La balada del max i l'amelie - Bimpi\nL'existència de la Cicatriu, una gosseta salvatge i solitària que malviu en un abocador, fa un tomb quan coneix el Max, un gos domèstic que li parla d'una vida que ella no ha conegut mai: feliç i a cura d'éssers humans que l'han estimat. Per. el Max s'ha perdut i la Cicatriu, que encara no es diu Amelie, decideix acompanyar-lo en un viatge per tornar a casa, una odissea en l'espai i en el temps, perseguits per un passat ins.lit. Junts emprendran una gran aventura per sobreviure i trobar un lloc al món que puguin anomenar llar. Un lloc, com descobriran, que només existeix a prop d'aquells que estimes. En definitiva, allà on tens el cor.\nDavid Safier torna al tema de la reencarnació que va tractar magistralment a Maleït karma i demostra que, a més, és un mestre privilegiat de l'art de commoure i inspirar els lectors: «Una part de mi vol explicar grans hist.ries dramàtiques, i aquest llibre n'és una. És una aventura increïble i una hist.ria d'amor inoblidable. També té tocs d'humor i, sobretot, és una novel·la emocionant, extremament emocionant».


Lluitava contra el càncer des del desembre del 2018\n3 min. Andorra la Vella 28/04/2020 11:27\n651x366 L'exfutbolista i periodista Michael Robinson / ARA L'exfutbolista i periodista Michael Robinson / ARA\nL'exfutbolista britànic Michael Robinson ha mort víctima del càncer de pell als 61 anys a la seva casa de Marbella. Jugador de prestigi a Anglaterra, va acabar la seva carrera a Espanya amb l'Osasuna i es va quedar a viure a Madrid, on va fer fortuna com a comentarista de televisió i productor de diferents programes que defensaven un periodisme esportiu proper, curós i de qualitat, sense renunciar al seu humor britànic.\nEl 1989 va debutar com a comentarista a Televisió Espanyola, però on faria fortuna seria a Canal+ a partir del 1990, quan Alfredo Relaño el va fitxar. Durant molts anys va formar parella de retransmissió amb Carlos Martínez. El seu accent anglès, el seu humor i la seva capacitat per explicar el futbol el van convertir en una persona molt estimada en el futbol espanyol durant molts anys. Robinson explicava com li van arribar a demanar que l'estiu tornès a Anglaterra per no perdre l'accent, que tant agradava als espectadors. Però cada cop passava més temps a Espanya, especialment al sud, on es compraria una casa a Marbella i arribaria a invertir diners en el Cadis, ciutat que estimava, tal com ha recordat Relaño.\nEl 1991 va entrar com a col·laborador a El dia después, un programa de resums de Primera Divisió que arribaria a presentar entre el 1994 i el 2005. Des de l'any 2007 dirigia l'espai de periodisme esportiu Informe Robinson a Movistar+, un programa que portaria també a la ràdio, buscant històries desconegudes del món de l'esport. Aquest segon projecte el va fer amb el seu fill Liam (va tenir tres fills), buscant sempre nous camins per explicar històries.\nLa seva tasca havia estat reconeguda amb dos premis Ondas (1992 i 2009) i el Premi Internacional de Periodisme Vázquez Montalbán , que va rebre abans d'anunciar que patia un càncer. Un cop va saber que estava malalt, Robinson va decidir que seguiria treballant i faria servir "el sentit de l'humor " per lluitar contra la malaltia. El seu darrer partit com a comentarista va ser a seu estimat estadi d'Anfield, el 12 de març, quan el Liverpool va caure amb l'Atlètic de Madrid a la Champions. Just els dies en que havia decidit tenir el passaport espanyol, trist després del Brexit, del qual mai va ser un partidari. Després, es va confinar a la casa que tenia a Marbella, on va comunicar fa pocs dies als seus amics que difícilment podria derrotar al càncer.\nEl viral d'Andorra la Vella que circula per les xarxes espanyoles


Montse Vall-Llovera: "A la UOC s’hi poden fer moltes coses, perquè és una universitat oberta, jove i flexible" - Psicologia i Ciències de l'Educació\nMontse Vall-llovera és una de les professores amb més anys d’experiència a la UOC. Ha estat professora, investigadora, directora del programa de Psicologia, i adjunta al Vicerectorat de Postgrau i Formació continuada. Amb ocasió dels vint-i-cinc anys dels Estudis de Psicologia i Ciències de l’Educació, hem volgut parlar amb ella sobre els seus inicis a la nostra universitat, els canvis que s’hi han produït i l’experiència diversa que suposa treballar-hi.\nVall-llovera va entrar a la UOC el febrer del 2000, ara fa vint-i-un anys. Ens explica que, en aquell moment, va arribar-hi a través d’una convocatòria per a docents de Psicologia: “fins aleshores, hi havia la llicenciatura de Psicopedagogia, però no la de Psicologia. Es va decidir obrir el programa el setembre del 2000, i a través de la convocatòria de selecció de professorat per la meva àrea de coneixement, metodologia de les ciències del comportament, que aleshores encara no estava coberta, em vaig incorporar com a professora als Estudis de Psicologia i Ciències de l’Educació”.\nRecorda els primers anys amb tendresa. L’equip dels Estudis era molt més petit, sobretot pel que fa al cos docent, cosa que feia que fossin com una petita família: “érem tan pocs que fins i tot, durant un temps, vam ‘instaurar’ un dia en què dinàvem junts i ens tornàvem per dur els plats fets de casa”. A més a més del creixement, tant en nombre d’estudiants, com en personal de gestió i acadèmic, destaca la diversificació de la formació i, conseqüentment, de les tasques i responsabilitats de gestió i acadèmiques necessàries per donar-hi suport.\nLa UOC es caracteritza per la vocació de servei a la societat, on l’educació superior arribi al nombre més gran de persones possible\nL’estructura organitzativa, tant de gestió com acadèmica, en definitiva, ha canviat per avançar en aquells aspectes que caracteritzen la UOC, com ara l’èmfasi en la formació continuada i l’aprenentatge al llarg de la vida. No obstant això, destaca, el fons continua sent el mateix: “la vocació de servei a la societat, on l’educació superior arribi al nombre més gran de persones possible, i en definitiva, obrir la porta a tothom que vulgui estudiar i ampliar els seus coneixements i aprenentatges”.\nUn altre canvi important que destaca és el desenvolupament d’una recerca pròpia. “Quan vaig arribar —comenta— la UOC no disposava de recerca pròpia: els professors participaven en grups de recerca d’altres universitats o en equips interuniversitaris. L’IN3, que acabava de formar-se, era un paraigua per donar suport a la recerca que feia el professorat, però encara no s’havia fet èmfasi en promoure el sorgiment de grups d’investigació propis”. Vall-llovera explica que precisament en aquell moment, en què la UOC començava a consolidar-se com a institució de formació, va iniciar l’impuls a la recerca pròpia. “L’objectiu era fer recerca al voltant i relacionada amb l’àmbit de les TIC: vist amb la perspectiva que dóna el temps, podríem dir que estàvem posant la llavor d’alguns dels grups punters que hi ha ara als nostres Estudis, com ara Edul@b, eTIC, Feed2Learn, PsiNET o GenTIC, entre d’altres”.\nVa participar en la fundació d’un dels grups que ha tingut més trajectòria als Estudis, JovenTIC, a partir d’una iniciativa de l’Adriana Gil-Juárez (aleshores professora dels Estudis i que actualment n’és professora col·laboradora).\nJovenTIC va sorgir de l’interès per l’estudi dels usos i les apropiacions que feien de la tecnologia els infants i els joves, des de la perspectiva de la psicologia social. Un encàrrec de l’Ajuntament de Barcelona a la UOC, concretament del CIIMU (Consorci Institut de la Infància i Món urbà), que havia iniciat un projecte que focalitzava la recerca al voltant dels infants i les TIC, els va permetre començar a treballar amb els infants i joves que es trobaven als cibercafès. “En aquell moment, els cibercafès eren espais amb molta presència d’infants i joves que es relacionaven amb les TIC, i el què ens interessava era veure quines relacions s’establien entre ells quan la tecnologia hi era present. Nosaltres anàvem als cibercafès i observàvem. El què vàrem veure és que en aquests espais hi eren per passar l’estona, i que les TIC els servien per jugar (sols o en línia), per aprendre entre ells, i sobretot per relacionar-se, en un moment on no hi havia xarxes socials (només Messenger, que era el que feien servir).\nA partir d’aquella recerca ens vam constituir com a grup d’investigació i vam continuar interessant-nos pel conjunt de significats que els infants i joves construeixen col·lectivament en aquestes pràctiques i la seva relació amb la construcció de la seva identitat, molt especialment la identitat de gènere. En les nostres darreres investigacions ens hem preocupat per la fractura digital de gènere i en general, per la relació entre el gènere i la tecnologia”.\nEl grup de recerca JovenTIC s’ha interessat pel conjunt de significats que els infants i joves construeixen col·lectivament al voltant de les TIC\nEls avenços que s’han produït en tots els aspectes de les tecnologies des dels anys 2000 són importantíssims. La irrupció de la pandèmia ha accelerat alguns canvis que ja s’estaven produint, especialment en l’àmbit de l’ensenyament en línia. Com a professora veterana de l’educació en línia, li preguntem pels canvis que seran decisius en el futur. “Tot i que s’han produït molts avenços en els últims anys, s’han generat debats en educació i s’han desenvolupat estratègies de millora educativa, encara queda camp per córrer perquè tot el col·lectiu docent, des de la primària fins a la universitat, pugui abordar amb garanties el trànsit d’una educació presencial a models d’educació en línia”, ens respon. “La tecnologia se seguirà desenvolupant i s’albira que jugarà un paper decisiu en el futur de l’educació, però és fonamental que els docents disposin no només dels recursos tecnològics i el saber necessari per utilitzar-los, sinó, sobretot, que tinguin accés a ‘solucions’ d’ensenyament online que contemplin la seva formació i el coneixement sobre el disseny de cursos, activitats, estratègies docents, la interacció entre docents i estudiants, entre estudiants, etc., en el marc de l’organització de diferents models en educació en línia”.\nÉs fonamental que els docents tinguin accés a solucions d’ensenyament en línia que contemplin la seva formació\nMés enllà de les eines, també cal centrar-se en allò que permet que l’ensenyament sigui de qualitat sense que es perdi el factor humà. En entorns especialment tecnologitzats com la UOC, això suposa tot un repte. Quina és la clau per aconseguir-ho? Vall-llovera ens contesta que les TIC serveixen per relacionar-nos, i “cal potenciar espais de relació que permetin no només una comunicació fluida, sinó també que siguin espais on es pugui reflexionar i portar a terme debats, de forma sincera i honesta, on expressar-se amb plena llibertat de pensament: som una universitat i això és el que l’ha de caracteritzar”.\nA més a més, destaca que, a la UOC, aquesta comunicació i intercanvi constant ha de mantenir-se tant amb els estudiants com amb els professors docents col·laboradors (PDCs). “Generar espais de comunicació, amb estudiants i PDCs, és clau a l’hora de transmetre coneixements, crear ambients de col·laboració i de treball en equip, i generar lligams”. En aquest sentit: “Els PDCs sempre han tingut un alt grau d’implicació i compromís amb la nostra universitat, amb una gran vocació docent, esperit d’innovació, capacitat d’adaptar-se als canvis, i amb un fort esperit crític fruit de la reflexió acadèmica. És aquest tarannà el que també ha portat a la UOC a ser la universitat que és avui dia”.\nEls professors docents col·laboradors sempre han tingut un alt grau d’implicació i compromís amb la nostra universitat (…) aquest tarannà també ha portat la UOC a ser la universitat que és avui dia\nPer a Vall-llovera, l’actitud crítica i oberta al canvi, l’esperit col·laboratiu i de treball en equip dels PDCs és un model d’allò que cal per treballar a la nostra universitat. “A una persona que s’incorpora a la UOC, li suggeriria que tingui la ment molt oberta i no doni res per assentat, que sigui flexible i amb capacitat d’adaptar-se de forma àgil, disposada a afrontar reptes docents i acadèmics, i amb ganes d’innovar”.\nPosa com a exemple l’oportunitat d’ocupar llocs de responsabilitat acadèmica, una experiència que ella va tenir com a directora de programa de Psicologia, i també com Adjunta al Vicerectorat de Postgrau, i considera que el potencial acadèmic és prou divers i potent perquè la UOC doni la possibilitat que tothom que en algun moment s’ho plantegi hi pugui accedir, perquè: “si sempre hi ha les mateixes persones en aquests càrrecs, és més difícil que hi hagi idees innovadores”.\nPer acabar, li demanem que ens resumeixi el seu pas pels Estudis amb una frase o una paraula. “És difícil, per no dir impossible, resumir en una frase vint-i-un anys als Estudis i a la UOC. Són molts els aprenentatges i experiències viscudes en aquests anys, i moltes les persones —professorat, gestió, PDCs, estudiants— que, afortunadament, m’hi han acompanyat. Potser em quedaria amb el fet que la UOC, juntament amb totes les persones que he tingut a prop durant tot aquest temps, m’ha ajudat a descobrir àrees competencials de mi mateixa que desconeixia, i això m’ha donat l’oportunitat de créixer personalment i professional”.\nJoel Feliu: “Perquè es produeixin vincles socials i hi hagi una bona educació en línia, és molt important l’avaluació contínua” 10 març, 2021\nJaume Carbonell: “La diferència entre la UOC i els altres entorns universitaris és la perfecta adaptació de les competències TIC a l’ensenyament virtual” 26 març, 2021


L'alcalde de Colmenar Viejo dimiteix en ser imputat per corrupció - Diari de Girona\nL'alcalde de Colmenar Viejo dimiteix en ser imputat per corrupció\nL'alcalde de Colmenar Viejo (Madrid), Miguel Ángel Santamaría, va renunciar al càrrec «per motius personals» dos dies després que es conegués que serà jutjat -juntament amb el seu antecessor i altres deu regidors i exregidors del PP- per un presumpte delicte de prevaricació continuada. Santamaría va haver de comparèixer dimecres al jutjat de Colmenar perquè se li notifiqués personalment la resolució de l'obertura del judici i la fiança que li ha imposat, que puja a 17.600 euros. Segons un acte signat el 27 d'octubre pel magistrat Moisès Guillamón, el Jutjat de Colmenar ha obert judici oral contra Santamaría, contra l'exalcalde Josep Maria de Frederic i contra deu edils i exregidors del PP.\nL'alcalde va assenyalar en un comunicat que el proper 15 de novembre se celebrarà un Ple extraordinari per fer efectiva la seva renúncia davant la corporació municipal. El procés judicial investiga 16 concessions de llicències que es van adjudicar malgrat existir informes desfavorables per incomplir la normativa, ja que les obres no s'ajustaven al projecte pel qual es va concedir la llicència i en cap cas es van prendre les mesures necessàries per a la seva esmena, segons l'escrit de la Fiscalia.


Em fas feliç - Montcremat\nHome històries Em fas feliç\nRoger de Montcremat / 2.10.17\nFa gairebé cinc anys que vaig fer un exercici d'escriptura del que en va sortir un text que ara vull recuperar. En aquell moment només es tractava d'imaginar una situació concreta: en un moment indeterminat algú es creuava en el meu camí quan jo estava en hores baixes. Per sort no estic en aquest estat, però sí que hi ha algú que s'ha creuat en el meu camí.\nHe retrobat el text de manera casual i m'ha sorprès descobrir que possiblement avui escriuria una cosa semblant; aquest cop com a expressió d'un sentiment molt real, no pas com un exercici d'escriptura. He intentat respectar al màxim el text original, corregint només l'estil i els detalls per fer-lo més entenedor. Per la resta, és allò que un dia vaig gargotejar en els fulls d'un dels meus quaderns d'exercicis.\nEm sento feliç, ni vull ni puc amagar-ho. D'una manera totalment inesperada he omplert un dels buits més grans que tenia a la meva vida. De sobte he descobert què era aquella sensació de mancança, què em faltava, i ho he fet de la manera més casual. Que generosa pot ser la vida quan vol!\nA voltes penso que el destí és fosc, ple de moments obscurs, que només em prepara mals de caps, bufetades i entrebancs. Oblido sovint que aquest mateix destí em te reservades grans coses, grans moments, i ara m'ho està demostrant. Fa poc, aquest destí t'ha posat al mig del meu camí; i feia anys que no em sentia tan afortunat. Per fi hi ha alguna cosa que surt bé! Per fi la vida pren un caire agradable carregat d'il·lusions. Tot i les dificultats, m'ha fet recuperar la felicitat i el bon humor. Ja tocava!\nDia rere dia ens anem coneixent, ens anem explicant les nostres històries i compartim moments fugaços que es transformen en grans estones de felicitat. Instants que m'agrada compartir amb tu. Les dues hores de viatges per venir a veure't sempre valdran la pena. Celebro les hores que passem junts, les converses compartides en la distància, els instants en que ens fonem en un petó. Celebro aquell primer cafè i aquest despertar de sentiments adormits. Et sento a prop encara que siguis lluny, se que em penses, se que em somnies com ho faig jo.\nEm sento feliç, sí. No puc, no vull amagar-ho. Tu em fas sentir així. Sempre se m'ha fet difícil expressar sentiments, no sé expressar emocions. Però sí que puc recordar moments viscuts, sóc capaç d'imaginar els que encara han de venir, un darrere l'altre: moments de felicitat.\nRes em faria més mal que saber que he tingut l'oportunitat d'estimar-te i he deixat passar el moment permetent que fugissis dels meus braços. Res em faria sentir més trist que pensar en el que podria haver estat si hagués tingut valor d'intentar-ho. És per això que ho faré, que he començat a caminar amb tu al meu costat. Ara caminem junts en un camí incert que ens il·lusiona a cada passa. No volem fer-nos enrere, tenim ganes de descobrir, junts, allò que ens espera darrera cada revolt.\nNo sé quan durarà aquest camí, però el desitjo llarg, ple de vivències compartides. Puc imaginar-ho; voldré gaudir-ho.


Un concert coral de nadales obrirà la VII Edició de la campanya “Ontinyent Il·lusiona” | L'Informador\nLa iniciativa impulsada per l’Ajuntament en coordinació amb entitats i associacions locals inclourà activitats d’animació nadalenca a tots els barris de la ciutat\nLes activitats continuaran dimecres 28 de desembre a la Plaça Concepció amb la celebració del cap d’any infantil. A les 17:30h es lliuraran els premis del Concurs de dibuix i literari-artístic de l’Associació d’Amics dels Reis Mags. Serà a partir de les 18:30h, quan tindran lloc les campanades per donar la benvinguda al nou any. Prèviament, es repartirà xocolata i mona per a berenar.\nL’endemà, dijous 29 de desembre, la màgia començarà a inundar la ciutat d’Ontinyent a partir de les 11:00h amb l’arribada del carter reial, Jacobo, que vindrà acompanyat del seu sèquit reial i del tradicional “trenet”, que l’Ajuntament ofereix perquè els xiquets i xiquetes que ho desitgen puguen fer un passeig. Al llarg del dia, Jacobo visitarà els barris de la ciutat d’Ontinyent perquè els xiquets i xiquetes puguen entregar les seues cartes a l’emissari reial. A l’exterior de l’Església de Sant Rafel, l’Associació de Comerciants de Sant Rafel oferirà xocolatada per als més menuts.\nLa programació de Nadal a Ontinyent es completarà amb el Festival de Circ i Teatre al carrer que serà presentat en breu, i també amb diferents campanyes comercials, entre les que el regidor al·ludia a “Comprar en Nadal a Ontinyent te Premi” que repartirà desenes de xecs-regal de 50 euros, a més de les campanyes dinamitzadores que estan ultimant Comerç IN i SOC, el sorteig de xecs regal per als qui compren al Mercat Municipal; o el tradicional concurs de targetes de Nadal que inclourà el sorteig d’una bicicleta.


"El perdut" s'estrena als cinemes\nLa primera pel·lícula de Christophe Farnarier, "El perdut", s'estrena aquest divendres a les sales de cinema. La pel·lícula, amb la col·laboració de TV3, està protagonitzada per un únic actor: Adrià Miserachs.\n01/12/2016 - 18.35\nDesprés de diversos treballs cinematogràfics documentals estrenats en festivals europeus, Christophe Farnarier estrena demà, divendres, el seu primer llargmetratge de ficció, "El perdut", a la gran pantalla.\nLa pel·lícula està inspirada en la història real d'un jove pagès andalús que va viure catorze anys al bosc. El llargmetratge planteja l'experiència voluntària d'una ruptura radical amb la societat i la civilització, la immersió en un entorn natural, el desig de viure amb el mínim necessari, així com sentir-se feliç en harmonia amb els altres éssers vius. Aquests són els elements de fons d'"El perdut".\nEl film és una ficció profundament ancorada en la realitat: una història universal, la d'un home que decideix enfrontar-se amb la naturalesa i reconstruir una vida lluny de tot i de tothom i, malgrat tenir poques coses, el seu protagonista, en Martí, se sent feliç. És precisament això i el fet que està en contacte amb la natura el que fa que torni a recuperar la seva identitat com a ésser humà. Adrià Miserachs, l'actor que fa de Martí, és un actor no professional, però sí una home molt proper al personatge, ideal per viure amb llibertat una experiència de la realitat, evitant psicologismes, interpretacions, buscant la veritat. Com exposa Farnarier, "Tot rau en la seva presència, la seva mirada, els seus gestos. La narració és mínima i cedeix protagonisme a les sensacions, les atmosferes, la poesia".\nLa filmació es va fer amb una càmera amb total llibertat i sempre amb llum natural i so directe. El director conclou que "a través de l'aventura vital d'aquest home, sol, al mig dels boscos i les muntanyes del Pirineu català, va apareixent l'odissea de la humanitat, una filosofia del món, un cant d'amor a l'ésser humà".\nEl febrer de 1994, a la comarca del Ripollès (Girona), un home desapareix sense cap motiu. Martí és un home normal, no és cap boig ni un mort de gana. Un dia de forta crisi emocional s'endinsa al bosc i es perd. Du una escopeta de caça per posar fi a la seva vida. Però els seus plans es torcen ja que acaba perdut a la muntanya. Martí comença una vida de supervivència. Allà, a través d'un viatge iniciàtic i ancestral amb la natura, trobarà la vida desitjada. És un home que s'aixeca i es reconstrueix lluny de tot, dels altres homes i de la civilització.\nEl llargmetratge segueix al llarg d'un any la vida d'aquest home que sent la necessitat de viure com un animal al bosc per recuperar de mica en mica la necessitat de retrobar-se amb la seva família.\nInspirada en la historia real d'un jove andalús que es va amagar 14 anys dins el bosc, el film s'apropa també a "Walden", de Henry D. Thoreau, i a l'experiència que va viure amb el mínim necessari i en absoluta harmonia amb el món natural.\nGuió: Pablo Remón, Daniel Remón i Christophe Farnarier\nIntèrpret: Adrià Miserachs\nÉs una producció de DDM Visual, Les films du Present i Pantalla Partida, Cosmographe Productions i French Kiss, amb la col·laboració de l'ICAA, l'ICEC, Televisió de Catalunya, la Regió Llenguadoc-Rosselló, CNC i COFACE.\nLa final de la Supercopa de Catalunya d'handbol, a Esport3


Prevenció de riscos laborals (mòdul bàsic 50h., segons normativa del sector) - Fundació Paco Puerto\nInici / Prevenció de riscos laborals (mòdul bàsic 50h., segons normativa del sector)\nHORARI: dimarts i dijous de 17:30 a 21:00 hores\n- Adquirir els coneixements tècnics necessaris per al desenvolupament de les funcions de cada nivell.\n- Conèixer el marc normatiu general en matèria de prevenció de riscos.\nEl treball i la salut: els riscos professionals.\nEls accidents de treball i les malalties professionals. Altres patologies derivades de la feina\nPràctiques efectives sobre primers auxilis\nPreparatòria Acreditació Acredita la formació de 50 hores segons l'especificat al RD de desenvolupament de la Llei 31/95 de Prevenció de Riscos Laborals i el RD 39/1997 i RD 780/1998 Reglament dels Serveis de Prevenció.


El Centre Excursionista de Terrassa organitza les colònies d’estiu 2020\nYou are here: Home / Dia a dia / Política / Societat / El Centre Excursionista de Terrassa organitza les colònies d’estiu 2020\nEl Centre Excursionista de Terrassa presenta les colònies d’estiu 2020 per a nens i nenes nascuts entre el 2008 i el 2010, ambdós inclosos. Les colònies organitzades pel CET es faran a la casa de colònies Verge Blanca, propietat de l’Associació Alba, i està situada a Llesp, un petit poble de la vall de Boí a l’Alta Ribagorça. Duraran onze dies, del 7 al 17 de juliol i es duran a terme amb la col·laboració de la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya. El CET informa que els responsables seran monitores i monitors titulats en l’àmbit del lleure i coordinats per una directora de lleure, i que es tracta d’un equip amb experiència i que, a més, han treballat junts a la Secció Infantil del CET durant tot l’any.\nL’objectiu d’aquestes colònies és que els infants s’apropin i coneguin la natura tot fent activitats ben diverses a l’aire lliure. També es pretén que s’iniciïn en l’excursionisme practicant els diferents esports de muntanya (orientació, senderisme, etc.) i aprenent les tècniques més bàsiques per fer-los amb seguretat. El CET vol posar una especial atenció als valors de respecte cap a la natura, cap a les monitores i monitors i, evidentment, cap als companys i companyes, tot treballant hàbits d’higiene i de responsabilitat, autonomia i iniciativa personal. També es reservaran estones perquè tothom pugui gaudir de les magnífiques instal·lacions de la casa com, per exemple, la piscina.\nInici: 7 de juliol a les 7.00 h a l’estació del Nord de Terrassa\nDesplaçaments: en autocar\nFinal: 17 de juliol a les 18,00 h al mateix lloc\nInclou: Desplaçament, pensió completa durant 11 dies, activitats i assegurança\nweb del CET http://ce-terrassa.cat/colonies-del-cet/ (on hi trobareu el formularide pre-inscripció)\ncorreu electrònic: seccioinfantil.cet@gmail.com\nNota de la Junta Directiva: en cas que per motiu de l’estat d’alarma provocat per la COVID-19 no es poguessin tirar endavant aquestes colònies, el CET retornarà l’import íntegre de les inscripcions.


FIRA DE SES VAQUES – MAIG 2020 – CAMPOS | Campos un bon pla\nLa bona llet no neix d’un tetrabrick. Per arribar a casa teva ha de fer un llarg camí. Del camp a la vaqueria, de la vaqueria a la indústria, de la indústria al mercat i del mercat a la teva gelera.\nActualment són 9 les vaqueries de Campos que fan que la seva llet arribi a 4 marques làcties mallorquines. Si les consumim, beurem llet campanera!\nA Campos, el camí de la llet el marcam entre tots!\nBeu llet d’aquí! Menja formatge mallorquí!\nLa cuina amb verdures de temporada pot ser la millor opció per parar taula d’una manera especial els dies de fira. Un fritet, unes albergínies, tumbet, escabetxo, sopes…mmm!!! Coneix les noves propostes gastronòmiques dels bars i restaurants de Campos. Per la FIRA DE MAIG, tot el sabor de la primavera a casa!\nUna jugueta, una ceràmica, un rameller, una joia, un vestit nou… tot allò que vulguis firar, fira-t’ho tu al petit comerç de Campos. I també t’ho duen a casa!\nEl iogurt és un aliment bastant comú en la nostra dieta perquè és un bona font de calci i tant acostumam a menjar-lo de postre com per berenar. A l’hora de comprar-los ens trobam amb molta oferta d’aquest producte i no totes són recomanables. Amb el taller de Lara Prohens aprendràs a fer un iogurt cassolà i saludable perquè et segueixis cuidant i a la vegada et diverteixis a l’hora de cuinar i menjar.


Conclou la primera edició del projecte “VacunAcció: com immunitzar-se contra la desinformació” – IDIBELL\nLa nova iniciativa del programa Escolab amb l’IDIBELL i l’escola Virolai ha finalitzat aquest mes de juny amb propostes molt originals.\nDimecres 16 de juny va finalitzar el projecte pilot que ha ideat el programa Escolab de l’Ajuntament de Barcelona, juntament amb l’IDIBELL i l’Escola Virolai de Barcelona. L’activitat s’ha desenvolupat durant dos mesos i ha creat propostes de conscienciació sobre la importància de la vacunació.\nPrecisament en un moment en què, arran de la pandèmia de COVID-19, els moviments antivacunes i negacionistes han sofert una important revifada, el projecte ha tingut una bona acollida entre l’alumnat. Durant diverses sessions virtuals, l’alumnat ha après quin és l’origen de les vacunes, els diversos tipus de vacunes que existeixen i com trobar-ne informació veraç per defugir la informació no verificada. Les propostes de conscienciació resultants del projecte s’han centrat en les diverses franges d’edat de la població i han proposat diferents mitjans de difusió dels missatges. Pòsters, posts per a xarxes socials, un vídeo per a infants i un rap dedicat a adolescents i joves han estat les idees que, després de treballar-les en equip, han presentat els alumnes.\nEn el projecte s’hi ha involucrat un nombrós grup d’investigadores i investigadors del grup de recerca en infeccions i càncer de l’Institut d’Investigació Biomèdica de Bellvitge (IDIBELL) i l’Institut Català d’Oncologia (ICO), format per Beatriz Serrano, Raquel Ibañez, Jon Frias-Gómez, Álvaro Carmona i Claudia Robles, coordinats per la Dra. Marisa Mena, i hi han participat alumnes de 4t d’ESO i professors de l’escola Virolai de Barcelona. La Unitat de Comunicació de l’IDIBELL i l’equip d’EscoLab han estat els responsables d’impulsar i d’avaluar la primera edició d’aquest projecte, que alhora n’és una prova pilot.\nL’activitat s’ha fonamentat en l’aprenentatge basat en projectes i ha pretès, en darrera instància, potenciar l’esperit crític de l’alumnat i equipar-lo amb eines que li permetin diferenciar entre missatges alarmistes, conspiranoics o “alternatius”, que defensen idees que no han estat demostrades, i fets i evidències sobre l’eficàcia de les vacunes. D’aquesta manera, s’ha volgut contribuir a formar ciutadanes i ciutadans amb criteri propi, capaços d’identificar i rebatre missatges sense fonament científic.\nEl projecte VacunAcció s’estructura en un seguit d’activitats basades en la reflexió i la descoberta, el treball autònom de l’alumnat, la formació de grups d’experts per al debat, el disseny d’un estudi per esbrinar si el seu entorn proper té una percepció negativa de les vacunes i els seus efectes, l’adquisició d’eines per cercar informació fiable i, finalment, l’elaboració d’un producte final clar i definit que tingui un impacte directe sobre la societat a la qual pertanyen: una campanya de conscienciació contra els moviments antivacunes, o bé a favor de les vacunes.\nEn vista de l’èxit que ha tingut el projecte, la intenció de repetir-lo durant el curs vinent i d’obrir-lo a altres centres educatius està sobre la taula.\n← La Unitat d’Investigació Clínica en Assaigs Clínics aconsegueix la certificació ISO 9001:2015\nJordi Adamuz rep el premi a la trajectòria investigadora en infermeria de l’ICS →


El Museu de Badalona celebra el dissabte 30 de gener el seu 50è aniversari | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nEl Museu de Badalona celebra el dissabte 30 de gener el seu 50è aniversari\nEl Museu de Badalona celebrarà el dissabte 30 de gener el seu 50è aniversari. El Museu es va fundar el 1955, però fins al 30 de gener de 1966 no es va inaugurar l’edifici acabat. Per tant, el 30 de gener de 2016, dissabte, farà just 50 anys.\nAmb motiu d’aquest especial aniversari, el dissabte 30 se celebrarà, a les 19.30 hores, un vespre de portes obertes en què tothom està convidat a fer una visita gratuïta al Museu.\nTotes les persones que vinguin podran fer un recorregut pel subsòl, on podran veure les Termes, el Decumanus i l’exposició permanent Baetulo ciutat romana.\nSerà una visita especial ja que al llarg del recorregut es trobaran amb algunes sorpreses, de la mà d’uns convidats molt especials. Alguns hauran vingut directament del temps dels romans, quan Baetulo estava en ple funcionament, mentre que uns altres seran d’època contemporània i, cadascú a la seva manera, farà una rebuda que no es podrà oblidar.


La investigadora de l'Olleria Maria Grau rep una beca INPhINIT per al doctorat sobre malalties renals - VilaWeb\nLa investigadora de l’Olleria Maria Grau rep una beca INPhINIT per al doctorat sobre malalties renals\nCentrat en els efectes de l'exposició a metalls en aquestes afeccions\nL’olleriana Maria Grau, estadística col·laboradora del Grup d’Investigació d’Estudi de Risc Cardiometabòlic i Renal de l’Institut d’Investigació Sanitària de l’Hospital Clínic de València (Incliva), ha rebut una beca del prestigiós programa INPhINIT de La Caixa per fer el doctorat sobre exposició a metalls i malaltia renal.\nEl programa tracta d’incorporar als millors centres de recerca de l’estat a joves investigadors internacionals en camps com la tecnologia, l’enginyeria, la física, les matemàtiques i les ciències de la salut per impulsar la seua carrera i per aportar-los més opcions de mobilitat professional, tal com ha explicat l’Incliva en un comunicat.\nAmb aquesta beca, Maria Grau continuarà amb el seu treball a l’institut juntament amb la doctora María Téllez, autora de treballs que estudien la relació entre l’exposició a tòxics ambientals i els problemes de salut en la població general.\nGrau ha explicat que el seu objectiu és ‘aprendre i desenvolupar els mètodes d’aleatorització mendeliana, un enfocament relativament nou que permet d’examinar l’efecte causal d’una exposició sobre un problema de salut fent ús de la variació genètica’.\nEn concret, se centrarà a aplicar aquests mètodes per a l’exposició a metalls i el seu efecte en la malaltia renal. Aquest estudi serà part del projecte de doctorat de María Grau juntament amb el doctor Josep Redón i la doctora María Téllez.\nPromogut per l’Obra Social La Caixa, el programa INPhINIT dóna suport a talents científics i fomenta la investigació de qualitat i innovadora. Cada any selecciona 57 joves investigadors destacats de totes les nacionalitats i els ofereix un contracte laboral de tres anys que inclou la realització d’un doctorat en diferents centres d’investigació. Enguany la convocatòria ha rebut 448 sol·licituds.\nEl programa de beques té el suport de la Comissió Europea a través del mecanisme de cofinançament COFUND de les accions Marie Sklodowska-Curie, en el marc del programa Horitzó 2020.\nLlicenciada en Matemàtiques per la Universitat de València (UV), Maria Grau Pérez és Bioestadística i ha centrat el seu treball d’investigació en l’epidemiologia ambiental. Fins ara, ha treballat a la Universitat Johns Hopkins i a la Universitat de Columbia (totes dues als Estats Units) juntament amb la doctora Ana Navas Acien, i en Incliva amb la doctora María Téllez Plaza.\n‘El treball que hem desenvolupat fins ara s’ha centrat principalment a investigar com l’exposició involuntària a metalls presents en el medi ambient, com l’arsènic, el cadmi, el plom, el seleni o el zinc entre més, es relacionen amb les cardiometabòliques, com per exemple la diabetis, malaltia cardiovascular o la malaltia renal’, ha explicat Grau.\nTambé té experiència en estudis que avaluen el paper de la genètica en aquestes associacions, cosa que servirà de base per desenvolupar els mètodes d’aleatorització mendeliana.\nLa concessió de la beca INPhINIT per a la seua tesi doctoral ‘Barreges de metalls, metilació de l’ADN i funció renal: un estudi d’aleatorització mendeliana’ en Incliva és una extensió natural de les seues línies d’investigació i una oportunitat per convertir-se en una científica ‘independent el treball de la qual té un impacte directe en la salut de la població’.


Llíria. 1. Presentació\n23 de novembre de 2009 General\nHem dit molt sovint que els Instituts d’Estudis Comarcals naixen com a resposta a unes necessitats culturals que les institucions no acaben de cobrir i, de fet, ho fan estimulats per la passivitat d’aquestes mateixes institucions davant de la degradació paisatgística, desaparició del patrimoni i desarrelament cultural que\nens ha tocat viure.\nL’acte d’avui és una prova fefaent de tot això. Ha hagut de ser un Institut d’Estudis Comarcals, l’IDECO del Camp de Túria, qui, davant el silenci persistent i desconcertant de les institucions, prenga la iniciativa per commemorar un dels episodis més obscurs i vergonyants de la història dels valencians I ho ha fet jugant-se la pell, sense pressupostos generosos, sense partides ben nodrides per a despeses de representació.\nFa 400 anys, desenes de milers de valencians varen d’abandonar forçosament sa casa i marxar a terra estranya per motius estrictament religiosos, en una aplicació bastant curiosa de l’evangeli cristià. Aquesta operació taxativa de neteja ètnica deixà alguns pobles valencians buits per sempre, trencà famílies i provocà una quantitat de dolor humà que ens es impossible ni tan sols d’imaginar.\nÒbviament si avui ens reunim ací, no és per celebrar-ho si no per fer una invitació a la reflexió col·lectiva. Una reflexió sobre la història d’un fracàs d’enormes dimensions: el fracàs de la convivència i el fracàs de les polítiques d’assimilació propiciades aleshores pel clergat la Inquisició i la monarquia. Un fracàs, no ho oblidem, després de quatre-cents anys de permanència pactada. I un fracàs —no voldríem ni pensar-ho— en el llindar del qual podríem trobar-nos altra vegada en un futur no molt llunyà.\nPerò el concert d’avui és també una invitació a l’esperança. Dalt de l’escenari es dibuixarà, de forma nítida i explícita, el país que podríem ser, el futur que ens podria esperar. Un país i un futur de confluències i enriquiment, d’identitats arrelades i hospitalàries que convergeixen per créixer juntes.\nNo sé si ho tindreu tan clar com jo, però si em donen a triar, jo vull viure en el país que ens proposen Miquel Gil, Pep Botifarra, l’Orquestra Àrab de Barcelona i la Unió Musical de Llíria. No sabria proposar-vos un país millor.\nLa fotografia l’hem amprada del web de l’IDECO del Camp de Túria on en\ntrobareu una bona col·lecció.\nUna resposta a "Llíria. 1. Presentació"\n23 de novembre de 2009 a les 12:45\nLes cosquerelles de la curiositat i el plaer del país en viu van ser més fortes que la quilometrada i el previsible cansament i, finalment, hi vaig fer cap.\nA 2/4 de 3, ho decidíem i a les 9 érem a la porta. Bestial la sensació, bestial l’experiència. Curiós que anéssim a mostrar el dolor per l’absència i que els “moros” a l’escenari ens vinguessin de més al nord. Genials les barreges -com a costuma a passar en tot, si es fan amb criteri i amb bon posat-, i genial la recuperació per a la raó de “la dolça Catalunya”, enllà de la falsa romanceria empalagosa del catalunyisme més abrandat.\nQuina gran vivència, a Llíria i amb tanta “normalitat”, en creixement.


Alan.cat: Resposta al "Manifest de la Majoria Silenciosa"\nLa nostra resposta a un manifest tan banal, frívol, infantil i manipulador és la següent:\n1. Estem en una situació social catastròfica, amb índex d'atur insostenibles, retallades sense precedents i envoltats d'un clima irrespirable i tífic de corrupció política.\n2. La participació ciutadana en el debat per regenerar la democràcia no és un càmping, I si algú es pensa que és un càmping hauria de no anar mai a votar.\n3. Un hort serà sempre més bonic que qualsevol jardí, a més de necessari i útil, reivindiquem que no volem morir-nos de gana i sabem com fer-ho, mentre altra gent viu en decorats de floretes.\n4. Els barcelonins són lliures de fer el que vulguin, però seria altament recomanable que tothom participés en el debat, justament perquè debatre la manera d’organitzar la societat és un deure i no només un dret que tenim adquirit en democràcia, no es tracta de res més que d’això.\n5. En una situació tan crítica com la que estem vivint, comparar l’ordenança cívica amb la salvaguarda de la democràcia és com comparar un gra de sorra i una muntanya.\n6. Jo ho he vist tot molt net. En contrast, el carrer del Raval, tot i que el netegen cada dia d’una forma gairebé malaltissa, només fa olor dels pixats i els vòmits dels turistes.\n7. La Plaça Catalunya no és tot el centre de Barcelona, només és una part molt petita, I normalment només s’omple una mica algunes tardes, de mares amb nens que donen de menjar i empaiten els coloms.\n8. Tant si una protesta ha de durar 100 anys per aconseguir resultats com si ho aconsegueix en un dia l’important és que ha fet avançar la vida col·lectiva, i no hi ha protestes llargues per voluntat pròpia, depèn només de la rapidesa dels canvis. De moment encara no ha durat tant com la crisi.\n9. Fins el dia 27 de maig prop de les 7 del matí era un lloc molt segur. Quan van marxar els mossos va tornar a recuperar la calma. És un lloc molt emblemàtic, però no és un dels llocs més transitats de la ciutat. Em sembla que us confoneu amb les Rambles.\n10. El que ha fet un mal indescriptible a la imatge de Barcelona i Catalunya són les imatges que mig món ha vist dels Mossos d’Esquadra apallissant a la gent pacífica, i a gent indefensa i vulnerable.\n11. Quan arribes al convenciment que la gent vota per inèrcia o sense saber què és la democràcia, i partits xenòfobs o d’escassa solvència democràtica surten escollits, és lícit mirar de fer un debat fora dels cercles viciats i controlats pel poder establert, és un deure de fer-lo abans no sigui massa tard. Hitler també va guanyar les eleccions.\n12. No és un protesta antisistema. El sistema que teòricament tenim se’n diu democràcia. Però a vegades només se'n diu. No se’n pot dir antisistema de la gent que reivindica que es compleixi la legalitat i que es desenvolupi la participació de la gent en la gestió pública, de tot allò col·lectiu. Se'n pot dir antisistema de les vostres dotze raons demagògiques per estar en contra de la protesta. Són oportunistes i barates, d’un nivell intel·lectual ridícul i inacceptable. Són generalment ofensives i un menyspreu a la Declaració Universal dels Drets Humans de les Persones.\n13. I estar-se a casa esperant i veient com ens retallen la qualitat de vida, tampoc. L'important de tot plegat no és l'acampada, és el que s'hi debat: Punts de vista i opinions per solventar la situació social actual.\n14. És de feixistes auto-proclamar-se majoria. Quan vegem 3'5 milions de signatures subscrivint aquest manifest, es podrà parlar d'una majoria. Mentrestant, només esteu fent el joc als banquers i als polítics titella que treballen per ells.\nPublicat per Alan a 20:50


El fons Centelles no serà "moneda de canvi"\nOctavi Centelles, el fill del fotògraf, reitera que es mantingui el contracte signat amb el ministeri de Cultura fins i tot després de les eleccions del 20 de novembre\n2 min. Madrid 29/09/2011 11:12\nOctavi Centelles, fill del fotoperiodista Agustí Centelles, va manifestar ahir el desig que en el futur –i avançant-se a un possible canvi de govern després de les eleccions– se segueixi complint el contracte que van firmar els hereus del fotògraf amb el ministeri de Cultura.\nCentelles va anunciar que sol·licitarà una reunió amb el gabinet del candidat a la presidència Mariano Rajoy per evitar que l'obra del seu pare s'utilitzi com a "moneda de canvi" en un possible pacte amb Convergència i Unió. En aquest sentit, el fill del fotògraf va recordar que l'acord de compravenda signat el 28 de novembre de 2009 estipula que tot el material entregat es mantindrà de forma "indivisible" i "sense possibilitat de devolució" al Centre Documental de la Memòria Històrica de Salamanca.\nSobre les informacions que indicaven que s'estaven movent fils pel retorn del fons, Centelles va indicar que es tracta de "cants de sirena" amb els quals es vol "fer zitzània" entre ell i el seu germà, Sergi Centelles, que podria "creure en la possibilitat" de la tornada del fons a Catalunya.\nLa venda de l'arxiu "no va respondre a raons econòmiques", reiterava Octavi Centelles, sinó a la voluntat de donar difusió a una obra que va estar "oblidada durant vint-i-tres anys". El 5 d'octubre s'inaugurarà a Nova York una exposició sobre Agustí Centelles i podria convertir-se en itinerant, per respondre a les peticions de ciutats com Washington o Seattle. Els hereus dels fotògrafs planegen portar la mateixa exposició però ampliada a diferents ciutats de l'estat espanyol.\nSalamanca rep la darrera part del llegat del fotògraf Agustí Centelles


El blog del senyor i.: Visita 3D a Cal Trepat.\nAl març del 2.009 us recomanava el llibre editat per l'Ajuntament de Tàrrega i el Museu Comarcal de l'Urgell " Fàbrica de maquinària agrícola J.Trepat de Tàrrega", amb un magnífic arxiu fotogràfic i un DVD que recull les explicacions d'antics tècnics i treballadors.\nEntre octubre del 2.016 i gener del 2.017 una sèrie de set entrades titulades " Un cop d'ull a Cal Trepat", ens permeteren visitar virtualment l'antiga fàbrica. Les entrades sisena i setena d'aquesta descoberta vaig poder fer-les gràcies a la gentilesa de Roser Miarnau Pomés tècnica del museu, ja que les naus 6 a 19 no són visitables. A partir de la meva petició va penjar una colla de fotografies d'aquestes naus no museïtzades al facebboc del museu i m'autoritzà a publicar-les. La fotografia de la nau 19 és de l'arqueòleg i director tècnic del Museu Comarcal de l'Urgell-Tàrrega Oriol Saula Briansó a qui també li semblà una bona idea que us l'ensenyés.\nL'any 1.983 es va crear el Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya ( mNACTEC ) amb seu central a Terrassa, en una antiga fàbrica tèxtil de la rambla Egara. L'objectiu del museu és la preservació del patrimoni industrial i , a partir d'aquest patrimoni, explicar la industrialització de Catalunya. Aquesta descoberta apassionant la podeu fer als vint-i-vuit museus científics que formen part del mNACTEC. Cinc d'aquest museus són lleidatans.\nSi entreu a la web del Museu de la mecanització agrària de Cal Trepat, veureu a la part superior esquerra la proposta VISITA 3D, cliqueu-la i la sirena de la fàbrica us donarà la benvinguda. Esteu preparats per entrar al museu?\nAmb la rodeta i el moviment del ratolí o clicant als símbols blaus de la part baixa de la pantalla, que podeu veure a la fotografia anterior, podreu passejar per Cal Trepat. Clicant la icona que veureu a la part superior esquerra de la pantalla, s'obrirà un plànol i podreu triar on anar de la part museïtzada de Cal Trepat. Com a la visita real no podreu veure les naus de la 6 a la 19.\nSi el vostre clic el feu a la part inferior dreta de la pantalla, es desplegaran disset fotografies que us permetran també triar l'espai on fer un cop d'ull.\nSi visiteu terres ponentines guardeu part del vostre temps per gaudir de la proposta targarina de Cal Trepat. Estic segur que m'agraireu el consell.


Fart dels lladrucs del gos del teu veí? - Api.cat\nHome Api\tFart dels lladrucs del gos del teu veí?\nby Eva Carnero August 29, 2015 0 comment\nPotser el teu gos sigui el teu millor amic, tal com diu la dita. Però, has pensat que per al teu veí teu estimat “Tobi” és el seu pitjor malson? I és que, si el gos és d’aquests que quan comencen a bordar, no saben com parar, tingues per segur, que has de tenir a tot el veïnat dels nervis. Els lladrucs d’un gos, com qualsevol dels sorolls que trenquen el silenci nocturn impedint el descans, són un dels motius de confrontació més habituals en les comunitats de veïns. Des Api.cat, conscients d’aquest problema, vam dedicar aquest post a les nostres estimades mascotes i els seus lladrucs.\nAcabar amb els lladrucs “per força”\nSi cada nit el gos d’un dels teus veïns, a Vilafranca del Penedès, borda tant i tan fort que no et deixa ni sentir la televisió, ni dormir, en principi, estàs en disposició de posar una denúncia al teu veí. Encara que, el primer que has de fer és consultar què diuen les ordenances municipals de la teva localitat al respecte, ja que, la protecció del soroll dins de la ciutat és competència de cada ajuntament. Això significa que són les administracions locals les que s’han de fer càrrec de mesurar, controlar i gestionar el nivell sonor que suporten els ciutadans en el seu terme municipal. Són elles les que, seguint les directives europees, la legislació nacional i regional, així com els consells de l’OMS, vetllen perquè es respectin els límits auditius, entre ells els causats pels lladrucs, permesos en cada zona de la seva ciutat.\nI, quin és aquest nivell? En quants decibels s’ha fixat el límit a partir del qual és possible presentar una denúncia? Encara que, cada ajuntament és el que fixa els decibels, l’Organització Mundial de la Salut (OMS) considera que a partir dels 65 decibels l’oïda comença a patir mal, baixant el límit fins 40dB a la nit.\nNo obstant això, encara que el lladruc no superi els decibels permesos, pot resultar fins i tot més molest si es tracta d’un udol compulsiu i continu. En aquests casos, en general, no podria ser objecte de denúncia, però hi ha ordenances municipals que sí que ho contemplen i castiguen.\nPosar fi als lladrucs “per les bones”\nTot i que existeixen aquestes lleres legals, la veritat és que si volem que cessin els lladrucs del gos del nostre veí, i així poder tornar a dormir a gust, és possible que siguin més efectives altres vies, com ara intentar ajudar el nostre veí perquè el seu gos deixi de bordar.\nHi ha un ampli ventall de possibilitats que poden donar amb la solució, com per exemple, contractar ajuda especialitzada per entrenar al seu gos i que modifiqui la seva conducta.\nEn moltes ocasions, aconseguiràs millors resultats col·laborant amistosament amb el veí per trobar la causa dels lladrucs i la seva solució que presentant un denúncia.\nTens un gos que borda quant surts per la porta? o ¿és el teu veí el que deixa a la seva mascota a la terrassa tot el dia bordant? Explica’ns el teu cas i quines mesures vas prendre.\n5 idees per renovar el teu jardí aquest estiu


Diumenge, 10 Juny 2012 18:08\nTema: Esport escolar\nDescripció del projecte: Cada cap de setmana hi ha una activitat esportiva en algun indret de la comarca. Aquestes poden ser de jocs pre-esportius i de diversió, d’esports individuals com curses, escacs, tennis taula, patinades populars, bicicleta de muntanya...etc, o d’esports col·lectius, com futbol, hoquei, bàsquet...etc.\nA qui va dirigida: Nens i joves de p3 a secundària\nNom dels responsables: Ainhoa Barrionuevo Martinez\nResponsables: Consell Esportiu de la Segarra\nCol·laboradores: Escoles, ampes, instituts, entitats esportives i ajuntaments de la comarca.\nObjectiu: Oferir una activitat esportiva els caps de setmana com a complement de les activitats que els nens/es realitzen entre setmana en clubs o escoles. Potenciar l’esport escolar incrementant el número de nens i nenes que no en fan i introduir uns valors socials, de companyerisme i de salut a través de l’esport escolar.\nMaterial: Variat en funció de l’activitat que es dugui a terme.\nEs fan arribar a través de les escoles uns pamflets amb la informació bàsica de les trobades. També es fa arribar un full d'inscripció per l’assegurança i la conformitat dels pares en la participació a les activitats anuals que s’organitzen.\nCada setmana a les escoles s’envien recordatoris de les activitats d’aquella setmana i els mestres d’educació física, monitors d’extraescolars i clubs en retornen la informació de l’assistència aproximada que tindrem.\nEn les trobades de bicicleta de muntanya, futbol i bàsquet hi ha servei d’autocar gratuït.\nLes trobades tenen una durada aproximada de 2h ½ a 3h, i a totes s’ofereix l’esmorzar gratuït.\nEvaluació: A través de l’escola catalana de l’esport, s’avalua la participació dels centres escolars de la comarca i es fan reunions trimestrals amb el professorat d’educació física per decidir els esports i modificar algunes activitats.\nEl Batec de Càritas\nDivendres, 19 Setembre 2014 00:00\nNoves activitats per adults al casal cívic de Cervera\nDimarts, 16 Setembre 2014 23:59\nCaminades dels avis\nUs fem saber que a partir del dia 2 d'octubreles caminades dels avis començaran a les 9:30 del matí.\nUs recordem que les caminades es fan cada dimarts i dijous en aquest horari, i es fan 5 itineraris urbans diferents d'una hora de durada.\nLa sortida és de la Pl. Manel Ibarra.\nPresentació de l'estudi sobre "L'impacte de la crisi en les persones majors de 45 anys"\nInvitació per assistir-hi a la presentació del 6è estudi de l’Observatori de la Vulnerabilitat de Creu Roja Catalunya, que es durà a terme el proper dia 26 de març (11.30 hores) a l’Espai d’Entitats de Salut de Lleida i que tracta sobre l’impacte de la crisi i de l’atur entre les persones de més de 45 anys. També hem organitzat un debat sobre el tema, al qual hem convidat la Cambra de Comerç, Paeria i Generalitat. Si us plau, cal que confirmeu la vostra assistència per aquest mail o al telèfon 973 27 99 05.\nDivendres, 07 Juny 2013 09:20\nSón unes Jornades organitzades per diferents associacions de malalts i familiars que pertanyen a FESALUT (Federació d´Entitats per la Salut de Lleida) i estan adreçades a la ciutadania en general i als/les professionals de l’Àmbit de la Salut.\nPromoure la participació de les persones afectades i dels seus familiars en l’atenció i cura del seus problemes de salut.\nAfavorir la trobada de diferents professionals interessats en aquesta temàtica.\nDivulgar temes d’interès científic relacionats amb el món de l’associacionisme i la salut.\nLa inscripció a la Jornada Científica és gratuïta i s`ha de fer a:\nL’envelliment saludable. Eines de prevenció a l’àmbit comunitari.\nEl dijous 6 de juny de 2013, de 12 a 14.30 hores, a la Sala de Reunions de l’Hospital Santa Maria (Av. Rovira Roure s/n, antic gimnàs de Rehabilitació), tindrà lloc la jornada: L’envelliment saludable. Eines de prevenció a l’àmbit comunitari.


Romàntic Guerrer: 2019\nDurant molt temps escalar a Busa era bastant més aventurer que ara: arribar a peu de paret i trobar la via era ja un repte per si sol. En el meu cas, trobar la Jardí Botànic va costar-me un bon matí d'exploració per un altre dia anar-la a fer.\nTot i els 15 anys des de llavors, encara en tinc prou i bons records. La via és xula i sense dubte el nom NO li fa justícia. A dia d'avui és una clàssica envoltada de bastantes més vies i l'inici és possible fer-lo per un parell de llocs.\nApa! Fins aviat i ...només cal precaució al L3 per la roca.\nPublicat per Parce a 21:18 Cap comentari:\n15 anys de... l'Esperó dels Cardonins a la Paret del Llop Blanc.\nDe vegades, hi ha vies que semblen haver entrat en una dinàmica de malastrugança que costa un munt de capgirar (com per exemple aquesta i aquesta altra) i això, més o menys, és el que em va passar a l'Esperó dels Cardonins de la Paret del Llop Blanc: el primer intent avortat per pluja (Set-01) i el segon avortat pel fred... molt fred (Abr-03), finalment, avui fa 15 anys vam aconseguir treure l'espineta.\nLa recordo molt xula, atlètica i vertical. Possiblement sigui la més bona de la paret (tot i que encara me'n falten un parell). També recordo que estava bastant arregladeta però que sabia d'equipar bastants trams inclòs algun d'artificial, de fet, crec recordar que ens vam estalviar clavar la 'V' que demanen per un pas de ganxo, però certament no n'estic segur.\nApa! Fins aviat i... haurem de tornar-hi per poder-ho confirmar, jeje!!.\nMoltes vegades de camí a Montrebei la mirada és perdia en els vistosos esperons del Serrat de la Corona i, en aquesta lluminosa jornada d'hivern avançat hi hem fixat l'objectiu: l'Enigma de la Jana, una via tot terreny com les d'abans.\nDic això perque te una mica de tot amb aquella tendència rústica que la deixa fora dels circuits més habituals. He aconseguit fer en lliure el tram d'A1 del L2 amb caiguda controlada en el primer intent (màx 6b+) però no l'Ae del L4 (llàstima). La resta bastant més fàcil tot i que molt sinuós.\nLa via està semiequipada i cal dur tascons (discret), friends fins C2, Aliens i alguns cordinos o bagues. L'hem fet sense clavar sense patir-hi massa. Roca variable bona en general però poc sanejada i amb pedra solta als replans.\nApa! Fins aviat i ...fletxa i espit visibles.\nPublicat per Parce a 22:27 1 comentari:\nA l'ermita de la Pertusa de Corçà ja hi havia estat d'excursió però des de l'obertura de vies a les parets de dalt el lloc guanya interès. Avui n'hem fet dues: l'Strike i l'Smile per aquest ordre.\nVietes curtes de característiques molt similars i on l'única pega és que els hi falta repeticions per acabar de sanejar alguna pedreta i una bona pluja per rentar la terra d'algun replà. Per la resta, boniques, interessants i d'escalada agradable.\nLes dues estan semiequipades amb totes les reunions montades però només una rapelable. Cal dur friends fins C2 i Aliens (C3 i C4 totalment opcionals ja que es pot posar quelcom més petit a les proximitats). Roca molt bona en general, abrasiva i de textura curiosa.\nApa! Fins aviat i a veure si amb el temps es va marcant una mica l'aproximació que ara és una autèntica selva mediterrània....grrrrrrr!!!!\nPublicat per Parce a 19:56 2 comentaris:\nEl Racó del Corb és d'aquells llocs amb un magnetisme especial on l'escalada pren un caire diferent substituint el verd del bosco pel blau del mar. Jo que sóc de terra endins aquests contrastos tant poc avituals em fascinen.\nVan fer possiblement la més repetida del lloc: El Dorado, vieta curta (abans d'empendre el viatge de retorn), molt bonica i vertical per acabar de reventar els braços. Tinc un record especial amb la textura de la pedra: molt erosionada i amb unes formes realment curioses.\nApa! Fins aviat i també recordo que vam fer un llarg més de IVº per poder sortir caminant i que no correspont a la via propiament dita.\nDe les parets alicantines, jo només coneixia les més emblemàtiques i les de més renom (Ponoig, Puig Campana, Penyal d'Ifach, per dir-ne algunes) i em vaig quedar bocabadat quan el company em va portar a Penya Roc. Ell va triar la via i certament va fer una molt bona elecció: Cassiopea molt molt xula.\nLa recordo molt vertical i difícil, on només un curt llarg de flanqueig et deixava respirar una mica abans d'afrontar l'últim i espectacular llarg. També recordo que la vam fer gairebé tota en lliure suposo que per això vaig arribar a dalt amb els braços ben enrampats, jeje!!\nApa! Fins aviat i ombra assegurada per la tarda.\nPublicat per Parce a 18:25 2 comentaris:\n15 anys de... la Via de los Gómez al Tozal de Levante.\nA les terres alicantines hi he anat molt poquet a escalar i encara hem falten moltes parets i moltes vies per fer. Ara farà 15 anys hi vaig fer el meu segon viatge començant per la clàssica del Tozal de Levante: la Via de los Goméz, bonica i repetida.\nEn tinc un bons records sobretot dels llargs superiors: verticals i amb una roca espectacular. També de la famosa travessia de 'la gatera': arrossegada, aeria i espectacular. I no tant bons records de la reunió penjada després de la barrera de desploms: recomanable guindola, uf uf!!!\nApa! Fins aviat i l'estat actual de la via el desconec... millor buscar informació per la xarxa.\nSegurament després de la Guateque i la Picnic, la Bikini sigui la tercera clàssica del Serrat dels Monjos a Montserrat. Jo vaig fer la meva repetició avui farà 15 anys i certament en guardo un record molt i molt bo.\nM'atrebeixo a dir que és la més xula de la paret però una mica més difícil que les dues mencionades, potser per això no es repeteix ben bé tant. Menció especial a l'últim llarg: boníssim.\nApa! Fins aviat i tot i que no l'he repetit més... segur que algun hivern tornarà a caure.\nLa Resol i la Pell de Serp a l'Agulla i Pala dels Pelats.\nTot i que deien que el dia aniria empitjoran amb les hores, el cert és que ha estat un molt bon dia per escalar i ho hem aprofitat fins l'últim raig de sol a la zona dels Pelats al Montroig. Primer hem fet la Resol a l'Agulla i després la Pell de Serp a la Pala.\nVietes que sense ser res de l'altre món són prou agradables d'escalar: potser la segona una mica més picantona. Com que les tirades són més aviat curtes es poden empalmar prenent les mesures adients.\nDur els friends fins C2, Aliens i tascons opcionals. Roca bona amb algun bloc dubtós i algunes esquitxades de terra o herba aquí i allà. R4 de la Pell de Serp difícil de reforçar (només un clau). Fletxes a llurs inicis.\nApa! Fins aviat i les ressenyes tardaran alguns dies.


Els pilars de la Terra - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: The Pillars of the Earth)\nEls pilars de la Terra, titulada The Pillars of the Earth en la seva versió original en anglès, és una novel·la històrica de Ken Follett que gira a l'entorn de la construcció d'una catedral gòtica a Kingsbridge (una població fictícia situada aproximadament on es troba Marlborough, a Wiltshire, a uns 110 km a l'oest de Londres). L'acció es desenvolupa a mitjans del segle XII.\nobra escrita i sèrie de novel·les\nRegne Unit, 1989\nEls pilars de la Terra (sèrie de televisió)\nOprah's Book Club (en) (2007)\nUn món sense fi →\n317514631, 473129362 i 19669324\nAls editors de Follett els preocupava tant el contingut com la llargària de la novel·la, que en la seva versió original té 973 pàgines. Quan l'obra fou publicada, el 1989, Follett va sorprendre els seus lectors, ja que era conegut per les seves novel·les d'intriga; tanmateix, aquest llibre va arribar a ser la seva novel·la més venuda.\nEl 9 d'octubre del 2007 es va publicar la segona part d'aquesta novel·la, anomenada Un món sense fi.\nSe n'ha fet una sèrie de vuit capítols el 2010, amb el mateix nom, Els pilars de la Terra.\n5 Tractament històric\nLa història es divideix en sis seccions, a més d'un pròleg. Els títols són els següents:\n- Pròleg de 1123\n- Primera Part, 1135-1136\n- Segona Part, 1136-1137\n- Tercera Part, 1140-1142\n- Quarta Part, 1142-1145\n- Cinquena Part, 1152-1155\n- Sisena Part, 1170-1174\nDesprés del naufragi del vaixell White Ship, el rei Enric I d'Anglaterra es queda sense un hereu clar, i comença l'anarquia a la Gran Bretanya. A partir d'aquest moment, hi ha dos candidats al tro(Esteve d'Anglaterra, originari de Blois, nebot d'Enric; i Matilde d'Anglaterra, la seva filla), que comencen a teixir aliances amb la noblesa, i a preparar-se per a la guerra. Nobles i clergues ambiciosos prenen partit en el conflicte, amb l'esperança d'obtenir beneficis i influència en cas de victòria.\nEn Tom Builder i la seva família recorren el sud d'Anglaterra, a la recerca de feina. En ple hivern, la dona de Tom Buider mor en un part, després d'un llarg període de fam enmig del bosc. En el moment de la mort, en Tom es troba amb l'Ellen, una dona, que viu en una cova amb en Jack, el seu fill. (El pare de Jack era un joglar francès que va ser executat després del naufragi del White Ship.) Tom s'instal·la a Kingsbridge amb l'Ellen, en Jack, i els seus fills propis, on treballarà per al prior Philip, que vol expandir el seu priorat mitjançant la reconstrucció d'una catedral. L'antiga catedral romànica de Kingsbridge, es crema la mateixa nit que Tom arriba al priorat.\nPer tal de construir la catedral, el prior Philip demana suport financer al rei Esteve, que li dóna terres i el dret a prendre pedres d'una pedrera propera, la qual ha estat concedida a Percy Hamleigh com a part del comtat de Shiring. Però els interessos de Percy van per un altre camí. Hamleigh vol enderrocar el comte Bartolomé perquè la seva filla, Aliena, l'havia rebutjat en un matrimoni. William ataca Aliena i el seu germà Richard al castell, viola la nena i li talla una orella al nen. Sense llar i en la misèria, Aliena i Richard van a demanar ajuda al rei, però allà es troben el seu pare moribund. Aquest, els fa jurar que el petit Richard recuperarà el comtat. Amb el pas dels anys, Aliena organitza una companyia llanera amb l'ajuda del prior Phillip, i recull diners qmb l'objectiu que Richard es converteix en un cavaller pel rei Esteve, lluitant en la guerra civil contra Matilde. Richard guanya el favor del rei per defensar-lo en la batalla de Lincoln. William pren el poder del comtat de Shiring però comença a arruïnar-se per la competéncia de Kingsbridge. Intentant restaurar la seva fortuna, William crema Kingsbridge en un atac on acabarà assassinant a Tom Builder i cremant tota la llana d'Aliena. Després de perdre la seva fortuna un cop més, Aliena accepta casar-se amb Alfred, fill de Tom Builder, a canvia que aquest doni suport econòmic a Richard en la seva carrera de cavaller. Però el mateix matí de les noces, Jack i Aliena fan l'amor, i Aliena no arriba a consumar mai amb Alfred.\nJack, veient que Aliena s'ha casat amb Alfred, se'n va a França, on adquirirà grans habilitats com a escultor i paleta. Havent après la identitat del seu pare, es troba amb la seva família a Cherbourg-Octeville.\nA Kingsbridge, l'Alfred convenç a en Philip per reemplaçar el sostre de fusta per un de volta de pedra, fent que l'edifici s'esfondri durant un servei, matant a moltes persones. L'Aliena dóna a llum a un fill pèl-roig, i Alfred l'abandona, ja que veu clar que el nadó no pot ser seu. L'Aliena començarà un llarg viatge per França, amb l'objectiu de trobar a en Jack Quan el troba, li explica que el sostre de la Catedral es va ensorrar, i tots dos tornen a Anglaterra amb el seu nadó, per tal de reconstruir la Catedral.\nJack Jackson (també conegut com a Jack Builder): fill de Jack Shareburg (Jacques Cherbourg) i Ellen, es converteix en un arquitecte i paleta qualificat.\nTom Builder: Un constructor de tota la vida amb un gran somni, construir una catedral.\nEllen: Filla d'un cavaller, sap parlar i escriure anglès, francès i llatí, fet inusual en les dones de l'èepoca. És l'amant de Jack Shareburg i la mare de Jack Jackson, ella és descoberta per Tom Builder mentre vivia al bosc.\nPrior Philip: Un monjo que somia Kingsbridge creixent cap a la grandesa amb una catedral.\nWilliam Hamleigh: El fill d'un senyor menor, temporalment guanya el comtat de Shiring però al final el perd.\nAliena: Filla del comte de Shiring, i futura esposa de William Hamleigh.\nRichard (Richard de Kingsbridge): Germà petit d'Aliena, és un cavaller que es converteix en un soldat expert i líder, depenent d'Aliena per als ingressos del seu negoci de la llana.\nAlfred Builder: fill de Tom, és un paleta que més tard es casa amb Aliena.\nAgnes: primera esposa de Tom Builder i mare de Marta i Alfred.\nMarta: filla de Tom, germana d'Alfred, germanastra de Jack.\nBisbe Waleran Bigod: Clergue ambiciós i corrupte constantment projectant el seu camí cap a aconseguir més poder.\nJonathan: Fill de Tom, va ser criat des de petit pel Prior Philip.\nLord Percy Hamleigh, Comte de Shiring: Pare de William Hamleigh\nSenyora Regan Hamleigh, Comtessa de Shiring: Mare de William Hamleigh.\nJack Shareburg (Jacques Cherbourg): Joglar que sobreviu al naufragi de la Nau Blanca per convertir-se en l'amant d'Elena i pare de Jack Jackson; executat.\nFrancesc de Gwynedd: Germà de Phlip, orfes amb ell a Gal·les i va ser criat pels monjos, es va convertir en un sacerdot secular.\nTommy (més tard anomenat Thomas): Fill de Jack i Aliena. Amb un talent per a l'administració i comandament, esdevé el comte de Shiring. De mala gana, supervisa l'execucio de William Hamleigh.\nSally: Filla de Jack i Aliena. Es converteix en una treballadora vidriera de la catedral de Kingsbridge.\nRaschid Alharoun: Amic de Jack a Toledo, és un comerciant àrab cristià que l'introdueix en el món acadèmic.\nWalter: Escuder de William Hamleigh, l'acompanya a través de gran part de la novel·la.\nJohnny 8 penics: Monjo gentil i ingenu que té cura de Jonathan des de nadó.\nRemigi: Ex Sub-prior de Kingsbridge, tracta d'assegurar-se la posició de Prior, principalment motivat per l'enveja i la rancúnia.\nCuthbert Whitehead: Cellerer del Priorat de Kingsbridge, serà un aliat de Philip\nMilius: Ecònom del priorat de Kingsbridge.\nElizabeth: casada amb William Hamleigh, és maltractada des del primer dia del seu matrimoni. Més tard s'aliarà amb Aliena.\nBartholomew, comte de Shiring: Pare d'Aliena i Richard, es guanya l'enemistat dels Hamleighs i és empresonat per traïció.\nMentre que el llibre ha estat elogiat per la seva descripció de la vida medieval, també compta amb algunes inexactituds històriques. Una d'elles podria ser la de fer que els personatges i la trama més adequada per als lectors moderns, mentre que alguns són anacronismes evidents:\n- La noblesa anglesa d'aquest període era normanda i parlava francès. El francès era la llengua de les classes altes, però no es va estendre molt en la resta de la societat, que utilitzava l'anglès. La capacitat dels anglesos de parlar francès era considerada extremadament sorprenent. Per tant, moltes de les converses que es presenten en el llibre semblen molt poc probables. Per exemple, que Aliena esdevingui una comerciant de llana i es pugui comunicar en anglès i francès, és estrany.\n- El sucre s'esmenta diverses vegades en el llibre. El sucre no estava disponible en l'Anglaterra de l'època. Sabem que la família d'Enric III d'Anglaterra va ser la que va introduir el sucre el 1264, però no va ser fins al 1319 que el sucre va tenir un ús més general a la Gran Bretanya.\n- Molta gent en el llibre esmorza. Existeix cert debat sobre si totes les persones de l'època esmorzaven.\n- Al magatzem priorat es diu que hi ha llúpol. El llúpol no va ser utilitzat al Regne Unit per a la producció d'aliments fins segles més tard.\nThe Pillars of the Earth (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Els_pilars_de_la_Terra&oldid=22055190»\nDarrera modificació: 7 oct 2019 a les 01:05


Festival Píndoles 2022 - UIC, amb la complicitat del TRESC\nEntrades a 10,00 € per la Comunitat TRESC amb el codi 22PINDOLES*\n* Aquest descompte només serveix amb les entrades d'un dia al festival.\nArriba la vuitena edició del Festival Píndoles - Teatre breu en espais vius.\nEl festival de referència de les arts escèniques de curta durada torna al Castell de Montjuïc els dies 10, 11 i 12 de juny.\nUn total de 18 peces de diferents disciplines com el teatre de text, la dansa o el teatre d'objectes es representaran en tres escenaris diferents de la fortalesa. Entre la programació hi ha les sis obres que han rebut suport a la creació enguany, set obres inèdites seleccionades a través d'una convocatòria oberta, quatre espectacles convidats i la mostra d'una obra creada pel Batxillerat Escènic de l'Institut Sant Elm (Sant Feliu de Guíxols), amb qui s'ha engegat un projecte educatiu de professionalització en el sector del teatre breu. En conjunt, un esdeveniment únic que permetrà descobrir noves propostes d'arts en viu en un espai emblemàtic amb vistes a tota la ciutat de Barcelona.\nEl Castell oferirà servei de menjar i beguda, i bus llançadora gratuït fins la plaça d'Espanya des de les 22h.


TS 3r d'ESO 1011 Bloc 1 - Grup 6\nClàudia So., Joan A. i Ferran G.\nBarcelona Modernista: PALAU ROBERT\nEl palau Robert, és un edifici que destaca entre tots els de passeig de gràcia, per la seva elegància. És un edifici on actualment si fan exposicions de tots tipus. Des de l’exterior es veu com l’esdifici consta de tres plantes, i un terrat. La façana es tota plena de finestrals gegants , i tota ella és d’uns mateixos tons de colors, on predomina el gris.\nL’entrada, que és un gran arc que condueix a un passadís ample que ens porta fins al jardí exterior. Des d’allà obserbem l’altre part del palau, la part del davant, on si diferencia una escalinata, que dóna al jardí. Aquest és ple de palmeres, que crean una sensació tranquil·la al voltant de l’edifici.\nPublicat per claudiia a 7:12 Cap comentari:\nMaqueta: Cripta de Gaudí\nAquesta maquesta, s'ha intentat construïr igual semblant que la cripta de Gaudí, ja que s'han fet servir colors vius tal i com a Gaudí li agradava.\nPublicat per claudiia a 0:35 Cap comentari:\nEl Temple Expiatori de la Sagrada Família, basílica coneguda habitualment com la Sagrada Família, és un dels exemples més coneguts delmodernisme català i que ha esdevingut tot un símbol de Barcelona. Obra inacabada de l'arquitecte català Antoni Gaudí, està situada al barri de laSagrada Família, al districte de l'Eixample de la ciutat. En aquest temple, l'arquitecte va concebre una minuciosa simbologia dintre d'un poema místic amb grans audàcies constructives formals, com en la seva forma de concebre l'estructura amb l'arc parabòlic o catenària, també anomenat funicular de forces, combinant el tractament escultòric naturalista amb l'abstracció de les torres. Segons dades de l'any 2004, la Sagrada Família és el monument més visitat de l'Estat espanyol, per damunt fins i tot de l'Alhambra i el Museu del Prado. El 2008 va rebre més de 2,7 milions de visitants. L'obra realitzada per Antoni Gaudí, és a dir, la cripta i la façana del Naixement, foren declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 2005.\nLa Sagrada Família va ser dedicada al culte i declarada basílica menor catòlica pel papa Benet XVI el 7 de novembre de 2010. Malgrat que no és unacatedral, diverses fonts l'han denominat la Catedral d'Europa pel caràcter universal que Gaudí volia donar-li.\nPublicat per claudiia a 0:32 Cap comentari:\nEl projecte de colònia obrera ideat per Güell disposava d'hospital, fonda, escola, comerços, teatre, cooperativa i capella, a més de les fàbriques i els habitatges dels obrers, en una superfície total d'unes 160 hectàrees. Gaudí s'encarregà de la planimetria del conjunt, pel que comptà amb la coŀlaboració dels seus ajudants Francesc Berenguer i Mestres, Joan Rubió i Josep Canaleta.\nLa que hauria sigut església de la Colònia fou projectada per Gaudí el 1898, encara que no es coŀlocà la primera pedra fins el 4 d'octubre de1908.S'ubicà en el terreny d'una antiga masia coneguda com Can Soler de la Torre.Lamentablement, tant sols es construí la cripta, ja que a la mort del comte Güell el 1918 els seus fills abandonaren el projecte. La cripta fou consagrada el 3 de novembre de 1915 pel bisbe deBarcelona, Enric Reig i Casanova, dedicant-se al Sagrat Cor de Jesús.\nGaudí projectà una església de planta oval de 25 x 63 metres, amb cinc naus, una central i dos més a cada costat, amb diverses torres i uncimbori de 40 metres d'altura. Ideà un conjunt plenament integrat a la natura, conforme al concepte que Gaudí tenia de l'arquitectura com a estructura orgànica; per a Gaudí, la natura mostra les formes més idònies per a la construcció, que es reflexen en formes geomètriques reglades com són el paraboloide hiperbòlic, l'hiperboloide, l'helicoide i el conoide. La cripta de la Colònia Güell serví a Gaudí de banc de proves on experimentar aquestes noves solucions estructurals ideades per ell, que després va aplicar a obres com la Sagrada Família.\nPublicat per claudiia a 0:21 Cap comentari:\nActivitats de Les Tres Germanes\n1)Quins trets caracteritzen les tres germanes Prozórov? Què les diferencia? Quins canvis es produeixen a la vida de cadascuna de les germanes al llarg de l’obra? I a la seva personalitat.\n-Les tres germanes són dones que coneixen el patiment. Dones fortes i intel·ligents que destaquen en una ciutat mediocre i que s’envolten de militars i la gent més important. Han estat educades de manera que no suporten les grolleries ni les coses incorrectes. Solen tenir un caràcter seriós davant la gent però en realitat els agrada que se’ls tracti bé i estimen als seus amics. Les tres desitgen amb ànsia tornar a Moscou, la seva ciutat de naixement, on van viure anys feliços amb els seus pares. La més gran, Olga, és la més alegre de les tres. És professora d’institut, i n’acaba sent directora en contra de la seva voluntat. Sempre es quiexa de que està molt cansada. La mitjana, Maixa, és una dona casada i no treballa. Sol tenir un caràcter trist i apagat, i es passa els dies llegint i descansant ja que no treballa perquè està casada. En realitat està enamorada del tinent Aleksandr, i al final es fan un petó. Irina, la petita, és una mica extranya: al principi de l’obra sembla una noia alegre i feliç, però a mida que passen els mesos es veu que la seva vida es un fracàs ja que només treball de coses que no li agraden i al final acaba estan molt tancada només amb l’idea de viatjara a Moscou.\n2) Quins són els elements escenogràfics que t’han cridat més l’atenció, i per què?\n- Ens ha cridat l’atenció la neu que anava caient representant el temps de fora i que una mica també acompanyava els estats d’ànim dels personatges.\n3)Observa l’escenografia i digues quina impressió et produeix. Què creus que volen transmetre el director i l’escenògraf?\n- La casa va canviant una mica durant els anys i també la situació dels personatges, l’humor de que estan, el moment de l’obra, etc. Al principi dóna l’impressió d’una gran casa de gent benestant, però a mesura que transcorre el temps a l’obra la casa es va enfosquint, perd vida i acaba morta.\n4)Els efectes sonors també formen part de la posada en escena, en recordes algun de l’obra? Quina impressió t’han produït? Com es combinen aquests efectes sonors amb la il·luminació? I la música? Descriu un dels moments de l’obra en què aquests efectes hagin resolt una de les escenes.\n- Els efectes sonors d’aquesta obra impressionen molt ja que encara que sonen molt de fons són constants i dónen un ritme especial a l’obra. Un dels moments de l’obra en que el so és un element clau és el final de l’obra, en que se senten el que representa que són els tambors de la marxa militar, i és un so que marca. Realment en alguns moments el so pot resultar una mica molest ja que és molt persistent, però ajuda a mantenir la tensió, junt amb les pujades i baixades de llum.\nPublicat per Ferran Guijarro a 23:47 Cap comentari:


Previsió 15 i 16 de juliol – Inici de setmana poc càlida! | Meteo Pirineus Catalans\nPrevisió 15 i 16 de juliol – Inici de setmana poc càlida!\nDemà comença la canícula d’estiu, els 30 dies més càlids per estadística de l’any (15 juliol – 15 agost) i ara per ara sembla que començarem la setmana amb ambient poc càlid, després de les tronades i refrescada de diumenge!\nDilluns i dimarts força estable, però previsió de més tronades de tarda a partir de dimecres.\nDilluns 15 de juliol: Començarem la setmana amb ambient fresc, amb algunes boirines de la humitat dels ruixats del diumenge i tindrem algunes nuvolades inofensives de tarda, que no han de donar precipitacions. Vent de mestral, que bufarà amb ganes en zones altes, així que si teniu pendent de fer algun cim, agafeu abric!\nDimarts 16 de juliol: Dia tranquil, amb domini del sol, fresca matinal, calor suau al migdia i 4 núvols de tarda que no donaran precipitacions. El vent perdrà intensitat.\nTendència pels pròxims dies: Dimecres sembla que les tempestes de tarda tornaran a ser protagonistes, amb un nou descens de la temperatura. La resta de la setmana molt més tranquil, potser amb alguns ruixats de tarda dijous i divendres, i cap de setmana amb força més calor i domini del sol.


Les vendes de títols de transport habituals s'han disparat un 75%, segons l'ATM\nBarcelonaLes vendes d'abonaments de transport habitual (les noves T-Usual i T-Jove, que des d'aquest any substitueixen la T-Mes, la T-50/30 i la T-Trimestre) han crescut un 75% aquest gener, respecte a les xifres del mateix mes de l'any passat, segons les dades que ha fet públiques l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM). Aquest any l'ATM ha posat en marxa un nou sistema de títols i tarifes amb la intenció d'afavorir l'ús habitual del transport públic, abaratint els títols de transport habituals i encarint i modificant la T-10. Segons el primer balanç mensual de l'ATM, la T-Casual, que és la successora de la T-10, ha baixat un 26% el nombre de vendes, però tot i això continua sent "el títol de transport més venut", assegura l'ATM, i també el més utilitzat.\nEl títol de transport que ha experimentat un creixement més gran és la T-Usual, que permet fer un nombre de viatges il·limitats durant 30 dies, a un preu notablement inferior al de les antigues T-Mes i T-50/30. Segons el balanç de l'ATM, les vendes d'aquest abonament s'han triplicat i s'ha passat de les 125.000 unitats venudes el gener del 2019 a les 415.000 d'aquest mes passat. La T-Jove, d'ús il·limitat per a persones de menys de 25 anys, ha incrementat un 65% les vendes.\nRecaptació i ús semblant\nTot i l'augment de vendes dels abonaments de transport habituals, les dades d'ingressos i d'ús del transport s'han mantingut estables respecte al gener del 2019, segons l'ATM. La recaptació ha incrementat un 0,7% i s'han fet 104.288 viatges més que el primer més del 2019. Però a l'hora de justificar les xifres, l'ATM recorda que aquest gener ha tingut un dia hàbil menys que el mateix mes del 2019 i que la xarxa de transport públic i la mobilitat es va veure afectada durant uns quants dies a causa del temporal Gloria, "dos fets que poden restar alguns milions de viatges en el total mensual", argumenta l'ATM en un comunicat.\nDurant aquest gener s'han fet 11,5 milions de viatges més utilitzant la T-Usual que no pas se'n feien amb l'antiga T-Mes, mentre que les validacions de la T-Casual han caigut un 21%. Des d'aquest gener ja no es poden comprar els títols de transport antics, com ara la T-10, la T-50/30 i la T-Trimestre, però com que les targetes no comencen a caducar fins al final de febrer (en el cas de la T-10 es poden utilitzar fins a l'abril) encara hi ha usuaris que les estan utilitzant. Això explica que el balanç de l'ATM reculli 1.074.810 de validacions de la T-50/30 i que se sumin les validacions de T-10 i de T-Casual (aquest gener se n'han produït gairebé 28,8 milions, respecte als 36,7 milions del gener del 2019). L'ATM preveu que aquests viatges es converteixin "en validacions de la T-Usual durant les pròximes setmanes".\nmobilitat transport abonaments


El Camino: A Breaking Bad Movie - CINEQUANON.cat\nInici Festival de Sitges Sitges 2019 El Camino: A Breaking Bad Movie\nUn home intenta recomençar\nDirecció: Vince Gilligan\nProtagonistes: Aaron Paul, Jesse Plemons, Scott McArthur\nLa sèrie Breaking Bad (2008-2013) començava i acabava amb en Walter White (Bryan Cranston), però ja des del principi el personatge d’en Jessie Pinkman (Aaron Paul) s’hi va ficar entremig i es va convertir en l’imprevist coprotagonista que li feia de contrapunt. Ara bé, l’inconvenient del pes que havia pres en Jessie va venir quan, en tancar-se la sèrie, el seu final va quedar obert.\nAquest és el motiu d’El Camino: A Breaking Bad Movie, una pel·lícula epíleg que manté el nivell a què ens tenia acostumats Vince Gilligan. Dit això, sí, és una mica tard per reconèixer que la sèrie no s’havia acabat, i aquests sis anys de distància ens impediran recordar alguns detalls a què es fa referència. A més a més, també ens pot treure de la història el fet que algun actor (bàsicament Jesse Plemons) hagi canviat massa per situar-lo en els nous flashbacks.\nTot i que la pel·lícula no contignui grans sorpreses, ofereix bones escenes que expliquen tant parts elidides del passat d’en Jesse com els seus primers passos cap al recomençament de la seva vida, que torna a funcionar com a revers de la d’en Walter.\nEn definitiva, El Camino: A Breaking Bad Movie ha tardat massa temps a aparèixer, però era necessària per donar a la sèrie un final rodó (cosa, per altra banda, no necessària).\nL’escena per al record: la que mostra la relació pseudopaternofilial d’en Walter amb en Jesse. Aquesta barreja de complicitat, estima i menyspreu és un dels millors exemples per retratar la personalitat de cadascun, així com la seva fatídica evolució.


Fiscalia demana 18 mesos de presó a l’alcalde i 6 ex-regidors de Lliçà d’Amunt per contaminar un torrent | Aigua és Vida\nL’alcalde de Lliçà d’Amunt, Ignasi Simón (PSC), i els regidors Joaquim Ferriol (ERC), Francisco León (ICV-EUiA), Pere Grau (CiU), Maria Marcos (PSC), Ferran Miralles i Ferran Gelida (ERC) estan acusats de l’abocament d’aigües residuals sense depurar a la urbanització de Ca l’Artigues al torrent Can Paiaugua. El judici serà el 12 de març als Jutjats de Granollers.\nPer tot això, l’alcalde actual de Lliçà d’Amunt, Ignasi Simón, i la resta d’acusats, s’enfrontarien a 18 mesos de presó i inhabilitació per a càrrec públic i multes de 10.800 euros, segons la Fiscalia de Medi Ambient.\nSegons la Fiscalia, els acusats haurien permès que una part de les aigües residuals urbanes anessis a parar la llera del torrent, tot “incomplint” les seves obligacions per estalviar-se el “cost econòmic” que suposava construir un col·lector.\nLa Fiscalia va tenir coneixement dels fets l’any 2008, a través de l’Associació de Veïns de Ca l’Artigues.\n← L’inexplicable increment de tarifes\nNdP. Continuen els talls indiscriminats a Catalunya malgrat les promeses del .@govern →


La Universitat crea un grup de suport a la doc�ncia per a impulsar les classes en valenci�\nUniversitat de Val�ncia 21-Oct-2009\nEl Servei de Pol�tica Ling��stica (SPL) de la Universitat ha proposat la creaci� d�un grup de suport per augmentar i millorar la doc�ncia en valenci�. Es tracta d�una iniciativa per a recollir suggeriments, per part del personal docent i investigador (PDI) de la Universitat, i desenvolupar noves accions espec�fiques que permeten augmentar la implicaci� del professorat en l�extensi� de l��s del valenci� en el camp de la doc�ncia.\nEl grup de suport a la doc�ncia en valenci� �s un projecte de dinamitzaci� i formaci� ling��stiques del SPL adre�at al PDI que se sent implicat (o desitja estar-ho) en l�extensi� de l��s del valenci� en l��mbit de la doc�ncia. La inscripci� �s lliure i gratu�ta per al professorat de la Universitat de Val�ncia al llarg de tot el curs acad�mic i donar� dret a participar en les activitats de formaci� i dinamitzaci� organitzades pel SPL espec�ficament per al grup. Els inscrits estaran convidats a proposar al SPL les accions que consideren �tils per a l�increment de la doc�ncia en valenci� i la millora de la qualitat ling��stica en aquest camp. Les primeres activitats programades s�n tres tallers formatius i un taller de formulaci� de propostes. Aix�, el primer taller estar� dedicat a l�Assertivitat ling��stica a classe i al departament. El segon als Recursos terminol�gics per a la doc�ncia i la investigaci�. El tercer a les Eines inform�tiques per a millorar la qualitat ling��stica dels materials docents. I el quart a Qu� podem fer per incrementar la doc�ncia en valenci�?\nCom formalitzar la inscripci�. La inscripci� es pot fer efectiva omplint i enviant al SPL el formulari que es pot trobar en la p�gina web www.valencia.edu/spl/v/suport.htm.\nM�s i millor doc�ncia en valenci� a la Universitat. El Pla estrat�gic de la Universitat de Val�ncia explicita la visi� d'una instituci� que vol ser reconeguda en el futur com a (entre altres caracter�stiques) "referent cultural en la societat valenciana, amb especial atenci� a la seua cultura i la seua llengua". Aquesta visi� es desenvolupa en els eixos estrat�gics corresponents i s'ha de concretar en iniciatives que conjuguen els objectius de promoci� de la llengua pr�pia amb una oferta formativa de grau i postgrau �mplia, innovadora i de qualitat. En aquest context, el Servei de Pol�tica Ling��stica (SPL) ha proposat aquesta iniciativa.\nM�s sobre Universitat (171)\nLa Universitat de Perpiny� estrena llicenciatura d'estudis catalans (not�cia, 01/09/2014)\nHuguet sobre el Govern: "Cadasc� continuar� fent en mat�ria ling��stica el paper que li toca" (not�cia, 26/07/2014)\nLa Xarxa Vives constata l'�s acad�mic desigual del catal� (not�cia, 22/08/2013)


Els 6 Millors Hotels a prop de Stephens Creek Natural Area, Portland, EUA - Booking.com\nPortland 230 establiments\nHotels i allotjaments a prop de Stephens Creek Natural Area, Portland (Estats Units)\nBusques allotjaments a prop de Stephens Creek Natural Area?\nHotels destacats a prop de Stephens Creek Natural Area\nPeggy's Portland Retreats 3 estrelles\nSouthwest Portland, Portland (a 1 km de Stephens Creek Natural Area)\nJamie. Estats Units\nRiver's Edge Hotel & Spa Hotel de 4 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nSouthwest Portland, Portland (a 2,7 km de Stephens Creek Natural Area)\n8,3 Molt bé 197 comentaris\nAladdin Inn and Suites 3 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nSouthwest Portland, Portland (a 1,6 km de Stephens Creek Natural Area)\n7,4 Força bé 245 comentaris\nRachel Yim. Canadà\nResidence Inn Portland Downtown/RiverPlace Hotel de 3 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nCentre de Portland, Portland (a 4,2 km de Stephens Creek Natural Area)\nKimpton Riverplace Hotel Hotel de 4 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nCentre de Portland, Portland (a 4,7 km de Stephens Creek Natural Area)\n9,0 Fantàstic 246 comentaris\nHyatt House Portland / Downtown Hotel de 3 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nCentre de Portland, Portland (a 4,3 km de Stephens Creek Natural Area)\n8,9 Fabulós 497 comentaris\nMés allotjaments a prop de Stephens Creek Natural Area