des del classicisme rondallari, la voluntat de revolució social veritable que té la iaia Amparito... Veritable i factible! Vejam: d'allò passat només les formes, d'ara la convivència, la igualtat, el respecte, la solidaritat, l'entrega, l'amistat, l'obsequi, la decència, el treball, la convivència, el somni, la voluntat... Val que en algun cas podreu discutir-me la presènca en algun text d'una certa religiositat catòlica xocant. Sí, de la tradicional remesclada amb un animisme naturalista que seria de poc grat entre la indecent cúria actual i que, a mi, no deixa de complaure'm pel que té de respecte multicultural sabent que es parteix d'un món rondallaire que, ves per on, té aquest factor com a bàsic: som d'on som i la nostra història i les nostres històries hi estan impregnades. Però si llegiu, igual vos sorpreneu com jo de la modernitat i la tranquil·litat amb què , per exemple, aborda el tema tan pelut de la Mort i el naturalitza a ulls dels infants. Al·lucinant...\nDoncs bé. Acabem de vendre el producte.\nLa publicació és correcta, i ara et diré per què rica també... Potser falla en el tema de la maquetació: amb una tipografia tan correcta com s'ha triat i va i la lectura queda deslluïda per uns marges difícils que la incomoditzen, amb tanta cura com s'ha tractat tot. És cosa a solucionar en una molt desitjable propera edició i de ben segur que això augmentarà la vàlua de tot plegat. Perque la gent de La Xitxarra Ric-ric, pel que fa a la cosa estètica, ha volgut anar més enllà, encara, i s'ha empescat unes il·lustracions d'aquelles memorables... L'acompanyament imatginari ha anat a càrrec dels alumnes de Primer de Batxillerat d'Arts de l'IES Andreu Sempere, d'Alcoi... La professora Mercé Gisbert s'ha encarregat de coordinar el treball d'un bon grapat d'alumnes que, des de la meua sinceritat només puc que aplaudir alçant-me, i tot, de la meua cadira. Quina gràcia les seues idees i quina bellesa de resultats. La portada mateixa, treta d'un dibuix de Denisse Llorens, és un autèntic prodigi d'art i d'estima. I el millor que té és que no pot acabar d'entendre's, com molts altres dibuixos, sense llegir la història que pugen amb el seu bon fer. I en llegir-la i mirar els gràfics, la comunió aconseguida és tal que t'arriben a emocionar...\nI amb la foto familiar del final, final, cal que tanque aquest comentari de l'obra, de la dona, del projecte i de les meues dèries romanticoides malaltísses... Felicitats a tothom i el meu desig sincer que el producte es venga i prompte tinguem més edicions i, per suposat, més presentacions encara. Llarga vida a la iaia Amparito. Li quede ben agraït per l'esforç i per, també, la dedicatòria tan bonica que em feu de l'exemplar que vaig mercar-me "Que la teua vida estiga sempre plena d'alegria". Serà fàcil si sé envoltar-me de gent tan bona i tan màgica com ho és ella.\nPaga la pena, Sergi, fer mans i mànegues per trobar un exemplar? No ho dubtes i esforça-t'hi perquè et sentiràs benpagat. És el llibre exacte que desitjaria pel meu nebot aquest Nadal...\n"I... conte contat, per la ximenera se n'ha volat.\nI... sabeu què?\nQue un ocell xicotet se l'ha trobat.\nMireu cap al cel i veureu com se'n va."\nJordi Garcia ha dit...\nSergi....no em surten les paraules...menys si les he d'escriure....El teu llarg escrit sobre la presentació del llibre de la iaia Amparito és una PRECIOSITAT...eres el mag de la paraula ...traus de la xistera del teu ric....singular i excepcional món interior les vivències i emocions convertides màgicament en el llenguatge més preciosista, cult i alhora senzill que no mai he llegit en una persona amiga. Per mi eres el GRAN MAG DE LA PARAULA ESCRITA...m'encises, em sorprens, m'enamora la teua mirada feta text sobre allò que veus i vius.... I en llegir-te avui....el meu cor no sé si S'ha encollit o s'ha esponjat....el que és ben cert és que no és el que era...els meus ulls llegien i ploraven....\nEres únic! T'admire lo que no està escrit! Done gràcies a la vida, a la Llegenda, al meu estimat i inoblidable amic Adrià que em portara fins a tu...ERES GENIAL! T'ESTIME! GRÀCIES!\nEt desitge el més gran benestar i que no deixes mai d'escriure...et necessitem! I tb vulguera que puguera editar-se tot allò que tens a punt...Faré el possible per estar al teu costat i ajudar a que així siga....ENS VEGEM COMPARTINT I GAUDINT DEL "PODER" QUE PORTEM JUNTS ENTRE MANS.... BESOS!\ndissabte, 12 de novembre de 2016 a les 10:01:00 CET


Cal Seixanta: Nit en blanc\nTeràpia de conversa a altes hores de la matinada i encara un cul d'Ipsis entre els racons de la taula. El mal de cap a l'endemà ho testifica i la massacre de neurones en pren nota. Vaig venir amb tot el pes del món a sobre i, gota a gota, vam canviar complicitats i confessions per llàgrimes agraïdes. Al final de l'obra, tot eren riures que sonaven com milers d'aplaudiments. La matinada es va endur la pitjor part del meu humor i em va deixar un rastre d'ulleres sota els ulls per penyora. Beneïda transacció, que es va endur el sac de ciment pel mateix camí de les hores perdudes enllà i em va deixar un rastre prim de fum que em seguia, amable, pels carrers que estrenaven la llum del dia. Vaig deixar de pensar just quan tot era de color rosa matinada. Els meus somnis van tenir gust de tranquilitat, per primer cop en dies.


Associacions mèdiques demanen a la DGT que prohibeixi fumar quan es condueix\nDemanen prohibir fumar al volant\nLa Societat Espanyola de Metges d'Atenció Primària (SEMERGEN), la Societat Espanyola de Pneumologia i Cirurgia Toràcica (SEPAR), i la Societat Espanyola de Medicina de Trànsit (SEMT) ha reclamat formalment en una carta a la Direcció General de Trànsit (DGT) que dins de la nova normativa no es permeti el consum de tabac durant la conducció, independentment de qui sigui present en el vehicle, per salut i per evitar distraccions.\nEl 10% dels adults té una funció pulmonar baixa\nLa reforma de la llei antitabac no protegeix la salut dels ciutadans\nEl Reglament General de Circulació de la DGT no eximeix del consum de tabac mentre es condueix, sinó que només reflecteix que el conductor està obligat a mantenir la seva pròpia llibertat de moviments, el camp necessari de visió i l'atenció permanent a la conducció per garantir la seva pròpia seguretat, la de la resta dels ocupants del vehicle i la dels altres usuaris de les vies.\nEl temps mitjà per encendre un cigarret és de 4,1 segons. En aquest temps es recorren 113 metres a 100 km / hora, velocitat que requereix d'una distància aproximada a un camp de futbol per aturar el vehicle que es condueix. A més, el temps mitjà per fumar un cigarret és de 3,4 minuts, que a 100 km / hora es recorren 6 Km.\n"Fumar dins d'un vehicle perjudica la salut del propi conductor i disminueix la seva capacitat de concentració, ja que pot ocasionar cefalees, cansament, fatiga, elevació de la pressió arterial i mala oxigenació; també és nociu per als acompanyants o fumadors passius, en trobar aquests en un habitacle petit, mal ventilat i estar exposats a una concentració de fum 30 vegades superior a les d'un habitatge ", adverteix el doctor Fernando Pérez Torralba, president de la SEMT.\nSegons dades de la DGT, la conducció distreta ha suposat un 32% de les víctimes per accidents de trànsit el 2017, i més del 60% dels accidents es deuen a la pèrdua de contacte visual amb la carretera.\n"El tabac, considerat com una distracció al volant, requereix que el conductor es vegi obligat a conduir amb una sola mà, mentre busca el cigarret, l'aproxima a la boca, busca l'encenedor i encén la cigarreta o si va tirant les cendres per la finestreta del vehicle", adverteixen en la seva petició.\nSobre això, el doctor Carlos A. Jiménez Ruiz, president electe de SEPAR, afirma que "aquesta recomanació redundaria en una millora de la salut i en un increment de la seguretat viària"; mentre que la doctora Esther Redondo, coordinadora del grup de treball d'Activitats Preventives de SEMERGEN, reitera que es tracta d'una distracció que "pot ocasionar accidents de trànsit en què ocupants, usuaris de la via pública i el mateix conductor es vegin seriosament afectats".\nUn Barça amb mancances visita al Cadis en un partit decisiu per a...


Tecnologia de suport - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Tecnologia de recolzament)\nS'ha proposat que «Ajuts tècnics» sigui fusionat a aquest article. (Vegeu la discussió, pendent de concretar). Data: desembre de 2017\nUna tecnologia de suport és qualsevol producte (incloent-hi dispositius, equips, instruments, tecnologia i programari) que és usat per a incrementar, mantenir o millorar les capacitats funcionals de persones amb discapacitat. L'específica per a les persones amb trastorn visual és la Tiflotècnia.\nAquest tipus de tecnologia pot ser comú del mercat, especial o adaptat per al seu ús. L'ús d'aquestes tecnologies és permanent mentre existeixi la discapacitat de l'usuari. El desavantatge és que es troben disponibles a la venda només en les ciutats i això incrementa els costos per als qui viuen allunyats d'aquestes.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Tecnologia de suport\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tecnologia_de_suport&oldid=19290220»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 des 2017 a les 03:17.


Odontologia Infantil Pineda de Mar, dentistes Pineda de Mar\nOdontologia - Odontologia infantil\nSovint els més petits de la casa són els que més visiten el dentista per afeccions comuns com les càries. Des de Clínica Dental Blanc recomanem que els infants visitin el dentista de manera anual per tal de mantenir una correcta salut bucodental i intentar evitar l’aparició de càries i altres complicacións. El nostre quip està acostumat a tractar amb els pacients més menuts tot oferint un tracte amable, donant tot tipus d’explicació dels procediments i intentant transmetre en tot moment la màxima tranquil·litat i confiança als nens i les nenes que sovint es posen nerviosos quan visiten al dentista.\nA part de la revisió a la cerca de les molèstes càries, els nostres professionals també t’informaran de qualsevol afecció que pugui afectar en un futur o que ja estigui afectant al pacient. D’aquesta manera evitarem futurs problemes de bruxisme, de paladar o es recomanarà ortodòncia correctiva.\nVisita’ns amb la família! La primera revisió és gratis 😉\nEl mal de queixal és un dels més intensos entre els dolors quotidians que podem [...]\nLes dents de Llet són importants per a la salut bucal del nen, la cura [...]\nBlanquejament Dental a Clínica Dental Blanc\nBlanquejament Dental El blanquejament dental permet millorar el color de les dents sense alterar o [...]


Junqueras lamenta que a l'Eurocambra "s'hagi imposat la injustícia" d'un estat membre "per sobre" d'un tribunal europeu La República\nEl líder d’ERC defensa la investidura de Sánchez i nega que la situació fos “millor” amb “un govern amb PP o Cs a dins”\nEl líder d’ERC, Oriol Junqueras, ha lamentat que el Parlament europeu hagi canviat d’opinió respecte la seva immunitat tot i primer haver-lo reconegut com a eurodiputat després de la sentència del TJUE. “Com pot ser que un estat membre pugui imposar la injustícia per sobre de la justícia dictada per un tribunal europeu? On queda la Unió Europea? On queda l’autonomia del Parlament europeu?”, s’ha preguntat en una entrevista al diari ‘ARA’. Junqueras, però, s’ha mostrat confiat que “guanyarà la batalla” perquè “la sentència del TJUE és absolutament clara”. “Com més triguin a rectificar, més dur serà el cop que rebran”, ha avisat.\nJunqueras també ha criticat el posicionament del Suprem respecte la decisió de la JEC, que va anar en la línia de negar-li la immunitat, i ha reconegut que “ja coneix” la justícia espanyola. “No vam tenir una instrucció justa, no vam tenir un judici ni una sentencia justos i ara continuen aplicant la venjança en comptes d’aplicar la justícia”, ha lamentat, i continua dient que “es pensen que estan defensant la seva Espanya i estan destruint el seu propi estat”.\nEl líder d’ERC dubta que els ciutadans espanyols estiguin orgullosos “que s’incompleixin la democràcia i les sentències europees” i retreu a l’Estat que “per perseguir la dissidència siguin capaços fins i tot de no respectar la legalitat europea”. “No tenen ni idea de qui som, no ens rendirem mai”, ha advertit.\n“És difícil que algú em convenci que era millor un govern amb PP o Cs a dins”,\nJunqueras també s’ha referit al posicionament de la seva formació en relació a la investidura de Pedro Sánchez, que van facilitar amb l’abstenció, i ha negat que la situació seria millor amb un altre govern o eleccions perquè no creu “en el com pitjor millor”.\n“És difícil que algú em convenci que era millor un govern amb PP o Cs a dins”, ha explicat, i ha argumentat que és “evident” que moltes coses “separen” ERC del PSOE, com “la manca d’humanitat que han demostrat respecte la presó injusta”, encara que ha accentuat que amb la investidura s’ha “obert la porta” al diàleg. El líder d’ERC ha augurat, a més, que aquesta situació “només pot acabar amb una consulta”.\nJunqueras ha reconegut que és “escèptic” amb el PSOE, però ha advertit que seran “absolutament exigents” amb el compliment dels compromisos adquirits -a canvi dels que es va facilitar la presidència de Sánchez-, concretament la taula de negociació entre governs. El líder d’ERC, a més, s’ha mostrat optimista i ha confiat que JxCat se sumarà a la seva opció.\nEn relació a aquest diàleg, Junqueras ha insistit que l’objectiu no és en cap cas que els presos puguin sortir de la presó, sinó que és “aconseguir la llibertat del país”. Així, ha situat la presó com “una etapa més en el camí cap a la república”. “tanta injustícia serveix per evidenciar als ulls del món que la democràcia a l’Estat espanyol està en perill”, ha argumentat.


El nom de Sharon Stone sonarà sempre amb força a la llista d'actius més mítiques. La trajectòria cinematogràfica de la nord-americana és impecable, així com la multitud de premis que ha rebut. Va ser a la dècada dels 90 quan més fama va adquirir, especialment des del seu sensual encreuament de cames a Instinto básico.\nDes de llavors ha anat encadenant un èxit rere un altre, i així segueix. Aquest març arribava als 60 anys millor que mai, trepitjant amb força gràcies a un paper a la minisèrie d'HBO Mosaic. Aquest projecte suposa la tornada a la petita pantalla de l'actriu després d'uns anys allunyada dels focus per motius familiars i de salut.\nAra s'està parlant d'ella, per això, per un motiu completament diferent. Els fotògrafs l'han perseguit per Los Angeles i s'han fet amb tot un caramelet: una fotografia de Stone sense maquillar.\nSempre s'ha mostrat d'allò més presumida, però això no impedeix que no passegi amb la cara rentada. En una època en la qual són cada cop més les famoses que s'atreveixen a ensenyar com són sense arreglar, ara ella ha estat l'última.\nL'estil amb la qual l'han enxampat també és destacable: camisa texana oberta, samarreta negra, sandàlies senzilles i ulleres originals. Els seguidors han aplaudit de valent que surti de casa gairebé sense pentinar i sense cap gota de maquillatge. Natural i atractiva, amb arrugues però ben estupenda.\nA més a més, com a bona budista ha dit que per ella la bellesa és una qüestió interior: "És important mantenir una filosofia, un estil de vida o creure en alguna cosa que et mantingui equilibrada. El budisme em permet concentrar-me i és la clau per a la serenitat i la bellesa, una sensació interna d'ordre i elegància". Naturalitat i serenitat, el camí per tenir un aspecte perfecte.\nAnys enrere li va agafar la mania de que al seu fill adoptiu li suaven massa els peus i li volia injectar botox per corregir-ho. El jutge li va retirar la patria potestat del nano per donar-lo al pare. A més el tribunal la va descriure com una mare neuròtica i negligent. La paia aquesta està xalada i ja ens pot vendre rotllos budistes que no se'ls creu ni ella.\nÉS clar que Quim Torra té millor genètica que tu. Per català, evidentment !. El que passa és que no et va agradar gaire que digués com són alguns espècimens dels que celebren el dia de la "Raza " ( de quina? ) que hi arribaren a Catalunya, aquí foren ben acollits i se'ls donà treball i la possibilitat d'una vida digna. Que no tenien al seu país d'origen, .... tan meravellós i agraït ell !!!!. Are you one of them ?.\nY que conste que desde mi punto de vista no es una mujer de las mas atractivas (desde mi punto de vista).....\nPunto importante: "Dieta sin alimentos procesados". No soy el único por lo visto.....\n"deixa tothom amb la boca oberta", però quines expresións són aquestes, per favorrrr. Me he quedao bocabadao!\nUna budista que menja carn..?\nMolt guapa, i molt bona genética. Millor per cert que la de l 'impessentable d'en quimtorra, el de la raça superior, galtavermell i mes lleig que el cul d'una mona


Subtítols en directe en el programa LÀBORA – Subtil – Comunicació i Accessibilitat\nLa setmana ha començat amb un acte titulat “Espai Làbora”, una jornada de networking entre empreses i persones que cerquen feina que s’ha celebrat al Mercat del Born avui dilluns 8 de juny.\nL’acte s’emmarca dins del programa Làbora, liderat per l’Institut Municipal de Serveis Socials de l’Ajuntament de Barcelona amb la col·laboració de les entitats socials ECAS, FEiCAT i Creu Roja.\nL’objectiu de la jornada és, d’una banda, donar a conèixer el conjunt del programa Làbora i, de l’altra, afavorir la inserció laboral de les persones amb dificultats d’accés al mercat de treball, posant-les en contacte directe amb empreses amb processos de selecció de personal oberts.\nA l’inici de la jornada, representants de l’Ajuntament de Barcelona i de les entitats socials col·laboradores han presentat els resultats obtinguts fins al moment en el marc del programa i, alhora, han fet el lliurament del Segell Làbora a les empreses que ja hagin tancat algun contracte laboral amb el col·lectiu d’usuaris o bé que hagin participat activament en el programa.\nSubtil hem ofert el servei de subtitulació en directe per a persones amb discapacitat auditiva.\nSubtitulem la constitució del nou Ajuntament de Barcelona!


El Consell Comarcal constata que el transport públic a la comarca és 'deficient'\nUn estudi del Consell Comarcal del Baix Empordà demostra amb dades que la nostra comarca té una deficient xarxa de transport públic. Dels 36 municipis del Baix Empordà, cinc no tenen cap parada en el terme municipal. Les freqüències del transport públic són anacròniques, desfassades, deficients i poc adequades a les jornades laborals o d'estudis. Aquest estudi, encarregat pel Consell, indica també que la connexió amb el tren, amb les estacions de Flaçà o Caldes, no concorda amb horaris de pas dels mateixos trens. Els estudiants o els qui vulguin desplaçar des de l'interior de la comarca a grans ciutats amb tren han d'agafar forçosament un autobús que no sol concordar amb cap horari lògic.\nPerò hi ha fets més greus: si algú de l'interior ha d'anar a l'Hospital de Palamós ho té molt difícil si ha d'agafar transport urbà d'autobús, cosa que passa també si s'ha d'anar a Girona.\nEl conseller comarcal de Medi Ambient, Josep Manel López Gifreu, ha destacat avui les deficiències observades en l'estudi. Tal com diu, la comarca ha crescut i s'ha anat desenvolupant, sense tenir en compte la necessitat del transport públic.\nTALL JM. LÓPEZ1\nEl conseller indica que un cop fet el diagnòstic, el Consell Comarcal ha demanat una subvenció per encarregar la redacció d'un pla estratègic de mobilitat, que permeti disposar d'una eina de planificació. S'ha de cobrir, com a mínim, l'accés amb transport públic als principals centres sanitaris, zones educatives i serveis socials de la comarca. Així ho expressava avui al migdia Josep Manel López.\nTALL JM. LÓPEZ2\nEn total, al Baix Empordà hi ha 12 línies de transport públic, de les quals 10 són gestionades per l'empresa SARFA. Les altres dues són AMPSA i TEISA.\nL'oferta majoritària de transport és a l'eix entre la carretera de Girona a Palamós, i de Girona a Sant Feliu de Guíxols.


El dissabte 8 de gener a les 16:00 les poblacions de San Pablo, San Jos� Rodeo, Malacat�n, Tacumulco i Catarina al departament de San Marcos, Guatemala, van patir un tall de subministrament d�energia el�ctrica com a resposta a les seves accions de resist�ncia per a combatre els abusos d�Uni�n Fenosa; una resist�ncia tradu�da en un impagament de les factures.\nLa transnacional espanyola ni tan sols va respectar els usuaris i usu�ries que havien fet els pagaments, va deixar sense llum a m�s de 20.000 fam�lies repetint el tall del 15 de desembre de 2009, que en nom�s una setmana, va provocar p�rdues d�aliments, falta d�aigua corrent, i el malbaratament de 40.000 vacunes destinades als nens i nenes dels municipis. La proximitat de ...\nL�Eina-Espai Jove de la Intersindical-CSC es renova per refor�ar el sindicalisme nacional i de classe\nEls i les joves de la Intersindical-CSC van fer dissabte passat un pas m�s en el proc�s de renovaci� que preparen des de fa mesos en celebrar la seva quarta assemblea nacional. Durant les setmanes pr�vies, les joventuts sindicals han protagonitzat un llarg i profund debat intern sobre la situaci� laboral i social de la classe treballadora dels Pa�sos Catalans, les cont�nues retallades i reformes agressives protagonitzades per governs socialdem�crates i conservadors, la claudicaci� permanent dels sindicats espanyols, el frac�s de l�estrat�gia del pactisme social i la impossibilitat per fer-hi front amb les estructures obreres actuals.\nArran d�aquest proc�s, que prosseguir� a partir d�ara, els i les joves sindicalistes han renovat reptes, equip i propostes per tal de refor�ar el sindicalisme nacional i de ...\nSom Escola, per la defensa del paper vehicular del catal� a l'escola catalana\nSom un conjunt d�entitats c�viques, culturals i de tot l��mbit educatiu que, arran es sent�ncies del Tribunal Suprem espanyol que q�estionen el paper del catal� com a llengua vehicular de l'ensenyament a Catalunya, ens hem organitzat per refermar el nostre suport a l�escola catalana i al model de cohesi� social que aquesta representa.\nSomescola.cat neix amb l�objectiu de coordinar totes aquelles persones, entitats i institucions que es comprometen a actuar de manera activa en suport d�una escola catalana en llengua i en continguts, que no separi els infants i joves per la seva llengua d�origen i que ajudi a construir una societat m�s cohesionada, democr�tica i lliure.\nEl Tribunal Suprem espanyol ha dictat tres sent�ncies que q�estionen el paper del ...\nNegociaci� col�lectiva al pas de l'oca\nFins ara la reforma de la negociaci� col�lectiva, la tercera despr�s de la reforma laboral i la de les pensions, apunta b�sicament cap a tres elements:\nEs tractaria d'una centralitzaci� de la negociaci� col�lectiva tendent a grans convenis estatals i convenis d'empresa, amb eliminaci� o aprimament dels convenis auton�mics o provincials, ampliant les mat�ries reservades als grans convenis estatals. Pels rumors que corren ser� a nivell de conveni estatal on es decidir� com s'articula la negociaci� dins dels l�mits que estableixi la reforma.\nLa gen�rica �civilitzaci� del dret laboral i del dret necessari\nEn definitiva es tractaria d'el�liminar les obligacions legals i deixar-ho m�s obert al que acordin les parts. Per tant l'estructura legal i normativa garantista deixaria ...\nEls sindicats Unione Sindacale di Base, Slai Cobas, CIB Unicobas i SNATER criden a la vaga general a It�lia el proper 11 de mar�\nLes centrals sindicals convocants criden a secundar la vaga general i una manifestaci� estatal a Roma el proper 11 de mar�. Entre els arguments esgrimits per a convocar aquesta jornada de lluita, destaquen la defensa dels llocs de treball i el teixit industrial; eradicar la precarietat del m�n laboral; l'aplicaci� de la renda b�sica per al conjunt de la poblaci�; protecci� de salaris i pensions; un model fiscal que redueixi la pressi� sobre les rendes baixes, l'augmenti sobre les m�s altes i persegueixi el frau fiscal; la defensa de l'ensenyament, universitat i investigaci� p�bliques; la legalitzaci� de la situaci� legal de les persones immigrades; definir un model de representaci� dels i les treballadores en contra dels acords adoptats entre govern, Confindustria i sindicats propers al ...\nEl Tribunal Suprem d�na la ra� a la Intersindical-CSC i condemna a la patronal ASAC a abonar la previsi� d'IPC del 2009 als treballadors del sector d'aig�es a Tarragona\nS'ha fet p�blica la sent�ncia del tribunal Suprem respecte a la previsi� d'IPC del 2009. Despr�s de molt de temps, la sent�ncia del Tribunal Superior de Just�cia de Catalunya es va fer en data 8 de juliol del 2009, sent�ncia recordem-ho desestimat�ria, El Tribunal Suprem ens dona la ra�. La previsi� d'IPC del 2009 era del 2% i per tant s'havia d'haver abonat. Com que a m�s la cl�usula de revisi� salarial a Tarragona �s clarament a l'al�a, fins avui ning� ho ha posat en dubte. Cal procedir a les regularitzacions salarials corresponents. Aix� �s un 2,6% a taules provisionals 2009, que passen a definitives. A les quals cal afegir els increments del 2010 i deduir-ne els pagaments abonats.\nAproximadament el que es deu, ...\nSeminari - Drets Humans, una visi� pr�ctica: el cas Col�mbia.\nL�Associaci� Catalana per la Pau, amb el suport de Solidara, organitza la segona edici� del Seminari �Drets Humans, una visi� pr�ctica: el cas Col�mbia�. Amb aquest seminari es planteja un espai de coneixement del marc internacional de protecci� dels Drets Humans a partir del cas concret de Col�mbia.\nL�activitat est� reconeguda amb 2 cr�dits de lliure elecci� als estudiants de la Llicenciatura de Dret de la Universitat de Barcelona i es oberta a totes les persones interessades. Les dates s�n totes els divendres des de l' 11 de mar� al 8 d�abril de 16 a 19h.\nDesitgem que sigui del vostre inter�s.\nDavant dels atacs: defensem els serveis p�blics\nEl neoliberalisme �s hostil per principi a tots els empleats/des i resta de treballadors/es del sector p�blic. El perqu� �s f�cil d�explicar, els priva de nous espais de renda. La defensa dels serveis p�blics �s l��nic patrimoni de que disposen les categories m�s pobres.\nL�argument utilitzat per les tesis neoliberals �s molt simple:\n1. Tots els estats europeus s�enfronten a d�ficits p�blics abissals.\n2. Per reduir despeses �s necessari retallar salaris i els sistemes de jubilaci� de treballadors i treballadores.\n3. Amb aquest objectiu els governs troben m�s f�cilment el suport de l�opini� p�blica amb la den�ncia de certs �privilegis� dels �rics� del sector p�blic (en especial l�estabilitat de l�ocupaci�) considerant que vivim a ...


Condicions preferents perquè gaudiu de l'espectacle de manera exclusiva: FC Barcelona Hospitality | On tenen lloc els negocis.\nEl programa Hospitality del FC Barcelona és una experiència que va més enllà del mateix espectacle. És gaudir d'un lloc amb les millors vistes de tot l'Estadi amb un servei exclusiu i una atenció personalitzada.\nÉs una experiència que comença amb futbol, però que pot arribar a significar alguna cosa encara més important.\nQuè t'ofereix l'acord entre la Cecot i el FC Barcelona?\n- 10% de descompte en les Llotges VIP per temporada: Dues zones de llotges VIP per viure el partit amb totes les comoditats i serveis que et puguis imaginar.\n- 10% de descompte en les localitats VIP per temporada: Quatre tipus de localitats VIP per viure l’espectacle des dels seients.\n- 10% de descompte en entrades VIP per tots els partits de Futbol de la temporada (excepte Real Madrid i possibles 1/2 de Champions League).\nConsulta el calendari de partits, les zones i els preus\n- 10% de descompte en seients VIP: Gaudeix de les localitats VIP Pista, ubicades en un lloc excepcional al costat de la pista. Amb accés a la Llotja Presidencial i a la zona mixta, i servei de càtering exclusiu.\n- 5% de descompte en entrades VIP bàsquet de la temporada. (Excepte Real Madrid tant en lliga com en Eurolliga, així com possible fase de classificació per Final four en Eurolliga).\nMUSEU I TOUR\n- 10% de descompte en entrades pel museu i tour. Sense mínim de compra. Descobreix l'emoció que es viu al Camp Nou durant un Tour pels racons més emblemàtics de l'Estadi, Museu, Espai Messi i Zona multimèdia.\nConsulta el calendari i els preus\nSi vols gaudir d'aquests descomptes i promocions, demana'ns el teu codi com a empresa associada, a través del correu elèctronic acordsidescomptes@cecot.org o trucant al telèfon d'atenció 93 736 60 00.\nCatàleg Hospitality FC Barcelona PDF 2187.69KB


Kavalier Boutique Hotel Lviv Ucraïna - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStaroznesenska street 70, Raion Lychakiv, Lviv, Ucraïna, 79056 - Veure al mapa\nExcel·lent 8,9 (2526 comentaris)\nExcel·lent 8,6 (439 comentaris)\nNotable 7,3 (1159 comentaris)\nBarri Raion Lychakiv Districte Halyst Districte Halyst Districte Halyst Districte Halyst Districte Halyst Districte Halyst Districte Halyst Raion Franko Districte Halyst\nBen posicionat a Lychakivskyi District, Kavalier Boutique Hotel és un lloc ideal d'inici d'excursions a Lviv. L'hotel és a 4km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nKavalier Boutique Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lviv. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out.\nL'hotel compta amb 30 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, catifes, sala d'estar separada, connexió sense fils a internet (cortesia), banyera hidromassatge. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, parc infantil, pistes de tennis, equitació, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Kavalier Boutique Hotel no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (4) Viatger de Negocis (2) Viatgers en solitari (1) Grups (1)\nTots els tipus de viatgers (589) Parelles (228) Viatgers en solitari (101) Famílies amb infants petits (128) Famílies amb infants grans (48) Grups (87)


Quines són les condicions del rescat dels governs autonòmics? - VilaWeb\nDimarts 28.08.2012 16:20\nUs expliquem els passos previstos pel fons de liquiditat autonòmic per fer la intervenció\nL'accés al fons de liquiditat autonòmic (pdf) aprovat pel govern espanyol implica tot un seguit de condicions molt més estrictes que no pas les línies de l'ICO. Unes condicions que poden suposar la intervenció directa del govern espanyol als governs autonòmic. Els governs català i valencià ja han demanat d'accedir al fons.\nTot seguit us expliquem quins són els passos i les condicions si un govern autonòmic vol accedir al fons:\nSi l'informe és satisfactori, es pagarà el següent tram de l'ajuda financera; perquè en aquest cas, el fons de liquiditat funciona a través d'un calendari per trams, i cada tram està condicionat pel compliment d'unes condicions. Si s'incompleixen, s'intervindrà de ple la comunitat autònoma. I això vol dir que el govern autonòmic haurà de pagar un dipòsit del 0,2% del PIB nominal i haurà d'aprovar encara més retallades en un termini curt de temps. Si hi hagués desobediència, el govern espanyol obligaria a l'execució forçosa de les mesures.\nEntrevista amb Elisenda Paluzie: 'Les condicions del rescat són demolidores'\nLa Generalitat de Catalunya demana el rescat a través del fons de liquiditat per 5.023 milions\nPer Mas-Colell, és inevitable de demanar el rescat


CONFERÈNCIA "CREACIÓ I REALITAT"\na càrrec de l'artista pratenca Stella Rubio\ndiMARTS 6 D'OCTUBRE de 2015\nIgnorant la tardor, iniciem el 6è curs de tintablava a tot color, com si fos primavera, perquè la Stella Rubio ens mostra sense complexos tot el seu ventall polifacètic d'artista, des del negre fins al blanc, passant per tot l'arc de Sant Martí.\nL'Anna Colominas, vocal de tintablava, ens la presenta com una artista pratenca, autodidacta i polifacètica, que s'ha creat a ella mateixa treballant aspectes molt diferents de l'art, tant des del punt de vista personal, com també socio-educatiu i empresarial (il·lustració, disseny, publicitat, direcció i gestió de projectes artístics, entre d'altres). I ens avança que encara que la Stella insisteixi en definir-se com a caòtica, se li ha de reconèixer una gran capacitat organitzativa per poder portar alhora tants projectes.\nLa Stella Rubio, en primer lloc, ens agraeix l'assistència i ens avisa que parlar en públic no és el seu fort, però potser no sap que és un plaer escoltar-la, perquè a mesura que va entrant en matèria transmet una gran passió per tot el que fa que s'encomana.\nA poc a poc, ens va descobrint els seus secrets: treballa essencialment les idees, fent collages de papers, roba i altres materials; prefereix fer treballs manuals que digitals, perquè les pantalles són necessàries, però molt fredes; s'inspira a partir de l'observació de textos, imatges, fotografies, paisatges, converses en directe... ; mira i escolta arreu on passa; li agrada passejar i badar pels parcs, però també cerca informació als museus, a les exposicions, a la xarxa i especialment a partir de l'intercanvi i la col·laboració amb altres artistes; l'omple rebre feedback de tothom i alhora aprendre dels seus alumnes, sobretot dels nens que són una font inesgotable d'inspiració.\nEs defineix com una persona social, inquieta, curiosa, creativa, però sobretot KAÒTIKA (com ha anomenat el seu nou estudi d'art). Diu que sempre li ha agradat dibuixar, tot i que mai s'havia plantejat poder viure de l'art, potser per falta de referents. Però sense proposar-s'ho, la vida li ha conduït.\nProcedent d'estudis d'educació social i psicologia, mai va deixar de banda la seva vena artística. Un dia se li va ocórrer crear un blog on penjar els seus dibuixos i va ser a partir d'aquí quan li van començar a caure els primers encàrrecs com a il·lustradora, entre d'altres.\nLa seva inquietud l'ha portat a explorar, descobrir i treballar diversos camps de l'art: des de la ceràmica al collage, passant per diferents tècniques de dibuix i pintura, la il·lustració, l'enquadernació, la realització de tallers per a nens i famílies, la fotografia, la direcció artística (escenografies i atretzos publicitaris, musicals, teatrals, televisius i/o de cinema), disseny en l'àmbit editorial (il·lustracions i portades) i publicitari (branding, packaging, etc.); la gestió de projectes específics per a clients i d'altres socials com el Festival al Dedillo, on artesans i artistes exposen i argumenten les seves obres. La seva capacitat creativa no té límits, ni fronteres d'espai i/o temps. És la seva passió, el seu joc; i la constància ha fet la resta.\nDiferencia la part artística pura i personal, del que són encàrrecs on la llibertat creativa està al servei\ndel client, però reconeix que tots ells són reptes enriquidors, perquè sempre estem interactuant i aprenent. En aquest sentit remarca la importància de saber captar el client, posant en context la demanda i la persona a fi de provocar una primera idea que permeti desencallar el projecte.\nRespecte la part artística personal en destaca els llibres d'autor, on recull de forma manual i especialment a través de collages, les seves vivències, emocions i inquietuds; talment com apunts artístics condensats en petites llibretes plenes de creativitat que tenen el seu propi tempo. D'entrada són llibres que no estan pensats per editar ni comercialitzar, però són petites obres d'art que li han permès donar-se a conèixer i interactuar amb altres artistes a través d'exposicions col·lectives com el Festival Internacional Como Pedro por su Casa, que té lloc a Barcelona i on ha tingut la sort de participar els darrers sis anys.\nRespecte la part més professional, en destaca alguns espots publicitaris com el de l'Estrella Damm, on personalitzava les ampolles segons la festa; i la direcció artística d'alguns projectes, alguns dels quals podreu descobrir al seu blog (http://napbuff.blogspot.com.es/). Però també està molt contenta dels seus tallers per a infants i famílies, centrats en el joc com a motivació cap a la creativitat i l'art, perquè li han aportat moltes satisfaccions i aprenentatges, tot i que ara els ha hagut de deixar de banda, perquè els projectes en curs li demanden més dedicació.\nDins del torn de precs i preguntes, a partir d'una petita mostra artística, ens explica el procés creatiu d'una capsa que conté com un joc de cartes grans amb fragments de poesia il·lustrada; el d'un llibre d'autor que il·lustra la planificació del seu estudi; el d'alguns exercicis i apunts personals significatius, i també el del Sr. Gengibre (una simpàtica arrel de gengibre personalitzada) que ha tancat la seva interessant ponència.\nEvidentment l'acte no podia concloure sense el lliurament de la Cal·líope, la musa de la poesia èpica i l'eloqüència, dissenyada en exclusiva per a tintablava per en Xavier Mateo, casualment la seva parella.\nUn plaer escoltar-te i descobrir el teu ART. Moltes gràcies Stella!\nPublicat per Mariano a 18:58


El FROG manifesta la seua disconformitat amb el moment, la justificació i les quantitats de l’augment de salari de Quico Catalán | FROG Levante\nEl FROG manifesta la seua disconformitat amb el moment, la justificació i les quantitats de l’augment de salari de Quico Catalán\nEl FROG – Associació d’Accionistes del Llevant UE, que va representar anit als 390 accionistes del Llevant UE que li van delegar el seu vot en la Junta General d’Accionistes del Llevant UE, va manifestar obertament la seua disconformitat amb el moment, la justificació i les quantitats de l’augment de salari de Quico Catalán, que passarà de cobrar 229.000 euros a l’any a assegurar-se un mínim de mig milió d’euros anuals per cada permanència del primer equip masculí en Primera Divisió.\nDesprés d’un panegíric de 27 minuts lloant les bondats del president per part del directiu Braulio Pastor, el FROG va prendre la paraula per a qüestionar els arguments oferits. Tomás Pérez va acusar la directiva de ser “ultraconservadors amb els objectius plantejats”.\nComplements salarials disfressats d’objectius\n“Amb el 12è límit salarial del campionat”, va afirmar Tomás Pérez, “la permanència és una obligació. No és raonable premiar-la amb 100.000 euros. Quant a la prima de 50.000 euros més per un EBITDA superior al 7%, tenint en compte que el director financer assegura que serà de dos dígits en els pròxims anys, s’està premiant per una cosa ja aconseguida. Són objectius excessivament conservadors, que perfectament poden confondre’s amb complements salarials assegurats”.\nUn informe ocult… realitzat per consultores externes o els propis directius?\nPosteriorment, Carlos Ayats, president del FROG, va criticar les formes i la nul·la transparència de la directiva granota en aquest tema. “Per a començar, ací no es decideix res”, va assenyalar Ayats, “perquè l’augment de sou ja està aprovat des del dia 5 pel Patronat de la Fundació, posseïdor de la majoria accionarial del club”.\n“A més”, va prosseguir, “aquesta aprovació es va dur a terme malgrat la negativa de la directiva a mostrar l’informe en el qual es basava aquesta decisió als propis patrons. Aquest informe, segons va dir Luis Calero en aquella reunió, havia sigut realitzat, i cite textualment, per diversos consellers. Avui (per anit), se’ns diu que ha sigut dut a terme per consultores externes i independents”.\nAyats recorda que el club ha ingressat, aquesta dècada, més de 250 milions d’euros en drets de TV\nAixí mateix, Ayats va retraure a Pastor que, en la seua exposició, obviara “els més de 250 milions d’euros que ha percebut el club, aquesta dècada, en concepte de drets de TV. Des de la seua arribada, Quico Catalán ha reduït el deute en 50 milions, que és el mateix que el Llevant cobrarà, només enguany, per aqueix concepte”.\nD’altra banda, el president del FROG va lamentar la comparació del sou del president del Llevant amb el de la Lliga, Javier Tebas, així com que el Consell s’haja dirigit al mateix Tebas “amic personal de Quico, per a preguntar-li quant havien de pagar-li”.\n“Tot, damunt, l’any de les promeses incomplides de la coberta de l’estadi i l’inici de les obres de la nova ciutat esportiva de Natzaret, entre moltes altres. Per tot això, aquest augment està completament fora de lloc i molt mal justificat”.\nPromourà una votació sobre els patrocinis de cases d’apostes\nEn paraules del seu president, el FROG va advertir, a més, de la “incoherència de lluitar contra la ludopatia a l’escola i portar el logo de BetWay en el pit”, i va anunciar la intenció del FROG de cercar els suports necessaris per a sotmetre a votació, entre els accionistes, si ha de trencar-se qualsevol vincle econòmic amb les cases d’apostes.\nJuntament amb el tema de les apostes, Ayats li va recordar al Consell que porten anys sol·licitant “la prohibició de fumar en l’estadi del Club dels Xiquets”, cosa a la qual el president del club, Quico Catalán, es va comprometre a dur a terme de cara a la pròxima temporada.\nLes disculpes de Catalán\nFinalment, cal destacar que, després de la sol·licitud realitzada i argumentada pel FROG la setmana passada, el Consell va acceptar votar per separat la modificació dels estatuts i el nou sou de Català, qui va demanar “disculpes” per no haver dut a terme en el temps anunciat l’obra de la coberta, si bé va dir “no considerar-ho una promesa incomplida”.\nReferent a això, Ayats li va respondre agraint-li les seues disculpes, al mateix temps que, en tot cas, li va sol·licitar que, “en el futur, tant vostè com el seu Consell s’abstinguen de comprometre’s al que no saben si podran complir”.


El Matí Digital - Un cul-de-sac per en Sagarra\nUn cul-de-sac per en Sagarra\nCarrer de Josep Maria de Sagarra\nEl nomenclàtor barceloní, d'uns any ençà, ha oblidat l’audàcia patriòtica de Víctor Balaguer\nCada vegada que he de baixar a Pedralbes, a la oficina de correus on pertany el meu codi postal, rumio aquest article. I com que el fet se sol produir almenys una vegada al mes, amb el temps m’he anat carregant d’argument. El fet és que oficialment l’oficina es troba a Avinguda Pedralbes 22-24, però en realitat es localitza a un carreró sense sortida dedicat al poeta, dramaturg i escriptor Josep Maria de Sagarra i de Castellarnau. Que un dels escriptors més destacats de les lletres catalanes, el més exitós dramaturg i el més popular poeta del segle XX a Catalunya, només tingui un miserable atzucac a la ciutat que no només el va veure néixer sinó a la que regalà caràcter, estil, centenars d’articles i aperitius i estimats poemes, ens hauria de portar a algunes reflexions.\nA Barcelona, com en totes les grans ciutats europees, els noms dels carrers tenen una importància cabdal i responen al batec del segles en que van ser traçats. París, amb els seus grans bulevards, n’és l’exemple més pregon També, evidentment, ofereixen un viu retrat de la societat que els hi troba nom. Només cal recordar com el polític liberal i literat romàntic Víctor Balaguer va batejar, per encàrrec de l’Ajuntament, la nova Eixample amb els noms de les principals institucions catalanes – Diputació, Corts Catalanes, Consell de Cent i Parlament –, dels comtes catalans – Borrell i Urgell –; dels més destacats militars de la conquesta mediterrània – Roger de Flor, Roger de Llúria, Berenguer d’Entença, Bernat de Rocafort, Bernat de Vilamarí, Almogàvers... –; dels herois de la resistència davant les escomeses anticatalanes de les diferents monarquies – Hug de Pallars, Pau Claris, Fontanella, Tamarit, Rafael Casanova i Antoni de Villarroel -; dels regnes i territoris de la Corona Catalana – Aragó, València, Mallorca, Rosselló, Provença, Còrcega, Sardenya, Nàpols, Sicília i Calàbria,– amb Catalunya per la plaça que unia la nova i la vella ciutat; de fets clau de la història de Catalunya – Compromís de Casp, tot i que Balaguer no aprovava el resultat, o el genèric Glòries Catalanes –; de batalles amb participació de catalans – Bruc o Wad-Ras – de personatges il·lustres de tots els camps – Alí Bei, Bonaventura Carles Aribau, Ausiàs Marc, Jaume Balmes, Ramon Muntaner, Jeroni Pujades, Antoni de Viladomat o Arnau de Vilanova – o de les activitats econòmiques del país – Comerç, Indústria i Marina. Avui, per tant, aquest barri ofereix una breu lliçó d’història de Catalunya.\nPerò, el nomenclàtor – aquesta extraordinària eina cívico-pegagògica – d’uns anys ençà, a Barcelona ha oblidat l’audàcia patriòtica de Balaguer i s’ha embolicat en compromisos ideològics, simpaties polítiques, complexes absurds, tradicions alienes, herències complicades, necessitat d’esborrar despropòsits i reparacions històriques. És a dir, per dir-ho ras i curt, tenim una plaça a Carl Marx i no en tenim cap dedicada a un dels més destacats ideòlegs del catalanisme, com és Antoni Rovira i Virgili.\nPotser és que l’autor d’Els darrers dies de la Catalunya republicana no tenia qui se'n recordés d’ell al moment oportú. I qui diu Rovira diu, per exemple, el periodista Eugeni Xammar o perquè no recuperar l’Avinguda Mariscal Joffre, mostra de la simpatia que despertà França i aquest miltar català de Rivesaltres durant la I Guerra Mundial, que suplantà l’Avinguda de Borbó?\nEl problema és que quan s’ha donat espai a la via pública als catalans cèlebres del segle XX, a vegades se’ls ha condemnat a carrerots infamants, com el cas de Josep Maria de Sagarra, qui m’ha donat argument per aquest article. Per cert, just al costat del cul-de-sac d’en Sagarra, encara s’hi pot llegir “Avenida de la Victoria”.\n#1 sebastià bennassar\nUn molt bon article per a una pobra pàtria!\n#2 jaume santacana\nTens tota la raó, noi!!!\n#3 Guiomar Amell\nTe'ns tota la raó, ara que l'Ajuntament pot tenir una sensibilitat diferent i seria l'hora de donar honorabilitat a aquests personatges il·lustres i significatius de la nostra identitat catalana.Jo em sumo a la teva reinvindicació.


'L’últim dia de l'ocupació serà el primer dia de la pau' | Directa\nUna concentració davant la delegació del govern espanyol a Barcelona demana acabar amb la venda d’armes a Israel, trencar les relacions bilaterals i anul·lar l’agermanament de la capital catalana i Tel Aviv\nPart de la comunitat palestina de Barcelona va assistir a la concentració\nS'obre el saló i entren els fons d'inversió\nMés de 150 persones s’han manifestat en un acte de suport a Palestina aquest dimarts al vespre davant la delegació del govern espanyol a Barcelona, situada al carrer Mallorca. La concentració s'ha fet sota el lema L’últim dia de l’ocupació serà el primer dia de la Pau i l'han organitzada des de la quinzena de col·lectius que formen la Coalició Prou Complicitat amb Israel. Durant l’acte, s’ha llegit un manifest que demana que la Generalitat i el govern de l'Estat espanyol trenquin les relacions que mantenen amb l’Estat d’Israel. La protesta ha coincidit amb una nova escalada de la violència a Palestina, que avui dia ja suma el dramàtic balanç de 44 palestines i vuit israelianes mortes, així com més de 2.000 palestines i 83 israelianes ferides. Una altra de les reivindicacions ha estat l’anul·lació de l’agermanament de la ciutat de Barcelona amb Tel Aviv, ja que, segons les manifestants, “reforça el rentat d’imatge de la capital israeliana, l'allunya de les massacres comeses i la mostra com una ciutat oberta i multicultural”.\nDins d’un bar situat davant la seu de la delegació espanyola, una paret separava dos grups. Hi havia quatre Mossos d’Esquadra prenent el seu tallat i conversant entre ells i amb els cambrers. Ben a prop, un grup de persones que vestien amb keffiyeh (mocador palestí) i que, més endavant, s’afegiria a la concentració.\nCada cop més persones es van sumant a l’acte i la Fàtima, membre de Prou Complicitat amb Israel, fa sonar la cançó d’“Ali Keffiyeh” (aixeca el palestí) des del seu mòbil que està connectat a dos altaveus. El cantant és Mohammed Assaf, guanyador de l’Arab Idol, un concurs on participen cantants provinents de tots els països àrabs. “Ell és palestí nascut a Gaza i tots els temes que escriu estan relacionats amb el conflicte israelià-palestí”, explica la Fàtima.\nSalah Jamal remarca que “si el poble català lluita per la seva llibertat, també hauria de sentir el patiment dels altres”\nEntre crits de “Solidaritat, Palestina guanyarà”, s’alcen les banderes i els mocadors palestins, acompanyats d’una estelada que, en més d’una ocasió, se situarà al capdavant de la manifestació. Una de les assistents critica la presència de l'estelada davant de la marxa –ja que la identifica amb sectors independentistes catalans propers al sionisme–, però Salah Jamal, fundador de la Comunitat Palestina a Catalunya, replica aquesta opinió i explica que, respectant les diferències, “la llibertat és un sentiment humà, de valor universal”. Ara bé, remarca que “si el poble català lluita per la seva llibertat, també hauria de sentir el patiment dels altres” i afegeix: “Llavors, no estaríem parlant de democràcia real, sinó d’una plutocràcia”.\nAlys Amisa, membre de la Coalició Prou Complicitat amb Israel, explica que, per dur a terme aquesta concentració, s’han seguit les indicacions del BDS National Comittee: “Es demana l’embargament militar a Israel, és per això que ens trobem davant de la seu del govern espanyol”. Com a exemples, Alys comenta el contracte que han signat recentment el Ministeri de Defensa espanyol i l’empresa militar israeliana IMI i les referències constants a Israel per part d’Artur Mas com un exemple de model d’Estat a seguir per a Catalunya.\nLa delegació del govern espanyol estava envoltada de policia / Sergi Rugrand\nLa Gemma i la Bea, dues graduades en sociologia, sostenen una pancarta del BDS. Fa dos anys, la Bea va viatjar a Palestina amb l'organització Pau Sempre i ambdues estan vinculades a la Coalició Prou Complicitat amb Israel. Denuncien la complicitat entre els Mossos d’Esquadra i Israel. La Gemma considera que “el model d’imperi fortificat d’Israel s’ha importat a Espanya amb la llei mordassa”.\n“No entenc que un poble que ha patit tant estigui liderant una guerra de canons contra pedres”, opina Alfons Romero\nDavant les crítiques que qualifiquen el moviment del BDS d'antisemita, Alys Amisa aclareix que el moviment no està en contra de cap religió, sinó que defensa un Estat amb igualtat de drets on els palestins “no siguin ciutadans de segona”. Alfons Romero, membre del col·lectiu Iaioflautes, explica que ell continua sent sensible amb la persecució que ha patit el poble jueu al llarg de la història, més concretament durant l’època del nazisme. “No entenc que un poble que ha patit tant estigui liderant una guerra de canons contra pedres”, afegeix Romero.\nSegons Salah Jamal, la concentració davant la seu del govern espanyol “és un acte simbòlic amb el qual es vol assenyalar l’Estat espanyol”. Davant l’assistència de prop de 150 persones a la convocatòria, Jamal es mostra optimista: “Tenint en compte el conflicte polític que s’està vivint a Catalunya, que la gent es mobilitzi un dia feiner a les set de la tarda per mostrar la seva solidaritat amb el poble palestí és una victòria”. Durant aquesta setmana, també s’han organitzat actes de suport a Palestina a d'altres indrets dels Països Catalans, com ara Girona i el País Valencià.\n'L’últim dia de l'ocupació serà el primer dia de la pau' Flattr donate!


Farina » Què Llegeixes\nNomés que ens fixéssim amb les notícies als mitjans de comunicació, a partir dels anys 80-90 del segle passat ens podríem fer una lleugera idea del que suposava el contraban a les Rias Baixas i a Galizia en general. per mostra qui fumava tabac ros d'importació podia escollir entre el de contraban i el que venien els estancs.\nLes operacions contra el narcotràfic també van tenir un ressò mediàtic, i alguns dels noms que apareixen en aquesta publicació ja no seran desconeguts al lector.\nParticularment, el que m'ha sorprès és la magnitud, no el fet, que ja era conegut, sinó la dimensió que havia pres, tant social com econòmica. La quantitat de dades que l'autor aporta, amb les seves variants i derivades arriba ser esfereïdora. Potser fins i tot feixuga un cop ja hem superat l'estupefacció.\nCapítol a part és el marc de tolerància en que es desenvolupa tot plegat. En un inici d'economia de supervivència, propiciada per una geografia molt peculiar, on la picaresca tenia una certa tolerància per part de la Guardia Civil, fins a esdevenir corrupció pura i dura i amb la complicitat de de l'estament polítics, fins al punt que el Partit Popular es nodreix tant dels narcos per la política , com per la seva economia. .\nL'autor en fa un relat acurat, tenint en compte una certa cronologia que ens porta a la data de la primera edició, 2015, en que afirma que l'activitat, malgrat que soterrada i silenciosa és prou viva com per ser tinguda en compte.\nPotser només el recomanaria a aquells lector aficionats a les disciplines periodistiques o a la historia contemporània. Jo no en soc especialment, però he de dir que m'aha satisfet.\nFariña ha estat enviat per josepmllagostera el dia Dc, 29/08/2018 - 18:52\n"Fariña" encara no té comentaris, sigues en primer en comentar!


El Mata Mua de Gauguin es quedarà a Andorra com a mínim fins l'any vinent - Poble Andorrà\nEl Mata Mua de Gauguin es quedarà a Andorra com a mínim fins l’any vinent\nEl quadre, valorat en 40 milions d'euros, estarà al país, mentre Carmen Cervera negocia un acord amb el govern espanyol\nEl Mata Mua de Paul Gauguin va arribar a Andorra al juny i des de llavors es troba en la cambra cuirassada d’un banc andorrà, segons van informar els advocats de la família de Carmen Cervera. El quadre, valorat en 40 milions d’euros, va arribar al juny a Andorra, tal com va avançar Poble Andorrà, i encara no s’ha desembalat. Estava previst que fos l’estrella d’una exposició en el Museu Thyssen d’Andorra. La mostra estava prevista per al 30 de juny, però mai es va arribar a realitzar. Segons van informar a El País els advocats del director del museu, Guillem Cervera, les assegurances es van negar a fer una pòlissa que cobrís l’exposició en el recinte escaldenc. Reclamaven uns requisits propis d’un gran museu internacional en temes com la seguretat o la conservació i el Thyssen d’Andorra no reuneix aquestes característiques.\nEn principi es van adduir raons logístiques per no tirar endavant l’exposició. El problema va succeir que amb el problema de les assegurances es van passar els mesos d’estiu on hi ha més turisme a Andorra. Actualment, s’està negociant el retorn del quadre al Museu Thyssen de Madrid dins de l’acord de renovació de la continuïtat de les obres a Espanya que Carmen Cervera negocia amb el ministeri de cultura espanyol. El quadre es quedarà com a mínim fins a finals d’any a Andorra perquè l’acord no es tancarà durant el 2020. La situació de crisi a Espanya no és el millor moment perquè es faci públic un pacte que pot significar uns set milions d’euros per quinze anys de continuïtat de les obres. L’advocat de Cervera, Ángel Acebes, ha avançat que la prioritat és que el quadre torni a Madrid, però que no es farà fins que no es tanqui l’acord.\nEls set milions d’euros són el preu del lloguer d’exposició per als quinze anys vinents de les 429 obres que estan cedides per a l’exposició a Espanya. Cervera ha assegurat que no ha venut cap dels quatre quadres que es va emportar del Thyssen de Madrid. Concretament, a banda del Mata-Mua, són El pont de Charing Cross, de Monet; El Martha Mckeen de Wellfleet, de Hopper, y Cavalls de curses en un paisatge, de Degas. Suposadament aquests tres també estan en la mateixa cambra cuirassada del banc andorrà sense desembalar.\nFrança confirma que l'animal vist a tocar de la frontera amb Andorra és un llop