Festes de Moros i Cristians 2001\nNIT DE L'OLLETA 2001\nCada any, els festers de Benilloba realitzen en la Nit de l'Olleta una desfilada pels carrers del poble realitzant una àcida crítica relativa a successos relacionats amb l'actualitat local o nacional.\nL'escàndol de Gescartera, la vaga de pilots d'Iberia, la legionel·la i les cançons de l'estiu van ser els motius elegits enguany per les tres filaes per a caracteritzar-se i passar-s'ho bé, al mateix temps que es fa riure i gaudir a les més de 5.000 persones que presenciaven l'acte i que moltes vegades intervenien també, produint-se una particular relació interactiva entre festers i públic.\nVan iniciar la desfilada un grup de membres de la filà Moros del Arrabal vestits de legionaris, fent referència als problemes dels diversos brots de legionel·losis haguts tant en la comarca com en altres regions. Altres membres d'esta mateixa filà reflectien en les seues crítiques l'escàndol econòmic de Gescartera que centra els informatius dels mitjans de comunicació d'este estiu. Un grup de festers vestits de bisbes, cegos i guàrdia civil personificaven diversos sectors implicats en l'escàndol.\nEls Moros del Castell van centrar les seues crítiques en la vaga de pilots, disfressats de membres d'una imaginària línia aèria, amb un cartell que deia "SEVLA, Sindicat Espanyol de Voladors de Línies Aèries". També la desaparició de la pesseta i la implantació de l'EURO va ser motiu de crítica per part d'esta filà, els membres de la qual desfilaven amb una pancarta que deia "Per fi Benilloba entra en l'euro , adéu a la pela", mentre anaven repartint reproduccions dels bitllets de pessetes que prompte deixaran de ser vàlids.\nEls cristians de la filà La Palmera van centrar la seua crítica en les cançons de moda. Sonia i Selena, Coiot Dax, una representació de Pluja d'Estreles i les bombolles de Freixenet amb Antonio Banderes i Melanie Griffith van fer les delícies del públic. Una especial menció mereix el grup de membres d'esta filà disfressats de mona que feien referència a la Cançó del Goril·la, un altre dels èxits musicals de l'estiu.\nMoros del Arrabal\nCristians de La Palmera\nENTRÀ DE MOROS I CRISTIANS\nMalillos Moros del Castell\nMoros del Castell\nEsquadra lelos Moros del Arrabal\nMores del Arrabal\nCapità i Ambaixador Cristians (motoritzats) anant cap al castell\nL'Ambaixador Moro amenaça als cristians\nEls cristians refusen el parlament moro\nEls moros assalten el castell\nEls moros vencen als cristians\nEls moros celebren el seu triomf\nCapità moro ixin del castell després de la batalla\nEl segueix el seu Ambaixador\nActe cristià d'agermanament al Carrer Major\nEls moros es disposen a defendre el castell\nL'Ambaixador cristià amenaça als moros\nEls moros es neguen a rendir-se\nL'Ambaixador cristià reitera les seues amenaces\nEls moros es preparen per a defendre el castell\nEs dona l'orde d'assaltar el castell\nEls cristians assalten el castell i es lluita a mort\nCom sempre, guanyen els cristians i celebren la seua victòria\nCom es tracta d'una ficció festiva, moros i cristians s'abracen\nS'acaba l'acte amb d'interpretació de l'Himne de Festes de Benilloba


Sant Andreu Contemporani obra convocatoria del Premi Miquel Casablancas 2019 | Bonart\nSant Andreu Contemporani obra convocatoria del Premi Miquel Casablancas 2019\nSant Andreu Contemporani, carrer Gran de Sant Andreu 111 de Barcelona, obre la convocatòria del Concurs d’Arts Visuals Premi Miquel Casablancas 2019, un premi d’art jove d’abast nacional que contempla quatre modalitats: Obra, projecte, publicació i comunicació gràfica.\nPoden concursar tots els creadors i col·lectius artístics, nacionals o estrangers, residents a Espanya, nascuts després de l’1 de gener de 1983. En el cas dels col·lectius, es requereix que almenys la meitat dels membres que l’integren compleixin aquests requeriments.\nLa participació en la convocatòria suposa l’acceptació íntegra de les bases.\nPer a l’èxit de la inscripció és imprescindible omplir correctament els formularis i respectar el format i pes que s’indica per a imatges i documents adjunts. Aquells creadors que utilitzin mitjans audiovisuals en la seva obra poden adjuntar enllaços per al visionat (webs personals, blocs, Vimeo, Youtube …). En el cas de no emplenar íntegrament la informació dels formularis la sol·licitud serà denegada.\nEl termini màxim d’inscripció on-line és el 15 de març a les 24 h.\nEl jurat d’aquesta edició està format per Beatriz Alonso (comissària i investigadora), Pablo Martínez (Cap de Programes del MACBA) i la guanyadora o guanyador de l’International Curatorial Residency Program 2019.\nEtiquetes: Premi Miquel Casablancas · Sant Andreu Contemporani


Vallesos 13 - Carpeta - Del Vapor Arañó a l'Alstom, passant per La Florida\nEl ferrocarril va fer créixer Santa Perpètua de Mogoda fora del nucli medieval i la ciutat acull avui la principal empresa de fabricació de trens\nErnest Vilàs Galindo (text)\t, Arxiu Municipal de Santa Perpètua de Mogoda (fotografies)\nEl pas de la línia fèrria de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses per Santa Perpètua de Mogoda va ocasionar l'expansió del teixit urbà més enllà del nucli de població format a l'edat mitjana. Tot i no tenir estació fins a la Segona República, el poble va créixer cercant la proximitat a la nova via de comunicació amb el món en dues tandes. La primera va tenir com a punt de partida la construcció del Vapor Arañó (1857) i la segona, ja entrat el segle xx, el naixement de la Ciutat-Jardí La Florida (1925) que tenia en la desitjada construcció de l'estació el seu eix principal. Encara podríem afegir un tercer moment ja finalitzant el segle xx. La construcció d'una nova línia fèrria, l'R8 Mollet-Papiol, i la instal·lació al terme municipal de l'empresa ferroviària Alstom, hereva de la Maquinista Terrestre y Marítima, fets que van remarcar el paper del tren en l'evolució de la vila.\nEls municipis vallesans van rebre els canvis derivats de la industrialització adaptant-los al seu tarannà i circumstàncies. Sabadell i Terrassa van liderar el procés alhora que els pobles més petits païen com podien les successives transformacions. Santa Perpètua de Mogoda tenia a mitjans del segle xix poc més de 1.500 habitants, bàsicament dedicats al cultiu de cereals, patates, mongetes, cànem i vi. Amb tot, l'influx industrial no era aliè a la vila. Des de mitjans del segle xix –i fins i hi tot abans– està documentada l'existència de telers, majoritàriament petits tallers depenents de les indústries de Sabadell o Terrassa.\nLa sortida de la modesta producció es feia als pobles a través d'una molt deficitària xarxa de camins veïnals d'origen medieval, quan no romà. Camins que amb mal temps eren poc transitables, més encara quan com, en el cas de Santa Perpètua de Mogoda, els rius i rieres circumdants els transformaven en obstacles insalvables per efecte de les crescudes de les aigües. L'única carretera amb cara i ulls era la de Barcelona a Ribes de Freser (1848), però estava lluny del nucli habitat d'aleshores. Per donar servei a fàbriques i persones en els seus desplaçaments calia millorar els camins i incorporar la més moderna tecnologia del transport del moment, els camins de ferro.\nLa Companyia de Ferrocarrils i Mines de Sant Joan de les Abadesses\nLa relació perpetuenca amb l'extensió ferroviària vallesana va ser, si més no, ambivalent. La primera línia propera al poble amb una estació va ser la del Calderí que donava servei entre Mollet i Caldes de Montbui. Inaugurada el 1880, va servir per a intercanviar llet i llambordes de la pedrera del Remei per la pavimentació dels carrers de Barcelona alhora que omplia de clients els balnearis calderins, una de les primeres destinacions peninsulars d'aquells moments. Els setze quilòmetres del traçat tenien cinc estacions: Caldes, Palau-solità, Gallecs, Santa Perpètua i Mollet. L'estació perpetuenca estava a més d'un quilòmetre del nucli urbà i no era una comunicació directa amb la capital, tot i donar el seu servei fins al seu tancament el 1939.\nVa ser més condicionant la construcció de la línia ferroviària de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses. La raó principal de la seva construcció va ser la intenció d'aprofitament del carbó de les mines d'Ogassa, prop de Sant Joan de les Abadesses. Els informes tècnics eren concloents a l'hora de valorar la seva rendibilitat. El mineral era de més qualitat que l'asturià i l'anglès, abundant i, sobretot, podia resultar molt més econòmic. Per poder posar-lo a l'abast de la creixent indústria tèxtil al preu que calia era imprescindible reduir la distància que el separava de Barcelona, era necessària la construcció d'un camí de ferro. Els informes tècnics que defensaven el carbó d'Ogasa eren de 1855. Ja amb data anterior van existir propostes de construcció per diverses societats. Va ser necessari esperar fins a la constitució de la Companyia del Ferrocarril i Mines de Sant Joan de les Abadesses a inicis de la dècada de 1870 per donar-hi l’impuls definitiu. Sense interrupcions en la construcció, va arribar a Ripoll i Sant Joan de les Abadesses el 1880. El traçat, però, no va preveure cap aturada a Santa Perpètua de Mogoda, la més propera era la de Mollet del Vallès, més allunyada del nucli encara que l'estació del Calderí.\nPerò el seu pas per la localitat va tenir conseqüències positives, malgrat tot. Un dels inversos i membre del consell d'administració de la Companyia del Ferrocarril i Mines va ser Claudí Arañó i Arañó (1827-1884), industrial especialitzat en teixits de mescla de cotó, llana i seda de Barcelona. Arañó, evidentment, coneixia els plans d'expansió de la companyia i donava plena credibilitat als estudis optimistes sobre les mines del Ripollès. Bones raons per a valorar la possibilitat de construir una fàbrica a Santa Perpètua i una altra a Mollet, a tocar de la nova línia. Una segona raó de pes eren els avantatges que gaudiria en establir-se en un context agrícola amb una mà d'obra disciplinable i poc problemàtica, molt diferent de la situació a Barcelona on l'escalf del bienni progressista (1854-1856) havia permès la reorganització del moviment obrer que el 1855 va promoure la primera vaga general a Catalunya. Home resolutiu, Arañó va construir la primera fase del vapor perpetuenc el 1857, a unes terres als afores del poble.\nLa Ciutat-Jardí la Florida\nEl 17 de febrer de 1925 entrava a l'Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda un projecte d'urbanització d'uns terreny al paratge conegut aleshores com ca l'Andal. El seu promotor, Escolapi Càncer Dueso, i l'arquitecte responsable, Manuel Mújica Millán, volien transformar aquelles terres cultivades amb gramínies, llegums i hortalisses en un complex d'habitatges seguint els criteris del pensament higienista, aquella corrent de pensament que al llarg del segle xix havia denunciat la manca de salubritat i higiene a les ciutats industrials. A principis del segle xx el Noucentisme arquitectònic va recollir aquesta necessitat social denunciada anteriorment pels metges per tal de donar resposta al problema de l'habitatge.\nLa proximitat del tren, de la línia de Sant Joan de les Abadesses, va ser la raó fonamental per la qual Escolapi Càncer va adquirir els terrenys de la masia de ca l'Andal i d'altres propietats fins arribar als 300.000 m2. De fet, la plaça de l'Estació projectada havia de ser l'eix central de distribució de carrers. El punt exacte va ser l'encreuament de la via fèrria amb la carretera construïda per la Mancomunitat de Catalunya que comunicava Santa Perpètua de Mogoda amb Montcada i Reixac (passant pel nucli del que ara és el poble de la Llagosta i aleshores era la part baixa de Sant Fost de Campcentelles).\nMalgrat que la plaça de l'Estació era el punt neuràlgic, la companyia ferroviària no va voler construir l'estació amb l'excusa que ja hi havia una estació propera a Santa Perpètua de Mogoda, la del Calderí. Promotors i ajuntament van lluitar durant anys per convèncer-los d'aquesta necessitat. A l'espera del desenllaç de les negociacions, La Florida estava mal comunicada amb Barcelona i amb el nucli urbà perpetuenc per la qual cosa Escolapi Càncer va impulsar la creació d'una línia d'autobusos per unir la Florida amb l'estació de trens de Masrampinyo (Montcada i Reixac).\nQuan finalment va construir-se l'estació, el 1934, va tornar a generar polèmica, ara amb el nom. Com que l'estació del Calderí ja duia el nom del poble, la companyia va nomenar la nova estació Moguda-Florida adduint la necessitat de no confondre als viatgers. Aquesta qüestió va romandre oberta fins a la Transició i va generar al llarg dels anys molta més confusió als viatgers. Fins al punt que més d'un estava convençut que la Florida era un municipi independent.\nLa idea inicial dels promotors de la Ciutat-Jardí la Florida va adaptar-se a un altre model amb l'adquisició per Ramón Vich de la promoció. Als anys trenta el barri va acollir una bona colònia d'estiuejants barcelonins amb segona residència al poble, com la cupletista Bella Dorito. El 1940 una nova empresa, Vilcom, va fer-se càrrec de la promoció constructiva del barri. Van ser dos antics treballadors de Vich Gabarrò els que la van impulsar donant inici a una nova extensió de la Florida, coneguda com a Ensanche del Vallés. La ideologia que l'havia inspirat era només un record; la Florida va anar creixent amb tipus de cases diferents, fins i tot algun bloc de pisos.\nA finals del segle xx encara van succeir-se dues actuacions que remarcaren el paper del tren en el desenvolupament de la vila. D'una banda, la construcció d'una nova línia que travessava el terme –la Mollet-Papiol o R8– el 1982. Construïda per a transport de mercaderies i residus nuclears, no va transportar viatgers fins el 2011. Novament, però, els seus responsables no van van previst cap estació o baixador al poble, tot i tenir l'espai reservat a la Granja Soldevila fa anys. Tal com va deixar escrit Rafael Martin, “els misteris insondables de les administracions fan que els trens passin de llarg”. Ho va escriure a l’article “Santa Perpètua de Mogoda (1857-2012). Crònica del naixement industrial i de la transformació urbana”, de la revista l'Ordit, núm. 5\nPlànol que mostra el creixement urbanístic de la plana de baix de Santa Perpètua des del segle xvi a mitjans del xx. Elaborat per Jaume Surroca a partir de l'estudi històric Vapor Santa Perpètua fet per Josep Giner i Antoni Aparici (UPC). Foto: Arxiu Municipal de Santa Perpètua de Mogoda.\nImatge de les primeres construccions a la Florida. Foto: Arxiu Municipal de Santa Perpètua de Mogoda/Fons Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda.\nFotografia de Santa Perpètua de Mogoda a finals de la dècada de 1940. La xemeneia del Vapor, a l'esquerra, envoltada de les cases que omplien la Plana de Baix. Foto: Arxiu Municipal de Santa Perpètua de Mogoda/Fons ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda/642.\nEl Vapor Arañó i el primer Eixample\nAl llarg dels segles XVI i XVII Santa Perpètua havia crescut escassament a partir de la Sagrera. En arribar el segle XIX, els pocs propietaris de terres que hi havia van vendre-les o censar-les per dificultats econòmiques o per la comoditat d’una renda. La construcció de la fàbrica d'Arañó a mitjan del segle XIX es va fer a terres adquirides als Colomer i en dues fases. La nau petita es va construir el 1857 i el 1872 es va ampliar amb una de més gran, de planta i pis. A la matrícula industrial del 1873 hi consten seixanta telers de cotó mecànics a vapor. L'indret d'ubicació era conegut com la Plana de Baix, situada a l'est del poble i de la riera de Caldes. Aquesta zona havia estat molt castigada per les riuades però la recanalització de la riera amb murs de contenció permeteren recuperar la plana per a creixement de la població. A més, va possibilitar una certa planificació d'illes d'habitatges deixant enrere l'antic model de creixement allargat resseguint els camins preexistents o els espais vuits entre mig.\nDibuix de Francesc Riart que recrea el paisatge de la Pla de Baix de Santa Perpètua de Mogoda en el moment de construcció del Vapor Arañó. Foto: Museu Municipal De Santa Perpètua de Mogoda.\nAlstom, hereva de La Maquinista, fabricant trens a Santa Perpètua des de 1994\nLa companyia ferroviària Alstom, nascuda a França el 1928 i amb una de les seves principals plantes de fabricació a Santa Perpètua de Mogoda des de 1994, és hereva de la tradició ferroviària de La Maquinista Terrestre i Marítima SA, fundada a Barcelona el 1855, en plena Revolució industrial. La Maquinista va ser pionera en el sector de la indústria metal·lúrgica dels segles XIX i XX. Dels seus tallers van sortir el 1882 les primeres locomotores a vapor fetes a l’Estat espanyol, les estructures del mercat del Born (1876), el primer pont de ferro del tot produït a Catalunya per a la línia de tren Barcelona-Mataró (1862), màquines del vaixell cuirassat Gran Emperador Charles V (1892) o el pont del rei Alfonso XIII a Sevilla (1926).\nLa història industrial d'Alstom a l’Estat espanyol va començar el 1980, amb l'adquisició dels tallers de la Maquinista al barri de Sant Andreu de Barcelona i el 1994 va traslladar-los a Santa Perpètua, on actualment ocupa 601 persones. La planta perpetuenca d'Alstom fabrica tot tipus de trens (d’alta velocitat, de rodalies, tramvies) en una superfície global de 360.000 metres quadrats i una capacitat per produir 380 metros i trens de rodalies i 110 tramvies cada any.


La presidenta de la Comissió Europea, Ursula Von der Leyen, i el president del Parlament Europeu, David Sassoli.. CONSELL EUROPEU\nEl 16 de setembre, en un discurs davant l’Eurocambra, Ursula von der Leyen reclamava més competències en sanitat. Una “Unió Europea de la salut”, en va dir. A l’horitzó s’intuïa l’arribada d’una segona onada de contagis, i la presidenta de la Comissió va voler reconèixer les febleses d’una UE que s’havia vist superada per la pandèmia. Davant la urgència de la irrupció del covid-19, els estats havien tirat pel dret, gestionant l’emergència individualment i replegant-se políticament, i les institucions de Brussel·les van haver de batallar per imposar una mínima coordinació. Von der Leyen va reclamar més suport financer per a les actuals agències de control de malalties i la del medicament, i per a la creació d’una de nova amb capacitat per coordinar les emergències transfronteres. Una vegada més, però, la Comissió es veia intentant posar ordre davant una crisi per a la qual no té competències.\nLa mal anomenada crisi migratòria és l’exemple més clar d’aquesta gran contradicció. El món mira cap a Brussel·les avergonyit per la deshumanització de la política migratòria europea mentre que són els governs dels estats membres els que frenen qualsevol intent de reforma del conveni de Dublín, de corresponsabilitat en el repartiment de les arribades, i els fons europeus acaben dedicats a la fortificació de fronteres, allà on realment es concentra l’únic gran consens: en l’aixecament de murs físics i legals.\nLa pandèmia “ha revelat una bretxa entre les aspiracions i les accions europees”, escriu l’analista Mark Leonard. La Unió Europea del multilateralisme malda per acotar els efectes d’un virus globalitzat. Una amenaça hiperconnectada que obliga a l’aïllament. Ahir, Brussel·les tornava a reclamar coordinació als governs per harmonitzar un possible pla de vacunacions. La realitat és que les competències sanitàries no són comunitàries sinó de cada estat membre, i les estratègies nacionals i les capacitats dels sistemes sanitaris en cas d’emergència ja va quedar clar en la primera onada que també són diferents.\nProblemes de sincronia\nL’Europa de les desigualtats té greus problemes de sincronia. Les divergències entre els Vint-i-set i en el Parlament Europeu frenen encara l’aprovació d’un pla de rellançament postcovid que era urgent i que continua bloquejat. És la fotografia perfecta d’aquest desfasament entre les aspiracions i les accions de la Unió que apunta Leonard. La UE que reclama la vigència i la necessitat d’un món basat en regles, en la cooperació multilateral i en la governança global, es veu atrapada internament en disputes que la paralitzen i que demostren les reticències governamentals a cedir sobirania i acceptar la capacitat de control institucional, o bé per part d’uns estats que no sempre tracten els seus socis d’igual a igual.\nUna enquesta publicada a principis d’estiu pel centre d’anàlisi European Council on Foreign Relations, feta a 11.000 persones de nou països diferents de la Unió, assegurava que els europeus es van sentir defraudats per les institucions comunitàries, les organitzacions multilaterals i els socis europeus més pròxims. Un 63% dels enquestats a Itàlia i un 61% a França deien que la UE no havia sabut fer front al repte de la pandèmia. Per això, malgrat el paquet d’ajudes sobre la taula, la idea que la UE continua arribant tard pesa en la percepció pública de la resposta europea.\nUnió Europea Covid-19


Albert Rivera: "L'espoli fiscal és la gran mentida del nacionalisme"\nEl líder de C's acusa el Govern de "dividir la societat" pel suport a les tesis sobiranistes i a la manifestació de la Diada\nEFE Barcelona Actualitzada el 15/09/2012 19:05\n260x366 Albert Rivera Albert Rivera\nEl president de Ciutadans-Partido de la Ciudadanía (C's), Albert Rivera, ha assegurat aquest dissabte que l'espoli de Catalunya per part d'Espanya "és la gran mentida del nacionalisme", i ha afegit que "una mentida repetida mil vegades, s'acaba convertint en una veritat".\nEn una entrevista al programa 'Converses' de Cope Catalunya i Andorra, Rivera ha criticat que CiU, a través de la fundació CatDem, hagi iniciat una campanya denominada 'Stop Espoli' quan, ha indicat, "espoli és el del Palau, els 300 milions dels mitjans de comunicació subvencionats o llençar 200 milions a Spanair en dos anys. Això és espoli".\nPer difondre aquest missatge, Rivera ha dit que el portaveu del govern català, Francesc Homs, actua com el "ministre de Propaganda del Govern", ja que "aprofita les seves intervencions oficials per difondre missatges com el del suposat espoli fiscal".\nAlbert Rivera ha criticat també que des de la Generalitat s'utilitzin les dades de les balances fiscals "de forma interessada", i ha indicat que el conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, "publica una mitjana històrica dels últims 25 anys amb el mètode de càlcul més interessat".\nEn canvi no explica, ha afegit Rivera, que des de la modificació de la Lofca el 2009, Catalunya disposa d'entre 2.000 i 3.000 milions d'euros més a l'any, per la qual cosa el líder de Ciutadans s'ha preguntat: "On s'han gastat?".\nRivera ha lamentat també que no s'expliquin fets com que l'estat espanyol "posa diners per a l'atur i les pensions, que són deficitaris a Catalunya perquè tenim més gent que en altres comunitats".\nSobre l'aposta independentista del govern d'Artur Mas, el líder de Ciutadans ha assegurat que està fomentant el sentiment separatista entre els catalans "provocant un escenari de lluita de les institucions de l'Estat contra l'Estat".\nPer a Rivera, el passat 11 de setembre "CiU va voler donar un impuls a la manifestació de la Diada", però "se'ls va escapar de les mans, i ara estan dividint la societat".\nSegons Albert Rivera, l'Assemblea Nacional Catalana, organitzadora de la manifestació independentista de la Diada, va començar sense gaire suport social, i ha estat el mateix president català el que "li ha donat legitimitat".\nSobre l'Associació Catalana de Municipis, el líder de Ciutadans ha dit que "judicialment caldria fer-hi alguna cosa", ja que fan pagar quotes per finançar la independència de Catalunya malgrat ser "municipis de l'Estat, amb diners de l'Estat".\nEn aquesta línia, Rivera ha definit aquestes entitats com "uns entramats més, com són Òmnium Cultural i la xarxa de subvencions".


el planeta slak: de novembre 2015\ndesembre ve ple de tallers!\nDoncs si, el mes de Desembre ve ple de tallers, a Barcelona, a Reus i a Sant Just!\nA continuació podeu veure tota la informació dels tallers ordenats segons calendari! El primer taller d'aquest mes de Desembre serà a Conesa on el dia 5 farem un taller de Lettering, continuarem el dia 12 a L'Escrivà de Sant Just amb un taller de cal·ligrafia amb pinzell, i per acabar el mes, el dia 19 a Scraphouse de Reus! I desprès d'això pausa nadalenca! jaja\nTaller de Lettering, a Conesa de Barcelona, el dia 5 de Desembre.\nEn aquest taller aprendrem la tècnica per a crear letterings des de zero, veurem els diferents tipus de lletres, com combinar-les entre elles i com crear diferents composicions. El procés que aprendrem et servirà per a seguir creant a casa, i durant el taller farem servir tot el que aprenem per a fer un cartell de Lettering!\nCartells amb Lettering by Alba_Slak\nHorari: dissabte 5 de Desembre, de 10.30h a 13.30h.\nInscripcions: Per a inscripcions s'ha de trucar al 93 301 53 30.\nMés informació del taller aquí.\nTaller de Cal.ligrafia, a L'Escrivà de Sant Just, el dia 12 de Desembre.\nEl dissabte dia 12 de Desembre seré a Sant Just fent un taller de cal.ligrafia amb pinzell a la papeleria L'Escrivà.\nSi fa dies que veus per tot arreu cal.ligrafia, però no saps per on començar, doncs vine al taller on aprendrem la tècnica amb pinzell des de l'inici per acabar fent un cartell amb la teva pròpia cal.ligrafia!\nAmb el que aprendràs després podràs seguir a casa practicant amb la cal.ligrafia i aplicant-la a molts projectes!\nInscripcions: Per a inscriure't escriu a l'e-mail hola@lescriva.com o truca al tel. 93 473 82 27.\nTaller de Cal.ligrafia amb pinzell a ScrapHouse de Reus, el dissabte 19 de Desembre!\nFer taller a Reus sempre em fa especial il.lusió ja que tot i que ja porto molts anys a Barcelona, Reus és la meva ciutat! Així que estic molt contenta de poder fer un taller de cal.ligrafia a ScrapHouse Reus!!\nT'agradaria aprendre a fer cal·ligrafia?\nDoncs aquest és el teu taller!\ntaller de cal·ligrafia amb pinzell a ScrapHouse Reus\nEn aquest taller aprendrem la tècnica de la cal·ligrafia amb pinzell des de la base per a què desprès puguis seguir practicant a casa, i aplicant-ho als teus projectes com targetes, àlbums, al Project Life...\nDurant el taller aplicarem tot allò que haurem aprés fent un cartell per a decorar la casa aquest Nadal!\ncartell de cal.ligrafia amb pinzell by Alba_Slak\nHorari: Dissabte 19 de desembre al matí de 10h a 13h o a la tarda de 17h a 20h.\nInscripcions: només heu de trucar a 977 323833 o enviar correu a scraphousereus@cunillera.cat.\nUs espero a ScrapHouse Reus!\nPublicat per Alba Slak a 14:30 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: brush script cal·ligrafia, lettering, tallers Alba_Slak\nTaller a la papereria L'Escrivà...\nAtenció Sant Just que vinc!!! jiji\nEl dissabte dia 12 de Desembre seré a Sant Just fent un taller de cal.ligrafia amb pinzell a la papeleria L'Escrivà!\ntaller a l'Escrivà de Sant Just by Alba_Slak.\nCartell amb cal.ligrafia by Alba_Slak.\nPer a inscriure't el mail hola@lescriva.com i el tel. 93 473 82 27.\nEns veiem a l'Escrivà!\nEtiquetes de comentaris: brush script cal·ligrafia, tallers Alba_Slak


La incertesa d’Heisenberg | La Mongetera\nLa incertesa d’Heisenberg\nPublicat el Juny 3, 2006 per isidreb\n“Comprar és vendre, i vendre és il·lusió i neguit d’existir“\nUna de les coses que més se’m va queda gravat respecte al principi de la incertesa d’Heisenberg, fou l’afirmació de que la natura no permet que s’arraconin els seus components. Imagineu que poseu una idea, un sentiment, un neguit, tancat en un espai molt gran. Mai sabreu on estan aquests sentiments, vagarejaran difosos per un ampli i incert territori i es manifestaran de tant en tant de manera totalment imprevisible i aleatòria.\nAra estrenyeu les parets d’aquest territori, feu-lo més xic. Podreu dir, “tot està aquí, ben delimitat, se on és exactament cada cosa”. Res més fals, perquè els sentiments i les idees tancades en un espai reduït estaran cada cop més bellugadisses, més frenètiques i es mouran cada cop més despresa i de manera més impredictible. Així que tampoc sabreu mai on estan.\nLa segona idea, es l’efecte túnel. Si llanceu una pilota de tennis contra un mur, els sentits i la lògica indicaran que la pilota rebotarà, direu, “no te prou energia”. Ara bé, les conseqüències del principi de la incertesa, diuen que hi ha una possibilitat, molt petita, però no nul·la, de que la pilota traspassi el mur.\nAixí que les incerteses, dins d’un forat, fan sempre el que els diu el senyor Heisenberg.\nL'entrada va ser publicada el divertiments, mirades per isidreb. Guarda l'enllaç permanent.


Salt, punt de dinamització econòmica | Iolanda Pineda\nHome » Catalunya » Salt, punt de dinamització econòmica\nEl primer viver d’empreses privat de les Comarques Gironines ha escollit Salt per obrir. Ho ha fet aquest dijous 7 d’octubre. És una bona notícia, que aferma el caràcter dinàmic del nostre municipi. L’empresa Solventa 6 n’ha estat l’entitat privada propulsora. Són gent jove i emprenedora. Van obrir l’any 2001 i van realitzar una aposta pel manteniment d’instal·lacions, que els ha permès créixer fins i tot en moments difícils com els actuals. Per ells la crisis és una oportunitat que saben aprofitar. Com que estan situats al polígon La Maret, han decidit que el viver d’empreses sigui conegut com «la maret.cat». Compten amb una superfície de 250 metres quadrats. Despatxos, sales de reunions, telefonia, Internet, recepció… Disposen de la infraestructura bàsica per a qualsevol empresa innovadora i emprenedora, que obri les portes. Però no sols infraestructura física sino també de serveis per als emprenedors, networking i coaching.\nEl foment de l’emprenedoria és la base d’aquest nou projecte que ara comença. La pròpia experiència de creació del no res de l’empresa Solventa, iniciada per un joveníssim Àlex Barceló, va fer veure la necessitat de crear un servei d’acolliment, assessorament i acompanyament de nous empresaris. Volen, amb els serveis que ofereix el viver d’empreses, facilitar la creació d’empreses, ajudar a joves emprenedors en la difícil tasca de crear un projecte personal i de riquesa.\nEl govern de Salt, sense aportar-hi recursos de manera directa, hi col·labora. Pendents de la signatura d’un conveni, l’Oficina de Promoció Econòmica de Salt farà difusió del viver d’empreses per tal que els emprenedors assessorats en el nostre servei d’emprenedoria puguin tenir l’oportunitat de crear el seu negoci en aquest nou espai. També col·laborarem a l’hora de la formació dels emprenedors del viver d’empreses Maret i la consolidació de les empreses de nova creació que s’ubiquin en aquest espai. Posem a disposició del viver la borsa de treball per la selecció de treballadors.\nNo cal dir que a l’Ajuntament hem acollit amb il·lusió aquesta iniciativa, perquè hi ha un nou punt de dinamització econòmica al nostre municipi. La col·laboració entre administració local i privat serà de ben segur una bona experiència amb bons resultats. L’Oficina de Promoció Econòmica de Salt, centre per ajudar i donar suport a la innovació i la creativitat, ha apostat pel viver d’empreses «lamaret.cat». La dinamització i promoció econòmica és una prioritat de govern, la riquesa dóna oportunitats i feina per a tothom. L’Oficina de Promoció Econòmica de Salt ha estat creada durant aquesta legislatura. Ha donat resultats ben satisfactoris. Ha contribuït a generar ocupació, a la millora de serveis i a la promoció del comerç local. Una de les apostes més importants i innovadores és el servei d’emprenedoria a través de la Xarxa Inicia del Servei d’Ocupació de Catalunya.\nLa promoció econòmica és un factor clau. Les institucions públiques tenim el deure d’invertir per tal que les empreses i la ciutadania tinguin les millors opcions per tenir èxit. A la societat civil hi ha molta gent amb bones idees i propostes sòlides. Si compten amb infraestructures materials, científiques i tecnològiques potents, tenen més possibilitats per reeixir en els projectes personals. En aquest terreny l’èxit es converteix en un bé social, quan crea treball i més oportunitats. Per aquestes raons ha estat una prioritat de govern. Però, tal com va dir Martí i Pol Ara mateix encara «tot està per fer i tot és possible». Cal insistir-hi i continuar lluitant, perquè el dret a tenir un treball hauria de ser de tots i de totes.\nEconomia Ocupació Política social Salt\t2010-10-09


L'ANC no va lliurar als mossos la informació que reclamava l'audiència espanyola\nL’ANC no va lliurar als mossos la informació que reclamava l’audiència espanyola\nL'audiència investiga l'ANC, l'AMI i l'Associació de Municipis per rebel·lió i sedició, com a impulsores de les declaracions municipals de suport al parlament\nEls mossos d’esquadra, a instàncies de l’Audiència espanyola, es van presentar divendres passat a la seu de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) per demanar els estatuts i dades sobre el finançament i les activitats de l’entitat, segons que va difondre ahir l’agència Efe. La nota de l’agència afegia que havien demanat aquesta mateixa informació a l’Associació de Municipis per a la Independència (AMI).\nVilaWeb ha sabut avui que els mossos també havien anat a l’Associació Catalana de Municipis.\nAquesta informació interna havia estat sol·licitada pel jutge de l’Audiència espanyola Ismael Moreno, que investiga totes tres entitats sobiranistes pels delictes de rebel·lió i sedició, per haver ‘impulsat’ i ‘promogut’ les mocions d’ajuntaments en suport a la declaració de ruptura aprovada pel Parlament de Catalunya.\nFonts de l’ANC han explicat a VilaWeb que quan van rebre aquesta visita dels mossos a la seu nacional, van escoltar què els demanaven sense lliurar-los cap documentació. Han recordat que és una informació pública i consideren que aquesta investigació és una ‘tàctica de desgast’.


juny | 2017 | Escola Jaume Balmes\nLlista de llibres de text 2017/2018\nEscola Jaume Balmes30/06/17\nEscola Jaume Balmes29/06/17\nCompanys de l’escola, mestres, pares, mares i altres familiars, van asistir al’acte de comiat dels alumnes de sisè, de l’escola Jaume Balmes.\nL’acte va tenir lloc al gimnàs de l’escola, i abans de l’entrega d’orles la directora i el tutor van felicitar els alumnes pels seus èxits i els van animar a seguir treballant i lluitant per aconseguir els seus objectius.\nA continuació els alumnes també van llegir unes paraules d’agraïment, carregades d’emoció, on es barrejaven l’alegria i la tristesa.\nCoincidint també amb la jubilació del mestre Salvador, tutor de sisè, un grup de pares que també havien estat alumnes seus, li van dedicar unes paraules d’agraïment pel seu treball a l’escola durant tants ants.\nMoltes felicitats als alumnes i feliç jubilació al Salvador.\nFi de Curs i Fi d’una etapa\nAquest juny coincidint amb el final de curs hem acomiadat per jubilació a dos professors que fa molts anys que exercien al centre, la Teresa Molins i el Salvador Beà.\nDes d’aquí només desitjar-los el millor per aquesta etapa que ara comencen i que puguin realitzar totes aquelles coses que segur els han quedat pendents durant tots aquests anys de plena de dedicació a la seva professió.\nUs deixem les entrevistes que els hi van realitzar alguns dels seus alumnes:\nPer l’últim dia de curs els alumnes de 5è ens van preparar uns jocs d’aigua molt divertits i refrescants!!!\nTaller: Fabriquem piles\nEscola Jaume Balmes26/06/17\nEls alumnes de 3r estem treballant els invents i nosaltres també vam voler ser inventors. El pare d’un alumne es va oferir per ensenyar-nos a fabricar piles amb llimones.\nI sí sí funcionava!!!\nBalls de P-5 Final de Cicle!\nEscola Jaume Balmes22/06/17\nTeatre fi de curs 2n\nL’Obra de teatre titualda “El vestit nou de l’emperador” va ser representada pels alumnes de 2n.\nVa ser molt divertida i vam riure molt!!!\nDanses Final de Curs 2017\nEscola Jaume Balmes20/06/17\nAquest matí hem realitzat les danses que hem anat treballant a la classe de música durant aquest final de trimestre. Esperem que us hagin agradat!\n1r, 2n, 3r, 4t, 5è, 6è, Danses, Infantil, Música, P3, P4, P5, Portada, Primària 0\nEstendards de cinquè\nEscola Jaume Balmes19/06/17\nCom va sent tradició a l’aula de religió després de treballar el tema de les dotze tribus del poble d’Israel, els alumnes de cinquè han realitzat el seu estendard.\nÉs una activitat que els agrada fer i que cada any la demanen.\nEspero que us agradin, perquè la veritat és que aquest any són molt originals.\nReligió religio 0\nAmb els alumnes de sisè hem treballat les religions que tenen més seguidors que trobem en el nostre món.\nAquí podeu veure algun exemple dels lapbooks realitzats.\n6è, General, Religió religio, sisé 0


Construeix-te | Xarxa Omnia\nInici > Agenda > Construeix-te\nActivitat pre-laboral per joves de 16 a 21 anys. Amb el taller Construeix-te el Punt Òmnia Tria ofereix un tastet d'oficis mitjançant la tècnica d'aprenentatge i servei. Les sessions grupals estan encarades a l'ús de les TIC en la recerca de feina: saber utilitzar el mail, adjuntar un arxiu i enviar-lo, principalment.\nConstrueix-te insta el participants a saber crear de forma autònoma carpetes, i gestionar-les correctament, així com utilitzar el processador de textos per crear el CV i la carta de presentació, cercar informació a internet, aprendre a utilitzar mapes i guies de transport públic per millorar la seva mobilitat. Fins al 4 de desembre.


30 preguntes per a l'Assemblea de Blanes - FutbolCatalunya.com\n30 preguntes per a l’Assemblea de Blanes\nPublicat 19 d'agost de 2020 | per Manuel Segura Martinez\nBlanes 2020 es presenta com la segona Assemblea de l’era Soteras, la segona cita amb els clubs catalans enmig del maleït COVI, plena de polèmiques pel Pla de competició i decisions controvertides. Encara que no faci falta, llancem 30 preguntes per al president\nEls 40 graus de temperatura del passat 28 de juny del 2019 poden no formar part només del record davant aquest dijous a la Ciutat Esportiva de Blanes (pista blava, 18.30h. 1a convocatòria i 19h, 2a), Serà un detall més a considerar per a una Assemblea General que s’ha fet pregar i que ve d’un primer examen per a Joan Soteras i la seva junta que es va saldar en terres ilerdenques amb bona nota. Això sí: sobre 200 assembleistes (14%) van acudir al Teatre de l’Ateneu. Agost, vacances i Blanes seran inconvenient?\nNo hauria de ser així, ja que hi ha suficients arguments perquè presidents o vicepresidents (o representants validats per la junta d’un club notarialment) acudeixin a debatre un exercici marcat pel maleït coronavirus. Gran ocasió per a escoltar a Joan Soteras, president, i a tots aquells que habitualment usen les xarxes socials per a comentar (anònims, la majoria) i que ara poden donar la cara.\nPer si de cas, i perquè no ens deixem cap interrogant sense resposta, aquí estan 30 preguntes que necessiten respostes clares. Segur que Joan Soteras dóna la cara.\n1 – Quin balanç faria d’aquesta temporada anòmala?\n2- El maleït COVID ha trencat tots els plans però, seons la FCF, es complirà amb les seves campanyes de suport al JOC NET i de TOTS SOM UN EQUIP. És impossible invertir també els 300.000 euros de beneficis i els 2 milions de crèdit en testos per a detenció del virus?\n3- Obligar a signar una ‘Declaració responsable’ al futbolista no és rentar-se les mans per a una Federació que hauria d’exigir major control mèdic i no allargar les revisions?\n4-Digui-li al futbol català, per què cal continuar confiant en vostè quan ha dit una cosa i el contrari en un mínim espai de temps\n5- Quina nota es posaria?< >6- Si han baixat totes les quotes, per què no passa el mateix amb les tarifes arbitrals\n7 – Per què no es rebaixa al 50% el cost d’arbitratges en amistosos, per exemple?\n>8 – Quota de Mútua: si no hi ha 25% de rebaixa, què ha de fer un futbolista català? Apujarà el preu i el Portal a l’Assemblea -2021?\n9 – Hi haurà retallades a la Mútua en perjudici del servei? Ho pot assegurar davant la polèmica metges-FCF que hem llegit?\n10 – Seguirà el secretari general sent el primer executiu de la FCF com en la resta de Territorials\n11 – Quin tant per cent del seu sou el paga la RFEF? A Tàrrega va dir que el 100% i sembla que no és així\n12 – Si vostè és president executiu i estem en temps de crisi, és necessària una Direcció General. Quin cost tindrà per als clubs?\n13 -Es plantejaria una autorebaixa de sou per a cobrir la nova nòmina del Director General?\n14 – El càrrec d’administrador general, serà vitalici o només durant el mandat del president Soteras?\n15 – Ja s’ha viscut un ERTE a la FCF. Corren perill els llocs de treball a la Federació?\n16 -Són indispensables les empreses externes que contracta la FCF i a les quals vostès assignen un milió d’euros de despeses?\n17 – Reestructurarà la seva junta directiva amb l’adéu als delegats de Lleida, Tarragona i Penedès? Vostè ha arribat a dir que s’anava a carregar a aquests tres últims. No creu que aquests possibles cessaments li poden passar factura?\n18 -El vídeo de TV3 (10’58”) que Joan Soteras parla d’igualtat entre futbol amateur i futbol base en Ascensos i Descensos i el final no va anar així. Alguna cosa a afegir?\n19 – Quina opinió li mereixen la iniciativa i els clubs que han assumit la idea de la Plataforma Units Pels Ascensos i Descensos?\n20 – En cas de suspensió de la competició, la temporada 2020/2021, la Junta directiva té ja la previsió feta en quan a ascensos i descensos en totes les categories (territorial i futbol base)?\n21 – Si la competició no es pogués començar, seria posible la devolució dels diners als pares que hagin pagat el Portal del Federat i la Mutualitat?\n22 – Del curs 2019-2020 no es retorna ni un euro?\n23 – En cas que algun equip tingués un o uns jugadors contagiats pel COVID, quines mesures es prendrien?\n24 – En cas d’haver de jugar els partits sense públic, qui seria el responsable de que el públic no pogués entrar al camp?\n25 – En cas d’entrar gent al camp i no poguer fer-la fora, l’àrbitre es podria negar a arbitrar?\n26 – Els Ajuntaments haurien de desinfectar les instal·lacions municipals després de cada activitat, sigui entrenament o partit. Si no ho fan, s’haurien de fer càrrec els clubs amb l’augment de despesa que això comporta? O no es podrà jugar en aquella instal·lació.\nFebrer: junta General de la Federació a Tarragona/FOTO: FCF\n27 – Els vestidors son necessaris per moltes raons. Si no es pot fer us d’ells, quines mesures alternatives te previstes la FCF\n28 – Perquè la 3a Divisió no s’ha fet de 24 equips, subdividits en dos grups de 12, si hi han les mateixes jornades que amb 22 equips, i a més, ningú descansaria?\n29 – La FCF ha pensat algun sistema de protecció dels Presidents dels clubs, en cas de posibles denúncies per part dels pares en cas de contagi d’algun jugador/jugadors?\n30 – Davant la disbauxa que hi ha al futbol base de moviment de jugadors de clubs petits a clubs més grans i des d’edats d’iniciació, seria posible una regularització que protegeixi al clubs formadors?\nPublicat a FCF, Titulars | Tagged Assemblea, Bplanes, FCF, Temes Federatius\nFinalizatdiumenge 9 maig de 2021 | 12:00h.\n1UD Ibiza 24 52 2.167\n2Barcelona B 26 49 1.885\n3FC Andorra 26 44 1.692\n4Gimnàstic Tarragona 26 43 1.654\n5Alcoyano 24 33 1.375\n6Villarreal B 24 29 1.208\nTenen raons suficients per festejar els resultats d'un treball ben fet a la @FundacioGrama. Juan Diego, coordinador, Toni Pérez director esportiu, Manu Peláez, entrenador juvenil i tot un grup de cracks\nReply on Twitter 1391855029859110912Retweet on Twitter 13918550298591109121Like on Twitter 13918550298591109129Twitter 1391855029859110912\nAlan Baró, un volcà en erupció @UEO1921 #2bg3\nEl seu gol davant l'@Atzeneta_UE va ser espectacular ja que el de Darnius va fer un obús des de 35 metres que va entrar per l’escaire de la porteria\nPer @JordiMestres_ Foto: @NMargui\nReply on Twitter 1391851240989024260Retweet on Twitter 13918512409890242601Like on Twitter 13918512409890242603Twitter 1391851240989024260\nAdolfo Borgoñó @Borgoad 'Per una FCF dels clubs’: "Ho fa perquè no vagin els clubs, és una falta total de respecte”\n@javiersalamero @AcfacCat: "Sigui on sigui, l’ACFAC estarà amb tots els seus associats, per a reivindicar els nostres drets. Si es repeteix serà per algun interès"\nA qui li interessa l’Assemblea de la @FCF_CAT a Blanes? Al #futbolcat?\nNo és oficial encara que l’FCF sembla decidida a repetir seu aquest pròxim dimecres 30 de juny. L’experiència del 2020 anima a la Federació que preveuen que sigui moguda\nReply on Twitter 1391844152426602501Retweet on Twitter 13918441524266025012Like on Twitter 13918441524266025011Twitter 1391844152426602501\nReply on Twitter 1391842787377692673Retweet on Twitter 13918427873776926731Like on Twitter 1391842787377692673Twitter 1391842787377692673\nAlan Baró, un volcà en erupció\nA qui li interessa l’Assemblea de la FCF a Blanes?\nRivals de Barça B i Andorra per als playoff\nEl Terrassa ja viu la 2a RFEF i el Vilassar la toca\nEl Nàstic s’acomiada i el Cornellà ho té de cara


4 min. Barcelona 19/01/2018 16:08\n651x366 Una escena de l'obra 'Et pendant ce temps Simone Veille' / Le Pompon / Comedia Una escena de l'obra 'Et pendant ce temps Simone Veille' / Le Pompon / Comedia\nEl Festival OUI! de Teatre en Francès de Barcelona celebrarà la seva segona edició de l'1 a l'11 de febrer. Oferirà nou espectacles contemporanis, amb un total de 14 representacions, escrits per autors francòfons que provenen de França, el Quebec, Bèlgica, Suïssa, el Senegal i Romania. Les representacions es faran a l’Institut del Teatre, l’Institut Français, l’Almeria Teatre i La Caldera. Seran en francès i, majoritàriament, estaran sobretitulades.\nEn aquesta segona edició, el festival oferirà nou obres que aborden temes tan diversos com l’evolució de la condició femenina, el coratge, el capitalisme, la mundialització, la democràcia, l’abandonament, l’ecologia, el somni, la manipulació i el diàleg, entre d’altres. Al llarg de dues setmanes, el festival s’endurà els espectadors a la Xina, Bulgària, el Líban, Espanya, Nova York, Escòcia, les estrelles i, fins i tot, al setè continent: l'oceà de les deixalles de plàstic.\nEn acabar les funcions, el públic podrà participar d’un col·loqui amb la companyia (els actors, els directors i, en la majoria dels casos, també els autors). A més, com l’any passat, el festival organitza diverses activitats paral·leles, com ara lectures dramatitzades, taules rodones i tallers d’escriptura.\nCoincidint amb el 50è aniversari del maig del 68, el segon Festival de Teatre en Francès proposa interrogar-se sobre l’evolució de la condició de la dona a través de diverses generacions. Ho farà amb la comèdia 'Et pendant ce temps Simone Veille', de Corinne Berron, Hélène Serres, Vanina Sicurani, Bonbon i Trinidad amb què l'1 de febrer obrirà el festival a l’Institut Français. Al mateix espai, el dissabte 3 de febrer les actrius Céline Delbecq (Bèlgica), Penda Diouf (França-Senegal), Julie Gilbert (Suïssa), Camille Laurens (França) i Sandie Masson (França) interpretaran 'Les intrépides', cinc peces curtes sobre el coratge escrites per elles mateixes. Els textos tracten sobre política, societat, la covardia, la corrupció i la violència a les dones.\nL’empresa que pressiona els seus treballadors arreu del món es descriu a 'Pulvérisés', un text escrit en francès per l’autora romanesa Alexandra Badéa, que forma part de la nova generació d’autors de teatre. Es representarà diumenge 4 de febrer a La Caldera.\n'La Mante', d’Hugo Paviot, dibuixa el retrat d’un pintor mundialment famós que ja no suporta la mirada de la seva musa perquè en els seus malsons la confon amb la de la seva mare. Anirà a Espanya a retrobar la mare, que el va abandonar als 15 anys. Es podrà veure el 6 i el 7 de febrer a l’Institut del Teatre.\n'Le quatrième mur', de Sorj Chalendon, és un text que no ha estat escrit per al teatre, però que malgrat això només parla de teatre i de la possibilitat de dialogar en temps de guerra. Reconegut amb el Premi Goncourt dels estudiants de secundària, l'obra es podrà veure el 8 de febrer a l’Institut Français.\nEl 10 de febrer a l’Institut del Teatre pujarà a l’escenari 'Les deux frères et les lions', de Hédi Tillette de Clermont-Tonnerre, una faula que fa rimar capitalisme amb democràcia. Parla de l’increïble ascensió social de dos germans escocesos i s’inspira en fets reals que han canviat el curs de la història a Europa.\nL'obra 'Un démocrate', de Julie Timmerman, tancarà el festival l'11 de febrer a l’Institut del Teatre. Està basada en la vida i l'obra d'Edward Bernays, nebot de Freud i inventor de les relacions públiques als Estats Units i gira al voltant de la manipulació de masses a través de la publicitat, la política, entre altres àmbits.\nLa programació també inclou dos espectacles per al públic familiar. Són 'Odysséus Plastok', que es representarà el 2, 3 i 4 de febrer a l’Almeria Teatre, i 'Deux pas vers les étoiles', el 9 de febrer a l’Institut del Teatre. 'Odysséus Plastok', d’Agnès Sighicelli i Guillaume Edé, transporta a la superfície dels oceans i mostra com un petit plàstic llençat en un pati d’escola arriba al setè continent, el de les deixalles provocades per l’ésser humà en detriment de la fauna aquàtica.\nPer la seva banda, 'Deux pas vers les étoiles', de Jean-Rock Gaudreault (Quebec), es tracta d'una peça que reflexiona sobre “Què en fem dels nostres somnis?” i que s’inscriu dins una jornada dedicada als autors del quebequesos. En aquesta ocasió el festival acollirà Evelyne de Chenelière per la lectura en català de la seva obra 'Lumières, Lumières, Lumières' en col·laboració amb Tant per Tant (Quebec).


Aules buides, carreteres tallades - Empordà\nAules buides, carreteres tallades\nCentenars d'estudiants van efectuar talls a diverses vies gironines durant la jornada, el més multitudinari a l'AP-7, sense detencions Durant el matí es van produir càrregues amb ferits a la C-65 a Cassà de la Selva i els Mossos van identificar set persones\ne. bATLLE /A. SALA/acn 16.10.2019 | 06:30\nEl que va congregar més gent va ser el tall a la sortida oest de l'AP-7 a Girona, que va congregar centenars d'estudiants durant tres hores fins que un fort desplegament policial format per Mossos antiavalots i Policia Nacional els va desallotjar. Va haver-hi càrregues puntuals per dispersar la multitud, però no es va fer cap detenció.\nMés de cinc-cents manifestants, majoritàriament estudiants dels col·lectius de La Forja, Endavant i el Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans van ocupar a quarts de tres de la tarda ambdós carrils de la via a l'altura del pont de Sant Gregori després d'iniciar una marxa des dels jutjats de Girona, on se celebrava un judici contra tres membres de l'Espai Antiracista de Salt i Girona per delictes d'odi. Finalment els acusats no van declarar i l'acció es va iniciar abans d'acabar-se la vista.\nNo va ser fins a quarts de sis de la tarda quan un fort dispositiu format per una vintena de furgons de la Brimo i de l'Arro dels Mossos d'Esquadra i també una desena d'efectius de la Policia Nacional van arribar a la zona per tal de desallotjar-los. Els manifestants havien bloquejat ambdós vials amb barricades formades amb tanques de protecció, arbrat i altres materials que van trobar pels vorals, i que van encendre quan van arribar els efectius policials. L'operatiu va accedir al tall pel nord i pel sud i van dispersar els concentrats amb càrregues puntuals als que fugien en direcció nord. Un reduït grup va quedar rodejat al carril en direcció sud i va decidir asseure's a terra. Després de diversos avisos per part dels Mossos van decidir abandonar la carretera, tot i que el desallotjament va ser llarg perquè els manifestants havien de marxar per un pas de difícil accés i amb un pendent pronunciat. Hi va haver moments de tensió quan alguns manifestants van llançar objectes als cossos policials.\nA primera hora de la tarda també es van produir talls a l'A-2 a Fornells de la Selva en sentit nord, i a l'AP-7 entre Riudellots i Sant Julià de Ramis en ambdós sentits. Els Mossos van haver de desviar el trànsit cap a l'N-II i va haver-hi retencions accentuades per un accident al tram de Sant Julià. Al vespre s'hi van sumar l'A-26 a Sant Joan les Fonts en direcció Figueres i l'N-II a Bàscara.\nDurant el matí un tall efectuat a la C-65 a Cassà de la Selva va acabar amb càrregues dels Mossos contra els manifestants. Van identificar almenys set de les persones que hi participaven. El desallotjament es va produir inicialment sense incidents, però un cop els Mossos van apartar els manifestants de la carretera, la línia policial va continuar avançant cap a un polígon proper donant cops de porra a les persones concentrades. També van utilitzar les furgonetes per dispersar-les amb la tècnica del carrusel. Un d'aquests cops el va patir la divulgadora i professora de l'UdG Sílvia Simon, que a través de Twitter va denunciar haver rebut un cop a la cuixa, i va assegurar que «fa més mal veure aquestes bèsties apallissant a la gent sense cap raó».\nEl tall inicialment es va concentrar a la rotonda de Cassà que dona accés a la C-65 i a l'Eix Transversal. Aquí els manifestants van aprofitar per fer un esmorzar improvisat i alguns també van cremar pneumàtics i d'altres objectes. Cap a les deu del matí van arribar els antiavalots dels Mossos i van fer un cordó policial per poder fer sortir els manifestants.\nEls Mossos i els manifestants –cap a una cinquantena- van estar una estona els uns davant dels altres però, poc després, els antidisturbis van fer avançar la línia per dispersar-los cap al polígon. Llavors van tenir lloc les càrregues i alguns manifestants van resultar ferits.\nA Bescanó, un grup d'estudiants va tallar l'N-141 durant més d'una hora i van impedir el pas de vehicles pel centre del poble. Una travessera molt important, ja que l'N-141 uneix Girona amb la Garrotxa i la Selva. Gairebé simultàniament, a Celrà un grup de joves de l'institut de la població es van situar sota el pont de la via del tren que hi ha a la C-66 i la van bloquejar durant més d'una hora.\nTambé va haver-hi més talls en vies com la C-63 a Anglès i a l'N-260 a Olot. En el cas de la capital de la Garrotxa, una trentena de joves va tallar el vial nord d'Olot durant més de tres hores. En aquestes mobilitzacions no va haver-hi intervenció policial.


Carabiners grans 8/12 peces (caixa1kg) - Peixateria Online de confiança\nInici / Marisc / Crustacis / Carabiners grans 8/12 peces (caixa1kg)\nCarabiners grans 8/12 peces (caixa1kg)\nquantitat de Carabiners grans 8/12 peces (caixa1kg)\nSKU: 193 Categoria: Crustacis\nCARABINERS GRANS (Producte congelat) Caixa de 1 kg\nÉs un crustaci decàpode que habita en els fons de sorra i fang. Pertany a la família dels palemònid. És un bon nedador que realitza importants migracions. La base de la seva alimentació està composta per restes orgàniques, plàncton i algues.\nHabita als mars del Mediterrani i a l’Atlàntic oriental, a profunditats entre els 500 i els 2000 m.\nQuan comença l’època de reproducció les femelles poden arribar a dipositar entre tres-cents mil i un milió i mig d’ous. D’aquí surten les primeres larves que només mesuren mig mil·límetre, neden gràcies als seus apèndixs cefàlics, i formen part del plàncton marí. Una vegada que deixen de ser larves, abandonen el plàncton i es desplacen cap al fons, al substrat blanc. En aquesta etapa es tornen voraços i es desenvolupen en molt poc temps.\nVALOR NUTRICIONAL DEL CARABINER:\nGreixos: 1,7 gr\nProteïnes: 23,9 gr\nHidrats de carboni: 0,5 gr\nEstarà exquisit si el cuinem a la planxa, en arrossos o en qualsevol plat de pasta. El seu cap és molt saborós i és excel·lent en la preparació de salses, sopes i cremes.\nNo esperis més i emporta’t aquest meravellós Carabiner gran al millor preu!!\nDóna una ullada a la nostra secció de MARISC i emporta’t un acompanyament per a aquests Carabiners grans.\nGamba vermella 3 CARABELAS (caixa 40-45p/Kg 1.1Kg)


Competicions d’abans (II): La Copa Llatina | Futbol en xarxa\nCompeticions d’abans (II): La Copa Llatina\nPosted: 18 febrer 2011 in Competicions d'abans, Futbol clàssic, Futbol internacional\nEl Barça de les Cinc Copes va ser un dels equips que van guanyar la Copa Llatina.\nAbans del recent Barça de les Sis Copes hi va haver el Barça de les Cinc Copes. Aquell mític equip que, comandat per Ladislao Kubala, va fer història la temporada 1951-52. Un dels cinc títols aconseguits per aquest equip va ser la Copa Llatina, un trofeu que aquell any el Barça guanyava per segona vegada, després d’haver estat campió també en l’edició inaugural. Actualment, aquest torneig ja desaparegut es recorda com un títol que ‘devia’ tenir un cert prestigi. Però què era exactament la Copa Llatina?\nLa Copa Llatina es va començar a disputar el 1949 i va tenir un total de vuit edicions. El perquè del seu nom és ben senzill. La jugaven els campions de les lligues d’Espanya, França, Itàlia i Portugal. El sistema de competició consistia en semifinals, final i partit de tercer i quart lloc. El format, doncs, seria una mena de ‘Final Four’. Els partits es disputaven cada any en una o dues seus diferents, sempre en un dels quatre països participants, a final de temporada.\nEn les poques edicions que es van disputar hi va haver temps perquè hi hagués campions dels quatre països que conformaven el torneig. Van aconseguir guanyar dues vegades la Copa Llatina el Barça, el Real Madrid i el Milan. I compten amb un títol el Benfica i l’Stade de Reims. Especialment meritori és el cas del Barça i del Real Madrid, que van ser campions les dues vegades que van disputar el torneig. En el cas dels madridistes cal remarcar el mèrit aconseguit el 1957, any en el que a més del triomf de la Copa Llatina van guanyar també la recent inaugurada Copa d’Europa. Precisament, l’aparició de la Copa d’Europa així com de la Copa de Fires van deixar sense sentit la Copa Llatina, que va jugar-se per última vegada aquell mateix 1957.\nDe la Copa Llatina se’n sol parlar com la precursora de la Copa d’Europa. És evident que mentre es va disputar es tractava d’un títol amb bona reputació ja que enfrontava entre si alguns dels millors equips d’Europa i també que el seu èxit va obrir les portes a les futures competicions europees que unirien tot el continent. Ara bé, la Copa Llatina no va ser el primer torneig d’aquestes característiques. En el moment de la seva creació ja es disputava des de feia temps la Copa Mitropa, una competició que enfrontava clubs de diversos països de l’Europa central. Va néixer el 1927 i havia arribat a tenir força renom perquè comptava amb la participació d’equips d’Àustria, Txecoslovàquia, Hongria i Itàlia, les considerades potències futbolístiques de l’època. Tot i això, la Copa Mitropa va perdre bona part del seu prestigi degut a la paralització de la competició degut a la II Guerra Mundial i a la irrupció de les competicions europees modernes. Malgrat tot, va tenir una llarga vida i es va seguir disputant fins el 1992, tot i que en la última època hi participaven equips de segona divisió.\n19 febrer 2011 a les 13:50\nEstà molt bé aquesta informació. No la coneixia amb detall.\nPodries continuar-la i informar de l’any que el Barça va jugar la primera copa d’Europa, el 1960.\nLa de la final dels “pals de porteria quadrats” i de l’èpica semifinal amb gol de cap de Kocsis molt semblant, pel que va representar, al de l’Iniesta a Londres. Encara hi ha, com saps, molts supervivents de l’època : Ramallets, Suárez ,Olivella, Vergés, Evaristo,Tejada…\n20 febrer 2011 a les 13:07\nS’haurà d’investigar sobre aquest partit doncs. Contra quin equip era?\nCarles Guixé Gonfaus ha dit:\n20 febrer 2011 a les 14:22\nFelicitats, veig que has te l’has treballat ¡¡¡¡, ja el passaré a en Jordi Guixé per tal de que se’l miri, també és una mica del ram.\n20 febrer 2011 a les 19:29\nMoltes gràcies. En el bloc hi escric una mica de tot sobre futbol però últimament m’estic decantant molt pel tema històric.\n20 febrer 2011 a les 17:57\nCrec que era l’equip alemany de l’Hambourg de l’Uve Seeler davanter centre.\nL’equip de la final , el que va ser campió, va ser el Bemfica.\n21 febrer 2011 a les 0:09\nni papa de tot plegat. bon article!\n21 febrer 2011 a les 19:25\nLa veritat és que abans d’això jo tampoc no sabia massa com funcionava la Copa Llatina. I la Copa Mitropa no sabia ni que existia, però ho he trobat molt interessant.\nCompeticions d’abans: La Copa de Fires « Futbol en xarxa ha dit:\n21 Juny 2011 a les 21:37\n[…] any que va néixer la Copa d’Europa. De fet, en aquell moment ja existien tornejos com la Copa Llatina o la Copa Mitropa, competicions que van tenir, però, un abast […]\nCompeticions d’abans: La Petita Copa del Món « Futbol en xarxa ha dit:\n25 Desembre 2011 a les 13:47\n[…] i que en algunes edicions es va seguir el criteri de convidar, per exemple, el vigent campió de la Copa Llatina com a màxim representant del futbol europeu. En les primeres edicions de la competició hi […]\nRonaldo, quasi el millor\nEls gols dels número 1


El conseller d'empresa de la Generalitat, Ramon Tremosa, ha plantejat aquest diumenge l'opció que la futura fàbrica de bateries elèctriques que impulsa el Govern s'instal·li en un polígon de l'Incasòl situat a dos quilòmetres de la planta de Seat a Martorell.\nTremosa ha fet referència en un tuit a la cursa iniciada entre autonomies per acollir aquesta megafábrica i ha assegurat que “a dos quilòmetres de Seat hi ha un polígon de l'Incasòl disponible que compleix tots els requisits”, com són “un milió de metres quadrats, aigua abundant i connexió a la xarxa elèctrica.”\nPrecisament els sindicats de Seat han demanat als alcaldes de Martorell, Abrera i Sant Esteve Sesrovires, municipis situats en els voltants de la planta, que presentin una proposta conjunta per albergar la futura fàbrica de bateries elèctriques. Segons UGT i CCOO, els dos principals sindicats de Seat, si es posa aquesta proposta sobre la taula, la candidatura de Barcelona guanyarà més punts a l'hora de competir amb unes altres que puguin sorgir tant dins d'Espanya com de fora.\nEl conseller d'empresa recull així aquesta proposta i planteja com a ubicació de la fàbrica de bateries el polígon de l'Incasòl, que depèn de la Generalitat. Tremosa ha fet també referència a les declaracions que va realitzar fa un parell de setmanes la ministra d'Indústria, Reyes Maroto, assegurant que la planta de bateries se situaria prop de Martorell. “Aviat veurem què vol dir l'expressió prop de Martorell i com justificarien si la hi porten fora de Catalunya”, ha assenyalat.\nFins ara, el Govern s'ha limitat a anunciar que constituirà un consorci públicoprivat per aixecar una fàbrica de cel·les de bateries a Espanya amb la participació de socis com Iberdrola i el grup Volkswagen, al qual pertany Seat.


Taylor Coppenrath, fitxat per el Menorca Bàsquet - EsDiari.com\nEl Menorca Bàsquet ha arribat a un acord amb el jugador Taylor Coppenrath per vincular-se per una temporada. Amb la incorporació de l’ala-pivot de Vermont es tanca la plantilla que ha d’iniciar el curs 2011-12.\nBona mà. Dur al pal baix. Molt intel·ligent, entén el joc a la perfecció. Aquestes són algunes de les característiques de Taylor Coppenratth, jugador pel qual el Menorca Bàsquet ha esperat el “sí, vull” fins ara.\nA més, és un dels dos jugadors, juntament amb el difunt exjugador de Boston Celtics Reggie Lewis, que ha guanyat tres vegades el premi al jugador de l’any de la Conferència Est d’Amèrica. Coppenrath també comparteix un rècord amb Vin Baker, amb 14 nominacions com a jugador de la setmana de l’Est d’Amèrica.\nEn el seu últim any, Coppenrath va ser finalista en diversos premis de la NCAA, incloent el Premi John Wooden. Aquesta temporada (2004-2005) va ser el de més èxit en la història del bàsquet masculí de Vermont. Després d’atrapar el títol de la Conferència, l’equip va derrotar a la Universitat de Syracuse per aconseguir la seva primera victòria en el torneig de la NCAA. Coppenrath va anotar 16 punts.\n“Es un jugador que ens agrada des del principi. Cercàvem un jugador que pogués jugar al pal baix, que conegui la lliga i que encaixés en el grup humà que estem fent. Ens encaixa tant al 5 com al 4, es fort, dóna moltes coses que potser no es veuen des de fora, però que a l’hora de bloquejar, de jugar, de rebotejar, entendre el joc, crear dinàmica d’equip, a l’hora de defensar en certs aspectes. Ens sumarà en moltes situacions que ens faltaven per cobrir.\nEns faltava també un jugador amb experiència i que hagi pujat. I això ho compleix amb la seva experiència a Alacant i Múrcia. És un jugador que en entén el castellà, que porta anys aquí i que penso serà de fàcil adaptació al grup.\nÉs un jugador d’un perfil que ens faltava: un tipus gran, amb presència, encara que no sigui molt físic. És un jugador físic de contacte, però no de jugar per sobre de la cistella. És el jugador que volíem i estem molt contents que vengui”.\nLa fitxa tècnica de Taylor Coppenrath\nNom complet: Taylor Burton Coppenrath\nData naixement: 08-11-1981\n02/03 fins 04/05 Vermont (NCAA) USA\n05/06 AEK Atenes GRÈCIA\n06/07 Angelico Biella ITÀLIA\n07/08 i 08/09 Lucentum Alacant (Or)\n09/10 Melilla Bàsquet (Or)\n10/11 Bàsquet Múrcia (Or)\n3 vegades campió de la Conferència Est Universitària (2003, 04, 05)\nCampió de la NCAA amb la Universitat de Vermont (2004/05)\n08/09 Lucentum Alacant (ascens ACB)\n10/11 Múrcia Bàsquet (ascens ACB)


Cinemes Girona » LA ALEGRIA DE LAS PEQUEÑAS COSAS, estrena a la SALA VIRTUAL DE CINE el 10 d’abril. Recorda que amb la teva entrada 1€ anirà destinat a Cinemes Girona si utilitzes el codi: salavirtualcinemesgirona.\nLA ALEGRIA DE LAS PEQUEÑAS COSAS, estrena a la SALA VIRTUAL DE CINE el 10 d’abril. Recorda que amb la teva entrada 1€ anirà destinat a Cinemes Girona si utilitzes el codi: salavirtualcinemesgirona.\nEstrena 10 d’abril a la SALA VIRTUAL DE CINE\nRecorda que amb la teva entrada, 1€ anirà destinat a CINEMES GIRONA si utilitzes el CODI: salavirtualcinemesgirona. Gràcies per endavant!\nANAR A LA SALA VIRTUAL DE CINE\nCom cada matí Paolo es puja al seu escúter per anar a la feina. Al travessar una cruïlla amb el semàfor en vermell, un camió l’atropella i Paolo mor. Però per un error de càlcul en el paradís, Paolo obté una hora i mitja més per viure després de la mort. 90 minuts per aconseguir el que realment compta en la vida: estar amb les persones que més estimes.\nLA ALEGRIA DE LAS PEQUEÑAS COSAS (“Momenti di trascurabile felicità”), dirigida per Daniele Luchetti, està basada en les aclamades novel·les “Momentos de inadvertida felicidad” i “Momentos de inadvertida infelicidad” de Francesco Piccolo, publicades al nostre país per Editorial Anagrama.\nLA ALEGRIA DE LAS PEQUEÑAS COSAS és una comèdia amb elements fantàstics que juga amb la idea de la vida després de la mort, en la línia de clàssics com “El cielo puede esperar”. Està protagonitzada pel còmic italià Pierfrancesco Diliberto ( “La mafia solo mata en verano”), conegut popularment com Pif, al costat de la cantant Thony i del veterà actor Renato Carpentieri ( “La tenerezza”).\nPer veure la pel·lícula utilitzat el CODI: salavirtualcinemesgirona\nCOM FUNCIONA LA SALA VIRTUAL DE CINE:\n1. Dirigeix-te al web www.salavirtualdecine.com i tria la pel·lícula que vols veure.\n2. Introdueix el codi promocional: salavirtualcinemesgirona\n3. Fes el pagament amb la targeta de crèdit i per 6,95€ podràs gaudir de la pel·lícula amb tota la família.\n4. Podràs visionar la pel·lícula durant 3 dies i en fins a 4 dispositius.


Rajoy guanya, Iglesias punxa i l'independentisme resisteix\nCàrregues i detencions a Horta en una concentració antifeixista contra Rivera El Nacional\nLes vagues no aturen el Prat: guanya un 5,4% més de viatgers al setembre El Nacional\nEl Barça i el Madrid, en contra del canvi de camp del proper Clàssic Bernat Aguilar\nBarcelona. Dilluns, 27 de juny de 2016\nEl Partit Popular és el gran guanyador de les eleccions generals celebrades a Espanya aquest diumenge. Mariano Rajoy ho és en termes aritmètics i també en el pla polític. El PP ha demostrat un nivell de resistència alt, més alt del que molts es podien imaginar, començant per les diferents cases d'enquestes a peu d'urna, que van difondre unes dades per a les televisions i que han fracassat estrepitosament. El quietisme com a fórmula política ha funcionat al PP i és obvi que si els populars van sortir del 20-D sense opcions per retenir el govern espanyol, avui gairebé tenen tots els números per mantenir-s'hi i l'única incògnita és, en tot cas, la del candidat.\nL'altra cara de la moneda, la de la derrota, té també nom i cognoms: Pablo Iglesias, el màxim dirigent de Podemos. El seu resultat queda molt lluny de les expectatives generades durant tota la campanya i la seva estratègia política s'ha demostrat enormement corrosiva per a l'esquerra. Va impedir a Pedro Sánchez de ser president del govern la primavera passada amb demandes en què no creia i amb l'únic objectiu de fer descarrilar el projecte socialista i ocupar el seu lloc. La seva avarícia sense límit el col·loca avui en una posició impossible: haurà de negociar amb el cap cot amb els socialistes si és que pot, i passarà a la història com l'home que des de la nova esquerra va consolidar el PP al govern d'Espanya. Tot un rècord en tan sols sis mesos.\nEl tercer agent polític de la nit és l'independentisme català. Com el mes de desembre passat, ha afrontat els comicis en unes condicions ambientals extraordinàriament difícils. Absent dels mitjans de comunicació, especialment de les televisions, però també de la premsa escrita; amb bona part del seu electorat molt desorientat pels canvis de ritme en el projecte que va guanyar les eleccions catalanes el passat 27-S; i amb el factor CUP torpedinant sempre que ha pogut les iniciatives conjuntes d'Esquerra i Convergència. Les dues formacions retenen els seus 17 escons i no hi ha canvis en la distribució, nou per als republicans i vuit per als convergents. Aquí també les enquestes han fet una destrossa, ja que a l'inici de la nit les previsions eren d'11-12 per a ERC i de 5 per a CDC. Per als primers el resultat és agredolç i per als segons aigua beneïda.\nNo són, òbviament, aquests els únics titulars de la nit electoral, però queden lluny dels tres més importants. Cal ressenyar els diputats aconseguits per Pedro Sánchez, que encara que retrocedeix, reté la segona posició al mapa polític espanyol. La seva gran rival Susana Díaz surt debilitada a Andalusia, cosa que alleuja en aquests moments el secretari general del PSOE. Per cert, la campanya anticatalana de la líder andalusa no li ha donat rèdit polític i potser és perquè l'anticatalanisme únicament li funciona al PP. En qualsevol cas valdrà la pena de retenir en el futur el llenguatge groller i insultant que Díaz ha fet servir.\nUn últim apunt per als guanyadors a Catalunya, En Comú Podem. Si la campanya dura una mica més de temps, els seus dirigents haurien entrat en tantes contradiccions com renúncies electorals han hagut de fer. El més greu, la del referèndum a Catalunya, que ha anat basculant com una baldufa de línia roja a un color indeterminat que, en paraules del cantant/polític Lluís Llach, es podria assemblar al marró merda d'oca. Les frenades en sec en política es paguen. Com ha pagat el PSC a Lleida el seu pacte amb Ciutadans i les seves renúncies catalanistes, començant per la llengua. Per primera vegada des de les eleccions del 1977, els socialistes catalans no tenen diputats en una província catalana. I Ciutadans? Una posició residual a Espanya que els fa prescindibles per a tot. Per cert, a Catalunya, l'últim lloc.\nEleccions 26-J Generals 2016 - Congrés i tots els municipis de l'Estat El Nacional\nLA SENTÈNCIA Milers de persones participen en les Marxes per la Llibertat Carlota Camps\nLa Sentència Les prioritats del Tsunami Democràtic per als propers dies Anna Solé Sans


Consommateur 4D - Informació sobre la marca\nConsommateur 4D - Informació sobre la marca\nMarca Consommateur 4D a França\nInformació sobre la marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319\nLa marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319 va ser sol·licitada el 20/09/2013. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de MAXXING, Mme NICODEME Nathalie. La marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319 va ser sol·licitada per les classes 9,41,42 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319 va ser sol·licitada a les classes 9,41,42 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 9,41,42 clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de MAXXING, MME NICODEME NATHALIE entre les quals es troba la marca Consommateur 4D amb el nombre M4034319. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de MAXXING, MME NICODEME NATHALIE clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca Consommateur 4D. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 9 () entre les quals es troba la marca Consommateur 4D amb el número M4034319. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 41 (educació, formació, serveis d'entreteniment, activitats esportives, servei de domatge i ensinistrament d'animals, activitats culturals, cantants i ballarines, serveis prestats per clubs d'educació física o centres esportius) entre les quals es troba la marca Consommateur 4D amb el número M4034319. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 42 (serveis científics, serveis tecnològics, serveis de recerca, serveis de disseny, serveis d'anàlisis, serveis de recerca industrials, disseny i desenvolupament d'equips informàtics, disseny i desenvolupament de programari, serveis de recerca científica amb finalitats mèdics, servei de xifrat de dades i assessorament sobre seguretat informàtica i internet) entre les quals es troba la marca Consommateur 4D amb el número M4034319. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Imatge de la multitudinària manifestació feminista que ahir va recórrer el passeig de Gràcia de Barcelona. PERE VIRGILI\nBarcelonaAl meu Twitter el seguiment de la vaga és del 300%, però surto de casa i les botigues del barri estan obertes i hi ha dones treballant. No puc evitar pensar que potser és el meu entorn, que està hipermobilitzat, i que al final serem quatre gates a la manifestació. M’equivocava.\nVaig caminant per la Gran Via i a l’Spotify sona Cançó de fer camí, un poema de la Maria-Mercè Marçal que la Mireia Vives i la Gemma Humet estant cantant-me tot el dia. “Vols venir a la meva barca? [...] Serem dues, serem tres”. Veig grups de noies amb la cara pintada, vestides de lila. També dones empenyent cotxets, empenyent cadires de rodes. “Serem quatre, serem cinc”.\nHem quedat a la plaça de Catalunya amb els amics, i enfilem passeig de Gràcia amunt, deixant-nos arrossegar per una marea lila que ja amenaça de desbordar els carrers de Barcelona. Em fixo en les pancartes i m’adono que la revolució serà feminista o no serà, i sobretot serà amb humor o no serà: “Ni misclismi ni fiminismi”, “ La talla 38 me aprieta el chocho ”, “ Machete al machote ”, “ El patriarcado me da patriarcadas ”. Als grups de WhatsApp rebo missatges esperançadors. “Impressionant”. “És emocionant, Barcelona. Molta, molta, molta gent”. Crec que no soc l’única que té la pell de gallina i la sensació d’estar vivint una manifestació -aquesta sí- històrica. “Serem vint, serem quaranta”.\nComentem -i celebrem- que hi ha noies molt joves. Canten amb una barreja d’indignació i ràbia, d’optimisme i orgull, que no havia vist en cap altra concentració. També hi ha grups com el nostre, de nois i noies junts en contra les desigualtats i les violències masclistes. Aquesta també és una lluita dels homes. Una amiga treu el mòbil i fa una foto a un grup de nois que portem al davant amb una pancarta on hi diu “ Real men are feminists ”. Si tots ho tinguessin tan clar, penso.\nNo sé si el que va passar dijous canviarà les coses. Almenys ja hem donat un cop sobre la taula, un crit per dir que ja n’hi ha prou. “Serem cinc-centes, serem (dues-centes) mil”.\nLaura Gil demana empatia i recorda que els esportistes tenen dret a equivocar-se: les cinc anelles olímpiques\nLa generació daurada del waterpolo femení, a un pas de la medalla més desitjada


El nét de Vittorio De Sica rodarà la història d'amor del seu avi amb Maria Mercader\nEl director italià i l'actriu catalana es van conèixer al rodatge de 'Record d'amor'\nEFE Roma 15/08/2011 16:10\nLa història d'amor entre el director i actor italià Vittorio De Sica i l'actriu catalana Maria Mercader, reviurà al film La porta del cel, dirigida pel nét de tots dos, Brando, i interpretada pel fill de la parella, Christian, que farà el paper del seu pare.\nChristian De Sica va comentar en una entrevista al diari romà Il Messaggero que interpretar el seu pare li suposa "una sèrie infinita d'emocions" i "una responsabilitat enorme". De Sica va explicar que, quan els seus pares es van conèixer, durant el rodatge de Record d'amor (1941), van patir "el clàssic enamorament". "La meva mare el va veure durant l'escena d'un incendi a la pel·lícula Roses escarlata (1940) i es va enamorar a primera vista", va evocar De Sica. "El meu pare estava casat, en aquell moment amb Giuditta Rissone, de manera que des de llavors va viure una doble vida: dues cases, dues famílies, dos dinars de Nadal", va dir.\nL'intèrpret va recordar com Mercader, actriu nascuda a Barcelona el 1916 i morta el gener de 2011, i De Sica, disset anys més gran que ella, es van casar dues vegades, una a Mèxic el 1959, "en un matrimoni nul per a l'Estat italià" i després a París el 1968, i només després que el director obtingués la ciutadania francesa. La parella va tenir dos fills, Christian i Manuel.\nChristian De Sica va revelar a Il Messaggero que el paper de la seva mare serà interpretat per l'actriu d' El concert (2009) i Maleïts bastards (2009), la francesa Mélanie Laurent.\nLa pel·lícula porta el mateix nom que La porta del cel, rodada durant l'ocupació alemanya d'Itàlia que, segons De Sica va ser una espècie de Llista de Schindler, ja que el fet de participar-hi va salvar de la deportació a moltes de persones, "partisans, jueus, homosexuals i gent comuna".\nVittorio De Sica va ser un dels directors de referència del neorealisme italià, un moviment cinematogràfic que va començar en plena postguerra i que es va caracteritzar per la seva fidel representació de la realitat. De Sica va saltar a la fama gràcies al film El lladre de bicicletes (1948), en què va retratar la societat italiana de l'època a través dels ulls d'un treballador desesperat per trobar feina i del seu fill. La pel·lícula va marcar una època, i va ser interpretada per actors no professionals que reforçaven la sensació d'autenticitat, i rodada pràcticament amb mètodes documentals.


L’Ajuntament de Pego insta al Govern a restablir la integritat de la Llei de Dependència – Ràdio Pego\nL’Ajuntament de Pego insta al Govern a restablir la integritat de la Llei de Dependència\n7 de setembre de 2012 Sara Garcia 0 Comment\nEl PSPV presentava una moció en contra dels retalls a la Llei de l’Autonomia Personal i Atenció a les persones en situació de Dependència duts a terme pel Govern Central. Així mateix, demanava la moció que les possibles retallades es debaten i es concensuen en la resta de partits parlamentaris.\nEl PSPV presentava una moció en contra de la reforma que afecta a la coneguda com a Llei de Dependència perquè, recorda que, esta llei “suposa el major avanç en protecció social a Espanya en el últims anys, generant drets subjectius i havent dictaminat a més d’un milió de persones en situació de dependència, dels que 760.000 ja són beneficiaris d’una prestació o servici”. No obstant, assenyala la moció, “ el Sistema d’Atenció a la Dependència […] està patint un dur procés de deteriorament que amenaça amb tirar per terra totes les expectatives i el potencial que durant aquests anys ha generat en atenció a les persones en situació de dependència i a la creació de llocs treballs”.\nAssenyala la moció presentada pel PSPV que, entre les mesures que incorpora el Reial Decret-Llei 20/2012, de 13 de juliol, de mesures per a garantir l’estabilitat pressupostària i de foment de la competitivitat, publicat el 14 de juliol de 2012, es troben:\n– L’ampliació, a dos anys, del termini per a resoldre les ajudes.\n– L’augment de les aportacions dels usuaris i els descomptes sobre les prestacions a rebre.\n– L’eliminació de les compatibilitats entre serveis, que impedeix la complementarietat entre serveis i la necessària flexibilitat i atenció personalitzada a les persones dependents.\n– La reducció de la quantia de les prestacions econòmiques per a la cura en l’entorn familiar en un 15%. La reducció afecta a 435.180 persones que voran reduïdes les prestacions que reben una mitja de 55€ al mes.\n– A més l’Estat deixa de finançar la Seguretat Social de les cuidadores familiars que afecta a 180.000 persones, el 94% dones.\n– En matèria de finançament del sistema, es redueix el nivell mínim en més d’un 13%.\nEl portaveu del PSPV, Enrique Moll, manifestava que “no estem d’acord en la manera en com s’han fet eixes retallades”, ja que creu el partit socialista que “eixes retallades s’han de fer de concens dins del Parlament i no en la modificació d’un Decret” i és per això que insten al Govern a que recapacite”. Així mateix, també demana la moció que “el Govern retire els últims retalls imposats a la LAPAD” i “que no aplique les retallades i l’eliminació de les partides de finançament del nivell acordat, suprimint l’aportació que l’Administració General de l’Estat realitzava a la Llei de Dependència”.\nEl Bloc-Compromís es mostrava “completament d’acord amb la moció”. Manifestava Conxa del Ruste que “el PP no ha recolzat mai la dependència. La llei que era, bàsicament bona, no li ha vingut mai bé” i recordava que “en el temps que ha tingut de desenvolupament, en les autonomies governades pel PP hi hagut uns retards, com ací a València, que no passaven en altres comunitats”. És per això, assegurava la portaveu del Bloc-Compromís que “en el moment en què han estat al Govern, en l’excusa de la crisi, han desfet tot el que sona a dependència”.\nEl grup Ciutadans de Pego es mostrava d’acord en el fons de la moció, però no en el llenguatge utilitzat que era qualificat de “partidista” pel seu portaveu, José Maria Ferrer. D’altra banda, aprofitava l’avinentesa el portaveu de Ciutadans per a demanar als grups que presenten mocions que, “si les tenen preparades uns dies abans [del plenari] que ens les faciliten per anticipat per a poder estudiar en més deteniment”.\nLa portaveu del PP tampoc volia entrar en “el tema partidista del que és la moció”. Maite Ferrándiz defensava que “no és una retallada de la Llei sinó que és adaptació per a intentar millorar i reconduir este tipus de mal ús del que s’havia fet en el seu moment de la llei, perquè si hagués sigut d’una altra manera, el que es faria realment és derogar eixa llei i fer-ne una altra”.\nLa moció era aprovada per 9 vots a favor, els de l’equip de govern i el Bloc-Compromís i 6 vots en contra del PP.\n← S’obri el termini de matriculació al Centre de F.P.A ‘Pérez Ramos’\nL’Ajuntament de Pego continuarà gestionant la piscina coberta →


TEXBER - Fabricació de teixits - laborals, moda, tapiceria..\nExperiència teixida des de 1983\nA Texber SA oferim serveis de fabricació de teixits amb l’objectiu principal de satisfer les necessitats del client, de manera que adaptem la nostra oferta a les seves demandes.\nEns distingim per tres puntals: l’experiència, la flexibilitat i les ganes de fer la feina ben feta.\nFABRICACIÓ DE TEIXITS PER LA LLAR\nProduïm teixits per la fabricació de cortines, draps, tapiceries, coixins, llençols, fundes, estovalles, etc.\nFABRICACIÓ DE TEXTILS PER L'ALTA COSTURA\nAjudem a trobar els dissenys exclusius, textures agradables al tacte i teixits d’una qualitat inmillorable.\nFABRICACIÓ DE TEIXITS LABORALS Y TÈCNICS\nTeixits anti-talls, protecció tèrmica, anti-taques, inolor…Sectors com l’hosteleria, metal·lúrgia, automoció, etc.\nÉs la nostra divisió destinada a empreses que comercialitzen un teixit, saben quines prestacions i funcionalitat volen i desitgen que un sol interlocutor s’encarregui de tot el procés, si convé, des de la compra del fil fins als acabats.\nEl nostre objectiu és ajustar-nos a les demandes del client per facilitar-li la feina tant com sigui possible.\nÉs la divisió destinada a empreses que comercialitzen teixits i volen que els ajudem a ordir-los i teixir-los. Oferim la nostra maquinària i coneixements al servei dels nostres clients.\nEl nostre objectiu és esdevenir el departament productiu del client o un annex del seu.\nÉs la divisió destinada a empreses que volen que els ajudem a desenvolupar nous productes que no són al mercat. Oferim tot el nostre saber fer i el suport de la Universitat Politècnica de Catalunya (Innotex Center).\nEl nostre objectiu és afavorir que qualsevol empresa pugui crear amb èxit un teixit nou.\nNewletter Newletter Autoritzo l'enviament de comunicacions comercials amb novetats i promocions de productes relacionats amb TEXBER, SA\nAcceptació Acceptació He llegit i accepto la Política de Privacitat\nA Texber ens agrada la proximitat amb els nostres clients. Sempre els volem conèixer per millorar en tot el possible. Si vol saber alguna cosa de nosaltres o que l’assessorem en qualsevol aspecte no dubti a utilitzar el següent formulari. Ens posarem en contacte amb vostè amb la màxima celeritat. Moltes gràcies.\nDirecció: Pol. Ind. La Plana C\_ Llobregat, 10. 08610 Avià (Barcelona)


15 abril 2021 16:01\nUna de les noves modes dels anomenats altermundialistes és el sabotatge de la publicitat. Dir que és una moda potser no fa justícia al fenomen, ja que les seves actuacions contra els anuncis es realitzen per conviccions prou fortes, i poden resultar en multes considerables. Són uns activistes que ronden les ciutats des de fa vint anys en molts casos, però només ara veuen com la seva iniciativa atreu gent nova i es massifica.\nDiuen que no són suficients les mesures actuals per controlar la publicitat, com indicar a la bústia que un no vol publicitat i haver il·legalitzat la publicitat per e-mail. Fan falta moltes més mesures, diuen el clans que han començat a actuar a París i a Brussel·les i que ben aviat seran per totes les ciutats. Aprofiten els seus telèfons mòbils i l'Internet per convocar protestes que són molt difícils de controlar per les autoritats. Envien un missatge que amb rapidesa sorprenent s'estén per totes les xarxes. S'anuncia un lloc i una hora de reunió en un missatge molt curt emés just una hora o dues abans de la trobada. Arribat el moment, apareixen devers dues-centes persones a una estació de metro, en el cas de París, armats de pots de pintura, pinzells i esprais. Es tracta de fer desparèixer, fer incomprensible, o almenys contraproduent, tota la publicitat del lloc on es congreguen.\nSegons els grups que protesten, la publicitat és sovint sexista i promou un consumisme desaforat. Estam exposats a massa publicitat durant el dia i la publicitat és una indústria que s'hauria de regular, argumenten. Diuen que tota la publicitat que passegen els mitjans de transport, per exemple, entre estacions, busos i les seves parades, es podria retirar i els beneficis que en treu l'empresa de transports, si tan importants són per a la supervivència dels serveis, es recuperarien afegint uns pocs cèntims al preu del bitllet. Tant ha crescut el moviment que en el cas de París, la policia ja organitza batudes i té fitxats molts centenars dels suposats activistes 'antipub'. Quan un veu gent que demana espais lliures de publicitat, potser ha arribat l'hora de debatre seriosament què en feim de la publicitat que omple tantes parets i ocupa tantes hores del dia.


Delicte d'injuries: com més followers, més greu?\nLa identificació, la valoració i les conseqüències del delicte d'injúries en el marc de les xarxes socials són objecte d'anàlisi de diversos estudis de recerca. (Foto: Freepik)\nEmetre un missatge injuriós sempre és delicte, independentment del mitjà que es faci servir\nEl nombre de seguidors és un factor clau a l'hora de valorar la gravetat del mal infligit i la pena que l'acompanya\nPublicar una piulada contra la dignitat d'una persona no és un fet que quedi impune. Ara bé, què passa si repiulem el missatge que ha escrit una altra persona?\nLa injúria és un delicte que consisteix en la imputació de fets o en la manifestació d'opinions que lesionin la dignitat d'una persona, que en perjudiquin la fama o que atemptin contra la seva pròpia estimació. Les injúries es poden emetre de manera verbal, per escrit o gràficament. Per ser considerades com a delicte, el contingut de les injúries ha de ser objectivament i greument ofensiu. El delicte d'injúries es regula a partir de l'article 208 del Codi penal, al títol XI (Delictes contra l'honor), capítol II (De la injúria). D'aquesta manera, l'ordenament jurídic ens protegeix davant de possibles delictes contra l'honor.\nAra bé, les nostres lleis tenen en compte la nova realitat de les xarxes socials? Seria convenient que els legisladors especifiquessin d'alguna manera les injúries que es fan mitjançant les xarxes socials? Sergio de Juan-Creix, professor col·laborador dels Estudis de Ciències de la Informació i de la Comunicació de la UOC i advocat expert en dret digital del despatx Croma Legal, no ho considera necessari. De fet, segons ell, "la legislació actual ja regula prou el delicte d'injúries". "Com que es tracta d'un delicte que pot topar amb els drets fonamentals de llibertat d'informació i expressió, penso que és millor no tenir una norma gaire detallada, ja que podria esbiaixar l'amplitud d'aquests drets", afirma. I afegeix: "en última instància, són els tribunals els encarregats d'anar modulant aquests drets a les noves realitats mitjançant la jurisprudència".\nAra bé, tot i que l'expert en dret digital dona suport a l'existència d'una normativa prou àmplia i neutra per albergar com més casuística millor, el que sí que troba a faltar és la presència de mecanismes que evitin a temps la propagació de manifestacions lesives. "Moltes vegades, els remeis legals existents arriben tard, quan el mal ja s'ha agreujat", opina.\nInjúries, un delicte antic comès en un entorn nou\nLa identificació, la valoració i les conseqüències del delicte d'injúries en el marc de les xarxes socials són objecte d'anàlisi de diversos estudis de recerca. Un dels més recents és el dut a terme pel professor de la Universitat de Burgos Rodrigo Miguel Barrio, que ha publicat a la Revista d'Internet, Dret i Política de la UOC l'article "El delito de injurias y las redes sociales. El número de followers y otras variables ambientales como elementos de valoración del daño". El treball té l'objectiu d'analitzar el delicte d'injúries des d'una nova perspectiva: la que imposa la realitat de les xarxes socials. En concret, se centra en el nombre de seguidors que té l'emissor de la injúria a la xarxa social, i també en altres possibilitats, com ara la piulada o l'etiqueta (hashtag), com a instruments que contribueixen a maximitzar la divulgació de l'ofensa i, en conseqüència, el mal a la víctima.\nTot i que la llei no preveu aquests aspectes relacionats amb les xarxes socials, "les decisions dels tribunals sovint tenen en compte el nombre de seguidors i l'existència o no de la publicitat a l'hora de valorar la gravetat de l'ofensa", apunta Josep Maria Tamarit, catedràtic de Dret Penal de la UOC i investigador líder del grup VICRIM. I és que el concepte de publicitat és clau en aquesta qüestió, ja que el Codi penal (art. 208) preveu que només es poden considerar delictives les injúries que siguin tingudes en el concepte públic com a greus. A més, segons el Codi penal (art. 209), la publicitat comporta un agreujament de la pena, tot i que la pena aplicable no pot anar mai més enllà de la multa.\nÉs el mateix piular que repiular?\nPer valorar el mal que ha patit la víctima d'injúries, cal tenir en compte diversos aspectes, un dels quals és el nombre de seguidors de l'ofensor a les xarxes. A Twitter, per exemple, aquesta dada és un element que influeix en l'impacte del fet. "Hi ha sentències que han establert el criteri que la gravetat d'una ofensa a l'honor no depèn, entre altres circumstàncies, de l'impacte que el missatge injuriós hagi tingut en la víctima. L'impacte potencial sempre és greu quan un missatge entra a la xarxa, perquè se'n perd el control, però cal tenir en compte que ho és més si, ja d'entrada, es pot determinar un potencial de difusió més gran a causa d'un nombre elevat de seguidors", assegura Tamarit. A més, l'expert considera que "no hi ha dubte que els influencers estan més exposats a la responsabilitat derivada dels seus actes".\nAixí doncs, de les paraules del catedràtic es dedueix que el nombre de seguidors de la persona que ha comès un delicte d'injúries mitjançant les xarxes socials condiciona la difusió del missatge i, per tant, la gravetat del mal. Ara bé, què passa si no som els autors de la piulada, sinó que ens limitem a repiular-lo? També és delicte? "En principi, s'hauria d'entendre que no", respon l'investigador líder del grup VICRIM. La raó és que "no és evident que aquesta forma de difusió comporti una adhesió al missatge, i la imputació de responsabilitat sempre s'ha de fer en termes restrictius en l'àmbit penal".\nQuina pena correspon al delicte d'injúries?\nEn aquest tipus de faltes sempre parlem de multes. Amb tot, a més d'afectar la butxaca, també poden anar acompanyades d'inhabilitació especial de fins a dos anys si el tribunal aprecia que l'autor ha actuat amb ànim de lucre. A més, és important tenir en compte el contingut de l'ofensa. En aquest sentit, no hem d'oblidar que la difusió de missatges d'odi pot ser considerada un delicte més greu. El catedràtic es refereix, per exemple, a la comissió d'un delicte d'amenaces o apologia del terrorisme, a la discriminació contra determinats col·lectius o a la provocació a l'odi.\nAixí mateix, cal tenir en compte que, segons De Juan-Creix, "el delicte d'injúries es pot convertir en un altre delicte més greu penat amb presó; per exemple, en la difusió d'imatges íntimes sense consentiment (el que es coneix com a sexting), que afecta també qui les comparteix. A més, es pot incórrer en altres delictes, com ara revelació de secrets o assetjament, que també van acompanyats de penes de presó".\nRetractació, perdó i extinció de l'acció penal\nEn explicar en què consisteix el delicte d'injúries, el Codi penal, a l'article 208, distingeix entre imputació de fets i manifestació d'opinions. En els casos en què es tracti d'imputació de fets, "l'article 214 del Codi penal preveu que, si l'acusat d'injúria reconeix davant l'autoritat judicial la falsedat o la falta de certesa de les imputacions i se'n retracta, el Tribunal imposarà una pena inferior, podrà deixar d'imposar la pena d'inhabilitació i, si ho sol·licita la persona ofesa, ordenarà la publicació de la retractació al mitjà en què es va fer la injúria", aclareix Tamarit. Segons l'opinió de l'expert, l'atenuació té poc sentit, tenint en compte que la pena prevista és, d'entrada, només la de multa. No obstant això, "la retractació i el fet de publicar-la tenen un sentit reparador". "A més, hi ha la possibilitat que, a conseqüència de la retractació, l'ofès atorgui el seu perdó, cosa que implica l'extinció de l'acció penal", conclou.


Pau Bernabeu: "Volem que Alcoi siga un referent de noves formacions. Volem tornar a créixer"\nDurant el mes de novembre el Campus d'Alcoi de la UPV està vivint les eleccions per a la direcció d'aquesta institució acadèmica. Són dos els candidats i en Les Muntanyes hem volgut parlar amb ells per a saber quins projectes tenen pensats per al Campus. Parlem amb Pau Bernabeu\nGuardat en Alcoi, Cap, Educació, Reportatges, Societat\nTags: Campus UPV Alcoi, Eleccions Direcció\nPau Bernabeu és professor en el Departament de Comunicació de la UPV des de l’any 1993, i Doctor Enginyer de Telecomunicacions per la Universitat Politècnica de València. No és la primera vegada que es presenta però, segons ens ha explicat aquest candidat: “Les circumstàncies ara són diferents, ha sigut una petició que s’ha treballat abans per a no haver de retirar-se, i s’ha decidit quina era la persona més adequada per a presentar-se i he sigut jo”.\nBernabeu ens ha contat que la seua candidatura s’enfoca en tres línies: Campus, Persones i Societat. “Som un grup de professors I ens presentem perquè volem fer un projecte diferent quant a proposta perquè volem un campus que cresca en 4.000 alumnes, i volem una ampliació de l’actual Campus”.\nPer a dur a terme aquest projecte, Pau Bernabeu, té una sèrie d’idees: “volem noves titulacions de Graus, hem d’implementar-les per a ser una atracció per als estudiants. Si tenim més graus, tenim més alumnes i més professors, i per tant, tenim també més investigadors, i més base investigadora”.\nEl professor de Comunicació, argumenta que: “hem posat damunt la taula alguns graus que en Europa ja s’ha fet un esborrany per a explicar com podrien fer-se fins a 2050”, alguns d’aquests graus als quals es refereix Bernabeu són Bioinformàtica, Enginyeria de Dades i Economia Circular, Enginyeria d’Energies Sostenibles, Matemàtiques Aplicades a l’Enginyeria de la Computació Indústria entre d’altres.\nUn altre dels problemes que vol solucionar aquest candidat és el del nombre de professors: “ara tenim 90 professors funcionaris, i uns 100 no funcionaris, i això s’ha de regular”. A més, afegeix que: “si tenim més alumnes i professors, podem demanar a la Politècnica que descentralitza alguns serveis. Ara tenim personal que està treballant en categories més baixes que si estigueren en València, per tant, volem demanar que ens donen competències com en investigació, o en doctorats”.\n“Hi ha un projecte rigorós d’ampliació del Campus, i no únicament de gestió. Volem que Alcoi siga un referent de noves formacions. Volem tornar a créixer, tenim una línia forta”, ha conclòs Pau Bernabeu.