Els presos denuncien en una carta que amb la sentència "no s'ha fet justícia" i que l'Estat volia "venjança i càstig" ~ EbreDigital.cat\nRedacció Ebredigital.cat2019-10-14T19:54:33+02:0014 d'octubre de 2019|Política| Catalunya|0 Comentaris\nEls nou polítics i líders de la societat civil independentistes sentenciats pel Tribunal Suprem a penes de fins a 13 anys de presó pel delicte de sedició han lamentat en un comunicat conjunt que, al seu parer, “no s’ha fet justícia“. Denuncien que la instrucció “no ha respectat els drets processals” i que l’Estat “ha buscat venjança i càstig“. També critiquen “l’ús i abús” de la presó preventiva o les declaracions dels dirigents polítics espanyols “anticipant decisions dels tribunals“. També es consideren caps de turc, ja que, a través d’ells, “es pretén escarmentar milions de persones” que han defensat “pacíficament” l’autodeterminació i la independència de Catalunya.\nUn altre fet que els condemnats critiquen és “l’emmordassament” de la veu de “milions de catalans” a través de la suspensió dels seus representants escollits. Consideren que és “una gravetat sense matisos en termes democràtics“.\nPerò més enllà d’això, manifesten tenir “l’orgull” d’haver impulsat el referèndum de l’1-O i han convidat “tota la ciutadania de Catalunya” a sentir-se igualment orgullosa pel seu comportament l’1 d’octubre i per la “dignitat” mostrada aquella jornada i els dies posteriors.\nA més, mantenen “intacte” el convenciment que la decisió sobre el “futur col·lectiu” català “pertany només a la ciutadania d’aquest país”. I per això renoven “públicament” el “compromís amb la democràcia” per seguir defensant “amb plena convicció i determinació” el futur de Catalunya. “La nostra aposta passa perquè Catalunya esdevingui un estat independent en forma de República“, afirmen.\nEn tot cas, recorden que el conflicte polític entre Catalunya i Espanya “no és pas nou” i asseguren ser conscients que són “un esglaó més en el llarg camí cap a la llibertat“. I aprofiten, en aquest sentit, per “retre homenatge“, especialment, al president de la Generalitat afusellat per la dictadura Franquista, Lluís Companys.\nTambé asseguren que la sentència que els condemna “injustament a 100 anys de presó” no és obstacle, “ans el contrari“, per reiterar el seu “compromís amb el diàleg” i a buscar “vies democràtiques” per solucionar el conflicte.\nFinalment, els nou condemnats fan una crida a la ciutadania a sortir al carrer per fer que la seva veu se senti “arreu” evitant les “provocacions” dels que volen fer caure el moviment independentista en una violència “que mai hem avalat ni avalarem“. | ACN


El nou pla contra la contaminació de Londres mostra els punts febles de les restriccions a Barcelona\nFoto d'arxiu de cotxes i motos circulant a Barcelona / Europa Press\nLa capital del Regne Unit planteja una zona d'emissions ultrabaixes que afecta molts més vehicles que la impulsada a l'àrea metropolitana catalana\nLondres ha iniciat aquest dilluns una nova era en les restriccions al trànsit: ha engegat la primera zona permanent d’emissions ultrabaixes del món. La iniciativa imposarà un peatge de 14,5 euros diaris a tots els vehicles contaminants. Una proposta que vol reduir dràsticament la pol·lució a un gran centre urbà i que, en comparació amb el pla que vol aplicar l’any 2020 la capital catalana i la seva àrea metropolitana, deixa al descobert diverses mancances del full de ruta de Barcelona davant les nombroses reclamacions de la Unió Europea per reduir els nivells d’òxids de nitrogen (NOX) i diòxids de nitrogen (NO2) a l’aire. Experts consultats pel TOT Barcelona comparen un i altre projecte i assenyalen què caldria importar del projecte britànic.\n“La primera diferència entre els plans de les dues ciutats és que el de Londres ja està en marxa”, destaca el catedràtic en Caracterització, gestió i tractament de la contaminació atmosfèrica a la Universitat Politècnica de Catalunya, José María Baldasano. L’especialista indica que la capital anglesa ja tenia un peatge per congestió en actiu, al qual s’hi afegeix ara aquesta nova taxa. “Estocolm, Berlin, Oslo, tots els centres històrics d’Itàlia… A Europa tenir les grans ciutats protegides amb zones de baixes emissions és el més normal, però aquí s’ha fet molt de soroll per no-res”, remarca Baldasano. De fet, al continent europeu hi ha 280 centres urbans amb restriccions al trànsit permanents, mentre que a Barcelona encara s’està preparant l’aplicació d’un primer model.\nAltres elements de comparació mostren que el pla de Londres és molt més dur amb l’edat dels vehicles afectats. La zona d’emissions ultrabaixes no permet la circulació lliure dels automòbils que funcionen amb dièsel fabricats abans del 2015 –a Barcelona es farà amb els anteriors a 2006–, els de benzina d’abans del 2006 –aquí, els previs al 2000– i les furgonetes anteriors al 2007 –a la capital catalana, les d’abans del 1995–. A més, la proposta londinenca inclou també els camions i els autobusos previs al 2014, mentre que la Zona de Baixes Emissions (ZBE) barcelonina els deixa al marge de les restriccions.\nL’investigador d’ISGlobal Xavier Basagaña indica que tot i ser “una de les principals crítiques” que s’han fet al pla de Barcelona, cal valorar que és “un primer pas”. Ara bé, l’expert d’aquest centre referent impulsat per la Caixa avisa que la ZBE serà “totalment insuficient si no va acompanyada d’altres mesures que situin les persones al centre de l’espai públic”.\nA més, el també doctor en bioestadística per la Universitat de Harvard destaca que el peatge que ja aplicava Londres “ha estat una bona mesura per recaptar diners” i així finançar millores i incentius, però reconeix que “l’efectivitat sobre la qualitat de l’aire és més qüestionable”. En la mateixa línia, Baldasano recorda que per accedir a Barcelona “fa 50 anys que existeixen peatges i això no ha impedit que se segueixi utilitzant el cotxe a diari”, en referència als peatges en comarques com el Garraf, el Bages o el Maresme. Tot i així matisa que “hi ha algunes excepcions, com l’A-2 o l’autovia de Terrassa, que permeten accedir a la capital sense pagar”. El problema, segons ell, és que “els diners recaptats fins ara han anat a parar al manteniment de les autopistes i el benefici de les concessionàries” i no pas a “polítiques mediambientals”.\nCircular pagant versus restricció horària\nDavant la urgència de la Comissió Europea per reduir els nivells de contaminació, Barcelona planteja un model que prohibirà l’entrada a la ciutat de 50.000 cotxes, motos i furgonetes, segons els càlculs de l’ajuntament. Això suposa una reducció del 7% del total de vehicles que hi circulen actualment, mentre que al 2024 es vol aconseguir retirar-ne el 20% (125.000). L’ens europeu adverteix que “seguirà de prop l’aplicació” d’aquestes mesures, ja que la qualitat de l’aire a Espanya “segueix sent un motiu de preocupació”. Tot i així, aplaudeix la posada en marxa d’una proposta que el govern de Colau preveu que redueixi un 15% la pol·lució l’any 2024. Mentrestant, l’alcalde de Londres, Sadiq Khan, assegura que la seva proposta reduirà la contaminació a l’aire un 45% en tan sols dos anys.\nAlgunes veus de l’activisme, però, no veuen suficientment clar el projecte metropolità català. “Amb la proposta barcelonina s’aconsegueix una renovació de la flota de cotxes però es permet que continuïn entrant tots els que compleixin els requisits sense cap pagament”, apunta Guille López, portaveu de la plataforma per la Qualitat de l’Aire. Fa referència als vehicles que podran entrar-hi, que són els catalogats per la Direcció General de Trànsit (DGT) amb les etiquetes ‘Zero emissions’, ‘Eco’, ‘B’ o ‘C’. L’entitat hagués preferit que l’administració apostés per un peatge urbà.\nEls vehicles antics només podran circular per la ciutat entre les 20h del vespre i les 6h del matí dels dies laborables i la totalitat dels caps de setmana, a diferència de Londres, on la restricció s’aplica les 24h hores i els 365 dies de l’any. “Els horaris no els veiem un problema, perquè permeten que hi hagi flexibilitat, però el plantejament de base és poc restrictiu, especialment amb els vehicles dièsel”, valora López. L’objectiu amb més ràtio d’acompliment en les zones baixes emissions d’altres països ha estat justament la retirada d’aquest parc automobilístic.\nBarcelona cerca polítiques més ambicioses\nAixí, la zona de restriccions que ja ha delimitat Barcelona –que s’activa només en cas de declarar-se un episodi de contaminació per NO2– queda delimitada pel sistema viari de les rondes i inclou part de Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat, el Prat de Llobregat i Sant Andrià del Besòs. Del terme municipal de Barcelona només quedaran exclosos els barris de Vallvidrera, el Tibidabo i les Planes, a Collserola, i la Zona Franca Industrial. Una aplicació a la gran part de la ciutat (95 km2) que serà més directa que la de Londres, que ha començat per un petit nucli de la city de 21 km2 i pensa expandir-se l’octubre del 2021 a una àrea de prop de 400 km2.\nSigui com sigui, Xavier Basagaña considera que, des del punt de vista de la salut, Barcelona “està lluny de resoldre el problema” perquè, tant en el cas anglès com en el barceloní, se segueix “pensant i ordenant les ciutats com es feia el segle passat”. “No és qüestió d’aplicar una mesura concreta, sinó de canviar tot el model”, defensa. Una tesi semblant a la del representant de la plataforma per la Qualitat de l’Aire, que apunta que “benvinguda sigui la primera mesura restrictiva contra el vehicle privat”, però com a avantsala d’una “política més ambiciosa”.\nA l’hora de fer prediccions, el més concret és José María Baldasano, que demana esperar dos anys per poder extreure “la primera fotografia digna de la feina aconseguida contra la contaminació a Barcelona”. Després d’aplicar durant un any la zona de baixes emissions, barrejada amb l’impacte de la tasca del govern de Colau “amb les superilles, el transport públic i l’afavoriment de la circulació en bicicleta”, l’any 2021 es podrà veure “en quina direcció avancem”, puntualitza. “Ara bé, anem molt tard”, conclou.\nQuan i on sortir a córrer per reduir l’exposició a la contaminació de Barcelona\nUn estudi del RACC ofereix recomanacions que redueixen el risc entre sis i deu vegades en la pràctica d'esport a l'aire lliure\nEl cotxe del vicepresident de Medi Ambient de l’AMB no podrà circular perquè contamina massa\nEloi Badia, que també és regidor de l’Ajuntament de Barcelona, assegura que la restricció no li afectarà perquè es mou en transport públic\n“Anem amb anys de retard”, advertiment i mesures contra la contaminació a Barcelona\nCientífics avisen que calen "mesures dràstiques" i recorden que Barcelona encara multiplica per quatre la densitat de vehicles per metre quadrat de Londres\nNous compromisos per reduir la contaminació atmosfèrica a la conurbació de Barcelona\nGeneralitat, Diputació, Àrea Metropolitana i ajuntaments demanen a l'Estat que emprengui les mesures necessàries en el seu àmbit competencial


Reagrupament: Reagrupament desplega activitat a tota màquina per tot el país\nReagrupament desplega activitat a tota màquina per tot el país\nAquest divendres hi ha programats 10 actes a diferents punts del territori\nDesprés de la diada i, amb l'impuls de la força que va recollir-hi, Reagrupament Independentista està desplegant una intensa activitat per tal de difondre els seus objectius amb la vista posada a les eleccions del 28-N. Així, per exemple, aquest divendres, 17 de setembre, hi ha 10 actes programats, amb molts dels membres de la candidatura de Reagrupament, a les poblacions següents: Montagut, Sarrià, L'Ametlla de Mar, St. Quirze del Vallès, Figaró-Montmany, Montblanc, Sant Vicenç de Castellet, Olot, Seva i Tàrrega.\nJoan Carretero, cap de llista per Girona, serà a Olot; Rut Carandell, cap de lllista per Barcelona, a Sant Quirze del Vallès; Jaume Fernàndez, cap de llista per Lleida, a Tàrrega; Ferran Pujol, cap de llista per Tarragona, a Montblanc. I no tan sols els 4 caps de llista escampen pel territori el projecte de Reagrupament, sinó que també ho fan altres integrants de la candidatura o directius nacionals o territorials de Reagrupament, com Narcís Ribes, Gemma Pifarré, Jordi Gomis, Pere Obiols, Ignasi Planas, Àngel Font, Marc Viñolas, Sandra Lomas, Roger Granados, Verònica Bretau, Carles Costa o Imma Bellafont; i encara cal destacar l'activa participació de l'alcalde d'Arenys de Munt i número 2 per Barcelona, Carles Móra; la candidata número 3 per Barcelona, Montserrat Tudela; o Enric Canela, procedent de Suma Independència, amb qui Reagrupament ha arribat recentment a un acord.\nHem posat com a exemple el divendres 17, però, lògicament l'activitat continuarà amb aquesta o més inetnsitat les properes setmanes. El dissabte, 18, a Terrassa hi haurà la inauguració d'un nou local de Reagrupament, acte que comptarà amb la presència del president de Reagrupament, Joan Carretero. Amb aquest nou local, un cop superada la xifra de 15, aviat s'arribarà a comptar amb 20 seus per a dur a a terme l'activitat electoral que cal dur a terme aquests 3 mesos.\nA hores d'ara els reagrupats no sabem si tindrem la possibilitat de fer la declaració unilateral de la independència al Parlament de Catalunya.\nPerò el que és evident és que Rcat passarà als llibres d'història com qui ha iniciat el final del cicle històric estatutari, que evidentment està exhaurit.


Psicobiòtics: què són? Per a què serveixen? | farmàcies ecoceutics\nConeixement farmacèutic » Respostes de salut » Psicobiòtics: Què són?\nPsicobiòtics: Què són?\nL’any 2013 es va encunyar el terme psicobiòtics per a definir a una classe de probiòtics que tenen potencial per a tractar problemes psiquiàtrics. Sembla estrany com pot ser que un bacteri pugui ser capaç d’alleujar problemes de salut mental? Et resumim el que se sap fins ara sobre el funcionament dels psicobiòtics i les seves possibilitats en aquest article.\nQuè és exactament un psicobiòtic?\nUn psicobiòtic és una classe nova de probiòtics. Així com existeixen probiòtics capaços d’ajudar amb problemes intestinals, vaginals, o de pell (parlem de probiòtics en aquest article-link a probióticos) s’ha vist que hi ha probiòtics que estan relacionats amb el funcionament del sistema nerviós, ajudant en la regulació de temes de salut mental com la depressió o l’ansietat.\nCom treballen els psicobiòtics?\nEl funcionament dels psicobiòtics no està perfectament elucidat encara. Sabem que existeix un eix de comunicació entre la flora intestinal, l’intestí i el sistema nerviós central, i també sabem que és una comunicació bidireccional, però els mecanismes encara han de confirmar-se. Un dels estudis clau sobre aquest tema va descobrir que certs ratolins de laboratori que s’havien criat en ambients estèrils (i per tant no tenien flora bacteriana pròpia) tenien reaccions exagerades a estímuls estressants, la qual cosa va donar a pensar que els bacteris que tenim en el cos mitiguen les reaccions a aquesta mena d’estímuls; va ser així que es va començar a «tirar del fil» de la recerca en animals i en humans dels psicobiòtics i les seves propietats. Es creu que els psicobiòtics poden estar involucrats en la regulació del cortisol, que poden regular neurotransmissors com la serotonina o el GABA i que fins i tot són capaços de sintetitzar-los, complementant la síntesi que es realitza en el sistema nerviós.\nHi ha estudis de la flora intestinal en diferents malalties mentals que apuntalen el treball en aquesta direcció. Per exemple, diferents publicacions van reportar que:\nPacients amb depressió major tenien menys quantitat de bacteris dels gèneres Bifidobacterium i Lactobacillus.\nPacients amb Alzheimer tenien menys bacteris del gènere Bifidobacterium.\nPacients amb Parkinson tenien menys bacteris que se saben que són capaços de modular reaccions inflamatòries del sistema immune.\nNens amb autisme tenien menys bacteris i amb menor varietat d’espècies que els nens sense autisme.\nI això és només el començament de la recerca en el camp dels psicobiòtics!\nEs poden prendre psicobiòtics per a problemes de salut mental?\nEncara no sabem tant com per a formular guies clíniques que indiquin quins psicobiòtics es poden prendre per a quines malalties, en quanta quantitat, i durant quant temps. Els estudis que s’estan fent són prometedors, per exemple:\nEstudis en ratolins han mostrat que diferents soques de psicobiòtics influeixen en les seves conductes d’ansietat, estrès o depressió, i generen canvis químics en els seus cervells.\nEstudis en humans han mostrat que consumir determinades soques de probiòtics ajuda a obtenir millors puntuacions en tests d’ansietat i depressió.\nS’està investigant en el camp de l’Alzheimer, l’ansietat, la depressió, el Parkinson, el trastorn de l’espectre autista, TDAH o l’insomni (entre altres) però queden molts dubtes per resoldre encara. Són els bacteris els que canvien l’estat mental, o és l’estat mental el que canvia els bacteris? Hi ha més factors involucrats en el canvi de la flora intestinal que també repercuteixen en la salut mental? Ara com ara, és millor adherir als tractaments prescrits pel metge, que tenen un suport teòric i experimental molt més potent. I si creus que et pots beneficiar de l’ús de psicobiòtics parla amb el teu farmacèutic de confiança, que sabrà recomanar-te productes i aconsellar-te per a solucionar les teves necessitats específiques.


Laura Mas i Joan Miquel Rascagneres lideraran la llista d'UP+DA a Encamp\nFins a quatre llistes busquen ara espai a Sant Julià de Lòria\n4 min. Andorra la Vella 23/10/2019 20:52\n651x366 Laura Mas, en un acte del comú d'Encamp. / ARXIU ANA Laura Mas, en un acte del comú d'Encamp. / ARXIU ANA\nUP+DA ha decidit que els caps de llista a Encamp siguin Laura Mas i Joan Miquel Rascagneres. D’aquesta manera es tanca la incògnita sobre qui liderarà la proposta demòcrata a les eleccions comunals després que hagin estat diversos els noms que s’han posat sobre la taula, tot i que el de Mas sempre hi ha estat present. Ara el següent pas serà saber si en aquesta candidatura s’hi sumarà Liberals.\nEl cònsol major d’Encamp, Jordi Torres, ha destacat que “la voluntat” d’arribar a un pacte hi és per les dues parts i ara, un cop s’han acordat els noms, el següent pas és tancar aquest possible acord amb L’A perquè se sumin a la llista. Torres ha manifestat que s’estan negociant, pel que fa als llocs, “alguna cosa similar a Andorra la Vella”, és a dir, que tinguin el quatre i vuit de la llista.\nL'actual cònsol major ha manifestat que ara cal acabar de “llimar asprors” i que un cop s’han determinat els noms de qui encapçalarà la llista ja es pot fer una proposta “en ferm” a Liberals, ja que calia tenir en compte que els candidats fossin favorables a un pacte.\nLa llista encampadana demòcrata s’ha eternitzat arran que diferents possibles caps de llista van declinar la proposta per encapçalar el projecte. El ministre d’ordenament, Jordi Torres, era el principal favorit, però va rebutjar la proposta diferents cops perquè prefereix continuar a l’executiu. Maria Martisella o Esther París van ser altres dues de les temptejades per estar al capdavant però per motius diferents tampoc van acceptar. Laura Mas es trobava ja en totes les travesses des del primer moment, tot i que no es tenia clar si acabaria anant de número u o de dos. La consellera de Circulació, Aparcaments i Via Pública és el nexe de l’actual majoria comunal amb la nova candidatura. Cal recordar que Jordi Torres Arauz no podia repetir en haver fet ja dos mandats. L’advocat Joan Miquel Rascagneres és encara fins a final de mes el president de la CASS i passarà a tenir la primera experiència com a candidat polític en primera línia.\nSant Julià de Lòria és actualment, de molt lluny, la parròquia on el panorama electoral és més confús amb fins a quatre llistes embastades que negocien unes amb les altres amb el convenciment final que alguna haurà de caure pel camí. L’única que es considera immutable es la d’ Unió Laurediana que molt possiblement estarà encapçalada per Josep Majoral. Amb dues llistes Majoral és el candidat de més garanties i tan sols el fet que puguin haver-ne tres o quatre llistes podria comportar, ja que llavors UL tindria la victòria a prop, que la formació s’arrisqui a posar un altre cap de llista.\nLa segona candidatura en dansa és la del cònsol Josep Miquel Vila. Compta amb alguns membres de l’actual comú i alguns vinculats a Demòcrates. Desperta Laurèdia és el tercer aspirant amb Cerni Cairat al capdavant i on sembla que els Demòcrates hi abocaran el suport, però sense col·locar les sigles. El quart protagonista és Albert Casal, antic cap de llista de Segle XXI, que ha aconseguit el suport dels socialdemòcrates per articular una llista. Els socialdemòcrates estaven dins del projecte de Desperta Laurèdia, però Pere López va instar a que s’aturés la col·laboració per evitar que els Demòcrates s’apropiïn del mèrit d’una possible victòria si finalment només hi havia un cara a cara entre Cerni Cairat i Josep Majoral. Fins el dilluns s’esperen múltiples moviments per part de les tres plataformes a l’espera de trobar algun punt d’acord que eviti una multiplicitat de llistes que només beneficia al partit de Josep Pintat.


La crisi reduirà les vendes de coques de Sant Joan a Girona - Diari de Girona\nL'any passat es van vendre unes 135.000 coques\nLa crisi reduirà les vendes de coques de Sant Joan a Girona\nEls pastissers de Girona preveuen vendre un 15% menys de coques de Sant Joan respecte l'any passat\nacn | 21.06.2011 | 15:20\nEls pastissers de Girona preveuen vendre un 15% menys de coques de Sant Joan respecte l´any passat | Aniol Resclosa\nEls pastissers de les comarques gironines calculen que la crisi farà que les vendes es redueixin un 15% respecte l'any passat. El president del Gremi de Pastissers, Josep Costa, reconeix que estan "preocupats" i que ja donen per fet que no serà un any bo. Per això, recomanen a les pastisseries associades que facin un 10% menys de coques respecte les 135.000 que es van fer l'any passat. "No sabem què passarà; no hi ha diners i la gent se'ls gasta amb altres coses", afirma Costa. Per donar a conèixer el producte, des del gremi s'ha acordat fer cartells i publicitat a les mateixes pastisseries per animar al client a comprar. Des de fa uns anys, els preus es mantenen entre els 16 i 25 euros el quilo.\nEls pastissers de la demarcació de Girona no es mostren massa optimistes amb la venda de coques de Sant Joan d'aquest any i preveuen que les vendes caiguin un 15% respecte l'any passat per la crisi econòmica. El president del Gremi de Pastissers, Josep Costa, reconeix que el sector està "espantat". "És evident que amb la crisi la gent no es gasta diners i s'estalvia tot el que pot", afirma, alhora que es mostra convençut que la campanya d'aquest any no serà bona. Tot i això, prefereixen que "sobrin 5 coques que no pas que en faltin 5" i per això han recomanat a les 156 pastisseries associades que elaborin un 10% menys respecte la xifra de l'any passat, que van arribar a unes 135.000 coques. Pel que fa els preus, assegura que són els mateixos des de fa uns anys i oscil·len entre els 16 euros i els 25 euros el quilo aproximadament.\nPer altra banda, han acordat fer cartells i publicitat a les pastisseries per animar al client a seguir la tradició d'aquesta diada. L'oferta està dominada per la coca de brioix amb fruites i pinyons, que representa un 70% del total. El 30% restant es reparteix entre coques de brioix o pasta de full amb crema, nata o trufa, i fins i tot algunes de salades, com ara llardons. La de xocolata, afirma Costa, s'està posant "molt de moda" però la de fruites i pinyons continua essent la preferida per als gironins.\nDes del gremi s'aconsella comprar la coca a la pastisseria, que és qui l'elabora la nit anterior i per tant la que està "acabada de fer". Segons Costa, el consumidor s'ha de fixar en la textura per comprovar que està feta de fa poc i recomana guardar-la a la nevera en el cas de les coques que tenen crema, nata o xocolata, ja que les altes temperatures les poden fer malbé, mentre que la coca de brioix amb fruites només necessita està tapada per un plàstic per conservar-se bé. Els més atrevits poden provar d'acompanyar la coca dolça amb llonganissa o formatge, una combinació molt gustosa segons el president del gremi.


L’hora del vermut | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 13 SET 2019 - 13:05\tCEST\nJordi Miralles, propietari de Senyor Vermut. CARLES RIBAS\nAls anys seixanta, a casa, el ritual dels diumenges es repetia meticulosament. Acompanyava els meus pares a missa, si no era que, com a escolà, auxiliava la celebració del sagrament. Anàvem a comprar les postres i fèiem l'aperitiu al bar del costat de casa. En dèiem “anar a fer el vermut”. Els hàbits van anar canviant. Sé d'un pastisser que volia obrir un segon local i li van aconsellar buscar-lo prop d'una església per aprofitar la feligresia dominical. I ara resulta que la concurrència a l'església veïna ha baixat notablement.\nEl vermut mai ha arribat a desaparèixer, però en aquesta dècada que ara s’acaba s’ha tornat a posar de moda. I el més destacable, comenta Jordi Miralles, és que continua estant de moda. Miralles va obrir Senyor Vermut l’any 2013. I ho va fer a la cruïlla de Provença amb Viladomat, fora de la ruta més glamurosa de locals. A prop hi ha els pioners de Morro Fi. Va triar el lloc perquè ho volia tenir al costat de casa, de la família, de l'escola dels fills. I té clients de tot Barcelona que hi van per tastar algun dels seus quaranta vermuts i les seves tapes de cuina a un preu més que raonable. Senyor Vermut està en la baralla interminable sobre qui serveix les millors patates braves.\nA l'any i mig d'obrir va fer una ampliació discreta aprofitant que el local veí, on hi havia hagut locutori i, abans, una perruqueria (n’ha conservat el rètol a la façana) s’havia quedat buit. Però no vol créixer més. És part de la filosofia d'un senyor que amb prou feines fa servir el mòbil, sempre ―excepte en els enterraments― va amb pantalons curts fins als genolls i té una segona afició: la col·lecció de postals, particularment de Barcelona.\nMiralles remarca que el vermut "és de la família de begudes amb més diferències entre elles". "La seva grandesa rau en què hi pots afegir fruites, arrels, espècies, herbes o escorces i fer un vermut més sec, més aromàtic, més dolç..." Hi ha vermuts elaborats amb la barreja de vint herbes, de quaranta, alguna marca assegura que el seu en porta 180. Miralles, no obstant això, considera que no cal fer rècords botànics. Amb la barreja d'una vintena o una trentena d'herbes n’hi ha prou "i el resultat és espectacular". Això sí, hi ha uns pocs elements imprescindibles, a més del vi, que el diferencia clarament d'una tisana: el dictam de Creta, la quina i el donzell, el nom en alemany del qua, wermut, identifica aquest aperitiu i fa inevitable la presència d'aquesta herba en qualsevol de les barreges.\nHi ha altres aspectes més discutibles. Per exemple: Quantes olives ha de portar una copa? Miralles ho té clar. Dean Martin se’n posava tres als seus dry martinis... però això és a les pel·lícules. "Se n’han de posar dues. És un ritual. Una es menja en començar perquè el seu sabor t'acompanyi. L'altra són les postres, el premi".\nSobre la història del vermut és millor estalviar-se una reiterada batalla de dates. La confusió entre una poció medicinal, encara que porti vi i herbes, un vi aromatitzat i l'aperitiu ha fet que alguns viatgin a l'Antic Egipte, on els sanadors administraven herbes amb el vi com a excipient. Al marge de la disputa sobre l'episodi fundacional, si hi ha un paisatge inevitable en la història catalana del vermut és Reus. Miralles recomana parlar amb Joan Tàpias, creador del Museu del Vermut de Reus. La seva expertesa també és citada per François Monti a El gran llibre del Vermut. Tàpias exposa 4.500 de les més de 6.000 peces de la seva col·lecció (cartells, factures, publicitats i 1.720 ampolles). El museu fabrica el seu propi vermut, el Cori, que s'elabora amb 40 herbes.\nEl vermut modern neix a la botiga de licors torinesa d’Antonio Benedetto Carpano al final del XVIII. Tàpias situa l'arribada del vermut a Catalunya a mitjan segle XIX. Sobre si el primer fabricant de vermut a Espanya és Augustus Perucchi, des de Barcelona, o neix a Reus, Tàpias no es pronuncia. "Llavors no era obligatori registrar les marques, i les factures per la compra d'herbes no demostren res perquè no estaven destinades forçosament al vermut. En tot cas, a partir del 1860 i fins al 1910, a Reus hi havia prop d'una cinquantena de marques." Hi ha diversos motius per explicar que Reus es convertís en capital del vermut. Tàpias recorda que es tracta d'una zona de vinyes que es veu afavorida per la proximitat del port de Salou. I abans del vermut, va ser l'aiguardent. "A mitjan segle XIX a la ciutat hi havia, amb 30.000 habitants, 35 fabricants que es van poder reciclar fàcilment per produir vermut. Entre el 1700 i el 1800, París, Reus i Londres eren els tres mercats que fixaven el preu de l'aiguardent." El problema per al vermut de Reus va arribar l’any 1978, explica Tàpias, amb la normativa que obligava a l'envasament (màxim 2,5 litres) i a l’etiquetatge. "Va desaparèixer la venda a granel i l’any 1990 amb prou feines quedaven tres fabricants. Va ser una llei que va fer molt de mal". Els articles més nocius es van derogar l’any 2013.\nEn aquesta història, un nom que no es discuteix, i que va consagrar l'hora del vermut, va ser Flaminio Mezzalama, representant de Martini a Barcelona. L’any 1901 va obrir el Café Torino al carrer Escudellers. L'èxit el va animar a obrir el Gran Torino, a la cantonada del passeig de Gràcia amb la Gran Via. Ricard de Campmany, l'encarregat de la decoració, va reunir els millors. Puig i Cadafalch es va encarregar de la sala principal i Antoni Gaudí va dissenyar un saló d'estil àrab. Obert l’any 1902, estava reservat a la classe adinerada, explica Monti al seu llibre. Però la fama d'aquest aperitiu creixia. Les funcions de matí o tarda dels teatres i cinemes del 1905 es deien "sessió vermut" i, segons Monti, durant els anys vint ja era un licor popular que servien uns cellers... que ara reneixen.


La llar d’Infants Brusi és una llar privada per a nens i nenes de 4 mesos a 3 anys, que juntament amb els pares els ajudarà a desenvolupar de forma natural i harmònicament la seva personalitat en un ambient relaxat de llibertat i autonomia. Tenim present que no és una substitució de la familia, però és un lloc on els cuidem i eduquem.\nL’escola compte amb professionals amb la titulació i vocació adients a la tasca que desenvolupen i realitzant un treball en equip. Pretenen que l’infant adquireixi autonomia personal i donant la necessària atenció higiénica-sanitària, per tal de garantir a tots els infants i famílies una estada a l'escola de màxima qualitat.\nSom una escola activa, laica i pluralista. El nostre objectiu és el desenvolupament integral i global de l'infant. Acollim i respectem les diverses creences i ideologies sense fer distinció de sexe, raça, religió o creença, així com tots aquells valors propis d'una societat lliure i democràtica.


Els responsables turístics confien que el Brexit no influeixi en l'arribada de britànics - Diari de Girona\nEls responsables turístics confien que el Brexit no influeixi en l'arribada de britànics\nEl nombre de turistes a la província de Girona el 2019 va ser similar al 2018 però amb despesa més elevada\na.s./agències 04.02.2020 | 23:54\nEls responsables turístics confien que el Brexit no influeixi en l'arribada de britànics Diari de Girona\nEl Patronat de Turisme es mostra «optimisma» pel mercat britànic de cara a aquest 2020 malgrat que ja s'hagi fet efectiu el Brexit. El vicepresident de l'ens, Jaume Dulsat, va indicar que no es preveu cap «impediment jurídic» que apunti a una davallada del turisme del Regne Unit a la Costa Brava. El britànic, juntament amb el francès, són els dos «mercats estel·lars» a les comarques gironines. També es va destacar ahir que el nombre de turistes que van visitar les comarques de Girona el 2019 van ser pràcticament els mateixos que el 2018, amb un increment mínim de l'1,28%. La despesa, però, s'ha incrementat un 4,3%, segons xifres recollides a tot Catalunya i segmentades per províncies. Dels 7,9 milions de visitants rebuts, 3,7 milions eren estrangers.\nEn el balanç del 2019 destaquen com a mercats emergents Japó, Corea de Sud, Orient Mitjà i Israel, aquest últim molt consolidat. Per a aquest any, el Patronat ha elaborat un pla d'accions amb un pressupost de 7,4 milions d'euros que posarà atenció a la sortida de la UE del Regne Unit.\nEl president del Patronat i també de la Diputació de Girona, Miquel Noguer, va afirmar que part de la tranquil·litat respecte la incidència del Brexit ve per l'aposta de Ryanair a l'aeroport gironí, després de mantenir oberta la seva base. Noguer confia que la mantindrà, si bé reconeix que no ho pot assegurar. A més, els touroperadors Jet2 i On the beach contribuiran a tapar el «forat» que la fallida de Thomas Cook va deixar a la demarcació, forat que ha sigut menor de l'esperat.\nDulsat va garantir que «no es preveu cap impacte» a la demarcació perquè els anglesos «seguiran tenint la capacitat de viatjar i la necessitat la tenen». Creu que els empresaris poden dormir tranquils.\nEl canvi climàtic influeix\nEl canvi climàtic és un altre dels eixos de la planificació del Patronat, que se centrarà el 2020 en la nominació de l'any del turisme esportiu.Un congrés mundial d'aquest sector específic que tindrà lloc a Lloret de Mar el 21 i el 22 de maig serà peça clau d'aquesta aposta, segons va explicar l'alcalde de la localitat i vicepresident del Patronat, Jaume Dulsat.\nDulsat va destacar també la temporada 2018 al Pirineu de Girona, que va rebre gairebé un milió de visitants a les seves estacions d'esquí, a l'espera que es tanqui balanç de l'actual campanya d'hivern.\nEl Patronat de Turisme participa en la primera fira virtual de turisme «OnViaje».\nEl Govern espanyol destina 4.262 milions a impulsar el sector turístic.\nVidal enceta el cicle del COAC Síntesis Arquitectòniques.


COM ES MESURA L’IMPACTE QUE TÉ EL MESTRE EN ELS SEUS ALUMNES?\nPublicat permariona_molina_ 28 Desembre, 2020 Publicat eneducació, escola, mestres\n👩🏼🏫Molts estareu d’acord amb mi en que el valor social de l’educació està per sobre de les notes que els estudiants treuen en els exàmens (sovint extremadament reduccionistes i carregats d’etiquetes). El nostre paper com a educadors compleix una funció social, pel bé comú de la societat, que ha d’estar per sobre d’aquests factors.\n☠I és que com bé diu David Burgess al llibre “Teach like a pirate”: ”M’oposo a reduir la formació, el creixement i el desenvolupament dels meus alumnes a una nota. Gran part del que és realment important a llarg termini simplement no apareix a l’informe de notes de final de trimestre”.\n🎨Els alumnes faran coses increïbles si pots dissenyar una classe i un entorn que siguin positius i potenciadors. Suscitar i superar reptes, crear vincles i forjar connexions positives amb l’escola no provocaran directament unes millors notes en els exàmens, però sí crearan millors persones.\n🏆No és això el que realment volem aconseguir?\n🐾No és d’aquesta manera com el mestre ha de deixar empremta en els seus alumnes?


L'Olot incorpora Eloi Amagat - Empordà\nL'Olot incorpora Eloi Amagat\n?El migcampista gironí, de 33 anys, arriba per il·lusionar l'afició garrotxina després de quedar lliure a finals de 2018 del New York City ?Serà presentat avui a la sala de premsa de l'Estadi Municipal\nadrià millán 01.02.2019 | 06:30\nL'Olot incorpora Eloi Amagat L'Empordá\nAmb la baixa de Nierga, que ha signat per l'Ebro, l'Olot estava cercant un jugador de perfil ofensiu per completar la plantilla aquest mercat d'hivern. Finalment, l'exjugador del Girona i del Llagostera, Eloi Amagat, ha estat l'escollit per la direcció esportiva del club per suplir el davanter olotí. Eloi, tota una institució al Girona, es trobava sense equip i entrenant-se amb el Peralada després de tancar la seva etapa a la MLS dels Estats Units. El migcampista va signar al juliol pel New York City de Domènec Torrent i la seva etapa al club novaiorquès va finalitzar al novembre, quan l'equip va caure eliminat a les semifinals de conferència davant l'Atlanta United del Tata Martino, conjunt que es va acabar proclamant campió.\nEl nou jugador de l'Olot es va formar a la Penya Bons Aires i al Vilobí, fins que el 2004 va signar amb el Girona, equip que el va cedir dues temporades consecutives al Palafrugell i al Gavà, respectivament. A la temporada 2007/08 va assolir l'ascens a Segona B amb el Girona, però el club va decidir cedir-lo al Llorca. Rescindit pel club de la seva ciutat natal, Eloi va signar amb el Llagostera, on va estar des de la temporada 2009-10 fins a la 2012-13 i va viure l'ascens a Segona B. Llavors, el Girona, amb Sergi Raset com a secretari tècnic, va decidir contractar de nou els seus serveis. Amagat, de 33 anys, va disputar fins a 128 partits amb el Girona a Segona A fent 8 gols, repartint 12 assistències i capitanejant l'equip en la temporada que el club va assolir l'ascens a Primera. El migcampista va romandre a Montilivi en l'estrena del club a la màxima categoria però no va tenir gaire protagonisme (2 partits). Lliure de contracte va emprendre l'aventura als Estats Units per defensar els colors del New York City.\nRaúl Garrido assegurava a la prèvia del partit de diumenge davant el Conquense (2/4 de 5) que buscaven un davanter, un mitjapunta o un migcampista que permetés a altres jugadors de la plantilla jugar en posicions més ofensives. Eloi Amagat no és un davanter però pot ser una barreja dels dos últims perfils. És un migcampista de vocació ofensiva que pot jugar acompanyant Masó perquè Hèctor Simon jugui de mitjapunta o actuar per darrere de Mas.\nEl darrer dia de mercat, l'Olot també va viure un altre moviment, en aquest cas de sortida, la marxa del porter Sacrest, que va ser cedit al Manlleu. Per altra banda, Jaume Pol, que tenia opcions de sortir, de moment continua al club.


Obrint la Ciència: Obrint la Ciència: com construir ponts entre investigació i societat\nObrint la Ciència: com construir ponts entre investigació i societat\nCurso de divulgación científica / Science Dissemination course\nInforme del curs\nFins ara, el Setè Programa Marc de la Unió Europea incidia en el concepte de Ciència en Societat donant suport a iniciatives de divulgació i comunicació de la ciència. A partir del 2014, el programa Horizon 2020 aposta pel concepte d’Investigació i Innovació Responsable (RRI), amb una visió molt més àmplia i més transversal de quin ha de ser el paper de la societat civil a l’agenda d’investigació. Qualsevol projecte d’investigació finançat amb diners europeus haurà d’incloure criteris de RRI, entre els que s’inclou la participació activa i informada de la ciutadania en la investigació, per la qual cosa la comunicació de la investigació és un requisit indispensable. És d’esperar que aquesta perspectiva es vagi estenent des de les directrius de la Comissió fins a les polítiques d’investigació dels estats membres.\nEl concepte de RRI s’obre pas en les polítiques científiques europees: preparem-nos.\nCrear un nucli de cristal·lització per a una xarxa de persones interessades a treballar en la interfície Ciència/Societat des d’una perspectiva RRI (Investigació i Innovació Responsables).\nPromoure la necessitat de fer divulgació de la ciència per implicar la societat en l’agenda científica.\nDifondre models de divulgació en què es promogui la retroalimentació entre experts i no experts.\nOferir la possibilitat de crear xarxes professionals, mitjançant sessions presencials, treballs conjunts i intercanvi de coneixements.\nOferir eines: tècniques de divulgació low-cost, vies de finançament, plans de comunicació científica, mètodes d’avaluació, investigació acadèmica en divulgació...\nAssessorar en la realització d’un exercici pràctic de divulgació científica, oferint als participants una supervisió com a part de la formació.\nObra Social “la Caixa”, Àrea de Ciència, Investigació i Medi Ambient.\nObservatori de la Difusió de la Ciència (ODC), Barcelona.\nCàtedra de Cultura Científica i Comunicació Digital (C4D), Girona.\nInstitut de Física Interdisciplinar i Sistemes Complexos (IFISC), Palma de Mallorca.\nPROGRAMA, FORMULARI D'INSCRIPCIÓ I PAGAMENT DEL CURS\nSi només vols inscriure't a la jornada presencial del primer dia al matí (gratuïta) cal que utilitzis el següent formulari (comú per a Barcelona, Girona i Palma):\nInscripció a la jornada presencial del primer dia.\nPer consultar el programa i realitzar la inscripció del curs en alguna de les tres seus pots fer ús dels següents enllaços:\nPrograma i inscripció, Barcelona: places exhaurides.\nPrograma i inscripció, Girona.\nPrograma i inscripció, Palma de Mallorca.\nSi ja t'has inscrit al curs, però encara no has realitzat el pagament, pots emprar l'enllaç següent:\nPagament del curs: Barcelona, Girona, Palma de Mallorca.\nPREU DEL CURS: El programa complet és de pagament, costa 50 €; excepcionalment, gràcies a la col·laboració de la Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat de Girona i la Universitat de les Illes Balears, hi ha un descompte del 50% per a Estudiants, Professors i Investigadors, a més del descompte habitual del 50% per a clients de “la Caixa”.\nIMPORTANT: La teva matrícula no serà efectiva fins que no facis el pagament. Per efectuar-lo, segueix les instruccions que trobaràs dins del formulari d'inscripció de la teva seu. Una vegada estigui fet, si us plau, guarda el rebut, que hauràs de presentar a la jornada del primer dia o millor enviar-nos-el per email a: aciencia2013@gmail.com, indicant "Rebut pagament- Nom, Cognoms- Seu".


Comportament climàtic i eficiència energètica de l’edifici – Habitatge Jove Caldes de Montbui\nLes estratègies climàtiques, energètiques i de confort són, des de l'inici, imprescindibles en la concepció de l'edifici d'habitatges dotacionals de Caldes de Montbui. Cada decisió es sustenta en relació a les orientacions solars de cada pla de façana i els moments de major incidència solar sobre aquests.\nQuan fem referència al concepte d’ús energètic eficient, ens remetem a l’objectiu, plantejat des de tota intervenció sostenible, de reduir la quantitat d’energia requerida per a proporcionar les condicions de confort suficients en un edifici. Les millores en l’eficiència energètica s’aconsegueixen a través de l’adopció d’una tecnologia o un procés de producció més efectius o mitjançant l’aplicació de mètodes comunament acceptats com a reductors de pèrdues d’energia. El cas del nou edifici d’habitatges dotacionals a Caldes de Montbui preveu ser amigable amb el medi ambient de múltiples formes. Des d’aspectes relacionats al procés constructiu, fins aquells que afecten el comportament energètic i el confort tèrmic de cada espai. Amb mesures d’índole majorment passiva, es poden observar, en cada secció de l’edifici, les estratègies proposades a l’hora de pal·liar les condicions extremes de cada moment o temporada de l’any.\nCadascuna de les façanes de l’edifici respon, llavors, a una fi ben determinada. En aquest sentit, i tenint en compte que les condicions de confort tèrmic son diferents durant els cicles d’hivern i estiu, s’opta per generar unes estratègies específiques en cada cas. La façana nord conté l’accés i ventila el nucli d’escala a través de balcons durant el cicle d’estiu. Al sud, la captació solar a l’hivern es realitza a través de grans obertures i lluernaris, també sobre el nucli d’escala, que mitjançant un sistema de ventilació mecànica permet distribuir la captació als habitatges sense orientació sud. Mitjançant proteccions solars mòbils de lames horitzontals, l’usuari pot protegir-se de l’excés de radiació solar a sud en els mesos d’estiu. A l’oest, una doble façana, que es configura utilitzant com a protecció un sistema mòbil de lames disposades verticalment, actua com a coixí tèrmic els dies de calor i, junt als arbres situats al seu davant, protegeixen del sol a l’edifici. Mentre que, en els mesos de menor temperatura, permet la màxima captació solar.\nCadascuna de les decisions projectuals preses durant el disseny de l’edifici d’habitatges dotacionals per a joves a Caldes de Montbui ha tingut en compte els criteris d’estalvi energètic i sostenibilitat. D’aquesta manera, i sumades a les nocions de reciclatge, reutilització, prefabricació, participació, codisseny, autoconstrucció i autogestió comunitària, cadascuna de les estratègies climàtiques i energètiques adoptades converteixen al projecte en un model pioner i precursor.


Des de 20€ - Taller Visita Inspira - Palau de la Música - Palau de la Música Catalana - Temporada 20/21 - Entradas de Vanguardia\nTaller Visita Inspira - Palau de la Música - Palau de la Música Catalana - Temporada 20/21\n20€ preu exclusiu amb la targeta del Club Vanguardia (precio real 25€) per al Taller Visita Inspira al Palau de la Música.\nAconsegueix les teves entrades amb descompte per al Taller Visita Inspira al Palau de la Música Catalana\nAprofita el descompte a les entrades per al Taller Visita Inspira al Palau de la Música Catalana, el recinte Patrimoni Mundial per la UNESCO.\nEl Palau és un monument estimat pels fotògrafs. Però, i si deixessis de banda la càmera i poguessis passejar-hi dibuixant l'exuberància del seu món vegetal? Captant els colors i llums que es reflecteixen a les seves vidrieres? Esbossant les expressions de les muses des del mateix escenari?\nAcompanyats per la il·lustradora Gala Pont, el Palau convida a observar i reimaginar la seva rica iconografia i múltiples motius artístics començant per un taller d’acuarella a l’espai Raima de Carrer Comtal i posterior visita al Palau.\nDues hores d'inspiració combinats entre l’espai Raima i Sala de Concerts amb fonaments tècnics per acabar aportant la teva mirada.\nEl pack inclou materials.\nOferta vàlida per a dues entrades per a cada targeta del Club Vanguardia. Serà necessari presentar la targeta Club Vanguardia per a accedir al recinte.\nCom arribar a Taller Visita Inspira – Palau de la Música\nEntradas De Vanguardia2021-05-17T11:39:03+02:00


L'Aeroport de Reus perd una ruta i no volarà als Països Baixos\nRyanair ha cancel·lat tots els vols d'hivern entre Eindhoven i Reus, ja que ha deixat de tenir base operativa a l'aeroport holandès\n04/10/2018 16:06 | Actualitzat a 04/10/2018 18:39\nUna imatge d'arxiu de l'aeroport de Reus. | ReusDiari.cat\nL'aeroport de Reus ja no tindrà connexió amb els Països Baixos, almenys durant aquest hivern, segons ha pogut confirmar TarragonaDigital. Ryanair, la companyia que connectava el nostre territori amb la ciutat d'Eindhoven ha cancel·lat a última hora tots els vols entre aquesta ciutat i l'aeroport de Reus. El motiu és el tancament de la base operativa que té aquesta aerolínia a la ciutat holandesa. D'aquesta manera durant els mesos d'hivern Ryanair només oferirà una ruta des de Reus, la que enllaça amb l'aeroport de Londres Stansted. Com és habitual, aquesta ruta estarà operativa durant la temporada d'hivern dos dies a la setmana.\nRyanair cancel·la els vols Reus-Eindhoven\nSegons ha informat la companyia ja s'ha vist a tots els clients que disposaven de bitllets per aquesta ruta, a través de correu electrònic, o bé per missatge SMS, de l'anul·lació del seu trajecte. Els afectats seran reubicats en vols alternatius si així ho desitgen o si no se'ls faran un reemborsament del preu dels bitllets. Ryanair va informar d'aquest fet el dilluns passat.\nL'aerolínia ha hagut de cancel·lar aquests vols, ja que a partir del dia 5 de novembre tancarà la base d'Eindhoven, almenys, durant la temporada d'hivern. També tancarà la de Bremen, a causa de les darreres vagues de treballadors, que han generat uns costos a la companyia pel fet de reubicar passatgers i també per la pujada del preu del petroli. A més del tancament d'aquestes dues bases aèries europees la companyia ha rebaixat tres rutes que operaven des de Niederrgein (Alemanya) per la temporada d'hivern. Segons fonts pròximes a la Taula Estratègia de l'aeroport de Reus, Ryanair podria tornar a obrir la base a l'abril i es recuperarien els trajectes Reus - Eindhoven.\nRyanair a l'Aeroport de Reus\nL'aerolínia de baix cost irlandesa és una de les que té més presència té a Reus, tot i que d'ençà que va apostar per Barcelona, ha anat perdent rutes. Aquests darrers anys era l'única companyia de baix cost que mantenia dues rutes durant l'hivern amb altres destins, Londres i Eindhoven.\nAixí i tot la companyia intensifica la seva activitat durant els mesos d'estiu. De fet, de cara a la temporada d'estiu Ryanair oferirà dues rutes noves des de Reus, cap a Gdnask, a Polònia, i Londres Southend, un altre dels aeroports de la capital britànica.


Camprodon millora la senyalització de Font Rubi i del nucli antic - Diari de Girona\nCamprodon millora la senyalització de Font Rubi i del nucli antic\nL'empresa que es feia càrrec del projecte de senyalització ha fet suspensió de pagaments\nx.v. 22.01.2020 | 00:56\nImatge de l'últim ple de l'Ajuntament de Camprodon. foto: DdG\nImatge de l'últim ple de l'Ajuntament de Camprodon.\nL'alcalde de Camprodon, Xavier Guitart, en l'últim ple va anunciar que acabat l'hivern hi haurà canvis en la senyalització a la urbanització de Font Rubi i al nucli de Camprodon. Va explicar que han consultat amb els veïns de Font Rubi els últims canvis en la senyalització i els veïns no n'estan contents.\nSegons ell, vuit mesos des de la instal·lació de l'actual sistema de senyals són suficients per, davant de la continuïtat de les queixes, canviar. Va plantejar que la intenció de l'Ajuntament era fer els canvis abans de finalitzar l'any, però es van trobar amb el fet que l'empresa que treballava per l'Ajuntament en temes de circulació va fer suspensió de pagaments i va aturar part de l'activitat. Va apuntar que ara busquen una empresa que es faci càrrec de la feina.\nTambé va explicar que l'origen del mal funcionament de les pilones és la suspensió de pagaments, la qual ha provocat que l'empresa que les repara no ho vulgui fer. Guitart va explicar que els incidents que van tenir lloc a la carretera de Sant Joan van tenir l'origen en el fet que la gran quantitat de visitants va provocar mals aparcaments.


ACN L'Ametlla de Mar.-El jutjat contenció administratiu número 2 de Tarragona ha condemnat a l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar (Baix Ebre) a indemnitzar els 12 veïns del carrer Miguel de Cervantes que denuncien estar patint molèsties i danys morals, durant anys, per sorolls de la música, els crits i les baralles dels clients, de tres locals d'oci del seu carrer, La Ruta, Pierrot i Fòrum. La sentència, a la qual ha tingut accés l'ACN, diu que s'han vulnerat "drets fonamentals relatius a la intimitat personal i familiar i a la inviolabilitat del domicili per inactivitat de l'administració". La jutge falla a favor dels veïns, als quals l'Ajuntament haurà de pagar 2.000 euros a cadascun, i dona al consistori 3 mesos per resoldre els problemes de soroll que es denuncien.\nLa jutge del contenciós 2 de Tarragona "ha ordenat" a l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar que adopti les mesures necessàries, en un període de tres mesos, per acabar amb el soroll dels tres locals d'oci del carrer Miguel de Cervantes, que els veïns han denunciat i que els provoquen molèsties des de fa anys. També exigeix inspeccions als locals, controls de l'aforament, sobretot els caps de setmana, i mesuraments acústics sense preavís als domicilis dels veïns més pròxims als locals per comprovar si "les immissions il·legals han cessat". L'auto també estableix controls estrictes dels horaris de tancament i que s'obrin expedients sancionadors als locals d'oci que els incompleixin i també si incompleixen les normatives de soroll. La jutge conclou que "s'adoptin les resolucions administratives oportunes, inclòs el plantejament de traslladar els bars fora del casc urbà".La magistrada demana el trasllat de la sentència ferma a la Fiscalia de Medi Ambient de Tarragona per si el cas fos constitutiu d'un delicte contra el medi ambient i es pot "incoar investigacions penals" als propietaris dels bars, a l'alcalde i els regidors, per "deixadesa de funcions" davant les "reiterades denúncies" que se'ls van dirigir sobre els sorolls i les molèsties que provocava als veïns l'activitat dels locals. "És en la seva suma una conducta negligent i per omissió", conclou la magistrada del contenciós. Setze anys de queixesLes primeres denúncies contra l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar per les molèsties que causaven als veïns aquests tres locals es remunten a l'any 2003. Els veïns van tornar a presentar queixes al consistori l'any 2006 i ho han continuat fent fins a l'any 2017 "successivament". L'agost de l'any passat es va presentar un requeriment a l'Ajuntament per part dels veïns, amb un llistat d'actuacions que ajudessin a millorar la convivència. Es demanava als locals que reduïssin els sorolls, que no es permetés la instal·lació de terrasses al carrer, que la Policia Local controlés la zona totes les nits per evitar desordres públics i baralles, o que es reparessin les parets que s'embrutaven i es danyaven per part dels clients dels bars. Els veïns també demanaven indemnitzacions de 2.000 euros per danys morals i 500 euros més per aquells que més ho han patit.


Avantguarda.cat | Decàleg. Annexionisme espanyol repressor contra el sobiranisme català\n3.- La Constitució (article 10.2) estableix que les normes relatives als drets fonamentals i les llibertats han de ser interpretades i aplicades de conformitat amb la Declaració Universal de Drets Humans. Aquesta Declaració (article 21.3) afirma que la voluntat del poble és al fonament de l’autoritat dels poders públics (...) que ha d’expressar-se mitjançant eleccions (...) o qualsevol procediment equivalent”. Referèndum, per exemple.\n4.- L’estat (monarquia, institucions, sistema judicial i policial, partits...) tenen el deure d’acceptar la legalitat de l’autodeterminació. BOE (1977/10733) assumeix el Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics aprovat per Nacions Unides. Primer punt i sense excepcions: “Tots els pobles tenen el dret d’autodeterminació”.\n8.- L’unionisme annexionista espanyol, des de PSOE a VOX, també te adn franquista. L’avui fugat Juan Carlos I, imposat com a rei pel dictador Francisco Franco, va revelar: “Franco, pocos dias entes de morir, me cogió la mano y me dijo: alteza, la única cosa que os pido es que preserveis la unidad de España”. No preserveu la democràcia, ni la llibertat, ni la convivència, ni eliminen la corrupció, ni...\n10.- I, ai las, l'aparell de l'estat fa reapareixer els fantasmagòrics russos per deprestigiar l’independentisme catalá. Aportació personal. Fa uns 40 anys vaig fer un curs de rus a la Universitat de Barcelona. Fa uns 20 anys vaig visitar Bulgària dues vegades en poc temps per motivacions estrictament personals i humanitàries. He estat al Vaticà en vàries ocasions en missions de caràcter professional, turístic, eclesial. ¿He estat objecte d’espionatge? ¿Formo part d’una trama soviètica? ¿O d’una trama russa? ¿O d’una trama vaticana? ¿Formo part d’una diabòlica trama soviètica / russa /vaticana? ¿I jo sense saber-ho?


Cruixent amb crema de llimona i merenga - La Cuina de la Magda i el Alfredo\nCRUIXENT AMB CREMA DE LLIMONA I MERENGA\n200 gr. de mantega molt freda\n130 ml. de suc de llimona\nLa Ratlladura de la pell de 2 o 3 llimones, segons la grandària\n140 gr. de mantega.\nEn un bol oa la kenwood amb ganxo, fer tots els ingredients: la farina, el sucre, els rovells i la mantega molt freda, tallada en macedònia. Amassar fins que tot estigui integrat. Posar la massa entre dos fulls de paper sulfuritzat, i estendre-la amb un corró, fins que quedi d'un gruix d'entre 1 i 1,5 mm. Posar a reposar més o menys mitja hora a la nevera.\nPinzellar amb mantega els cèrcols i disposar-los en una safata de forn amb paper de forn.\nEncunyar la massa freda i folrar, tenint cura que arribin bé a la vora superior. Punxar el fons de la base amb una forquilla, posar paper a sobre de la massa, i fer pes (mongetes, cigrons ... per ex.) Perquè no s'infli la massa.\nEnfornar en forn preescalfat a 160 º C 15 minuts. Passat aquest temps, retirar el pes dels cèrcols, i el paper. Tornar a enfornar 15 minuts més a 160º C o fins que les bases estiguin cuites i daurades. Deixar refredar i reposar fora del forn. NO APAGAR EL FORN, només baixar la temperatura a 110ºC.\nCREMA DE LLIMONA: Posar els ous i els rovells en un pot, barrejar una mica amb varetes -sense batir- i afegir el suc de llimona. Barrejar, afegir el sucre, barrejar i coure al bany maria fins que qualli, remenant amb varetes la barreja constantment, (la base del cassó NO ha de tocar l'aigua calenta, només vapor. Quan estigui quallada, baixar del foc, afegir la mantega en trossets, barrejar-sense batir- amb varetes fins que tot estigui integrat. Colar la crema.\nOmplir els motlles amb la crema fins a la vora superior. Coure al forn a 110º C uns 15 minuts, o fins que estiguin quallades.\nMERENGUE: Posar les clares al bol de la kenwood amb varetes, afegir una mica de sal, un pessic de crémor tàrtar, i batre a punt de neu. Quan ja estigui a punt de neu, afegir el sucre i batre un parell de minuts més. Posar la merenga en una mànega pastissera. Quan les cassoletes ja estiguin, treure-les del forn, deixar-les refredar una mica i amb la màniga pastissera hacerl línies de merenga per sobre. Gra- tina una mica amb el forn obert, o amb bufador. Reservar en fred i menjar-les molt fredes.


Una empresa oferirà a Barcelona lloguers a un «pis rusc» per 200 euros\nUna empresa oferirà a Barcelona lloguers a un «pis rusc» per 200 euros al mes\nLes habitacions, que arrendarà la 'start-up' Haibu 4.0, tindran d’1,2 metres d’alt i ample i 2,2 metres de llarg i disposaran de bany, cuina i sala d'estar comunitàries\ndimecres, 5 de setembre 2018 - 15:04h | Actualitzat a 05/09/2018 15:41h\nImatge exterior de les cabines típiques dels hotels japonesos | Haibu 4.0\nLa ‘start-up' Haibu 4.0 porta novetats al mercat immobiliari de Barcelona. Concretament, oferirà els primers lloguers en un «pis rusc» per 200 euros al mes. L’empresa ha confirmat que disposa de 40 places lliures als seus «ruscs», unes cabines d’1,2 metres d’alt i ample i 2,2 metres de llarg que comptaran amb un llit, una taula, una estanteria i un bagul.\nLa inspiració per a arrendar aquest tipus d’habitatge l'han trobat, segons explica el gerent de la companyia Marc Oliver, al Japó, on aquest tipus de pisos són habituals. Els llogaters tindran inclòs, dins d’un contracte màxim d’un any, en el preu subministraments d'aigua, electricitat, la neteja, internet, el manteniment. Segons Haibu 4.0, 600 barcelonins han demanat una plaça al primer pis d’aquest tipus al carrer Tarragona, al barri de Sants de la capital catalana.\nPensats per a persones en mala situació econòmica\nSegons Oliver, aquest tipus d’habitatge està concebut per «ajudar a persones a sortir de males situacions econòmiques». Per poder viure en una de les seves cabines, la companyia demana que els llogaters tinguin entre 25 i 45 anys, una nòmina mínima de 450 euros i que no tinguin antecedents penals.\nUna imatge d'un dels «ruscos» que oferirà la 'start-up' | Haibu 4.0\n«Com ens ho fem perquè un mileurista amb deutes que paga 450 euros de lloguer pugui arribar a finals de mes?», sota aquesta premissa justificava el gerent de l'empresa la seva oferta. Segons calcula Haibu 4.0, 15 persones podrien viure en 100 m² compartint una cuina, banys i una sala d'estar comunitàries.\nAquest tipus d'habitatge "no té cabuda a Barcelona"\nAixí de taxatius s'han pronunciat des de l'Ajuntament de Barcelona respecte a la possibilitat d'implantació d'aquest tipus de pisos a la ciutat. Fonts del consistori afirmen que no compleixen «els requisits mínims d'habitabilitat» i que «no tenen coneixement» que hagin fet la sol·licitud d'una llicència específica per posar en marxar un habitatge d'aquest tipus.\nFonts municipals informen que aquest «ruscos» incomplirien la Llei del dret de l'habitatge que obliga que una habitació tingui 5 metres quadrats per persona i han anunciat que han posat en coneixement dels Mossos aquesta irregularitat. En aquest sentit, Oliver ha manifestat que saben que la seva oferta "no encaixa en cap normativa actual" i ha sol·licitat un canvi en el marc legal, ja que estan donant «una oportunitat per ajudar a reflotar a les persones.»


Les jornades Nous Vells Ports analitzen el valor públic i productiu dels ports històrics – Compromís per València\nPublicat el 8 Febrer 2019 en 2019, Ajuntament, Joan Ribó\n«És fonamental una nova relació en la qual la ciutat li parla de tu a tu al Port, un nou temps on els interessos han de ser comuns perquè el Port no pot avançar si no ho fa de la mà dels veïns i veïnes de València. Perquè també és ciutat i no pot donar l’esquena als interessos de la ciutadania», ha afirmat este matí l’alcalde de València, Joan Ribó, en la seua intervenció en l’obertura de les jornades Nous Vells Ports, un acte en el qual també han pres la paraula el president de l’Autoritat Portuària, Aurelio Martínez, l’alcalde de Sagunt, Josep F. Fernández, l’alcaldessa de Gandia, Diana Morant, i el director general de la Marina de València, Vicent Llorens.\nEn la seua intervenció junt als màxims responsables municipals de les altres dues ciutats que compten amb ports dependents de l’Autoritat Portuària de València, el també president del Consorci València 2007, s’ha referit a la Marina com a «un espai per a la ciutadania recuperat després d’un model fallit de grans esdeveniments que estava condemnat al fracàs», i ha assenyalat en estos moments l’aposta és per «una activitat econòmica arrelada en el territori i un model solvent, on els ingressos derivats d’una economia no especulativa estan al servicis de la millora de l’espai públic». L’alcalde de València ha recordat que per primera vegada la Marina té uns beneficis operatius «gràcies a una gestió econòmica sostenible i molt més solvent».\nHa expressat la voluntat de continuar en els cobert 4 i 5 la recuperació ja iniciada amb el cobert 2, ha parlat de la participació de tots els agents socials, econòmics, culturals, educatius i tecnològics perquè la dàrsena «es mostre i es perceba ja com un espai per a totes i tots, com un espai on es conjuguen i conviuen perfectament múltiples propostes d’innovació, esportives o d’oci, que permeten avançar cap a l’objectiu de fer d’ella un motor de la transformació econòmica de València i recuperar-la com a gran plaça pública marítima de les valencianes i els valencians».\nEn estes jornades protagonitzades pels ports, Ribó ha dit que «La Marina és un port vell que està projectant-se correctament cap al futur valorant el seu passat, al servici de la ciutat de València», ressaltant, no obstant això, que durant anys «els ports de l’Estat han sigut gestionats d’esquena a les nostres ciutats», i que «els interessos dels ports i les ciutats no sempre han sigut els mateixos, i algunes vegades s’han contraposat».\nLes jornades, que se celebren l’edifici de la Base, les ha obertes el president de l’Autoritat Portuària de València, Aurelio Martínez, qui ha fet un recorregut històric per les relacions dels tres ports que depenen d’esta autoritat amb les seues respectives ciutats. En el cas de València ha parlat del caràcter urbà d’un port que ha tingut molt a veure amb el potencial mediterrani de la ciutat, amb el Segle d’Or valencià o l’entrada del renaixement a Espanya, amb referències a fites com el Llibre del Consolat del Mar. Ja en temps més recents, ha esmentat la cessió dels coberts s en 2003, la cessió d’espais a la ciutat en 2013 o la creació, en 2015, de la comissió delegada per a impulsar la integració Port-Ciutat.\nTambé els alcaldes de Sagunt i Gandia, Josep Francesc Fernández i Diana Morant, han evocat la relació, més recent en el cas de Gandia, de la ciutat amb el seu port; el passat però també el present i les perspectives de futur que, igual que en el cas de València, «passen per obrir el port a la ciutat i perquè els seus beneficis econòmics repercutisquen en la ciutadania, recuperant espais públics dels vells ports per a les persones del segle XXI mitjançant un canvi de paradigma. Que s’òbriguen a les ciutats i als usos ciutadans, retornant espais d’oportunitats per a les persones\nVicent Llorens, director general de La Marina, ha fets un esbós de les actuacions que s’han dut a terme i les que està previst escometre, com el projecte Nàutica 4.0. Ha parlat de noves activitats nàutiques que inclouen un centre d’FP i un poliesportiu nàutic, de l’ocupació d’amarratges superior al 90%, de l’impuls a l’economia del coneixement, amb més de 500 iniciatives empresarials emprenedores. «Hem de crear les condicions perquè la ciutadania s’apropie d’estos espais públics amb participació, transparència i governança democràtica, respectant i valorant la memòria de l’espai i la coexistència d’usos i funcionalitats urbanes».\n← Joan Ribó donarà una conferència en l’Assemblea de l’ONU de Nova York sobre l’alimentació sostenible i les ciutats\nJoan Ribó defensa “la màxima protecció” del servici públic del taxi sense ingerències de les VTC →


Primera novel·la de l?escriptora nord-americana d?origen ghanès Yaa Gyasi, la trama d?aquesta captivadora història profundament humana es desenvolupa a la costa sud-occidental de l?Àfrica ?l?actual República de Ghana? i als Estats Units, des del segle XVIII fins al present. Filles d?una mateixa mare i de pares membres de dues ètnies diferents, l?Effia i l?Esi són dues germanes de sang que mai no s?arribaran a conèixer. Els seus camins estan predestinats a separar-se: així, mentre l?Effia l?obliguen a casar-se amb un governador anglès i a anar-se?n a viure a una fortalesa a tocar de la costa, l?Esi és capturada i traslladada com a esclava al sud dels Estats Units. D?aquesta manera, la narració va traçant el camí de les dues branques de la família, protagonistes de commovedores històries d?aflicció, esperança i superació en el marc d?una sèrie d?esdeveniments històrics rellevants: les guerres tribals, el negoci del cacau, l?arribada dels missioners, la Llei d?Esclaus Fugitius de 1850, la Gran Migració Negra, la lluita pels drets civils i el renaixement de Harlem als anys vint, fins a arribar a l?epidèmia d?heroïna dels setanta. Rebuda amb entusiasme desbordant als Estats Units, Anglaterra i França, la crítica ha celebrat aquesta veu nova, clara i potent, dotada d?una habilitat especial per apropar el lector al microcosmos dels sentiments més íntims de l?individu en la seva lluita desigual davant de l?aclaparadora força de la Història. Una lectura apassionant, irrenunciable, que serveix de carta de presentació d?una nova generació d?autors d?arrels africanes.


Neix Avantsala Edicions, editorial que dialoga "amb la marginalitat d'altres èpoques" (Jordi Nopca)\nReivindiquen l'autor maleït Alphonse Rabbe i publiquen un assaig sobre bruixeria de Philip C. Almond\n"La mort és un bon pastor, car no perd mai ningú del seu ramat", escrivia Alphonse Rabbe a Àlbum d'un pessimista, llibre publicat el 1835 a París, sis anys després de la seva mort. L'escriptor, historiador i periodista francès va posar punt i final a la seva vida amb l'ajuda de l'opi després d'anys batallant contra la sífilis. La seva figura, desesperada i fosca, va ser elogiada un segle després per André Breton. "Rabbe és surrealista en la mort", va deixar escrit. L'aplec de cites, assajos i textos autobiogràfics han estat traduïts ara per primera vegada al català per Josep Ramon Bistuer, cofundador d'Avantsala Edicions juntament amb Jordi Sánchez, traductor del segon dels títols del projecte, l'assaig Les bruixes de Warboys, de Philip C. Almond.\n"La nostra voluntat és dialogar amb la marginalitat d'altres èpoques", expliquen Bistuer i Sánchez, que es van conèixer mentre vivien a Manchester. "Allà hi donàvem classes de llengua i literatura, i a través de l'Institut Cervantes i de la universitat havíem portat autors com Najat el Hachmi, Eduard Sanahuja i Carme Riera", recorden. Quan no treballaven passaven "moltes estones a Waterstones i altres llibreries", descobrint autors i llibres. "Ens intrigava saber què passaria si intentàvem portar als lectors catalans propostes que faltaven", diuen. Veient que hi havia "noves petites editorials" que despuntaven –citen Periscopi, Raig Verd, L'Altra i Males Herbes entre els catàlegs que segueixen amb assiduïtat– finalment es van decidir a tirar endavant un projecte propi.\n"Tots dos treballem i la feina a l'editorial la fem de nit o els caps de setmana", diuen. És per això que Avantsala publicarà, de moment, un parell de novetats l'any. "Vam batejar l'editorial amb aquest nom pensant en aquells espais que s'obren cada vegada que fas un canvi vital o laboral –expliquen–. Una avantsala és un lloc de ponderació i reflexió que et pot portar a obrir unes portes o unes altres".\nLa que han obert ells és la de publicar textos com el de Rabbe, "autor de fa dos segles gairebé oblidat que ens sembla molt bo", i el de Philip C. Almond, que practica "un exercici de microhistòria" per recordar com, a finals del segle XVI, quatre veïns del poble anglès de Warboys van ser jutjats, acusats de bruixeria, encanteri i assassinat. "Els dos llibres per aquest 2020 són reculls de contes: un de Clive Sinclair i una antologia de narradors actuals i de principis del segle XX", avancen. També treballen en la traducció d'una distopia de Luiza Sauma, Everything you ever wanted [Tot el que volies].


L'escolarització dels infants de tres anys s'avança al 25 de març\nLa Conselleria d'Educació i Universitat vol agilitzar així el tràmit d'aquest procés "massiu", que cada any afecta uns 30.000 alumnes\n2 min. Palma 12/03/2019 13:57\n651x490 Imatge d'arxiu. / TJERK VAN DER MEULEN Imatge d'arxiu. / TJERK VAN DER MEULEN\nLa Conselleria d'Educació i Universitat ha avançat al 25 de març el procés d'escolarització per als alumnes que aquest any compleixen els tres anys. Segons informa l'agència Efe, la finalitat d'aquesta decisió és agilitzar els tràmits d'aquest procediment "massiu", que cada curs afecta uns 30.000 infants.\nEl director general de Planificació, Ordenació i Centres, Antonio Morante, ha explicat aquest dimarts que aquest procés, que finalitzarà el 5 d'abril, té dos objectius principals: garantir el dret a les famílies de poder triar el centre escolar i afavorir la diversitat de l'alumnat.\nAquest avançament de la data al calendari d'escolarització permetrà també que el Servei de Centres pugui planificar millor les necessitats de creació de noves unitats amb vista al pròxim curs, quan el Govern balear preveu crear unes 34 línies educatives noves, segons ha indicat Morante.\nLes sol·licituds d'escolarització per als cursos de cinquè i sisè d'Infantil, tots els cicles de Primària, Educació Secundària Obligatòria (ESO) i Educació Especial es podran presentar entre el 13 i el 17 de maig, mentre que les de Batxillerat podran entregar-se del 17 al 21 de juny.\nEl Govern mantindrà els criteris aplicats durant el curs anterior per establir les prioritats d'admissió: un punt per mobilitat forçosa, tres per a víctimes de violència masclista, un per a alumnes en acollida familiar i un per a alumnes esportistes d'alt nivell.\nTambé es mantindran els centres amb places reservades per a alumnes amb problemes de mobilitat i auditius, que continuaran sent el CEIO Camilo José Cela, l'IES Antoni Maura i el CC La Puríssima. A més, continuarà en vigor la zonificació aprovada durant el curs passat per afavorir la matriculació als centres més propers d'aquells municipis amb més d'un nucli de població (Palma, Andratx, Artà, Felanitx, Sant Llorenç des Cardassar, Santa Margalida, Santanyí, Selva, ses Salines, Son Servera, Sant Antoni de Portmany i Formentera).\nMorante ha assenyalat que la principal novetat en la puntuació per al procés d'escolarització és que el punt de família monoparental passa a ser un criteri general, per la qual cosa aquest s'assimilarà al de família nombrosa de tipus general.\nD'altra banda, el conseller d'Educació i Universitat, Martí March, ha reivindicat que l'educació sexual que reben els alumnes hauria de proporcionar-se mitjançant una col·laboració entre les famílies i els centres educatius.\nMarch ha assenyalat que la figura dels coeducadors hauria d'estar inclosa en el pla de treball de tots els centres escolars i ha criticat que els joves es "desinformin" sobre educació i salut sexual mitjançant la pornografia.


15 cotitzacions d’avortament involuntari i pèrdua d’embaràs per compartir\n15 cotitzacions de desproporcionament i pèrdua d’embaràs per compartir\nQuè dir-li a una parella que ha maltractat el seu fill\nSi alguna vegada heu escoltat aquestes quatre paraules, 'No hi ha batecs del cor', sabeu que no hi ha cap pèrdua tan devastadora, com que aprendre l'embaràs no provocarà un ple d'alegria per a vosaltres i per a la vostra parella. Després de comunicar-vos a les vostres novetats desgarradors, us caldrà compartir les notícies amb altres persones. Persones amb les quals preferiria no compartir alguna cosa tan personal, però ho heu de fer perquè ja sabien que estaves tenint un bebè. Què li dius a una parella que ha maltractat el seu fill?\nSegons el Centre de Control de Malalties, o CDC, la majoria de morts fetals o avortaments fetals es produeixen en les primeres 20 a 27 setmanes d’embaràs. És important saber que es pot produir un avortament involuntari en qualsevol moment de l’embaràs. De fet, entre un 10 i un 20% de tots els embarassos tenen com a resultat un aborto espontani i això és freqüent per a tots els implicats. També és un motiu habitual que les parelles no anuncien els seus embarassos fins que almenys hagin aconseguit la marca de gestació de les setmanes setmanals.\nL’embaràs és tan personal i privat. Tot i això, al mateix temps, es nota tan exteriorment perquè el seu cos mostrarà al món que esteu portant un fill. No és fàcil amagar un embaràs, encara que haguéssiu preferit mantenir les notícies privades, realment no ho podeu fer. Tothom sabrà que està embarassada, per la qual cosa és aclaparador quan el bebè es troba malparit perquè tantes persones sabien que hauríeu de tenir un nadó.\nElls acabaran sabent que ja no esteu embarassada i, aleshores, haureu d’explicar de manera sorprenent el que va passar. És una situació estranya per trobar-se perquè potser ni tan sols heu tingut el temps de processar plenament l’esdeveniment vosaltres mateixos. És un escorcoll horrorós per als pares del nen perdut que ara han de conèixer el que ha passat i han d’intentar donar-li sentit a algú altre.\nCosta saber què dir a les parelles quan han perdut el nadó. Tanmateix, per molt incòmode que sigui per a vosaltres, que realment haureu de dir alguna cosa. El pitjor que podeu fer en aquesta situació és no dir res. És absolutament obligatori reconèixer la seva pena perquè és una pèrdua enorme per a la parella. Recordeu-vos, pensaven que tindrien un bell nadó per agafar-se als braços i al balancí per dormir, i ara això no passarà. Van passar de ser una mamà i un pare ben aviat a ser una parella sense fills en qüestió d’hores.\nNo diguis res més com 'No volia ser', o 'Es pot tornar a intentar', perquè això no és útil i no mostra empatia, que és el que la parella necessita desesperadament. Absteneu-vos a dir a la parella que sap exactament com se senten. No ho fas. Totes les pèrdues són diferents i, fins i tot si vas patir un avortament propi, la teva experiència continua sent diferent de la seva experiència. Potser vareu quedar embarassada de nou i tingués amb èxit un nadó saludable, i això és meravellós per a vosaltres, però de cap manera no passarà el mateix per a la parella amb qui parleu. Pregunteu a la parella què és del que els agradaria parlar. Demaneu que us expliquin sobre el seu fill. Els farà feliços que mostreu que heu entès que van tenir un nadó que no vivia.\nTot i que es produeixen molts avortaments dins de les primeres 27 setmanes de l’embaràs, en realitat es pot produir entre les setmanes 28 i 36 i això es coneix com a avortament tardà. També és possible que la dona porti el fill a terme, però el nadó és encara nascut. Pot haver de donar a llum al fetus, i aquest és un altre grau de negocis que cal fer front. També és molt difícil perdre un nadó tan tard a l’embaràs. En aquest moment, la parella probablement ja ha preparat la seva llar per al fill i potser ha decidit un nom. Perdre el nadó fins tard és gairebé increïble per als pares, de manera que realment necessiten tranquil·litat per part dels seus amics i familiars que el nadó era real i el seu dolor també és real.\nNo demà Font: Pinterest.com\n15 cotitzacions sobre abortament\nA ningú li agrada parlar d’avortaments involuntaris, però succeeix amb regularitat. De vegades, la dona ni tan sols és conscient que està embarassada i que el bebè fa malbé. El nombre d’avortaments es basa en esdeveniments reportats i no inclouen aquests avortaments espontanis en una etapa molt primerenca, per la qual cosa és encara més freqüent que documentat. Com a resultat, hauríem de parlar obertament sobre avortaments involucrats en un intent de normalitzar la pèrdua. Les dones no haurien de sentir-se com si haguessin d’amagar el seu dolor. Van patir una pèrdua tràgica i no importa si el nadó tenia 8 setmanes o 37 setmanes perquè la pèrdua és la mateixa. La mare encara sabia que tenia un nadó que creixia dins d'ella, i ara el seu nadó s'ha anat.\nPèrdua general del nadó\nIndependentment de l’etapa de l’embaràs que el bebè fa malbé, els pares encara la senten la pèrdua. Com a amic de suport o membre de la família, heu de reconèixer aquesta pèrdua. Ajudeu els progenitors a experimentar el seu dolor, ja que els permet parlar sobre el seu fill perdut. Tothom tracta la pena de manera diferent i té el seu propi horari. No podeu establir un límit de temps per la pena, així que no proveu d’imposar-ne un. Permet que la parella es mogui al seu ritme.\nUna dona que perd un marit es diu vídua. Un marit que perd una dona es diu vidu. Un nen que perd els pares es diu orfe. No hi ha cap paraula per a un progenitor que perd un fill. És tan horrible la pèrdua.\nLlastigar és com tenir costelles trencades. A la part exterior es veu bé, però amb tota respiració, fa mal\nCom se sent un avortament involuntari? Se sent com si hagués estat canviat per naturalesa. Plorareu pel que podria haver estat, però ningú no ho entendrà perquè no ho sentien\nimatges d'ecografia del nadó\nEls pares que han patit un avortament involuntari sovint senten vergonya. Vergonya perquè no podrien portar el nadó a terme, o vergonya perquè pensen que potser han fet alguna cosa malament per provocar l'avortament involuntari. Els bebès es fan malbé o avorten espontàniament per diverses raons. Es pot produir perquè hi ha una quantitat anormal de cromosomes en l'òvul fecundat, que és un fet aleatori que no es pot controlar. Ningú no té la culpa. Simplement passa. Els pares poden necessitar bons amics i paraules d’ànim per ajudar-los a passar per aquest moment difícil. No volen escoltar que han tingut la sort de perdre el nadó tan aviat en l'embaràs. De cap manera es consideraria sort qualsevol persona que ha maltractat un fill.\nUna mare no es defineix mai pel nombre de fills que podeu veure, sinó per l’amor que té al seu cor.\nNo “superem” una mort. Aprenem a suportar la pena i a integrar la pèrdua en les nostres vides. Dins els nostres cors, hi portem els que han mort. Ens dol i estimem. Recordem.\nEl cel i la terra potser ens separen avui, però res no canviarà el fet que m’hagis convertit en mare.\nSovint es passa per alt als pares quan hi ha un aborto involuntari, perquè tothom es concentra en la mare i el seu benestar. Les mares senten la pèrdua física i emocional d’un nadó, per la qual cosa és natural voler centralitzar les seves simpaties en ella, i s’ho mereix. Tot i això, no us oblideu del pare. Els pares experimenten el mateix tremolor i la decepció de no tenir un nadó per subjectar-se als braços, i també necessiten comoditat. Les probabilitats són força altes que el pare va estar allà per veure la primera ecografia i per sentir aquell primer batec del cor, per la qual cosa és molt real per a ells.\nTot i que tenen cura de les seves dones, els pares també experimenten les cinc etapes de dol (negació, ira, negociació, depressió i acceptació) mentre intenten ajudar les seves dones a través de les seves. Traieu-lo per prendre una cervesa o una tassa de cafè i pregunteu-li com està. Agrairà la vostra preocupació i probablement acollirà l’oportunitat de parlar amb algú sobre la seva pena.\nLa pena no s’acaba mai, però canvia. És un passatge, no un lloc on allotjar-se. La pena no és un signe de debilitat ni de falta de fe. És el preu de l’amor.\nHi ha un dolor que prové de preparar un lloc al cor per a un nen que mai no vingui\nLa vida no ha de ser llarga, perquè tingui sentit.\nPresupostos amb imatges\nFont de l’Àngel: Pinterest.com\nFont del moment: Pinterest.com\nFont de 4 paraules: Pinterest.com\nHelen Keller Font: https://www.brainyquote.com\nFont de la pèrdua: Pinterest.com\nNo exclogui la parella que ha perdut el seu bebè dels esdeveniments de tipus bebè. Per exemple, no t’ho prenguis per protegir-los dels embarassos d’altres persones. Si la seva millor amiga està embarassada i hi ha una dutxa per a nadons, haurà de ser convidada a la dutxa. L’exclusió de la festa no és fiable. Pot estar trist que no tingui un nadó, però això no li fa ràbia que la seva millor amiga estigui tenint un nadó. Realment pot gaudir de compartir la felicitat d’una altra persona. Dóna-li l’oportunitat de decidir si se sent a gust assistir-se a la dutxa.\nPodeu donar a la mare un collaret amb la pedra de naixement del seu nadó o podeu fer una donació a un hospital infantil a nom del nadó. És un bon testimoni demostrar que saps que el seu nadó era real. Aquest és un dels majors problemes que tenen les dones quan perden un nadó. Si concediu a la parella un moment per homenatjar el seu fill, reconeix la seva pena. Pot ser que no sembli molt, però pot ser molt útil per ajudar a la parella a curar el seu cor trencat.\npreguntes per fer a un home taure\nquè enviar un missatge de text a un noi quan et dóna el seu número\nEstil De Vida La salut i la bellesa es beneficien del col·lagen marí\nAmor I Relacions Com deixar els rossinyols atractius al coll de parella com un professional\nEntreteniment Michael Snoddy Wiki: 5 fets que cal conèixer sobre l'ex-xicot de Paris Jackson\nEntreteniment Kazuhiro Tsuji Wiki: 5 fets per saber sobre l'artista de maquillatge 'Darkest Hour'\nCom estimo un home emocionalment trencat de la manera correcta\nRemeneu els vostres problemes (i els vostres dolors) amb un bany relaxant de sal Epsom\nPapaya té una bossa nova, però és una solució fructífera per baixar de pes?


Sistema de cloració a la CTCC Besòs | Sorigué\nReparació d'una ruptura de la canonada de l'emissari submarí de Vilanova i la Geltrú\nSubministrament i instal•lació d’un nou sistema de cloració per a les captacions d’aigua de mar a la central tèrmica de cicle combinat (CTCC) de Sant Adrià de Besòs.\nManteniment de captacions d'aigua de mar\nSubministrament i instal•lació d’un nou sistema de cloració per a les captacions d’aigua de mar a la central tèrmica de cicle combinat (CTCC) de Sant Adrià de Besòs. El servei va incloure l’elaboració del projecte d’instal•lació, la neteja hidromecànica d’incrustacions marines, treballs d’obra civil terrestres i de llançament i fondeig de la canonada, i treballs subaquàtics de distribució de la cloració en tres captacions.\nElaboració de projecte, memòria tècnica, plànols, estudi d’alternatives i d’altres. Neteja hidromecànica: neteja d’incrustacions marines a l’interior de la captació central mitjançant el disseny d’una màquina d’hèlix rotativa amb raigs d’aigua a pressió. Treballs d’obra civil terrestres: interconnexió entre la planta d’electrocloració i la bassa d’aportació d’aigua de mar, mitjançant un sistema de doble canonada.\nTreballs subaquàtics en la captació central: instal·lació de 600 metres de canonada PEAD DN160 llastrada des de la bassa d’aportació d’aigua de mar fins a la llanterna de captació central. Treballs subaquàtics en llanternes de captació: instal·lació de canonada PEAD DN110 per a la distribució d’hipoclorit des de la llanterna central fins a les llanternes costat Barcelona i costat Badalona.\nSistema de captació d’aigua de mar\n3 captacions de PRFV de DN3000 mm de longitud 600 m.\nSistema de dosificació d’hipoclorit\nQ = 85 m3/h V> = 1 m/s [HClO -] = 1,8 g/l\nEquip de busseig amb subministrament des de la superfície, comunicació bus-bus i bus-superfície, enregistrament i il•luminació subaquàtica.\nMitjans auxiliars: Pontona i embarcació Paulina 5ª CP2-1.


La Xarxa d’Empreses NUST (Nous Usos Socials del Temps) arriba a les 130 adhesions | Pacte del temps de Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nInici » Noticia » La Xarxa d’Empreses NUST (Nous Usos Socials del Temps) arriba a les 130 adhesions\nLa Xarxa d’Empreses NUST (Nous Usos Socials del Temps) arriba a les 130 adhesions\nXARXA NUST. La iniciativa, impulsada per l’Ajuntament de Barcelona i creada al 2006, vol afavorir una millor gestió i una major conciliació entre els diferents temps de les persones al si de les empreses i organitzacions.\nAmb l’adhesió de l’entitat Amics de la Gent Gran i l’empresa Iterem, la Xarxa d’empreses NUST ja compta amb 130 empreses adherides a la iniciativa que, impulsada per l’Ajuntament de Barcelona i creada al 2006, vol afavorir una millor gestió i una major conciliació entre els diferents temps de les persones al si de les empreses i organitzacions.\nActualment, aquesta Xarxa compta amb 130 empreses i organitzacions adherides amb els objectius de reconèixer i promoure la tasca de les empreses, difondre i intercanviar coneixement entre les organitzacions membres i fer xarxa amb altres organitzacions públiques, privades, del tercer sector ja sigui a nivell local o internacional.\nEn temps de confinament per COVID-19, aquestes dues organitzacions han apostat per dur a terme actuacions relacionades amb la millora del clima laboral i de la qualitat de vida de les persones treballadores. Les seves actuacions són:\nFundació Privada Amics de la Gent Gran és una entitat que té com a principal objectiu lluitar contra la soledat no desitjada i l’aïllament social al qual queden exposades milions de persones grans. Son una entitat que, des del 1987, vol construir un món que reconegui la singularitat, valor únic i paper fonamental que la gent gran juga a la societat. En relació als Usos del Temps, l’entitat ha dut a terme una adaptació de l’horari de l’entitat per afavorir la conciliació, la regulació del sistema de teletreball, l’ampliació del permís de paternitat en dues setmanes més i l’ampliació del permís per lactància en tres mesos més. Per últim, ha incorporat el permís retribuït per a celebrar el dia de les dones.\nIterem és una empresa especialitzada en serveis i solucions orientades a la gestió per processos (BPM), fent acompanyament a les organitzacions en la seva transformació digital. Ha posat en marxa la jornada laboral de 32,5h setmanals, flexibilitat en l’entrada i la sortida, flexibilitat en la pausa per dinar sense temps limitat, treball en remot, dia lliure per aniversari o primer dia laboral continu a aquest, formació dins l’horari laboral independentment de la disponibilitat fora d’aquesta i vacances adaptades a necessitats, no obligades ni restrictives.


Descobrint nous mons - Editorial Barcino\nDescobrint nous mons\nCaravana de la ruta de la seda, Atles Català de Cresques\nHi havia una vegada un món desconegut i per explorar ple de meravelles misterioses. Un món on homes aventurers marxaven més enllà de tot el que coneixien per descobrir nous destins. En aquelles èpoques remotes, el món era més petit, els camins es feien caminant, les rutes es creaven en navegar-les i més enllà de casa teva, tot era un misteri. És una llàstima que ja no terra quedin gaires llocs així a la terra. Tenim enveja d’aquells viatgers que descobrien meravellats el que mai cap altre ser del seu entorn havia vist i que, a més a més, ho explicaven perquè tothom pogués gaudir d’aquesta experiència encara que fos només llegint-la.\nLa literatura de viatges encara ens meravella. Quan es parla dels grans viatgers que ens van descobrir el món tothom té en la ment El llibre de les Meravelles de Marco Polo. Tot un clàssic de la literatura universal on es van explorar terres desconegudes, meravelles inimaginables i mons remots. Ara bé, nosaltres també tenim el nostre Marco Polo català, es deia Jordà de Catalunya, i poc després del conegut autor venecià, va viatjar a l’Índia. Tot el que va veure en el seu viatge ho va descriure a Meravelles descrites, un llibre que ha estat pràcticament desaparegut i que ara coneixem gràcies a Angle Editorial i la seva col·lecció El Far. El frare dominic Jordà de Catalunya va anar a l’Índia fa 700 anys i gràcies al seu coneixement del persa, va acompanyar com a traductor quatre franciscans. Justament, ells van agafar un vaixell xinès que feia la ruta entre la costa de Malabar i la de Canton, però no van arribar-hi, i van ser martiritzats a l’Índia. Va ser aleshores que Jordà de Catalunya es va veure sol i abandonat, passant penúries en territori desconegut durant uns quants anys.\nJordà de Catalunya va ser el primer català que va trepitjar i va veure aquells paratges, que més tard va descriure per a nosaltres, amb els seus ulls i les seves paraules ens els va descobrir. I el que no va veure, va fer que li expliquessin. Com ell mateix diu: “Tot són meravelles a l’Índia, que és, en veritat, un altre món”. Un món que ja no existeix, un món de fa 700 anys que nosaltres encuriosits llegim i devorem en unes hores. Descobrim meravelles que ja no existeixen, però també costums que han perdurat durant segles i una manera d’entendre la vida que encara avui és vigent a l’Índia.\nEl 1329, de retorn a Avinyó, el papa Joan XXII va nomenar al frare primer bisbe de l’Índia. No sabem si va tornar per exercir el seu càrrec, el seu rastre es fa difós i es perd. Desconeixem cap més detall de la seva vida, qui sap si potser va tornar a aquella terra que el va meravellar tant. El manuscrit de Meravelles descrites va tenir una circulació restringida a l’època. Es creu que es tractava d’un informe confidencial per al sant pare. El llibre de Jordà, coetani de Ramon Llull i Arnau de Vilanova, ens porta a regions poc conegudes i llunyanes d’aquell temps, és per aquest motiu que la informació que hi explicava devia ser de gran importància estratègica i potser per això la seva circulació va ser més restringida. Fins a principis del segle XIX, el llibre no va reaparèixer en mans d’un noble francès que el va comprar. Poc després, va ser adquirit per la Biblioteca Britànica, i hi descansa encara.\nTot i que el frare Jordà de Catalunya va anar a les terres de l’Índia com a traductor, mai va oblidar la seva missió de cristianització. No va ser fàcil, però va aconseguir sobreviure i relatar un viatge fascinant, on les seves penúries no tenien gens d’importància, sinó totes les meravelles que veia: Illes desertes, aus de colors impossibles, serps gegantines, elefants mai abans vistos, costums sorprenents, menjars deliciosos, olors encisadors… Exotisme i orientalisme es fusionen i mostren un món diferent. Amb senzillesa d’estil, Jordà de Catalunya no necessita més per fer-nos sentir que viatgem amb ell, que mullem els nostres peus a un oceà llunyà, que mengen i tastem sabors nous, que descobrim, al cap i a la fi, un món totalment nou per nosaltres.\nAl final del text, es poden llegir dues cartes que el frare va enviar als seus superiors a Tauris, on s’aprecien un parell de pinzellades sobre les seves penúries a l’Índia, els plans per crear una nova església i algunes recomanacions sobre els millors llocs per predicar. Una nota distinta, una veu distinta d’aquella que ens relatava les meravelles del nou món que descobria. Meravelles descrites és un relat on l’autor utilitza un llenguatge senzill i encisador, en canvi, les cartes mostren el vessant més professional del frare Jordà de Catalunya. Dos mons diferents que combinen la seva experiència personal i la seva missió, però dels quals, malauradament, no coneixem gaires més detalls.\nTot i que els francesos han volgut apoderar-se del nom de Jordà de Catalunya fent-lo francès, moltes són les proves que consideren al dominicà català. L’interessant i complet assaig de Jordi Joan Baños ens posa en situació tant de l’època com del personatge, imprescindible per entendre com funcionava el món en aquell temps. Imprescindible també com la petita, però gran obra que ens va deixar Jordà de Catalunya a les seves Meravelles descrites.\nFrare Jordà de Catalunya, Meravelles descrites. Crònica catalana de l’Índia de fa set-cents anys. Edició i traducció de Jordi Joan Baños, Barcelona, Angle Editorial, 2015.\nEntrada anteriorFragment del mes Escacs d’amor, de Francesc Castellví, Bernat Fenollar i Narcís Vinyoles\nEntrada següent Socialitzar, dinamitzar i apropar el patrimoni cultural a la ciutadania


Category: Arxius de Els Nostres Articles - Pàgina 2 de 2 - Batxillerat Granés - Escola especialitzada en BatxilleratBatxillerat Granés – Escola especialitzada en Batxillerat\nYoutube, aprens o et popularitzes?\nUna de les pàgines webs més visitades actualment, està començant a substituir als professors, o els ajuda? Des del punt de vista de l’alumne Youtube ha sigut un mitjà pel qual poden interactuar amb molta més facilitat amb el temari fet a l’aula. Però tots aquets avantatges també provoquen, greus inconvenients com poden ser: Qui […]\n14:03 , 28 Maig, 2013 0\nEstudiar és avorrit\nEstudiar és avorrit. Aquesta és una afirmació que ningú em podrà negar. Tots sabem que el fet d’haver d’estudiar és una càrrega, una font d’estrés infinit i de preocupacions, una presó que no et permet fer el que vols…sí, tots tenim ganes de que s’acabi la temporada d’estudi quan encara no ha començat. Ara et […]\n11:48 , 22 Maig, 2013 0\nÉs evident per a tothom el fet que les xarxes socials cada vegada ocupen una part més important de les nostres vides. Últimament, hem viscut l’arribada d’un fenomen d’aquestes característiques en un dels àmbits més importants per a nosaltres: l’escola. No només és el lloc on ens donen les eines necessàries per a aconseguir aquell […]\n11:19 , 26 Abril, 2013 0\n“¿Que faràs quan acabis el batxillerat? ¿Quina carrera escolliràs? ¿T’atrau algun campus? El teu futur depèn de les decisions que prenguis ara”. Tots hem sentit tota aquesta xerrameca alguna vegada, tard o dora, d’una forma o d’una altra, i tots n’estem farts, m’equivoco? Tenim entre 16 i 18 anys, que dimonis la gent en aquesta […]


Solidaritat i teatre units a l’obra Els dies de la Nit - Actualitat de l´Alt Vinalopó, el Vinalopó Mitjà, l´Alcoià, El Comtat i l´Alacantí\nPer Rubén noviembre 11, 2021 0159\nL’última obra de teatre de Font Viva Els dies de la Nit, es va estrenar el 18 de setembre a Ibi. Una activitat solidària que va arribar a recaptar al voltant de 1000 euros, destinats a l’Associació d’Alzheimer d’Ibi. Hui parlarem amb Paco Esteve i Chelo Baptista, els dos intèrprets de l’obra, per a conèixer tots els detalls d’aquesta representació, així com la seua relació amb el Grup de Teatre Font Viva.\nEls dies de la nit és una història de soledat, la soledat compartida i imposada d’una parella d’ancians. Maria i Quico —més l’una que l’altre— fan memòria d’alguns moments de la seua vida passada, i també del present.\nCulturaProp de tuValencià