Demà comencen els esdeveniments culturals d’estiu a Finestrat amb el concert de jazz d’”Alonis Band” – Ayto. de Finestrat\nDemà comencen els esdeveniments que ha organitzat la Regidoria de Cultura per a les nits d’estiu a Finestrat amb “l’Alonis Band” a la Cala. Serà un concert de música en directe en el qual prevaldrà, sobretot, el jazz i que es podrà gaudir a partir de les 22.00 hores a la Plaça de l’Àmfora. La programació cultural inclou altres tres esdeveniments i, en tots ells, s’aplicaran les mesures de seguretat per a evitar la propagació del COVID-19 com l’ús obligat de màscara, la limitació d’aforament, la delimitació d’entrades i eixides separades per a evitar aglomeracions i la desinfecció de l’espai abans i després de la celebració de cada esdeveniment.\nPer al dissabte, dia 25 de juliol, la cultura en valencià arribarà a la Plaça de la Unió Europea on se celebrarà una nit de monòlegs titulada “Riures en valencià”. Tres monologuistes, María Zamora, María Juan i Carol Tomás, amenitzaran la fresca estival des del centre històric de la localitat. Aquesta actuació compta a més amb el suport de la Diputació d’Alacant a través de les “Subvencions per al foment de la llengua i la cultura popular valenciana, anualitat 2020”.\nA l’agost seguirà la cultura tant a la Cala com al centre històric. El dia 1 tornarà la música en directe a la platja a càrrec de “Guillermo Carmena’s Band”. Serà a les 22.00 hores, a la Plaça de l’Àmfora.\nI el dia 8 d’agost se celebrarà en el centre històric el teatre familiar “Las aventuras del joven principito”, d’Adán Rodríguez. Aquesta adaptació està inspirada en la famosa novel·la “El Petit Príncep” en la qual el seu autor, Antoine de Saint-Euxpéry, proposa un viatge iniciàtic a través de la imaginació, la màgia, la sensibilitat i la saviesa dels seus personatges. Aquesta representació teatral, recomanada per a tota la família i xiquets a partir dels 6 anys d’edat, es podrà gaudir el dissabte, dia 8 d’agost, a les 22.00 hores, a la Plaça de la Unió Europea. Aquest esdeveniment compta amb el suport de la Diputació d’Alacant a través de les “Subvencions per a la realització d’activitats culturals, musicals i escèniques (anualitat 2020)”.\nEl regidor de Cultura, Héctor Baldó, va convidar a la població “a gaudir d’aquesta programació estival que hem organitzat amb molt de mirament, tenint en compte que és un moment molt diferent respecte a la programació Sensacions d’Estiu d’anys anteriors. Hem d’aprendre a conviure amb el COVID-19. I, per això, seguirem la política #FinestratSegur perquè puguem continuar gaudint de la cultura a l’aire lliure i amb totes les garanties de seguretat”.


Remeis naturals per a l’al•lèrgia - Entrenosotros | Consum - Entrenosotros | Consum\nAmb la primavera arriba el pol•len i les temudes al•lèrgies. Et contem alguns remeis casolans per a alleujar els molestos símptomes que tenen.\nAl costat dels àcars, el pol•len és un dels al•lèrgens més estesos, i encara més en esta època de l’any. Mentre que els àcars són insectes de la família dels aràcnids que no són visibles i viuen en la pols, el pol•len el formen els grans que produïxen les plantes amb llavor i viatja per l’aire.\n• Evita els moments de més concentració de pol•len: generalment de 5 a 10 del matí i de 7 a 10 del vespre. Consulta els nivells segons la teua zona en les pàgines web especialitzades. Evita els dies secs i amb vent. El millor moment per a eixir és després de la pluja.\n• Extrema las mesures d’higiene: tant de les mans com de la roba, sobretot si has d’estar a l’aire lliure. Si és possible, no estengues la roba a fora.\n• Utilitza l’aire condicionat per a filtrar l’aire.\n• Aposta per la sal, la llima i el vinagre com a netejadors per a evitar l’exposició a productes químics que puguen complicar els símptomes.\n• Controla la humitat en l’ambient.\nTractar els símptomes:\nCongestió nasal un dels símptomes més estesos entre les persones que patixen al•lèrgia son els mocs constants, acompanyats sovint d’esternuts.\n- Llavats nasals: aclarixen de forma ràpida les fosses nasals. Utilitza aigua destil•lada o bullida. És important rentar el dispositiu d’irrigació i deixar-lo a l’aire perquè s’asseque totalment cada vegada que s’utilitze.\n- Bafs o banys de vapor: Prova d’afegir eucaliptus, timó o calèndula quan faces bullir l’aigua. Retira-la quan alce el bull i deixa-la refredar un poc; després, fes inhalacions sobre l’olla tapant-te amb una tovalla.\nIrritació d’ulls: picor, sensibilitat o llagrimeig.\n- Extrema la higiene de les mans, principals conductores de la brutícia.\n- Posa’t ulleres de sol o protectores si fas activitats a l’aire lliure.\n- Llava’t els ulls amb camamil•la, que actua com a calmant.\nPicor de gola: tos, irritació o sensació de coentor.\n- Mantín-la hidratada prenent glopets d’aigua.\n- Pren pastilles per a suavitzar-la.\n- Controla la temperatura, per damunt dels 21 graus es resseca més.\n- Limita l’alcohol i el café, que també tendixen a ressecar.\n- Per a reduir la tos a la nit, col•loca mitja ceba en la tauleta (evita-ho si hi ha picor d’ulls).\nDermatitis: algunes mesures bàsiques poden reduir la irritació i la picor.\n- Mantín la pell neta, hidratada i seca.\n- Les pólvores de talc poden calmar la irritació però convé no abusar-ne.\nAliments que ajuden:\n- Verdures i fruites: tenen un alt contingut en vitamines C, B i E i són riques en antioxidants\n- Taronges, pomes, tomaques, raïm roig i nabius… rics en polifenols amb efecte protector\n- Anous: vitamina E, que ajuda a reduir els símptomes\n- Omega-3 efecte antiiflamatori i protegix de l’asma\n-Probiòtics (iogurt i quefir), que reforcen les defenses\n- Evitar aliments rics en histamina, conserves, formatges curats, embotits, fumats, precuinats.. que poden agreujar els símptomes\nPrincipals trastorns alimentaris


Cap a una gran coalició? - Diari de Girona\nCap a una gran coalició?\npere lladó 22.12.2015 | 00:00\nCap a una gran coalició? Diari de Girona\n«És molt bona notícia que persones com Dolors Terrades siguin en\nles noves Corts espanyoles»\nEls resultats de les eleccions de diumenge deixen un panorama polític molt complicat. Ni PP ni PSOE estan en condicions de formar govern de manera ràpida. És evident que li toca a la força més votada encetar les negociacions, però... Rajoy no ho tindrà fàcil i els 40 diputats de Ciutadans no li serveixen per tal d'assolir la investidura.\nD'altra banda, el PSOE, amb 90 escons, necessita molts malabarismes si de debò vol ser l'alternativa. Hauria de sumar diverses formacions polítiques i la governabilitat sembla a hores d'ara molt difícil, atès que necessitaria tres o quatre grups.\nAllò clar és que el bipartidisme s'ha acabat. Pablo Iglesias avui és una seriosa amenaça per al PSOE i Ciutadans a l'hora de la veritat només ha esgarrapat vots del bàndol conservador. La campanya a Albert Rivera se li ha fet molt llarga i a mesura que avançava, perdia vots a gavadals. Contràriament, Podem anava sumant suports, gràcies a un líder que domina els mitjans audiovisuals com ningú i ho ha sabut explotar. En aquest sentit, La Sexta ha estat la seva gran aliada.\nA Catalunya, ERC i DL han salvat els mobles. Els disset diputats avui són tots ells independentistes i podran representar els interessos de la majoria del Parlament de Catalunya. No ho tenia fàcil el candidat convergent, però els vuit escons li permeten gaudir de grup parlamentari propi.\nLa gran incògnita és saber si Junqueras i Mas faran polítiques d'oposició o bé s'implicaran en la governabilitat de l'Estat. Ells tenen moltes cartes per jugar si de debò es plantegessin foragitar el PP del govern.\nEn aquests moments sóc dels que penso que Angela Merkel jugarà un paper fonamental. Des d'Europa es demanarà estabilitat i només s'hi pot arribar mitjançant un pacte PP-PSOE. A Alemanya ja ho practiquen des de fa temps i les paraules a la nit electoral de Pedro Sánchez i Mariano Rajoy anaven en aquesta línia.\nUns resultats tan fragmentats ofereixen un munt d'hipòtesis. Hi ha un nou dibuix de l'escenari polític i l'arribada de Podem de ben segur abonarà unes polítiques més participatives i transparents. D'altra banda, Ciutadans ja ha parlat d'una nova llei electoral i de reformes importants que dormen en els calaixos governamentals des de fa una colla d'anys. Som davant una nova etapa i caldrà veure com es desenvolupen els esdeveniments. Es faran tot tipus de comentaris, però un gran acord entre els dos partits majoritaris espanyols no es pot descartar de cap manera.\nA Girona cal destacar l'escó de Podem, amb Dolors Terrades al capdavant. És una política molt treballadora i amb una llarga trajectòria en els moviments d'esquerra. Als anys vuitanta ja va representar l'antic PSUC a l'Ajuntament de Banyoles i sempre s'ha caracteritzat per prendre part en temes socials i en favor de nouvinguts arribats de l'Àfrica central i del Magreb. És molt bona notícia que persones com Terrades siguin an les noves Corts espanyoles. Representarà de ben segur una nova forma de fer política.


Consell de Windows: no substituïu cap fitxer durant la còpia - Windows\nConsell de Windows: no substituïu cap fitxer durant la còpia\nSi alguna vegada heu copiat centenars o fins i tot milers de fitxers d'una carpeta a una altra amb les dues carpetes que contenen fitxers amb el mateix nom, és possible que us hagueu adonat que falta un botó en transferir aquests fitxers. Windows us demana què voldríeu fer quan hi hagi un fitxer duplicat a la carpeta on feu la còpia.\nAquí teniu l’opció de substituir una o totes fent clic a sí o sí a totes les opcions, no per no substituir el fitxer individual o cancel·lar per aturar la còpia en aquest punt del procés.\nL’opció que falta és, per descomptat, seleccionar no a tots, de manera que cap fitxer de la carpeta de destinació no es substitueix pels fitxers que hi copieu. Per tant, si no voleu substituir cap fitxer a la carpeta de destinació pel procés de còpia, heu de fer clic sobre no cada cop que es trobe un duplicat. Imagineu-vos si es troben deu, cinquanta o més d’un centenar de duplicats. Hauríeu de fer clic en tot moment per bloquejar el fitxer nou en substitució de l’antic de la carpeta de destinació.\nProbablement ara us preguntareu si hi ha una altra opció, una que facilita molt més el procés al dit desencadenant. I sí, n’hi ha, i ni tan sols requereix que instal·leu cap tipus de programari de tercers al sistema.\nA Microsoft li agrada amagar funcions útils a Windows. Per tant, aquest és un altre. Com que no hi ha cap botó 'No a tot' en el procés de còpia, hom suposa que no hi ha cap opció per seleccionar aquesta opció. Resulta que hi ha una opció. Tot el que heu de fer és mantenir premuda la tecla Maj mentre feu clic al núm. Té el mateix efecte que dir No a tot, cosa que significa que el procés de còpia a partir d'aquest moment seleccionarà automàticament cap si es troba un fitxer duplicat al directori de destinació.\nAixí doncs, la propera vegada que copieu un gran nombre de fitxers a Windows i que rebeu missatges de fitxers duplicats, potser voldreu mantenir premuda la tecla Majúscules abans de seleccionar l’opció 'No copieu ni moveu' del menú de selecció.


Sospita. De portes giratòries, sempre n’hi ha hagut, a la política. Hi solen passar alts càrrecs que han estat en posicions de poder i que al cap d’uns quants mesos o anys són fitxats per empreses privades, normalment de sectors estratègics regulats i, sobretot, energètics. És una manera de pagar serveis prestats quan el polític en qüestió era al sector públic. La llei no ho prohibeix, però la sospita és inevitable i apareix el dubte sobre les seves decisions anteriors com a responsable polític i sobre els motius que les van impulsar. Les portes giratòries no tenen ideologia, són tant de dretes com d’esquerres, però són èticament reprovables i moralment inacceptables.\nEl fitxatge recent de l’ex-president de la Generalitat José Montilla per l’empresa energètica Enagàs ha reobert el debat sobre aquesta pràctica dubtosa. És una empresa on sis dels quinze membres del consell d’administració són ex-alts càrrecs del PP i el PSOE. La porta giratòria de Montilla grinyola més com a ministre d’Indústria: entre el 2004 i el 2006 va avalar dues decisions que van afectar Enagàs. La primera va ser el 2006, quan va facilitar que l’actual president d’aquesta companyia, Antonio Llardén (considerat pròxim al PSC), fos nomenat conseller d’Enagàs, llavors en representació de Gas Natural, si bé Llardén no va ser nomenat president fins el 2007, quan Montilla ja era president de la Generalitat i la cartera d’Indústria la detenia Joan Clos.\nLa segona decisió de Montilla va ser el seu suport sense fissures a la construcció del magatzem de gas Castor. Enagàs formava part d’una de les empreses promotores del projecte, que com a ministre va defensar a peu i a cavall. El va qualificar d’urgent, necessari i prioritari, tot i que finalment va haver de tancar-se pels sismes que causava a les costes de les terres de l’Ebre i dels Ports. El tancament va costar 1.300 milions d’euros, que l’estat espanyol va haver de pagar a l’empresa ACS, propietat de Florentino Pérez. La plataforma Castor era un projecte d’ACS (66,67%) i Castor Limited Partnership (CLP, 33,33%), empresa de la qual Enagàs tenia el 37,7% de les accions. Però, a més, era previst que quan entrés en funcionament, ACS vendria la seva participació a Enagàs, cosa que no va arribar a passar.\nNaturalment, Montilla ha renunciat al sou d’ex-president, de 92.000 euros anuals, per passar a cobrar la substanciosa nòmina, com a membre de consell d’administració d’Enagàs, de 160.000 euros. Però pretén exercir la seva tasca privada des del despatx d’ex-president, com ha revelat avui el diario.es, un despatx que costa 400.000 euros a la Generalitat, amb tres persones a la seva disposició. La llei de l’estatut dels ex-presidents de la Generalitat, aprovada el 2003, permet als ex-presidents de combinar l’activitat privada amb la pública, però no preveu que l’activitat privada es pugui fer des del despatx públic. Aquí hi pot haver un conflicte jurídic, tot i que Montilla ha negat en un piulet que treballi per a Enagàs al despatx d’ex-president.\nMés enllà de la llei, Montilla degrada la institució de la Generalitat practicant les portes giratòries d’una manera tan pornogràfica. Ja ho va fer quan va acceptar de ser senador, però ara hi ha un joc d’influències que potser no es pot tipificar legalment de corrupció, però que és clarament reprovable d’un punt de vista ètic. Vist l’ús que fa de les seves prebendes com a ex-president, el govern hauria de pensar si no ha de canviar la llei, perquè la Generalitat està obligada a preservar la seva dignitat institucional.\nEl Consell permetrà la mobilitat interna a tot el País Valencià quan entri a la fase 3. El president de la Generalitat, Ximo Puig, espera que el govern espanyol autoritzi la mobilitat dins les comarques del País Valencià abans no acabi la fase 2; però si no és així, ha avançat que el Consell ho autoritzarà quan assumeixi el control de la gestió de la pandèmia, a la fase 3. En una trobada amb la premsa a la Fira de València, Puig ha insistit que quan el govern recuperi la capacitat de decisió, cosa que en teoria ha de passar durant la fase 3, el País Valencià serà un tot i no es mantindrà ‘provincialitzat’. Aquesta decisió permetria les visites a familiars de totes tres demarcacions i els desplaçaments a segones residències. La intenció de Puig també és autoritzar els desplaçaments a Catalunya i a les altres comunitats autònomes limítrofes sempre que siguin a la mateixa fase de desconfinament que el País Valencià i es mantinguin totes les prevencions. De tota manera, ha lamentat la manca d’informació del govern espanyol respecte de tots aquests moviments. Puig també confia que a partir de la fase 3 es podran tornar a fer actes a la Fira de València i ha anunciat que la setmana que ve es reunirien tots els departaments del govern del Botànic per preparar la sortida de l’estat d’alarma.\nEl parlament balear demana al govern espanyol que no implanti cap ecotaxa aèria. La Comissió de Medi Ambient i Ordenació Territorial del parlament ha aprovat una proposta del PI amb què es demana al govern espanyol que no aprovi cap ecotaxa aèria que afecti els territoris extrapeninsulars. Aquesta petició ha estat aprovada amb els vots a favor de PI, Cs, Vox, Unides Podem, PP i PSIB, el vot contrari de GxF i l’abstenció de Més per Mallorca. Els dos socis del govern de Francina Armengol han votat diferentment. El diputat del PI Josep Melià ha explicat que la proposta d’aquesta ecotaxa aèria implica la negació del fet insular perquè per als residents dels territoris extrapeninsulars agafar l’avió no és pas una opció sinó una necessitat. Segons Melià, suggerir aquesta mesura només demostra un desconeixement total de la realitat territorial de l’estat espanyol i dels problemes derivats de la falta de connectivitat de les Balears, les Canàries, Ceuta i Melilla. En virtut del text aprovat, el parlament també reclama a l’estat espanyol que garanteixi la connectivitat d’aquests territoris, sigui amb la península o entre ells mateixos, sense cap sobrecost que encareixi encara més la comunicació. Finalment, demana de fixar uns preus màxims de referència –tarifa plana– en els trajectes entre illes o amb la península. Aquest darrer punt ha tingut el suport de Més i el vot contrari de Vox i Cs.\nTornen les mobilitzacions pels presos polítics a Perpinyà després del coronavirus. Les mostres de suport als presos polítics catalans no s’han pas aturat en cap moment malgrat la crisi del coronavirus, però avui tornaran a sortir al carrer. Amb l’arribada de la pandèmia, el Comitè de Solidaritat Catalana va adaptar les mobilitzacions a les circumstàncies sanitàries i durant el temps del confinament tot s’han fet telemàticament. Cada setmana el comitè ha publicat cançons, poesies, lectures i més mostres de suport als represaliats. Però a partir d’avui ja tornen a ser al carrer. Com és habitual, l’acte començarà a les 18.00 a la plaça de l’Aragó i els manifestants aniran fins a la plaça de la Victòria, al peu del Castellet, on es faran els parlaments. Els manifestants hauran de respectat les normatives sanitàries.\nEl 80% dels treballadors del sector de la restauració andorrana han recuperat la feina després de l’aixecament dels ERTO a principi de maig, segons fonts del sector. Tot i que no hi ha tantes taules i alguns establiments han limitat l’horari d’obertura, les exigències d’higiene i seguretat fan necessària la feina dels treballadors.\nEl 3 de juny de 1763, en virtut del tractat de París, els britànics tornen a ocupar l’illa de Menorca. Sir Richard Kane, va ser el primer governador britànic de l’illa.


DIARI CIVIC: 07/01/2019 - 08/01/2019\nEls sobiranistes catalans són uns inconscients\namb els aranesos\nLa notícia d’avui és que al Palau de la Generalitat de Catalunya el President Quim Torra ha rebut al Síndic d’Aran Paco Boya. Era la primera trobada institucionals després de les eleccions al Conselh Generau d’Aran en les que el avui Síndic Boya va arrasar i quasi liquidar de les institucions el nacionalisme aranès.\nSobre aquest tema podria escriu un centenar de petits comentaris, però ara i aquí vull comentar com tractem les “Qüestions Araneses” el conjunt de polítics i persones que formem part de la “Catalunya independentista”, comentaris però que es podrien fer extensibles a tots els catalans.\nNo ho diu la llei però ho diu el sentit comú sobiranista: el Síndic d’Aran hauria de ser considerat la segona autoritat de Catalunya. Perquè som “Catalunya i Aran” dues realitats nacionals diferents dins una mateixa comunitat autònoma. M’és igual la ideologia o el sentit patriòtic del Síndic vigent, és una qüestió no només institucional, no només protocol·lària, sinó per dignitat i per reconeixement polític.\nSí que és cert que també han estat els polítics aranesos que no han forçat cap reconeixement diferenciat i que quasi tots els hi falta aquest sentit fort institucional que nosaltres en diríem “sentit institucional d’en Tarradellas”. Ni quan el Síndic o Sindica d’Aran fou simultàniament diputat/ada al Parlament de Catalunya eren tractats de manera singular, per exemple amb un lloc adequat per la representativitat, ni res de res.\nDiguin el que diguin a la Generalitat la qüestió aranesa és el germà pobre de tota una política territorial. I tot ja ve de lluny, ja en l’època que el que crec que és l’únic delinqüent de la Família Pujol: l’Oriol Pujol, que n’era el responsable i el contacte governamental sobre Aran, que la qüestió aranesa era tractada de com a “segon grau” amb un folklorisme impertinent. (Fins amb això dels “personatges nefastos” han tingut mala sort els aranesos).\nI avui també, les coses no funcionen com haurien de funcionar. I per més desesperació, la Generalitat la tenim constantment rodejada pels “vividors” de l’occitanisme a Barcelona en detriment d’invertit de veritat i de manera potent en la cultura i llengua aranesa a la Val d’Aran. Una trista realitat, absolutament denunciable i comprovable amb els números a la mà.\nPersonalment he estat a la “cuina” de moltes d’aquestes coses i ni jo no me’n vaig sortir o no en vaig saber, ni ara encara funciona la projecció d’Aran a Catalunya. Per exemple avui: TV3 al seu “Noticies del Migdia” donava la noticia de la trobada President-Síndic en format mini-noticia després de més de 15 noticies prèvies. No cal ni dir que no fou citada a la entradeta ni al resum final. Prèviament el mateix tall havia sortit al programa “Comarques”.\nI aquest és el problema: “Era Val d’Aran ei un País e non pas ua Comarca”. □\nPublicat per jrcc a 5:00 p. m.\ndilluns, de juliol 29, 2019\nEn defensa dels “partits independentistes”\nSi algú creu que estic defensant una “cadira” o una parcel·la de poder dins un partit s’equivoca. I si algú creu que sóc independentista d’última hora, encara s’equivoca més.\nPersonalment sóc de l’ALA SOCIALISTA de la CRIDA Nacional per la República un moviment interclassista del que he demanat la dimissió -per inutilitat política- del seu President, -avui un pres polític a Lledoners-, i del seu Secretari general. I a la vegada he escrit que el President legítim de Catalunya Carles Puigdemont avui no sap on va i el President Torra com un tossut ingenu, està segrestat per un Govern, suposadament de coalició, però que domina totalment ERC.\nTot, diem-ne, “l’Espai Puigdemont” està en plena reconstrucció amb una batalla interna colossal sense precedents i que ningú dubti que s’arreglarà. Guanyarà la transversalitat, l’interclassisme i els moderats de centre-dreta independentistes i els socialistes independentistes crearem l’estructura organitzativa i la logística per avançar. Entre mig “liquidarem” a qui s’hagi de “liquidar”. Ni familiars, ni amics, ni advocats, ni trepes, ni acumuladors de càrrecs, ni oportunistes, ni..., ni... podran espatllar un projecte politic de govern i de mobilització.\nERC farà el seu camí i la CUP el seu. Discrepo de las dues organitzacions, però són tan patriòtiques com jo o com nosaltres, i els necessitem.\nIgual com n’estic fins els nassos de Puigdemont com a polític -no com a President legítim-, ho estic de Junqueras, Tardà o Rufián i dels Jordis i d’en Morral. Però no m’hi haig de casar, ni fer-nos “amiguets” amb aquests polítics, però també els necessitem. Tot i els seus enormes errors, d’ahir i d’avui, els necessitem. Els necessitem !!!\nÒmnium Cultural, sobretot en Mauri, juga a ERC; com l’ANC no juga a res, perquè no sap on va. Però uns i altres, com alguns digitals i premsa escrita filo-independentista, independentista, filo-autodeterminista o autodeterminista, disparen en bala contra els partits independentistes en conjunt.\nDeslegitimen el sistema de partits sobiranistes i invoquen una i una altre vagada: la gent, el poble i lo ben parits que som la penya.\nEn canvi diuen que els partits són “cadires”, sous, incompliments, mentides i un llarg etc. És evident que els partits són un joc de poders interns i externs. Ningú dels partits és Teresa de Calcuta, encara més, alguns per ser “líders” han hagut de propiciar una fila de cadàvers, fomentar un esperit clientelar intern amb panxes agraïdes i llepa-culs a manta.\nCap partit, cap es salva de tota aquesta pràctica. Però cal assegurar i dir-ho ben alt: de l’existència de líders, quadres i militants de base que tenen una honradesa a prova de bomba.\nPerò també les organitzacions ciutadanes han propiciat tota aquesta merda de “miralls trencats”. Hi ha lideratges a organitzacions cíviques que només treballen la seva projecció personal. En tenim exemples històrics que m’he fet un tip de denunciar. Podríem fer una llista de noms de persones que s’han aprofitat de les organitzacions cíviques, culturals o de cooperació per acabar a partits, eleccions i càrrecs institucionals.\nEl procés sobiranista també té la seva part d'hipocresía.\nPerò el nostre procés és un procés democràtic que creu profundament amb la democràcia dels drets, on els partits polítics son essencials.\nNomés les actituds reaccionàries o els insensats polítics reneguen dels partits.\nSense partits independentistes no hi hauria hagut el Referèndum de l’1 d’Octubre i evidentment sense la gent no hauria estat un fonamental i importantíssim acte de rebel·lió cívica. Però no mentim més als nostres. Sense l’organització, l’organització, dels partits no hagués arrencat res. Qui no ho sàpiga és que no està informat o vol desinformar. (Els híperventilats ja estant escandalitzats per aquests comentaris).\nEls sèniors antifranquistes, no ens varem jugar la vida, la família, el patrimoni i la salut per la democràcia, per tant per l’existència dels “partits polítics”, perquè ara quatre sobiranistes catalans frívols disparin a boca de canó contra el conjunt dels partits independentistes.\nEls partits sobiranistes són “Eines de País” útils, només cal posar-los a punt, fer neteja i fer camí. Arremanga’t i ajuda. □\nPublicat per jrcc a 8:25 p. m.\nEl tinent d’alcalde “reaccionari” i la Barcelona solidària\nAlbert Batlle, -el flamant tinent d’alcalde de Seguretat de l’Ajuntament de Barcelona-, actualment s’està passejant per diferents mitjans de comunicació intentant arreglar la seva malmesa imatge que ha dilapidat durant els set dies, set, des de que el varen anomenar pel càrrec, per unes declaracions respecte els menors estrangers no acompanyats que viuen al carrer.\nAmb l’Albert varen coincidir a primària fa uns 60 anys a l’escola Nausica de Barcelona i ja en aquella època era un “malparit” o diem-ho de manera simpàtica: un “cabronet”.\nEn la nefasta entrevista origen de l’escàndol, Batlle va fer l’estriptease més íntim i bestia d’un dirigent polític. Senzillament es va sincerar, sense filtres. Ves a saber que havia esmorzat.\nSempre és d’agrair la sinceritat.\nPerò tanta sinceritat ha descobert l’ànima “reaccionària” del senyor Batlle. I això que professa un pensament humanista socialcristià. Un fervorós cristià de la tribu de I’avui diputat Ramon Espadaler, enquadrats políticament en el partit “Units per avançar”, que tenen un acord electoral amb el PSC (PSC-PSOE).\nNi des de que Batlle havia estat Secretari de Serveis Penitenciaris Rehabilitació i Justícia Juvenil, mirant cap un altra costat del drama dels abusos a les presons; ni des de que Batlle havia estat Director Adjunt de l’Oficina Antifrau de Catalunya a les ordres de Daniel de Alfonso Laso, el delinqüent que conspirava amb el Ministre Jorge Fernández Díaz construint les clavegueres de l’Estat, Batlle no s’havia deixat anar tant.\nNi tant sols, quan com a Director General de la Policia o sigui dels Mossos, període que va propiciar les actituds de “policia bananera” respecte el Procés (Ja en parlaré en un altre escrit), s’havia significat tant en públic.\nNi que Manuel Valls, el de la neteja i desplaçament de gitanos a França, li hagués polit la idea i escrit les declaracions, o que Collboni en el seu afany de retallada de llibertats, criminalitzant dia sí i dia també el que ell anomena “els separatistes”, li hagués promogut les declaracions, Albert Batlle va plantejar: el “retorn assistit” dels menors estrangers no acompanyats que viuen al carrer.\nL’escàndol és que és un plantejament de racisme institucional, de deportació encoberta, digne de Valls, Vox, Trump i de Collboni.\nTotes les alarmes a l’Ajuntament de Barcelona és varen disparar després de les declaracions i Batlle ha intentat matisar-les i l’hi han muntat el tour pels mitjans de comunicació per netejar la merda.\nPerò el més greu, és que ho pensa profundament, ara ho pensarà a la intimitat, però el directiu de presons en temes juvenils, el d’antifrau, el directiu de mossos i ara a l’ajuntament amb la policia municipal, té un pensament que posa els pels de punta a un demòcrata.\nI per favor sense excuses i insults a la intel·ligència: Perquè Conseller de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya, Chakir el Homrani d’ERC, el regidor Batlle no només s’equivoca per una raó legal perquè ni la Generalitat ni l’Ajuntament tenen competències per fer el “retorn” i que la normativa no ho permet; és per una qüestió moral, és una indecència el plantejament d’Albert Batlle.\nJa sabem que no es poden tornar menors estrangers als seus països d’origen “sense la seva autorització”. El problema va més enllà i té un enorme calat: Colau, Collboni i Batlle trenquen els “valors de la solidaritat”, els “valors de la Barcelona solidària”. Després tots “ploraran” pel “Open Arms” i ens donaran lliçons de dignitat.\nAls Països Nòrdics “l’Albert Batlle” de torn, un cop haver ensenyat públicament la seva arrel reaccionària, ja hauria dimitit o l’haurien dimitit. Però per això, es necessita una Alcaldessa amb principis.□\nPublicat per jrcc a 7:19 p. m.\ndilluns, de juliol 22, 2019\n“Discurs fake”: CONVIVÈNCIA\nMentre treballem en una anàlisi global de tots els pactes als Ajuntaments, als Consells Comarcals i a les Diputacions de Catalunya i sobretot fent l’anàlisi dels lligams entre “independentistes i partits del 155” en totes aquestes institucions, s’ha produït la primera jornada del debat d’investidura al President del govern espanyol amb les explicacions del candidat Pedro Sánchez.\nI tal com ha anat, els arguments de Sánchez trenquen un dels pocs punt que semblava positiu en l’afer de la Diputació de Barcelona. (Acord PSC-PDeCat).\nL’argument positiu de l’afer Diputació era i és: que ja mai més els socialistes espanyols i el PSC no podrien dir que hi ha un problema de CONVIVÈNCIA a Catalunya. Els pactes “independentistes-partits del 155” trenquen tota mena de frontismes, bàndols i falta de diàleg.\nPerò tot i la gran quantitat d’aquesta mena de pactes institucionals mixtes a Catalunya, Pedro Sánchez ha seguit amb el “discurs fake” típic de Ciudadanos, que és situar el problema de Catalunya com un conflicte entre catalans, com si fos un problema de convivència i no un conflicte polític entre Catalunya i Espanya.\nDanys col·laterals d’un debat, a valorar.\nLa catalanofòbia diària\nEn Josep-Lluís Carod-Rovira un dia explicava que estant tancat a la presó, parlava en català al seu pare que era castellano-parlant i els funcionaris de la presó varen fer un crit d’atenció i li van dir “Aquí solo se habla español!”.\nEl pare i el fill llavors varen continuar en silenci fins que va acabar la visita. Un pare respectuós i digne, i un fill super-agraït al seu pare estimat.\nJo respecto tots els idiomes i ara tinc un entorn sentimental que domina el castellà i tothom ens respectem.\nPerò tots tenim clar que la llengua catalana s’ha de protegir, perquè tenim problemes de veritat. No cal dir l’aranès que està a la UVI.\nLlegeixo a LO CAMPUS DIARI la notícia : “ESTUDI SOCIOLINGÜÍSTIC: La Plataforma per la Llengua alerta de la situació lingüística als patis escolars”.\nEl que s’ha fet és un treball de camp sociolingüístic realitzat als patis de les escoles i instituts de les zones urbanes de Catalunya, concloent, entre moltes altres dades, que només un 14,6 % de les converses als patis són en català. (Llegiu l’estudi complet que també porta el periòdic universitari).\nAra només voldria comentar, no l’estudi, sinó la reacció bestial que ha tingut la caverna mediàtica sobre aquest estudi, que s’hi ha afegit el grup catalanofòbic de Ciudadanos, PP i Vox.\nA portada el diari “El Mundo” titulava a 4 columnes: “Torra permite espías en los recreos para ver si los niños hablan catalán”. I l’article sosté la tesi de l’espionatge i del mal tracte als alumnes castellano-parlants. A més el diari li dedica el seu Editorial titulat “El nacionalismo sigue avanzando”.\nI entre tota mena de catalonofòbia rampant hi ha una frase colpidora per la seva falsedat i maldat: “ ... La triste verdad es que los castellanoparlantes son hoy en Cataluña ciudadanos de segunda...”.\nNingú que visqui a Catalunya pot sostenir aquesta afirmació.\nPerò el que més m’encabrona és que ja de les astracanades del nacionalisme espanyol imperialista ja no en diem res, no ho responem, deixem que el “discurs” de l’odi campi per Catalunya i per les Espanyes.\nCom el pare de Carod-Rovira, els castellano-parlants de Catalunya ens han d’ajudar a fer forta la llengua catalana. Per un sentit democràtic i per un sentit de dignitat.\nEl català és cohesionador socialment, no un enemic. I el català necessita ajuda de tots.\ndivendres, de juliol 19, 2019\nM’he fet del Club de fans del President Torra\nHe d’estar malalt perquè sovint quan un personatge el maxaquen, l’insulten o tergiversen les seves idees, immediatament m’apareix un sentiment de fer-li costat, encara que combreguem amb idees diferents.\nÉs un problema del meu ADN: la instrucció genètica “m’ordena” fer costat al dèbil, al perdedor. És reforçar un aquelarre de perdedors.\nJo no coneixia al personatge Torra abans de ser President, simplement el recordo amb una pinta de pagès amb gorra peruana estant a les portes de la presó alemanya de Neumünster a l’estat de Schleswig-Holstein, on tenien al President Puigdemont. (Mireu la fotografia). Ningú amb la pinta que feia, podria pressuposar que tenia davant un President en potència.\nPerò el poder és el poder: el Torra que ningú s’excitava i bramava per donar-li la mà, en 24 hores pujat al cotxe oficial i exercint com a President els veïns i les veïnes es rifaven el lloc per saludar-lo, sigui a la Fira de la Ratafia o a la Diada del Cargol. El poder és el poder.\nTot i això jo li escrivia al President Torra: “ ... Deixeu-me dir-vos un sentiment meu real: Jo puc dir ben alt i fort sense reserves, que malgrat els pals que rep diàriament el President Torra, és una tranquil·litat d’esperit tenir a la presidència un polític d’un guix moral i d’una honorabilitat enorme. Però tenim un patriota presidint, no un polític i molt menys un estrateg”. No li deia, però penso que Torra és com era exactament el meu pare el diputat doctor Colomines: un patriota.\nAra el President Torra el tenen segrestat a Palau uns indecents del PDeCat; ara el Vicepresident Aragonès, com ERC, ja li han perdut el respecte fins i tot en públic; els de JuntsxCatalunya també el ninguneixen o contradiuen; els presos desgraciadament ja deliren i els grans exiliats ja son al planeta mart amb l’Iceta i no crec que donin l’ordre de revertir res.\nSi el President Torra, el vaig respectar inicialment per la inclinació malaltissa del meu ADN, ara el meu respecte ja és racional i polític.\nPrefereixo un President amb valors. I Torra, l’home i el polític, els té a cabassos. Els té a prova de bomba.\nPotser seria hora d’engegar a la merda a tot l’entorn de partits independentistes i/o d’estratègia pseudo-independentista i crear el Partit de la Majoria del President. El partit de l’independentisme de base.\nSinó cuidem ja al “personatge autèntic amb moral de País” que és el President Torra, la casta de l’independentisme se’l menjarà definitivament. I no cal dir l’espanyolisme militant.\nPublicat per jrcc a 7:27 p. m.\ndijous, de juliol 18, 2019\nÉs molt agradable rebre l’encoratjament de molta gent pel que publiquem com a premsa educativa i cultural a la revista LO CAMPUS i al periòdic digital LO CAMPUS DIARI, però de vegades no se com dir-ho, però els hi haig de dir: gràcies per la felicitació, però ens podries ajudar econòmicament ?\nPotser és fort i quedem com uns “aprofitats”, però tothom ha de saber que cada pàgina o pantalla té un treball al darrera, que encara que hi col·laborin molts voluntaris, tot té unes despeses. Però encara més, si volem premsa universitària independent, necessitem no dependre econòmicament de ningú. O almenys dependre de molta gent diferent, per assegurar la pluralitat.\nAlgú ens deia per assegurar una imatge positiva: -No demaneu ajuda perquè fa “pobre”. És que la premsa universitària és pobre!!! Pobre d’euros, no pobre d’idees, d’informació i d’opinió.\nSi nosaltres podem col·locar les nostres edicions i publicitat a la safata particular d’e-mails d’unes potencials 300.000 persones de 21 Campus universitaris i diferents Instituts de Secundària, som un canal de màrqueting per a joves important; llavors perquè no explicar-ho i demanar suport econòmic. Suport econòmic a canvi de publicitat directa i Publireportatges.\nEl problema sempre és el mateix i molt difícil de resoldre’l: Descobreixes que s’està donant un Màster d’una clamorosa baixa qualitat i un periodista nostre fa la crònica: informa i opina, tot recollint l’opinió de diferents estudiants crítics i emprenyats. Ho publiquem. Simultàniament els de Difusió de la mateixa Universitat on és cursa el Màster deficient, ens estant encarregant publicitat. Després de publicar la crònica del Màster, rebem la trucada de Difusió i la frase s’ha fet famosa a la nostra redacció: Voleu publicitat? Doncs: “Quid pro quo”.\nClaríssim!, hem arribat a perdre campanyes de publicitat (signades !!!) d’alguna Universitat de Catalunya. Nosaltres fem PREMSA universitària, no fem comunicació institucional, encara que d’aquesta mena de comunicació corporativa en publiquem, la cobrem i avisem al lector de que té al davant.\nMireu-vos amb calma, els papers i les Tarifes que difonen els nostres comercials de LO CAMPUS i LO CAMPUS DIARI sota la marca “Plataforma Cultural LO CAMPUS” ... cliqueu aquí\nPublicat per jrcc a 10:33 a. m.\nAcabo de rebre el següent missatge:\nLa CRIDA aplega persones compromeses a fer efectiu el mandat de l’1 d’octubre i assolir la independència del país, persones amb ideologies diverses, que representin el territori i que tinguin coneixement i experiència en els diferents àmbits de la vida econòmica, social, cultural i internacional del país.\nAquest coneixement i experiència són indispensables per fer la República socialment justa i tolerant, econòmicament dinàmica i moderna i ambientalment compromesa que tots volem. Catalunya ha de ser un país motor de l’Europa del benestar i progrés i d’una comunitat internacional més justa i equilibrada.\nEn les sectorials de la CRIDA apleguem aquest coneixement i experiència i els transformem en propostes que ens puguin guiar en el camí cap a la independència i a la construcció de la República que volem.\nLa reunió serà el dimecres 24 de juliol a les 19 hores. Agrairem que ens comuniqueu la vostra assistència contestant aquest mateix correu abans del divendres 19 per decidir el lloc de celebració.\nVine i participa-hi! Entre tots i amb l’esperit que va fer possible l’1 d’Octubre, assolirem la independència i construirem la República que volem.\nCrida Nacional per la República”\nS’està posant alguna cosa en marxa?\nNo sé que és una “SECTORIAL” per la CRIDA NACIONAL tot i que acabo de mirar la “famosa” Ponència Organitzativa, però endavant, cal col·laborar. Com associat hi aniré.\nCal ajudar, però també cal donar una fort cop de peu al tamboret quan ens facin combregar amb rodes de molí. Sense por, és una acció democràtica!\nJa us explicaré i analitzarem la rebotiga de l’esdeveniment, perquè un MOVIMENT com la CRIDA i no un “PARTIT” com alguns volen, necessita fer-ho tot en obert, és consubstancial.\nMenys directius de “vacances permanents”, menys buròcrates amb cares agres i més governar bé a tots els nivells, escoltar i fer-nos activistes útils de totes les reivindicacions i demandes de la gent.\nPublicat per jrcc a 3:59 p. m.\ndilluns, de juliol 15, 2019\nPresident Puigdemont, perquè ens talles les ales?\nDec ser un poc dels ingenus que defensen amb les dents la CRIDA NACIONAL per la República, mentre des de dins i des de fora es boicoteja aquest avui petit MOVIMENT polític unitari i interclassista.\nNomés faltaven les declaracions del President de la CRIDA Jordi Sánchez des de la presó, en les que va ningunejar la CRIDA NACIONAL, o la publicació d’un article de Toni Morral (el Secretari general de la CRIDA) que tenia la virtut de no entendre aquí li deia “ ... No és això companys, no és això”.\nEm ratifico públicament que en Jordi i en Toni han de deixar el seu càrrec a la direcció de la CRIDA NACIONAL. Son el tap que no deixen enfortir el moviment. Ni una sola idea innovadora i engrescadora. No saben com entrelligar les lluites compartides ja existents a la societat catalana amb la nostra nova dinàmica.\nTot evoluciona i els boicotejadors de la CRIDA actuen de manera salvatge i decideixen per nosaltres.\nPer exemple: La direcció del PDeCat presenta dissabte al seu Consell Nacional una proposta per ordenar l'espai amb JuntsxCat .... i parlen del futur de la CRIDA !!!\nNo t’amaguis: ja sabem que eres darrera de l’afer de la Diputació de Barcelona (jo encara ho estic valorant i païnt), però ara estàs darrera la liquidació de la CRIDA i això és insuportable.\nCal urgentment convocar una CONVENCIÓ ESTRATÈGICA de la CRIDA NACIONAL per la República. No podeu continuar fent política a base de tuits, necessitem un DOCUMENT ESTRATÈGIC per a ser discutit. □\nIMATGE: “Metal Butterfly Wall Sculpture” de C. Jere.\nPublicat per jrcc a 3:24 p. m.\ndiumenge, de juliol 14, 2019\nJoan Tardà el “pinxo” d’ERC, que vol fer\nde President de l’escala de casa nostra\nMentre intentem fer una crítica i autocrítica serena i profunda de tot el que ha passat els últims dies, sobretot a la Diputació de Barcelona, els portaveus d’ERC escupen bilis a dojo, fins a punts intolerables.\nAmb les ganes que tinc de forçar la discussió i trobar els errors fins el final, dins de les files de l’espai anomenat “Espai Puigdemont”, les noves declaracions de Joan Tardà, dificulten el debat serè.\nTot comença per unes declaracions públiques del President Torra: “ ... No tinc cap intenció de convocar eleccions quan arribin les sentències".\nEn Tardà li replica en un tuit que diu:\nPresident @QuimTorraiPla entendreu q caldrà alhora el consentiment del republicanisme. Vull dir del meu partit, també. I cregueu-me q si a @Esquerra_ERC ja s’hagués debatut la conveniència o no de convocar, me n’hauria assabentat.\nUn e-mail que intenta una “desautorització” del President, però que també pretén jugar partida en la lluita interna pel lideratge a ERC.\nTardà necessita marcar paquet a propis i forans i això encara que sigui fet a l’estil de pinxo de barri, per altra banda l’estil de sempre de Tardà. Encara ressonen les seves enverinades paraules que deien que “...si cal sacrificar al President Puigdemont, ho farem”.\nERC ha de donar “consentiment” al President de la Generalitat de Catalunya per convocar eleccions al Parlament de Catalunya?\nA part, que és competència exclusiva del President convocar eleccions, Tardà sense vergonya posa en evidència allò que molts de “l’Espai Puigdemont” i jo de la CRIDA NACIONAL per la República, li recriminem precisament al President Torra.\nPer exemple, com jo li deia per carta al President Torra: “...Tenim un Govern que s’ha desfigurat com a Govern de Coalició i ERC marca tota la política del dia a dia. Avui no hi ha manera de reconèixer els perfils de les dues polítiques que conviuen al Govern. I per habilitat i “militància de despatx” tot queda decantat en ERC...”.\nLa fatxenderia de Tardà ens i em dona la raó. □\nIMATGE: Escultura “SuperSuits 5.0” de Beth Cullen Kerridge.\nPublicat per jrcc a 6:33 p. m.\ndissabte, de juliol 13, 2019\nEl Secretari general de “Junts per la República”, un historiador d’esquerres, ha escrit referit sobre l’afer de la Diputació de Barcelona, que era una “... canallada”. I certament fou una canallada a ERC.\nPerò les coses no passen perquè sí.\nDes d’avui tinc l’encàrrec de redactar el text de l’ARTICLE-EDITORIAL per discutir-lo a la plataforma “Comunitat de debat sobre pensament i estratègia sobiranista” i després publicar-lo a L’INDEPENDENTISTA, un del mini-Suplements de la revista LO CAMPUS.\nEm fa gràcia fer-ho i contrastar-ho amb els “novel·listes” autoanomenats “periodistes” dels nostres diaris, des dels més “nostrats” fins els més espanyolistes. Com es pot inventar de la manera tant grollera el procés de presa de decisions de les conductes polítiques sobiranistes? I encara és més al·lucinant les estripades dels tertulians.\nPerò d’un ERROR MONUMENTAL en pot sortir una GRAN OPORTUNITAT, si es gestiona bé a partir d’ara.\nQüestions acordades que el text per a la discussió n’ha de portar alguna reflexió, opinió i/o proposta d’actuació:\n-La l’afer de la Diputació de Barcelona ha estat un pols intern sobre l’autoritat del President Puigdemont?\n-El President Torra definitivament és un zero a l’esquerra i actua ja només com la “reina mare” de l’independentisme?\n-Waterloo és ja un problema per l’independentisme i la mobilització interior?\n-S’ha d’ajudar al PDeCat perquè l’opció del centre-dreta independentista s’enforteixi i no deixi de ser independentista?\n-S’ha de potenciar el lideratge del President Mas al PDeCat?\n-S’ha de demanar al President Puigdemont que deixi qualsevol càrrec de partit i actuí només com a Càrrec institucional exercint com el “President legítim”?\n-S’ha de propiciar la única unitat real avui que és el moviment la CRIDA NACIONAL per la República?\n-S’ha de demanar la renúncia als càrrecs de President i Secretari de la CRIDA NACIONAL per la República a Jordi Sánchez i a Toni Morral per la seva inutilitat política?\n-Com el PDeCat instrumentalitza la CRIDA NACIONAL per la República i com frenar-ho?\n-Per què els “d’esquerres” de la CRIDA NACIONAL per la República no tenen una activitat política activa i deixen el discurs del moviment a la dreta?\n-S’ha de denunciar frontalment a l’ERC per voler liquidar al “President legítim de Catalunya”, el President Puigdemont?\n-S’ha de denunciar públicament “l’independentisme caviar” del President del Parlament de Catalunya?\n-S’ha de denunciar frontalment a l’ERC per desnaturalitzar el discurs independentista, com per exemple sumar no-independentistes en les seves llistes electorals i als seus càrrecs institucionals? El diputat Nuet n’és l’exemple, més escandalós i cínic.\nI així més de 200 preguntes i qüestions recollides en un “brainstorming” per redactar el text.\nQue les preguntes exposades porten opinió, són tendencioses i esbiaixades ?\nÉs clar, totes. Potser us creieu que hi ha algun periodista que no “banya” la seva informació a traves de les seves ulleres ideològiques, polítiques, nacionals, socials i culturals.\nVal, senyores i senyors, baixeu de la figuera, que això va de País i de Societat de Benestar !!!\nNecessito més temps per valorar i escriure sobre tot el que està passant en el nostre moviment independentista. S’ha de valorar a fons aquest principi de “pre-Guerra Civil dins de l’independentisme català”, que ja és un fet.\nMISSATGE CONTUNDENT a l’Assemblea Nacional Catalana (ANC): deixeu-nos d’utilitzar, sí, sí d’instrumentalitzar-nos, com a carn de canó al carrer per criticar als partits independentistes i actueu d’una vegada de manera preventiva i feu un “Roca Junyent”.\nQue és fer un “Roca Junyent”? doncs utilitzar el finançament per redreçar polítiques. O sigui, talleu ja qualsevol ajuda econòmica a qualsevol polític que no fomenti a la pràctica de manera clara i verificable la UNITAT INDEPENDENTISTA.\nL’únic llenguatge que entendran és tallar-los-hi l’aixeta, aquí a Catalunya o a Waterloo.\nPer altra banda els que volen “liquidar” a Puigdemont -el President legítim-, com ho pretén constantment ERC, se’ls ha de lligar en curt i desemmascarar-los en la seva permanent demagògia.\nCertament l’esdeveniment de la Diputació de Barcelona és el final patètic d’un rosari de passes sense brúixola. Però la brúixola no serveix, sinó saps on vols anar, en cada moment.\nTambé dir que Òmnium Cultural ho té fotut de donar lliçons i marcar camí, perquè en Mauri el seu Vice-President i portaveu, sembla un quadre d’ERC o sigui res, de res, del foment de la transversalitat i de la d’unitat.\nDe manera solemne i prospectiva:\nArribarà la sentència del Procés que serà duríssima, però llavors nosaltres començarem el Judici Polític de tota aquesta classe política que tenim la “Catalunya independentista”. La repressió pot salvar un mal polític, però segueix sent un mal polític. □\nIMATGE: “La Montserrat” (fundició de 1942) de Juli González.\ndijous, de juliol 11, 2019\nEstirant cireres cinematogràfiques: “Guinevere”\nNo sé si us ha passat, però de vegades veus una pel·lícula i després en recordes algun aspecte que et toca molt, però no saps ni els noms dels protagonistes, ni del director i fins i tot n’oblides el títol.\nA m’ha passat amb una pel·lícula que recordava com a molt punyent el guió i l’actitud de vida del protagonista. Però només recordava la cara d’una de les actrius secundàries que hi sortia, en recordava l’aspecte de “dona fatal i sexi” però no en sabia el nom. Es tractava que un dia, la veies en alguna altra pel·lícula o en alguna informació i així com aquell que estira cireres arribaria a saber de quina pel·lícula es tracta.\nI ho meravella!, ahir Woody Allen va presentar a Sant Sebastià -Donostia- la nova pel·lícula que hi filmarà de la mà de la productora catalana Mediapro i al seu costat hi havia l’esplèndida i morbosa actriu que jo buscava, per després seguir el rastre de la meva misteriosa pel·lícula.\nL’actriu és Gina Gershon (la de la fotografia). Una estona d’indagacions per internet i he trobat la pel·lícula: “Guinevere”.\nÉs un film nord-americà de l’any 1999, qualificat de drama sobre una relació artística i romàntica entre una estudiant i un tutor que és fotògraf, bastant més gran que ella. Els protagonistes: Stephen Rea i Sarah Polley. I el director i guionista: Audrey Wells.\n¿Com pot ser que d’una pel·lícula t’hi trobis tant gratificat pel guió i commogut per alguna escena, no recordis res de res del conjunt?. Fins i tot, no sé on la vaig veure i amb qui. Ni en quin idioma, si la vaig veure en una plataforma digital.\nNo us faré un espòiler, però l’escena que unes cinc o sis noies joves es pregunten entre elles: -Tu de quin curs eres?. Fent referència a la relació sentimental o sexual amb el tutor i al curs acadèmic, és l’escena emblemàtica de tot un guió brillant.\n“Guinevere” és Ginebra en català, no referit a l’alcohol, sinó al personatge llegendari de la reina Ginebra. Elles els hi deia el tutor les “ginebrines”.


Laura Borràs, l’amazona incandescent\nLa candidata de Junts encarna un independentisme que exhibeix una actitud resistent i unilateralista\nHauria pogut titular també aquest perfil “L’heroïna d’Instagram”, o “Escuma incessant”. Qualsevol d’aquests títols serviria per resumir la personalitat intensa de la número dos de la llista de Junts darrere de Carles Puigdemont i presidenciable efectiva. I és gairebé segur que cap dels títols serà del gust dels fans de Laura Borràs, molt susceptibles. Perquè aquesta candidata, a més de simpatitzants i votants, té fans. Estem davant d’una figura que, en termes escènics, ho dona tot, de manera incansable. Amb discursos vibrants, connecta amb la gent a l’estil de les dives d’altres temps. No costa imaginar-se-la en un teatre de finals del XIX, cantant una òpera romàntica mentre el públic se sent trasbalsat fins al moll de l’os.\nVeiem una candidata tenaç (quan es proposa una cosa, no s’atura, diuen amics i enemics) que sintetitza perfectament tres factors que s’imposen en la política actual: la priorització de les emocions, l’ús àvid de les xarxes socials i una tendència a la simplificació del missatge. Ella –filla d’un metge amb vinculacions amb el PSUC– encarna un independentisme que pretén exhibir una actitud resistent però que –a l’hora de la veritat– és compatible amb acceptar el camp de joc autonòmic. I quin és el seu ideari? Un cop ens ha dit que és independentista, no és fàcil esbrinar quina és la seva ideologia, costa ubicar-la en les coordenades dreta-esquerra, per bé que el programa de Junts sembla redactat per atreure un públic que podria anar de la democràcia cristiana a l’anticapitalisme. Borràs afirma que el seu partit no s’assembla a res del que hem conegut, deu ser això.\nA Madrid aprofita l’altaveu i es consolida com a icona de JxCat, i marca totes les distàncies que pot amb ERC\nEn un llibre recent, la candidata que aspira a revalidar els bons resultats de Puigdemont assegura ser “filla de l’1 d’octubre”. Cadascú escriu la seva història com vol, i més una especialista en teoria literària. Però potser no és exacte situar l’origen de la seva carrera política en els dies convulsos de la tardor del 2017, sobretot perquè no és cap secret que va ser fitxada per Artur Mas i Ferran Mascarell el gener del 2013 per dirigir la Institució de les Lletres Catalanes (ILC), càrrec de confiança política. La mateixa interessada narra aquest període com una etapa de perfil tècnic, però allò va tenir lloc en un context molt determinat: el líder de CiU i president mantenia oberta una ofensiva per atreure noves cares a la Casa Gran del Catalanisme. La irrupció estel·lar de Borràs entre els convergents havia tingut lloc uns mesos abans, durant un acte de la Fundació CatDem al Palau Robert, on va pronunciar un discurs molt celebrat per tothom, també per Mas.\nAixò no obstant, Borràs no es reconeix en el llegat convergent. Té motius: va per lliure fins que, un cop escollida diputada a les eleccions de desembre del 2017 (Puigdemont li va demanar que anés a la seva candidatura), fa colla amb els companys Josep Costa, Francesc de Dalmases i Quim Torra, un grup d’independents que s’autobateja com a War Room, i que acabarà sent el nucli de confiança del president “en custòdia”. Més que puigdemontista, Borràs és torrista, i no només perquè esdevé la consellera de Cultura del 131è president, sinó pel fet de compartir les opinions i prioritats del seu mentor. Què és el torrisme? Una branca petita però molt visible de la mutació sobiranista convergent que es barreja amb elements provinents de l’independentisme purista que havia fet soroll –anys enrere– dins d’ERC i altres organitzacions. El torrisme interpreta cada moment en clau de renúncia o de xoc. L’ombra del populisme no és un risc només de la CUP.\nQuan li demanen que vagi en segon lloc darrere de Jordi Sánchez –pres a Lledoners– a les generals, Borràs accepta, tot i que lamenta haver de deixar el seu departament. A Madrid, aprofita l’altaveu i es consolida com a icona de Junts, marcant totes les distàncies que pot amb ERC. Mentrestant, defensa la seva innocència en la causa penal que té oberta al Suprem per presumptes delictes durant la seva gestió a la ILC, extrem que pot condicionar el seu futur. El seu nom estava sobre la taula per tornar al Govern com a titular de Cultura i portaveu, quan Torra va fer el recanvi de consellers de setembre de l’any passat.\nBorràs té sentit de l’oportunitat i, quan arriba l’hora, proclama que es presentarà a les primàries de Junts, que guanya de bon tros contra Damià Calvet, que tenia el suport dels presos. El tarannà incandescent d’aquesta amazona del procés rep l’aval de les bases, que esperen el momentum unilateral. Puigdemont hauria volgut un altre candidat (el conseller Puigneró), però ara confia que la poesia fabricarà vots.


Acosta López, Alejandro (2018) "Wilson: la darrera esperança del catalanisme durant la Gran Guerra", Ab Origine Magazine, 36(novembre) [en línia].\nAlemanya, Aliats, catalanisme, Catalunya, internacionalisme., Nacionalisme, Primera Guerra Mundial, Wilson\nPortada del setmanari La Nació que duia a portada la qüestió dels voluntaris catalans a la Legió Estrangera Francesa en el marc de la campanya propagandística impulsada pel nacionalisme aliadòfil. Font: La Nació: setmanari adherit a la Unió Catalanista (26 d’agost de 1916), Biblioteca de Catalunya\nWoodrow Wilson, original de Virgínia, havia estat rector de la Universitat de Princeton i governador de Nova Jersei pel Partit Demòcrata abans d’esdevenir l’any 1913 el 28é president dels Estats Units d’Amèrica (1913-1921). Font: Wikipedia\nVersió en anglès del díptic publicat pel Comitè Pro Catalunya el 1918. El document, el primer en mostrar una bandera independentista estelada, és un testimoni documental fonamental per visualitzar les esperances que alguns sectors del nacionalisme català havien dipositat en Wilson. Font: Wikipedia\nVinyeta que representa Wilson amb una destral a punt de deslligar Catalunya d’Espanya. Font: La Trinxera Catalana, núm. 4 (19 de desembre del 1918), Biblioteca de Catalunya.\nFotografia d’una excursió de joves independentistes catalans amb joves nord-americans a Montserrat l’any 1918, en el marc de l’eufòria wilsoniana. Font: Vibrant.


QUI ESCRIU? – Barbiana\nAnna Serra és doctorada en antropologia social i cultural. Va realitzar la tesi sobre la cultura dels infants durant el temps de pati i, en els darrers anys, ha estat investigant la influència de l’espai exterior de les escoles en el comportament dels infants durant el temps lliure.\nInvestigadora del Joc com a camí d'autoconeixement i activador dels potencials humans.\nMare, psicòloga i mestra, directora de la llar d’infants La Formiga des de fa 15 anys.\nDoctor en Historia i professor a la Universitat Autònoma de Barcelona. Col·labora habitualment amb l’etapa de secundària de l’Escola el Royure, de Sant Joan de Mediona.\nProfessora assoicada a la UVic i coordinadora d’activitats educatives de ACVic Centre d’Arts Contemporànies.\nCarme Cols i Pitu Fernàndez, mestres jubilats que comparteixin la inquietud de pensar els espais exteriors de les escoles per tal de crear exteriors que siguin un espai natural de salut i de benestar. Amb l’ajuda d’altres professionals, arquitectes, fusters, jardiners, pedagogs, troben respostes per repensar els espais exteriors incidint en plantejaments educatius i en les oportunitats que poden oferir.\nPsicòloga especialitzada en Família, Criança i Educació. Assessora Pedagògica, Supervisora i Formadora de docents, acompanyants, professorat, equips.\nCreu Pérez Pérez és catedràtic del Departament de Teoria de l'Educació de la Universitat de València. Ha exercit com a mestre, professor de Geografia i Història en Educació Secundària i Psicopedagog. La línia fonamental de les seves publicacions i investigacions versa sobre l'educació ètica, l'aprenentatge de valors i normes a l'aula, la prevenció de la violència de gènere o l'aprenentatge de competències, temes sobre els quals ha publicat diversos llibres i articles en revistes especialitzades d'àmbit nacional i internacional. Ha impartit nombroses conferències i cursos en centres de formació del professorat de gairebé tota Espanya. Dirigeix la col·lecció Aprender a Ser de l'editorial Desclée de Bower.\nPeriodista, mare de Vito i fundadora de Tierra Fértil, una escola lliure a les afores de Buenos Aires amb 7 anys d'experiència. Escriu a alteredu.com.ar y en Tierra Fertil\nL'Escola Estel és una escola d'educació especial de la comarca d'Osona que ofereix un conjunt de serveis, recursos i ajuts relacionats amb l'educació i l'atenció dels alumnes amb discapacitat intel·lectual. Està ubicada a la ciutat de Vic.\nCol·laboro amb la Universitat de Barcelona, a la Facultat d’Educació. Realitzo tallers per a mestres per a escoles públiques i entitats privades, i faig xerrades sobre expressió plàstica a diferents centres.\nTeresa Hernando Ara, diplomada en Treball social i llicenciada en Sociologia. Després d'una dècada treballant en entitats socials, va cursar el màster en Formació de Professorat d'Educació Secundaria Obligatòria i Batxillerat, Formació Professional i Ensenyament d'Idiomes (2012), i es va incorporar a l'àmbit de l'educació formal. Actualment treballa com a cap del Departament de Serveis Socioculturals i a la Comunitat de l'IES Avempace, a Saragossa, i com a docent en el Cicle Formatiu de Grau Superior en Animació Sociocultural i Turística. Inma Tena Porta, llicenciada en Educació física per l'INEFC de Lleica, postgrau en gestió i seguretat en els esports d'aventura i en gestió esportiva municipal. Diploma d'estudis avançats "La investigació en activitat física i esport, aspectes interdisciplinars i aplicacions al medi natural". Professora a la Universitat de Saragossa des de fa 15 anys, la gran majoria a la Factultat de Ciències Humanes i de l'Educació a Huesca, tant en la formació de mestres d'Educació Primaria com d'Educació Infantil. Dones tenaces, inquietes, planificadores, organitzades i sotre tot somiadores. I posades a somiar, somien en una educació transformadora, on es confii en el propi nen/a, on es pugui créixer en llibertat i amb un aprenentatge ple d'experiències significatives. Una educació que permeti créixer en el respecte en un/a mateix/a i cap als demés i a la propia naturalesa, per aprendre a conviure i a crear comunitat\nMestre de primària des de 1990, graduat en psicolingüística i format en psicomotricitat, ha treballat a diferents escoles de Catalunya i Califòrnia. Ha col·laborat amb la Xell i des de fa 18 anys es dedica a la formació del professorat i a l’assessorament de centres.\nAutores del llibre\nFormadora i especialista en matemàtiques vivencials. És responsable de la web aprendemosjuntoalmar.com.\nLlicenciada en Química, mare i actualment acompanyant de l’etapa de secundària de l’escola El Roure, de Sant Joan de Mediona.\nMireia Bosch Mateu es dedica al món de la comunicació amb caràcter social. És redactora de Barbiana i col·labora també en altres mitjans.\nDoctora en Arts i Educació, fundadora i coordinadora de la Casa Voladora-Casa Niu. Espais per a l’escolta i la creació col·lectiva (https://casavoladora.wordpress.com).\nÉs antropòloga formada en Observació de nadons a l’Associació Bick Espanya i a Grup AcSent. Treballa com a consultora i formadora des de Nodre, Diàleg i Desenvolupament Organitzacional, en projectes adreçats a entitats i a famílies. És formadora en Observació directa per a escoles bressol i coordina el Raconet de la Torre, un espai d’escolta i de socialització precoç, ubicat al casal de barri Torre de la Sagrera, a Barcelona.\nPsicòleg, psicomotricista i tècnic en llenguatges expressius. Durant 15 anys responsable del projecte La Caseta. Actualment és formador en educació lliure i en arts marcials integrades (AMI) i membre de la XELL (Xarxa d’educació lliure).\nRebeca Wild va ser pedagoga i filòloga. Formada en pedagogia musical i en pedagogia Montessori, va impulsar l'escola Pestalozzi, a Equador, un centre de referència en l'educació viva.\nPsicòloga, Màster en Ciències i directora del The Institute for Neuro-Physiological Psychology (INPP Chester) Més informació: www.inpp.org.uk\nMestra i autora de la web www.entreactividadesinfantiles.com\nSònia Esteve Frigola i Isabel Sellas Ayats són professores del Departament de Didàctica de les Arts i les Ciències de la Facultat d’Educació de la Universitat de Vic. Membres del grup de recerca CODI (Coneixement i Didàctica) amb el qual han participat en diversos projectes d’investigació. Han impartit nombroses conferències, tallers i cursos en jornades i seminaris en l’àmbit de la didàctica de la matemàtica.\nArticles mas populars


Baixa el preu de la primera hora d'aparcament a la plaça del Mercat | Viu Molins de Rei\nEl Mercat Municipal una tarda de desembre // Jose Polio\nL’Ajuntament de Molins de Rei, Aparcamientos Saba, l’Associació de Venedors del Mercat Municipal i la Unió de Botiguers de Molins de Rei (BotMol) han arribat a un acord per rebaixar el preu de la primera hora d’aparcament al pàrquing soterrat de la plaça del Mercat. A partir d’ara, la primera hora passa de costar 2,30 euros a tenir un preu de 1,75, reduint-se el cost en 55 cèntims. Aquesta mesura té com a objectiu la dinamització del comerç local de la zona.\nEl regidor de Comerç, Joaquim Martí (CiU), considera que el preu que s’ofereix ara és “molt atractiu pels veïns d’altres localitats que venen a fer les seves compres a la vila”. La regidora de Mobilitat, Anna Cantudo (PSC), afirma que l’aparcament soterrat està situat en un “lloc estratègic” i que s’han de donar “les màximes facilitats perquè la gent l’utilitzi”. Aquesta zona d’estacionament té una capacitat de 214 places.\nEtiquetes:Anna Cantudo aparcament SABA aparcament subterrani associació de venedors del Mercat Municipal BotMol comerç conveni Joaquim Martí Mercat Municipal mobilitat pàrquing pàrquing soterrat Saba


El Poblet de Petrer ja és Bé d'Interés Cultural - LOBLANC\nJust un dia després de la presentació del calendari d’activitats programades per l’Ajuntament de Petrer per a commemorar el 80 aniversari del final de la Guerra Civil, aquest matí els regidors de l’equip de govern Fernando Portillo, Rafa Masià i Silvia Rodríguez han anunciat l’esperada declaració de la finca El Poblet, lloc històric de l’època, com a Bé d’Interés Cultural, tal com ho recull el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana de hui, 22 de febrer.\nUn reconeixement aconseguit una dècada després que el Centre d’Estudis Locals de Petrer realitzara la primera sol·licitud formal per a l’inici de la tramitació. Segons ha indicat l’edil de Patrimoni, Fernando Portillo, “la incoació de l’expedient significa que a partir d’aquest moment i malgrat estar en exposició pública la finca ja és Bé d’Interés Cultural”. Una vegada superat el període d’exposició i al·legacions, el següent pas serà concertar amb la propietat el règim de visites, definint “dies, horaris, condicions, quines parts es podran visitar…”, ha remarcat Portillo.\nTant Rafa Masià com Silvia Rodríguez han mostrat la seua emoció i alegria per aquest reconeixement. Masià ha manifestat que “hui és un dia d’alegria i d’emocions i sensacions. Ha valgut la pena l’esforç per a poder posar en valor aquesta illa de pau que és el Poblet, una illa de pau en una Espanya en guerra”. Per part seua, Rodríguez ha subratllat que “és una alegria aquest reconeixement a la nostra història recent i a la posada en valor d’aquests espais per a recuperar la memòria per a conéixer-nos fins a on hem arribat i com som ara”. També ha remarcat l’interés de la Conselleria d’educació i Cultura en aquesta declaració. Tots dos regidors han destacat els assoliments aconseguits gràcies a la “unió de les forces progressistes”.\nPortillo, que ha qualificat aquesta declaració com “una fita important per a Petrer quant a reconeixement del patrimoni i quant a que suposarà un referent i un atractiu per a moltes persones de fora de Petrer, més enllà de reconéixer un espai com a lloc històric que va tindre un paper fonamental i important en el final de la Guerra Civil”, ha tingut paraules d’agraïment i afalac a l’esforç i treball del Centre d’Estudis Locals com a iniciadors de la tramitació i a Boni Navarro, historiador local que “és qui més ha barallat i investigat i divulgat aquest succés històric”, en paraules del regidor.\nPreviousEl termini d’inscripció per a participar en la Fira de Maig de Torrevella com caseteros s’obrirà el pròxim 25 de febrer\nNextEl Poblet de Petrer ya es Bien de Interés Cultural


4 motius per tancar la porta de l’habitació a la nit – Asigoy\nHome projectes de bricolatge 4 motius per tancar la porta de l’habitació a la nit\nby adminon octubre 1, 2021 octubre 1, 2021 Leave a Comment on 4 motius per tancar la porta de l’habitació a la nit\nDeixar la porta del dormitori oberta a la nit sembla un tema natural per al 60% de les persones. Ja sigui per crear un clima millor a l’habitació o per escoltar millor els nens en cas d’emergència. Els quatre motius següents us mostren en particular per què és millor mantenir la porta tancada a la nit.\n1. Somni tranquil\nMantenir la porta del dormitori tancada a la nit garanteix principalment que se suprimeixin els molestos sorolls externs. Com a resultat, podeu dormir molt més tranquil, de manera que la relaxació estigui garantida.\n2. Energia positiva a l’espai\nSegons la teoria xinesa de l’harmonia Fēng Shuǐ, tenir una porta tancada ajuda a mantenir l’energia positiva a l’habitació. Això us proporciona una sensació de seguretat desapercebuda.\n3. Millors possibilitats de supervivència en cas d’incendi\nTot i que fa unes dècades teníeu 17 minuts per protegir-vos en cas d’incendi a la casa, el temps mitjà de supervivència és ara de només 3 minuts, així Mercuri reportat. Això es deu al fet que avui en dia cada vegada hi ha més plàstics que han entrat als apartaments, que alliberen gasos tòxics en cas d’incendi.\nPer tant, per tenir més possibilitats de supervivència en cas d’incendi nocturn d’apartaments, és millor mantenir les portes tancades. Perquè llavors el foc i el fum verinós que s’hi associa s’estendran molt més lentament a l’apartament. Segons l’Institut Americà d’Investigacions de Seguretat, quan la porta del dormitori està oberta, la temperatura augmenta fins a 500 ° C en segons, mentre que no puja per sobre dels 37 ° C durant un temps quan la porta està tancada. Una clara diferència que salva vides!\n4. Temps de resposta més ràpid en cas d’introducció\nLes portes de dormitori tancades o fins i tot tancades amb pany ofereixen l’oportunitat de protegir-se en cas d’irrupció i de reaccionar més ràpidament. Perquè quan premeu el mànec o intenteu obrir la porta del dormitori, el lladre produeix sorolls addicionals i li costa temps, cosa que us beneficia. Si un lladre no aconsegueix els objectes de valor en un termini de 5 minuts o si nota que el resident és a casa, sol deixar l’apartament de nou.\nTancar o obrir depèn en última instància de vosaltres. A algunes persones no els importen ni els sorolls ni els „energies negatives“. Tanmateix, en cas d’incendi o intent d’introducció, sempre val la pena deixar simplement tancada la porta abans d’anar a dormir per, finalment, tenir una mica més de seguretat.\nPer cert: aquí podeu esbrinar per què heu de prohibir aquestes 7 coses del vostre dormitori.\nMiniatura: © flickr / Brandon Carson\nPrevious ArticleJersei de peu de gall de la tardor de Baby Jack\nNext Article21 de les idees de decoració de taula de tardor més impressionants


Laia Balasch Solé | dimarts, 28 d'abril del 2015, a les 20.44\nUn any i mig després dels fets, la jutgessa dóna per tancada la investigació. Considera que hi ha prou indicis per portar a judici sis dels agents que van participar en aquesta maniobra de reducció, la nit del 5 d'octubre de 2013. En concret, se'ls processarà per un delicte d'homicidi i serà un jurat popular el que determinarà si eren conscients que podien causar-li la mort o no. Per la jutgessa, "els agents no van adequar la seva actuació a les circumstàncies del cas" i van actuar de manera "excessiva" i "desproporcionada". És un posicionament amb què no està d'acord l'advocat de la defensa, que sosté que els agents van seguir els protocols policials. JOSÉ MARÍA FUSTER-FABRA, advocat de la defensa "El fet que per primera a tota la història d'Espanya hi hagi una situació de jurat amb una reducció policial feta al carrer i a més d'acord amb els protocols policials, em sembla una mica massa exagerat, però de totes maneres és el que hi ha i ho afrontarem." La jutgessa també ha enviat a judici dues policies més, acusades d'obstrucció a la justícia. N'és una que presumptament va netejar el rastre de sang del carrer, i una altra que suposadament va demanar a una veïna si tenia fotos dels fets. L'advocat de l'acusació particular ha aplaudit la decisió judicial. DAVID AINETO, advocat de l'acusació particular "És un pas molt important perquè la fase instructòria no s'ha arxivat per a cap dels nossos que nosaltres acusem, i això significa que almenys el jutge instructor veu, com nosaltres, indicis de criminalitat." També el conseller d'Interior, Ramon Espadaler, s'ha referit al cas i ha remarcat que el departament ha pres mesures provisionals en espera que es resolgui el cas. RAMON ESPADALER, conseller d'Interior "Des del primer moment es va prendre una decisió de caire disciplinari que evidentment es manté, que és que estan fent tasques policials, però tasques que tenen més a veure amb l'Administració que no pas amb el patrullatge." Als sis agents processats per homicidi, la jutgessa els ha imposat una fiança de 200.000 euros per si finalment haguessin d'indemnitzar la germana de la víctima. La magistrada també ha decidit arxivar la causa contra dos agents més. Creu que la seva participació en els fets no està acreditada.\nLa jutgessa del Jutjat d’Instrucció número 20 de Barcelona atribueix als agents un delicte d’homicidi per dol eventual o per greu imprudència professional i, per tant, no determina si van actuar amb voluntat de fer mal a la víctima o no -un fet que s’haurà d’aclarir en el judici-. Després d’un any i mig d’investigació, però, la jutgessa conclou que “els agents acusats del delicte d’homicidi no van adequar la seva actuació a les circumstàncies del cas” i van actuar de manera “excessiva” i “desproporcionada”.\nEls agents seran jutjats per un tribunal popular, després que l’Audiència ratifiqués també que hi podria haver indicis d’un “dol eventual”. La fiscalia demana 11 anys de presó per als sis mossos acusats perquè considera que la maniobra de reducció dels agents va ser “excessiva i desproporcionada, tant en la durada com en el nombre de mossos interventors”.\nPel que fa les altres dues agents que aniran a judici, estan acusades d’obstrucció a la justícia per raons diferents. Una està imputada perquè presumptament va netejar la taca de sang de Juan Andrés Benítez. L’altra és la que suposadament va demanar a una veïna si tenia imatges dels fets. La magistrada també ha decidit arxivar la causa contra dos agents més perquè creu que la seva participació en els fets no ha quedat acreditada.\nL’advocat de quatre dels mossos imputats, José María Fuster-Fabra, ha afirmat que considera “exagerat” que els fets del carrer de l’Aurora arribin a judici. Segons el lletrat, és “la primera vegada en tota la història d’Espanya” en què “una reducció policial feta al carrer i d’acord amb els protocols policials” arriba als jutjats i es vincula a un cas d’homicidi amb dol.\nUna opinió radicalment contrària ha estat la de l’advocat de la família de Juan Andrés Benítez, David Aineto. El lletrat s’ha mostrat molt satisfet per la decisió de la jutgessa de portar els mossos a un “tribunal perquè en valori la conducta” i considera que la jutgessa també veu “indicis de criminalitat” en l’actuació dels agents.\nPer la seva banda, el conseller d’Interior, Ramon Espadaler, ha dit que respecta la decisió de la jutgessa i ha recordat que el desembre de 2013 el departament va destinar els agents implicats a tasques administratives i els va apartar temporalment de les tasques de patrullatge a Ciutat Vella.\nJuan Andrés Benítez va morir el 6 d’octubre de 2013 a l’Hospital Clínic, després de ser reduït per agents dels Mossos d’Esquadra al carrer de l’Aurora, al barri del Raval.\n— Audiència de Barcelona — cas Aurora — Mossos d'Esquadra\nPepe Motos presenta ‘Kódigo flamenco’ al Teatre Lliure de Montjuïc


Hasselblad - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1841 , Göteborg\nAl gener de l'any 2003, va ser adquirida pel "Grup Shriro". Y posteriorment, a l'agost de l'any 2004 Hasselblad, es va fusionar amb el desenvolupador de sensors òptics Imacon, passant a ser Hasselblad Imacon.\n1 Inicis de la companyia fotogràfica\n2 Fabricació de dispositius fotogràfics\n3 Hasselblad i l'Apolo 11\n4 Hasselblad en l'actualitat s.XXI\nInicis de la companyia fotogràficaModifica\nA l'any 1841 a Göteborg, una ciutat a l'oest de Suècia, la família Hasselblad va establir la seva petita empresa comercial. Inicialment coneguda com a F.W Hasselblad & Co. Göteborg, donada la seva proximitat al continent europeu i a les connexions comercials que Suècia tenia amb països com ara la Gran Bretanya, Països Baixos, Dinamarca, Alemanya entre d'altres, l'empresa no va trigar en convertir-se en una de les cases comercials més grans del país.\nQuan Arvid Victor Hasselblad, fill del fundador de l'empresa, inicià una divisió fotogràfica al negoci va fer el següent comentari: No crec que guanyem gaires diners amb això, però almenys podrem fer fotos gratis. Irònicament a l'any 1908 la família Hasselblad va haver de crear una nova empresa a part per poder atendre a la nova branca del negoci.\nFabricació de dispositius fotogràficsModifica\nDurant la primavera de l'any 1940, el govern de Suècia es va posar en contacte amb Victor Hasselblad y li va demanr si podia fabricar una càmera similar a la que els exercits alemanys utilitzaven per a vigilància aèria. Fins a aquella data, l'empresa només s'havia dedicat a la exportació i la importació de sistemes fotogràfics al continent europeu majoritàriament. Al mes d'abril prop d'un taller mecànic i amb l'ajut d'un enginyer Hasselblad va dissenyar la primera càmera, la Hasselblad HK 7. Pocs mesos després es començà la fabricació de les càmeres en sèrie. La HK 7 tenia un format de 7 x 9, utilitzava una pel·lícula de 80 mm i tenia dos objectius.\nLa producció de càmeres per a l'exèrcit suec va continuar; durant més de 4 anys (entre 1941 i 1945) l'empresa de càmeres fotogràfiques entregà un total de 342 càmeres. Aquest va ser el punt de partida que va fer que Hasselblad considerès la fabricació de càmeres per a un consumidor civil.\nUn cop la guerra acabà, l'empresa va centrar tot el seu treball en el desenvolupament d'una càmera Hasselblad d'ús general, és presentà la Hasselblad 1600F; aquest model tenia un format de 6 x 6 i comptava amb un mirall i uns objectius Kodak. Aquest dispositiu era molt fràgil i l'empresa la va anar millorant fins que finalment es va presentar la 1000F, una càmera de format mitjà amb noves funcions millorades i perfeccionades.\nHasselblad i l'Apolo 11Modifica\nAldrin fotografiat a la lluna\nA l'any 1969, l'empresa fotogràfica continuà amb el seu èxit quan Neil Armstrong i Edwin Aldrin tripulants de l'Apollo 11 van prendre les primeres imatges de l'home caminant sobre la lluna amb una Hasselblad 500EL/70. Evidentment Victor Hasselbald i el seu equip van aprofitar els avenços i les noves tecnologies desenvolupades per a la fabricació de les càmeres que havien viatjat a l'espai i les van aplicar als sistemes que es venien en les botigues i que qualsevol consumidor podia adquirir.\nHasselblad en l'actualitat s.XXIModifica\nAmb 72 anys, a l'any 1978 Victor Hasselblad morí. Gran part de la seva herència va anar destinada a la seva fundació (actualment encara existent). Avui dia l'empresa segueix fabricant dispositius fotogràfics de format mitjà de gran qualitat i majoritàriament adreçats a professionals, i la fundació que homenatja a Vicor Hasselblad realitza anualment un concurs fotogràfic, considerat com un dels més prestigiosos del món.\n↑ «Hasselblad - Our History» (en anglès). [Consulta: 6 Novembre del 2017].\n↑ «Hasselblad camera models» (en anglès). [Consulta: 6 Novembre del 2017].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Hasselblad\nHasselblad - Lloc web oficial (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Hasselblad&oldid=26478097»\nDarrera modificació: 26 feb 2021 a les 13:02\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 feb 2021 a les 13:02.


SATSE Catalunya: “El temps perquè les administracions prenguin la iniciativa i millorin la Sanitat s'està esgotant”\nEl Sindicat d'Infermeria no romandrà impassible si constata que no s'han iniciat les necessàries millores que requereixen tant el nostre sistema sanitari com les condicions laborals i professionals de les infermeres i fisioterapeutes.\nEl Sindicat d'Infermeria, SATSE, ha advertit al conjunt d'administracions públiques que, una vegada superada l'etapa més greu de la pandèmia del Covid-19, el temps perquè prenguin la iniciativa s'està esgotant, per la qual cosa no romandrà impassible després dels mesos d'estiu si constata que no s'han iniciat les necessàries millores que requereixen, tant el nostre sistema sanitari com les condicions laborals i professionals de les infermeres, infermers i fisioterapeutes.\nDesprés de realitzar una anàlisi del grau de compliment en data d'avui dels compromisos adquirits pel Govern i les comunitats autònomes arran de la pandèmia del Covid-19 per a millorar el sistema sanitari del nostre país, SATSE ha conclòs que segueixen sense plasmar-se en actuacions concretes, amb el que la nostra sanitat segueix molt deteriorada i afeblida amb uns professionals esgotats que sofreixen una situació de precarietat que no té límit.\nPer això, l'organització sindical estudiarà i valorarà, després dels mesos d'estiu, el comportament del Ministeri de Sanitat i de les conselleries de Salut de les diferents comunitats autònomes davant la necessitat de propiciar les reformes estructurals que requereix el nostre sistema sanitari per a donar resposta a les necessitats presents i futures del conjunt de la societat. D'igual manera, estarà molt atent a l'evolució en el Congrés dels Diputats de la tramitació de la Proposició de Llei de Seguretat del Pacient.\nD'igual manera, SATSE trasllada aquesta crida a l'acció als representants dels partits polítics en els diferents òrgans de decisió o de representació institucional. Un clar exemple és la necessitat que s'agiliti amb urgència la tramitació parlamentària de la Proposició de Llei de Seguretat del Pacient que porta més de sis mesos pendent del debat de les esmenes parcials dels grups en la Comissió de Sanitat. Una situació que la societat no encerta a entendre màximament amb la greu realitat que sofreix l'SNS i que repercuteix greument en l'atenció de 47 milions de persones.\n“No és acceptable de cap manera que en la tribuna d'oradors del Congrés dels Diputats assegurin de manera reiterada que propiciaran els canvis que necessita la nostra sanitat, cas de la Llei de Seguretat del Pacient, i que quan arriba el moment de fer realitat els seus compromisos, alguns partits polítics mantinguin la política de l'estruç i emprin el tactisme per a eludir la seva responsabilitat davant la societat i les persones amb problemes de salut”, apunten des de l'organització sindical.\nEn l'àmbit de les administracions públiques, SATSE apunta, com a millores urgents i necessàries, propiciar una inversió pública d'acord amb les necessitats reals del conjunt de la societat i garantir millors condicions laborals a les infermeres, infermers i fisioterapeutes, així com al conjunt del personal sanitari, reduint de manera dràstica l'elevat índex de temporalitat existent en l'actualitat.\nD'igual manera, cal propiciar entorns laborals més segurs, lluitant de manera decidida contra l'agressions als professionals, implementar nous espais d'actuació per a les infermeres i infermers, com els centres educatius o sociosanitaris\n“Una vegada que comencem a recuperar una certa normalitat després de 18 mesos molt durs i difícils per al conjunt de la societat, i molt especialment per als professionals sanitaris, a conseqüència de la pandèmia del COVID-19, existeixen dues alternatives, o deixar i abandonar a la seva sort a la nostra sanitat pública perquè es continuï deteriorant lenta i inexorablement o prioritzar els recursos i mitjans necessaris per a consolidar un futur més sa i saludable per a tots i totes gràcies a una sanitat pública enfortida i cohesionada”, conclou.


01/20/2019 06:28:18 PM\nCanvi de titularitat d'un expedient d'activitats - Comunicació\nHo pot comunicar tant la persona transmitent com la nova titular.\n1. La persona transmitent ha de disposar de la corresponent llicència o comunicació prèvia vigent.\nNo es pot transmetre la llicència o comunicació prèvia, quan el nombre de les que es poden atorgar o presentar sigui limitat o que s'hagin concedit o rebut, comprovat i controlat tenint en compte les característiques particulars dels subjectes autoritzats inicialment.\nTampoc es pot transmetre l'activitat quan es troba subjecta a un expedient de revocació o caducitat, fins que no hi hagi una resolució ferma.\nEn el cas que la persona transmitent no pugui o no vulgui formalitzar la comunicació a l'Ajuntament, és suficient que la persona adquirent acompanyi la comunicació amb la documentació acreditativa del negoci jurídic que ha vehiculat la transmissió de la titularitat del negoci, de la llicència o de la comunicació prèvia.\nUna vegada produïda la transmissió, les responsabilitats i les obligacions de l’antic/ga titular derivades de la Llicència o de la Comunicació prèvia són assumides pel nou/va titular.\nEn defecte de la comunicació, els subjectes que intervenen en la transmissió són responsables solidaris de la responsabilitat que es pugui derivar de l'activitat subjecta a llicència o comunicació prèvia.\n- Que les responsabilitats i les obligacions de l'antic/ga titular derivades de la llicència o de la comunicació prèvia són assumides pel nou/va titular. A tal efecte es pot aportar una declaració conjunta de la titularitat de l'activitat, signada tant per l'antic/ga titular com pel nou/va.\nSi es tracta d'un establiment afectat pel Real Decret Llei 191/2011, s'ha d'aportar la declaració responsable en matèria de salut alimentària.VEURE MODEL\nLa comunicació ha de formalitzar-se en el termini màxim d'un mes des que s'ha produït efectivament la transmissió.\nLa taxa que estableix l'ordenança fiscal:\n- Activitats en règim de comunicació o declaració, 73,20 euros\n- La resta, 188,7 euros\nUn cop efectuada aquesta comunicació, l'Ajuntament actualitzarà les dades en el Registre municipal corresponent.\ncanvidenom.doc ( 517 Kb)\nVàlid des de: 10/31/2016


Recursos en línia. Departament de Cultura\nPosem a la teva disposició els següents recursos i fons documentals, per fer consultes a través de la xarxa o bé de forma presencial:\nCerca des del teu ordinador...\nCerca en els principals dipòsits i col·leccions digitals\nD’àmfores a ràdios, de papallones a vaixells, més de 250.000 objectes de 45 museus catalans\nEl catàleg de les biblioteques públiques de Girona, Lleida, Tarragona i Terres de l'Ebre\nEl catàleg de les Biblioteques especialitzades de la Generalitat\nTotes les festes catalanes a un clic\nCerca els premis, les categories o les entitats convocants\nQui és qui a les lletres catalanes?\nPer conèixer a fons la Institució de les Lletres Catalanes\nT'agrada llegir? T'agrada escriure? Aquest és el teu lloc!\nUn viatge arquitectònic pels principals monuments catalans\nFons d'arxiu, documents, etc.\nClica sobre el mapa per consultar els Arxius Comarcals\nBusques una entitat, una associació o una empresa?\nBusques una biblioteca de Catalunya?\nECA: el directori d'entitats culturals i associacions\nEl directori d'empreses i professionals de la Llengua\nLes Biblioteques i els Centres de Documentació\nBiblioteca de la D. G. del Patrimoni Cultural\nData d'actualització: 12.05.2015


JO TINC AQUESTS PUNTS DE VISTA – El Republicà\nJo tinc aquests punts de vista i no baixo del burro; aquesta posició és molt comuna, i potser ha de ser així. Tenir uns punts de vista permanents. Uns punts. Tan sols uns punts perquè una de les característiques del pensament humà és que és canviant. Tenim una dinàmica reflexiva contradictòria, amb lluites d’idees confrontades que giren i giren, per formar un cabdell on hi ha petites certeses, grans dubtes, temors, solucions…vaja, un garbuix de conviccions i rebutjos ben adobats de contradiccions. Cal tenir en compte que, si una civilització extraterrestre, per exemple, volgués jutjar als éssers humans, en funció d’hipotètiques lectures de llurs pensaments, és farien un embolic descomunal. Poder llegir el pensament implica trobar un caos enorme i una incoherència enorme entre idees i accions.\nLa insatisfacció constant dels éssers humans queda reflectida en la seva peculiar dinàmica del pensament. Això provoca, per exemple, que es succeeixi un agradament i un desagradament sobre un mateix fenomen real. Però, al cap i a la fi, aquest comportament tan indecís ens ajuda a millorar.\nEl que també succeeix amb la nostra dinàmica de pensament és que ens costa canviar les nostres conviccions. Entre científics i entre filòsofs hi ha hagut batusses per defensar plantejaments teòrics. I com succeeix amb els naufragis, que el capità és el darrer en abandonar el vaixell, molts filòsofs i molts científics s’han agafat a les seves tesis amb força, tot i estar veient que no encaixaven amb la realitat. Per tant, hem de dir la nostra, hem de defensar les nostres opinions, però al mateix temps hem de ser suficientment modestos per recular, reflexionar sobre tot allò que ens sembla clar i, si s’escau, defensar, fins i tot, el contrari.\nEl pensament és complex, per sort. És el que tenim, per sort. Sabent això, desconfiem d’aquells que el volen convertir en un seguit de normes i manaments i que s’afanyen a culpabilitzar-lo per ser… el que és.\nEscrit a Pensament Tagged confrontacio, idees, incoherencia, pensament\n← TENIR LA RAÓ NO ÉS SUFICIENT\nLA DECEPCIÓ DEL 10 D’OCTUBRE →


Allotjament per professors i investigadors a la universitat | iniciame.com BLOG\nGeneral 30 julio, 2015 31 julio, 2015 No Comment\nViure en una residència universitària és una de les millors experiències que pot tenir un estudiant. De fet, molta gent diu que la època a la universitat és una de les millors etapes de la vida i per aquest motiu cal aprofitar-la al màxim.\nTenim tendència a pensar que a les residències d’estudiants només trobem alumen de les universitats però la realitat és que de la mateixa forma que un alumne que canvia de ciutat per estudiar necessita un lloc on allotjar-se; hi ha altres perfils universitaris que també ho necessiten.\nEstem parlant de professors i investigadors, estudiants de màsters i postgraus. Els motius per viure en una residència són exactament els mateixos que pot tenir un estudiant, però les necessitats que tenen aquests perfils van més enllà de les que poden tenir els alumnes de grau.\nÉs per això que algunes residències a Barcelona ofereixen instal·lacions exclusives per aquest perfil sènior universitari j que es tracta d’una ciutat d’acollida, que cada any rep milers d’estudiants, professors internacionals i investigadors. És el cas de la Residència Universitària Sarrià.\nAquesta residència disposa d’un conjunt d’instal·lacions exclusives destinades a resoldre les necessitats d’aquest personal. L’exemple més clar el trobem en les habitacions dúplex de la Residència Sarrià. Són habitacions superiors amb més comoditats que les habitacions normal ja que s’entén que aquests perfils necessiten un espai de recolliment més adequat per fer la seva feina.\nNo obstant, a més d’això, també disposen d’altres instal·lacions complementàries com sales d’estudi i de treball exclusives per professors, investigadors i estudiants de màster.\nA més, es tracta d’instal·lacions separades de les que s’ofereixen a la resta de residents per tal d’afavorir el silenci i d’aquesta forma facilitar la seva feina. Així s’aconsegueix un espai únic i exclusiu per aquestes persones de perfil més professional que necessiten un lloc on allotjar-se mentre realitzen les seves tasques a la universitat.\nIdeas decorativas para tu mesa de invitados


El Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació convoca el Premi Aliments d’Espanya 2021 – Cooperatives Agro-alimentaries de las Islas Baleares\nEl Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació convoca el Premi Aliments d’Espanya 2021\nEl termini de presentació de sol·licituds va començar el 31 de desembre, i es prolongarà durant tres mesos.\nEl Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació (MAPA) va publicar el passat 30 de desembre en el BOE un extracte de l’ordre per la qual es convoca el Premi “Aliments d’Espanya 2021”, en règim de concurrència competitiva.\nLes modalitats en les quals es distribueixen els guardons són: Premio “Aliments d’Espanya a la Indústria Alimentària” i Accèssit “Aliments d’Espanya a la Iniciativa Emprenedora”; Premi “Aliments d’Espanya a la Producció Ecològica”; Premi “Aliments d’Espanya a la Internacionalització Alimentària”; Premi “Aliments d’Espanya a la Producció de la Pesca i de l’Aqüicultura”; Premi “Aliments d’Espanya a la Comunicació”; Premi “Aliments d’Espanya a la Restauració”; i Premi “Extraordinari Aliments d’Espanya”.\nPodran participar en aquests premis les empreses alimentàries la seu principal de les quals estigui situada dins del territori nacional. El termini de presentació de sol·licituds serà de tres mesos comptats a partir del 31 de desembre, endemà al de la publicació de l’extracte en el BOE.\nLes sol·licituds de participació es presentaran, a través del registre electrònic del MAPA, en la lloc web https://sede.mapa.gob.es/portal/site/seMAPA existeix un model normalitzat de sol·licitud.\nNo obstant això, quan els concursants siguin persones físiques podran optar per presentar les sol·licituds presencialment i en paper en el registre general del MAPA o en qualsevol dels llocs previstos en l’article 16.4 de la Llei 39/2015, d’1 d’octubre.\nAquestes distincions, que van començar a atorgar-se en 1987, tenen com a objectiu promoure i estimular l’activitat de la cadena alimentària en la producció, transformació, utilització, coneixement i consum dels aliments d’Espanya. També reconeixen l’esforç comercialitzador, innovador, de desenvolupament rural i cura del medi ambient i l’elaboració d’aliments de qualitat.\nEl lliurament dels premis es durà a terme en un acte públic convocat a aquest efecte. Es pot consultar més informació sobre aquests guardons en el següent enllaç: https://www.alimentosdespana.es/es/premios/premio-alimentos-de-espana/


Sobre nosaltres :: Kbcspain.com\nSom una empresa Hispano-Coreana amb seus a Mallorca i Seül, especialitzada en consultoria i serveis per a empreses espanyoles que vulguin establir o incrementar relacions comercials amb Corea, així com assessoria estratègica per a inversions coreanes a Espanya.\nA KBC prestem atenció personalitzada i adaptada a les necessitats de cada client, acompanyant-te en cada pas per a l'èxit del teu projecte. Desde traducció i adaptació de material publicitari (fullets, vídeos, etc.) a la representació en fires comercials, presència del producte de la teva empresa en xarxes socials coreanes, etc.\nEl nostre valor fonamental és la transparència per així poder establir tractes de confiança que ens permetin actuar de manera impecable i satisfer les demandes dels nostres clients. La qualitat dels nostres serveis es basa en l'honestedat i l'atenció personalitzada. Ajudem al teu negoci a créixer i connectar amb el millor de si mateix.


Farncombe Lower Slaughter Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Farncombe\nDissenyat tant per oci com per negoci, Farncombe està situat idealment a Lower Slaughter; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Farncombe és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa són només algunes de les comoditats que fan que Farncombe sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Lower Slaughter, el Farncombe és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El director de Serveis Territorials d’Interior a Girona visita el Parc de Bombers de Maçanet | Notícies - Ajuntament de Maçanet de la Selva\nEl director de Serveis Territorials d’Interior a Girona, Jordi Martinoy, ha visitat el Parc de Bombers de Maçanet de la Selva. L’ha acompanyat l’alcaldessa, Natàlia Figueras, el primer tinent d’alcaldia i regidor d’Urbanisme, Xavier Xarbau, juntament amb el cap de la Policia Local, Jordi Nogueras, i els bombers del parc de Maçanet.\nEl departament d’Interior de la Generalitat de Catalunya aposta per centralitzar i ampliar l’activitat del Parc de Bombers de Maçanet per la seva proximitat a l’AP-7, l’N-II i la Costa Brava, amb la finalitat de traçar línies d’actuació estratègiques al territori.\nEl parc de Bombers de Maçanet és un dels més importants de les comarques gironines, per la proximitat en lloc de gran afluència. Centralitzar i ampliar l’activitat permetrà convertir Maçanet en un referent més en seguretat.