L’honest exemple de l’Uni Girona (Àlex Gozalbo)\nL’honest exemple de l’Uni Girona\n2 min. 15/01/2017 19:27\n651x366 Aficionats de l’Spar Citylift Girona, a Salamanca. / FEB Aficionats de l’Spar Citylift Girona, a Salamanca. / FEB\nCatalunya no organitza la Copa de la Reina de bàsquet des de l’any 1986, quan Tortosa va acollir una edició que va guanyar l’equip amfitrió. Girona agafarà el relleu 31 anys després i ho farà amb un grapat de novetats que poden ajudar a fer que la competició guanyi visibilitat. El torneig passa de quatre a sis equips i, a més, recupera la Minicopa. Dotze dels 14 clubs de la Lliga Femenina (el Bembibre no té conjunt infantil i el Salamanca hi ha renunciat) disputaran una competició paral·lela a Sarrià de Ter, Sant Julià de Ramis, Pont Major i Fontajau. La iniciativa, que funciona amb èxit a l’ACB, es va provar a l’edició de Sevilla 2008, però ningú se la va acabar de creure.\nLa Copa de la Reina de Girona, que també servirà per homenatjar les jugadores internacionals que la demarcació ha tingut al llarg de la seva història, ha despertat l’interès d’institucions, patrocinadors i aficionats. L’Uni Girona compta amb una gran solvència organitzativa i ha aconseguit un gran èxit d’assistència en no pocs partits. Els preus seran populars.\nUn grup de persones fa setmanes que treballen de valent per garantir que la pròxima edició de la Copa de la Reina sigui tot un èxit. L’esdeveniment es convertirà en el resum perfecte del projecte d’un Uni Girona que porta anys fent la feina ben feta. Amb humilitat, però amb rigor i professionalitat. A poc a poc i sense estirar més el braç que la màniga, el club s’ha consolidat com una referència seriosa i fiable. Després de la victòria de dissabte a la pista de l’Star Center - Uni Ferrol, l’Spar Citylift colidera la Lliga Femenina.\nEl seu cas d’èxit no és l’únic del nostre bàsquet femení, que també compta amb el Cadí La Seu, un club acostumat a obtenir grans resultats esportius amb un pressupost molt modest. L’equip es reinventa cada any a la Lliga Femenina, on ha convertit els miracles en fets quotidians. Dissabte va capgirar un desavantatge de 16 punts a la pista de l’IDK Gipuzkoa.\nL'Uni Girona posa a la venda les entrades per a la Copa de la Reina de bàsquet\nL'Spar Citylift Girona jugarà la final de la Copa de la Reina per primer cop\nLa mesa del Congrés suspèn com a diputats els presos polítics amb l'aval de PSOE,...\nLa Moncloa expressa el seu desig de no necessitar vots independentistes per investir Sánchez\nLa UE rep la dimissió de May "sense alegria" i adverteix que el pacte pel Brexit no canviarà\nL'Espanyol només farà dos amistosos abans de la primera ronda de l'Europa League\n'Elisa y Marcela', la història d’amor de dues precursores


Aena falla en la utilització de la tecnologia – Albert Cuesta\nby Albert Cuesta · Published 11 de September de 2021 · Updated 14 de September de 2021\nEn concret, la terminal T1 queda molt bé a les revistes d’arquitectura, però qualsevol que hagi viatjat una mica pel món sap que és molt incòmoda, amb un disseny que prima la forma per sobre de la funció. Hi ha aspectes estructurals que no tenen remei: la gran majoria dels restaurants i botigues són a la planta inferior, al mateix nivell que el vestíbul d’arribades, però els vols cap a destinacions de fora de la zona Schengen s’embarquen a la planta superior, la del vestíbul de sortides, de manera que un cop passat el control de passaports els viatgers ja no poden baixar a consumir, tota una aberració en aquesta època en què un aeroport és bàsicament un centre comercial amb avions. Per això Aena va haver de posar fa anys, tot just després del control de seguretat, uns ortopèdics rètols lluminosos que avisen els usuaris d’aquesta limitació. La resta de passatgers, els que van a la zona B –l’anomenada espasa, que conté la majoria de les portes d’accés als avions– sovint han de travessar en el camí cap a la seva porta les cues de viatgers a punt d’embarcar que envaeixen el passadís central.\nEn general, el flux de circulació per l’interior de la T1 és força confús. Això explica que Aena hagi hagut d’invertir en un luxós sistema digital de cartografia interior que facilita als usuaris de l’aeroport orientar-se amb l’smartphone cap al lloc on els toca anar en cada moment. Ara bé, malgrat que aquesta cartografia es pot consultar amb el navegador web del telèfon –fins i tot en català–, el gestor aeroportuari ha considerat oportú duplicar recursos, com solen fer molts organismes públics i parapúblics: aquesta setmana ha presentat l’aplicació Aena Maps per a mòbils Android i iOS, que fa el mateix que la web. Bé, no exactament: si la instal·les en un telèfon configurat en català, la informació es mostra només en anglès, és a dir, té el mateix nivell de respecte lingüístic que l’aplicació genèrica d’Aena, que ofereix només dos idiomes: castellà i anglès.\nLes ‘peculiaritats’ de les aplis d’Aena\nLes aplicacions web i mòbils d’Aena també tenen altres, diguem-ne, peculiaritats. Com és natural, en la majoria has de començar triant de quin dels més de 40 aeroports gestionats per l’empresa vols consultar la informació. Però cal observar un ordre alfabètic molt especial: si busqueu l’aeroport de Barcelona a la lletra B no l’hi trobareu, perquè és a la J de Josep Tarradellas. Passa el mateix amb el de Madrid, que no és a la M sinó a la A d’Adolfo Suárez. Com si els milions de turistes estrangers haguessin de saber de memòria la llista de presidents recents de Catalunya i Espanya.\nAena també aplica criteris d’ordenació discutibles en altres àmbits, com les pantalles d’informació sobre vols que hi ha escampades pel recinte. Tant al vestíbul de facturació com a les zones d’embarcament i a la sala de recollida d’equipatge, els vols apareixen ordenats a les llargues llistes per la seva hora prevista de sortida/arribada, cosa que obliga el passatger a fer un esforç addicional per trobar-hi el vol que li interessa. Probablement té sentit que els sistemes interns d’informació de l’aeroport es regeixin per l’ordre cronològic, però de cara al públic seria molt més útil ordenar alfabèticament la llista de vols pels noms de la ciutat de destinació/origen, com es fa en molts altres aeroports del món (a la fotografia adjunta, el de La Guardia a Nova York). L’únic motiu que em ve al cap per insistir en l’ordenació horària és que els viatgers que acabem d’aterrar ens haguem d’entretenir una estona buscant per quina cinta ens sortirà la maleta per així donar més temps perquè arribi. Cal tenir present que la recollida d’equipatges a la T1 és especialment lenta comparada amb altres aeroports; potser no cal arribar a l’extrem de Xangai, on hi ha operaris posant les maletes amb la nansa cap a fora perquè sigui més còmode agafar-les, però sí que hi ha marge de millora.\nAeroport de La Guardia, a Nova York. ALBERT CUESTA\nEn general, l’ús de la tecnologia que Aena fa de cara als usuaris de l’aeroport deixa força a desitjar. Els aparcaments adossats a la terminal disposen d’un sistema de lectura de matrícula que hauria d’agilitzar les entrades i sortides de vehicles, però rara és la vegada que m’ha funcionat sense incidències (no és així al del pàrquing exprés, que generalment l’encerta). Al de llarga estada, situat més lluny, sovint hi ha places lliures però no sempre es poden reservar a la web. Per tot el recinte de la T1 hi ha pantalles que combinen publicitat dinàmica amb informació al públic, però durant bona part del període pandèmic, a l’inici de la llarga espasa citada abans s’assegurava que per allà s’arribava a les portes d’embarcament entre la B21 i la B69, quan en realitat a les de numeració més alta no s’hi podia accedir degut al tancament parcial, però es veu que ningú va pensar a canviar-ho. Els passatgers que arribem del Regne Unit a la terminal T2 ens hem trobat sovint havent de fer llargues cues per mostrar el passaport als policies mentre al costat hi havia una desena de flamants terminals de lectura automàtica de documents, tots aturats.\nEn detalls com els mencionats es comprova que la transformació digital d’una empresa amb més de 8.000 empleats, que factura més de 4.500 milions d’euros a l’any i cotitza a l’Íbex-35, no és només cosa de gastar en tecnologia, sinó també de fer-la servir de manera eficient. Els negociadors que hagin de tractar amb Aena farien bé de tenir-ho present.\nPassatgers que arriben del Regne Unit fent cua per ensenyar el passaport mentre hi ha màquines noves preparades per a aquest propòsit que no s’utilitzen. ALBERT CUESTA


FUNDACIÓN NO HAY MANERA La festa amb lletres majúscules i sense pauses. Un repertori escollit especialment per la gent jove servit per la primera orquestra de "punkchanga" de la història. Un bolo trepidant a càrrec d'uns músics que toquen amb la cinquena marxa posada: 200 temes en un concert de 150 minuts. Treuen tota la palla de les cançons i les serveixen sense pesades intros, ni frases innecessàries. Van al gra, perquè saben que és el què vol la parròquia a les llargues nits d'estiu: ballar sense treva, cantar a ple pulmó i perdre pes per lluir tipet a la platja. 6 components


CULIBLANCO por FRANCISCO NIETO: 22º MITJA 2015 Montornès - Montmeló - Vilanova - La Roca 08-03-2015\n22º MITJA 2015 Montornès - Montmeló - Vilanova - La Roca 08-03-2015\n· Driss Lakhouaja i Montse Mas del C.A.Montornès, guanyen la Cursa dels 6km\n- Montornès del Vallès: La Mitja Montornès del 2015 ha tingut uns clars protagonistes: les dones i els atletes del Club Atletisme Montornès. Amb més de 3500 inscrits entre Cursa dels 6km i Mitja, els actes del Dia Internacional de la Dona han donat color i calor a les curses.\nEl guanyador absolut de la 22ªMitja Montornès-Montmeló-Vilanova-La Roca ha estat Mohamed Behmbarka (A.A.Catalunya) amb un temps de 1:07:30 i un clar avantatge sobre el segon classificat Ivan Limia (C.A.Montornès) que ha arribat a meta en 1:10:55. El tercer lloc ha estat per Abdelfatah Lamkarchel (At.Mollet) amb 1:11:01, el mateix temps que el quart classificat, Mohamed Agouzal (C.A.Montornès). El C.A.Montornès, a més, ha col·locat un altre atleta a la cinquena posició, Oscar López, amb 1:11:13 i ha estat clar guanyador per equips en categoria masculina\nPel que fa a les dones, la guanyadora ha estat Hasna Bahom (C.A. LaSansi) que ha fet un temps de 1:19:44. La segona classificada, Hamani Ouafaa (A.A.Catalunya) ha arribat en 1:21:06. Ha completat el podi l’atleta del Slop.Cat Sabadell, Janeth Becerra amb 1:21:46. Quarta ha estat Clara Angélica Esparza (C.A.Montornès) amb 1:29:21 i quinta Montse Aranda (La Bolsa del Corredor) .\nLa Cursa dels 6km, amb presència massiva de dones, ha estat guanyada en categoria masculina i femenina per atletes del C.A.Montornès: Montse Mas (20:36) i Driss Lakhouaja (17:48).\nLa celebració del Dia Internacional de les Dones ha marcat aquesta Mitja amb actes commemoratius de la diada i per reclamar que, tot el camí que ja s’ha fet, encara cal seguir lluitant per la igualtat total entre dones i homes. El grup d’entrenament de dones que han organitzat conjuntament la Regidoria d’Igualtat de l’Ajuntament de Montornès i la Mitja s’ha fet visible abans, durant i després de la cursa.\nLa Mitja Montornès forma part de la Challenge de Mitja Marató de la Diputació de Barcelona, de la que és la darrera prova puntuable, i del calendari de fons de la Federació Catalana d'Atletisme.\nEls primers 1500 atletes que han passat pel mur fotogràfic del Dia de La Dona han rebut, gràcies a Henkel, un regal addicional al ja tradicional lot de productes i samarreta tècnica de màniga llarga que la marca amb factoria a Montornès regala a tots els inscrits. El dia ha acompanyat i ha permès gaudir d’una festa de l’esport, la igualtat i la solidaritat gràcies a Henkel, principal patrocinador de les curses, i el seu compromís social. Cal recordar que Henkel i la Mitja destinen mig euro per inscrit a Creu Roja de Granollers per projectes sociosanitaris a la comarca i que tota la recaptació de la Mini Solidària, celebdrada dissabte i on van participar 500 nens i nenes, anirà destinada a Càritas. Es col·labora amb moltes altres accions solidàries i tots els beneficis de la Mitja es destinen a mantenir el Club Atletisme Montornès, amb una escola d’atletisme on més de 100 nens i nenes practiquen aquest esport i que compta amb atletes de primer nivell estatal.\nLa cursa ha transcorregut sense incidències destacables i en un ambient festiu i familiar, facilitat pels molts serveis gratuïts que reben els atletes i que permeten gaudir d’una matinal d’esport en família: llar d’infants, jocs infantils, guardarroba, menjar de pasta, begudes, massatge, vestidors, dutxes, cronometratge per xip retornable, foto d’arribada, diploma, àmplies zones d’estacionament... tot pensat per que l’atleta gaudeixi d’un recorregut que aquest any variava el seu pas pel centre de La Roca del Vallès i permetia gaudir dels ambients urbans i rurals del Vallès Oriental al llarg de la vall del Mogent. Més de 400 persones, entre voluntaris, personal de Protecció Civil, Creu Roja, policies locals, Mossos d’Esquadra... han treballat per fer que tothom torni a gaudir de la Mitja més popular i solidària\nPodeu trobar totes les fotos i els resultats de les curses al nostre web www.mitjamontornes.com\nTel 646 039 503\nImágenes de @CULIBLANCO , información de la Mitja


Agent Europea de Marques, Dibuixos i Models (2016)\nIsabella Robledo es va incorporar a CURELL SUÑOL el 2010. Assessora clients en matèria de marques, dissenys industrials, drets d’autor, patents, competència deslleial i noms de domini. Dirigeix procediments de l’ordre mercantil i contenciós administratiu davant els Tribunals espanyols en matèria de marques, drets d’autor i competència deslleial, procediments administratius davant l’OEPM i l’EUIPO relatius a marques i dissenys i procediments contenciosos davant el TJUE en assumptes de marques de la UE. També efectua vigilància duanera de drets de marca i intervenció en accions policials (falsificacions), assessora en matèria de noms de domini i elabora informes de recerca d’anterioritats.\nAnteriorment va treballar com a supervisora en exàmens oficials d’anglès per a estrangers per a la Universitat de Cambridge, com a administrativa i secretària de direcció a l’escola d’idiomes The Lewis School of Languages. També va treballar com a advocada en pràctiques a la Procuradoria Karina Sales Comes i com a passant en el bufet Coma & Roig. A més, ha col·laborat activament pro bono amb les entitats per la defensa dels drets humans Amnistia Internacional i Save the Children.\nLlicenciada en Dret per la Universitat de Barcelona (2008); Postgrau en Dret Internacional en matèria de Drets Humans (International Human Rights and Field Operations, Issues in International Human Rights Law and Gender, Crime and Criminal Justice) per la Universitat de Nottingham (Regne Unit).\nHa ampliat la seva formació amb diversos cursos especialitzats i conferències en dret de la propietat industrial i intel·lectual. També ha estat moderadora en la IX Jornada de Barcelona sobre Dret de la Propietat Industrial. Ha participat, entre altres, en la preparació dels informes del Grup Espanyol de l’AIPPI, corresponents a la Qüestió Q274- “Rights in Data”.\nIdiomes: anglès, espanyol, català i francès.


Viena: Música i Mercats de nadal - El Club del Viatger\nMúsica i Mercats de nadal\nDel 13 al 16 de desembre 4 dies / 3 nits\nGaudeix amb el Club del Viatger de l’elegància de la ciutat imperial de Viena, gaudeix amb nosaltres de la màgia del Nadal a la capital de la música i deixa’t seduir pels seus entorns, a la Vall del Danubi.\nViena, la Europa oberta a Orient.\nS’hi pot anar moltes vegades que sempre se’ns presenta seductora, elegant i orgullosa del seu passat.\nHi ha una Viena per a cada estació de l’any i una per a cada simfonia, des de les clàssiques obres de Mozart fins a les poderoses composicions de Mahler.\nViena és Europa oberta a Orient i és també un niu d’idees que couen dins els seus cafès i els seus carrers. A l’hivern és llum, de colors i de vidre que adornen les seves grans avingudes, els seus acollidors mercats i els seus opulents arbres de Nadal.\nGaudeix amb el Club del Viatger de l’elegància de la ciutat imperial de Viena, gaudeix amb nosaltres de la màgia del Nadal a la capital de la música i deixa’t seduir pels seus entorns, a la Vall del Danubi. Un viatge que inclou l’assistència a una òpera o ballet a la Òpera Estatal de Viena, la visita dels seus mercats de Nadal, la descoberta històrica de la ciutat així com una excursió d’un dia a la Vall del Danubi, a l’Abadia de Melk i al poble de Dürnstein.\nNo ho deixis escapar i sent la calidesa del Nadal al cor d’Europa!\nBarcelona – Viena i mercats de nadal\nSortida amb l’autocar del Club del Viatger des dels diversos punts de recollida i en direcció a l’Aeroport de Barcelona per volar en vol directe fins a la ciutat de Viena on hi arribarem a primera hora de la tarda.\nUn cop recollides les maletes ens trobarem amb el nostre autocar privat qui ens conduirà fins al centre de la ciutat per tal de deixar les maletes a l’hotel i sortir a passejar per Viena, tot gaudint dels seus ornaments nadalencs, la seva màgia i la seva llum. Durant aquesta visita de tarda amb el guia acompanyant, tindrem l’oportunitat de conèixer alguns dels principals mercats de Nadal de la ciutat.\nSopar a un restaurant local. Havent sopat tornarem cap al nostre hotel per allotjar-nos-hi.\nEsmorzar a l’hotel i trobada amb el nostre guia local per començar la visita a peu i guiada de la ciutat de Viena i que durarà tot el dia. Viena és una de les ciutats amb un pes històric més determinant del continent europeu. Nascuda com a petita ciutat, aviat començà a guanyar importància gràcies al comerç i a la instal·lació de la residència ducal a la ciutat. Des d’aleshores ençà, Viena ha estat una ciutat aristocràtica, una ciutat de reis i emperadors. La nostra visita guiada recorrerà els carrerons històrics del centre de Viena fins arribar al Palau Imperial de la família Habsburg. Visitarem els interiors del palau i el Museu de Sissí al mateix edifici.\nPosteriorment, ens endinsarem en l’agitada vida social de Viena tot fent esment als cafès literaris de la ciutat, als homes d’arts i de lletres que hi ha viscut i als músics que la van fer coneguda arreu del món. Veurem la Catedral de Viena, els edificis historicistes de l’Avinguda Ring i l’arquitectura barroca del centre històric. Dinar a un restaurant local. A la tarda seguirem passejant per la ciutat i descobrint d’altres mercats de Nadal.\nAl vespre, concert o òpera. Soparem després de la funció. Allotjament a l’hotel.\nDürnstein & Abadia de Melk\nEsmorzar a l’hotel i sortida amb el nostre guia local i l’autocar privat, tot creuant la Vall de Wachau i aturant-nos al pintoresc poble de Dürnstein, un dels pobles més bells d’Àustria, a la vora mateixa del Danubi i un centre en la producció vinícola de la regió.\nPosteriorment anirem a l’Abadia de Melk, un dels monestirs cristians més famosos del món i situat al capdamunt d’un penya-segat rocós i solemne, a les proximitats de la bucòlica Vall del Danubi. Aquest monestir fou fundat al segle XII quan Leopold II entregà un dels seus castells a una comunitat benedictina. Aquesta comunitat, la de Melk, aviat es convertí en una de les més cultes i importants d’Àustria i segueix essent, fins a dia d’avui, un actiu centre religiós. Dinarem al restaurant de la mateixa abadia i posteriorment visitarem el monestir.\nAl vespre tornarem a Viena per tal de realitzar el sopar de comiat i allotjar-nos al nostre hotel.\nLa Viena modernista i el parc Prater - Barcelona\nEsmorzar a l’hotel i sortida amb les maletes i el nostre guia local i autocar privat per conèixer Viena des d’una perspectiva molt diferent, tot centrant-nos en el modernisme vienès, un dels més rics, avantguardistes i referencials d’aquesta tendència artística de finals del segle XIX i principis del segle XX. Primerament ens aproparem a la Direcció General de l’Hospital Otto Wagner, del qual en podrem conèixer el seu elegant vestíbul. De camí al teatre modernista coneixerem la història i el monument dels nens de Spiegelgrund. El punt culminant d’aquesta visita és, sens dubte, l’església d’Otto Wagner, llur cúpula daurada és visible des de lluny i és considerada la joia modernista del gran arquitecte Otto Wagner.\nUn cop acabada la visita, ens aproparem cap al parc més famós de Viena, el màgic Prater i la seva famosa sínia. Gaudirem d’una vista panoràmica des de la sínia i posteriorment dinarem a un restaurant situat al mateix parc Prater.\nHavent dinat ens traslladarem cap a l’Aeroport de Viena per volar en vol directe cap a Barcelona on, un cop arribem, l’autocar del Club del Viatger ens recollirà i ens portarà als mateixos punts de trobada del primer dia.\nVols Viena – Barcelona – Viena amb totes les taxes incloses\nGuia local durant tota l’estada\nAllotjament a un hotel de 4* a Viena. Hotel Flemings Deluxe Wien o similar\nBegudes incloses durant el viatge (aigua i refresc o copa de vi)\nTotes les visites especificades al programa\nEntrada al Palau Imperial de Viena i al Museu de Sissí\nEntrada a la Catedral de Viena\nEntrades amb bona visibilitat a la Staatsoper de Viena\nEntrada a l’Abadia de Melk\nAccés a la sínia del parc Prater\nAmb data 19 de setembre 2018: 600 € (data en que aconsellem contractar assegurança de cancel·lació 60€)


Cafeteria i restauració - Campus universitari - ( UPF )\nInici > Serveis > Cafeteria i restauració\nServeis i productes que ofereix\nBústia electrònica de suggeriments\nEquips de venda automàtica de productes de nutrició esportiva i saludable\nA la UPF hi ha quatre establiments de restauració ubicats en els campus de la Ciutadella, del Poblenou i del Mar. Els restaurants dels campus de la Ciutadella i del Poblenou estan gestionats per l'empresa UNICANTINA 2006 SLU (nom comercial UNIVERSITAS). El restaurant del campus del Mar està gestionat per l'empresa CLECE, SA (nom comercial CLECE). Els quatre establiments disposen de l'acreditació AMED atorgada per l'Agència de Salut Pública de la Generalitat de Catalunya.\nL'acreditació AMED es concedeix als establiments que acrediten l'alimentació mediterrània. Entre els seus objectius destaquen els de mantenir i fomentar l'alimentació mediterrània en l'àmbit de la restauració col·lectiva de manera que els seus clients puguin menjar saludablement fora de casa gaudint, entre d'altres, d'un consum abundant d'aliments vegetals, d'un baix consum de carns vermelles i d'un consum moderat de carns blanques i de derivats lactis incrementant, però, el consum de peix i el consum majoritari de fruita com a postres.\nPer a més informació, consulta la web www.amed.cat\nSón els que habitualment s'ofereixen i consumeixen en un servei de cafeteria. Hi ha un menú diferent per a cada dia de la setmana. Es pot escollir entre tres primers i tres segons plats. Sempre hi ha una opció de règim. Pel que fa a les postres, es pot triar fruita o productes làctics. Hi ha l'opció de fer mig menú (un primer o segon plat, amb beguda i postre inclòs) i plats combinats.\nPer normativa legal, no està permès la venda de tabac i begudes alcohòliques amb una graduació superior als 20º.\nCampus de la Ciutadella: de 7.45 h a 20.00 h, de dilluns a divendres\n*Plaça Gutenberg: de 7.45 h a 17.00 h, de dilluns a divendres\n*Planta -1: amb servei de restauració, de 8.00 a 20.00 h, de dilluns a divendres\nCampus del Mar: de 8.00 h a 18.00 h, de dilluns a divendres\nEls espais de cafeteria-restauració esten tancats durant els caps de setmana, les festes de caire oficial i durant els períodes de tancament de la Universitat.\nA l'estiu (juliol, agost i setembre) pot haver-hi horaris restringits i també tancament d'alguna de les cafeteries del campus de la Ciutadella.\nEl 2 de maig ha entrat en vigor l'Impost sobre les Begudes Ensucrades Envasades (IBEE) aprovat pel Parlament de Catalunya en sessió de 22 de març del 2017. Aquest impost és d'obligat compliment i afecta al consumidor. Podeu consultar els nous preus a Tarifes del campus de la Ciutadella, del campus del Poblenou i del campus del Mar.\nCada cafeteria té assignada una adreça electrònica, específica per al campus on està ubicada, on l'usuari hi pot fer arribar la seva opinió sobre el servei rebut i formular-hi els comentaris que consideri adients. Les adreces electròniques de la bústia de suggeriment de les cafeteries són les següents:\nDins de les cafeteries dels campus hi ha penjats, a més, uns cartells amb aquesta informació.\nEquips de venda automàtica\nA tots els edificis dels campus, inclòs l'edifici de la Mercè, hi ha equips expenedors de productes alimentaris envasats, de nutrició esportiva i saludable així com expenedors de begudes fredes i calentes.\nLínia de productes que ofereixen:\nAlimentació esportiva: en format líquid i sòlid per prendre abans, durant i desprès de l'activitat esportiva.\nAlimentació dietètica: barretes de cereals, de fruita, iogurts.\nSnacks de productes dolços o salats.\nCafè, te, aigua, refrescos variats i sucs ecològics.\nSi detecteu qualsevol avaria en els equips de distribucuió automàtica o si teniu alguna incidència relacionada amb aquests equips, podeu trucar als telèfons següents:\nCiutadella: 93 542 1615 - cafeteria\nPoblenou: 93 542 2435 - cafeteria\nMar: 620 409 993 - cafereria\nMercè: 93 542 2001 - recepció\nDarrera actualització 17.05.2017


Cookies - Materalia\nEl web www.materalia.es empra cookies per millorar la navegació de l’usuari, elaborar estadístiques de les visites que rep i personalitzar els continguts.\nMATERALIA no pot fer-se responsable del contingut i la veracitat de les polítiques de privacitat de les empreses que operen els serveis que instal·len cookies de tercers en aquest web. A continuació, una llista detallada de les cookies emprades en aquest web.\nEn funció de la navegació de cada usuari, s’instal·len només algunes o totes elles:\nCookies tècniques i de personalització del web. Permeten recordar determinades interaccions per facilitar la navegació\ncom i gstatic.com: Nid, identificador de canal\ncom: Bcookie, L1E, X-LI-IDC\ncom: Act, c_user, csm, datr, fl, lu, p, presence, s, sub, xs\ncom: _utma, utmb, utmc, utmz, guestid, remember_checked, remember_checked_on, secure_sesion, twll\ncom: Pref, visitor-info-live, ysc


CALAIX DE SASTRE DEL MÓN DEL CÓRRER: La 'Contra' de la secció Ultraesports del programa Superesports de Rac1\nEl diumenge 9 de setembre de 2018 he començat una col·laboració en el programa 'Superesports' de Rac1. La realitzaré cada cap de setmana, mentre oients o emissora no se'n cansin. M'agrada fer-ho, continuant la intervenció de similars característiques -reflexions sobre el córrer- de les dues temporades anteriors al programa 'Ultraesports' de la mateixa emissora.\nUna corredora mor per la violència contra les dones\nAmics i amigues, fa uns dies van assassinar una noia aficionada a córrer. Es va dir que el crim va succeir mentre ella corria pels voltants d’un poble de Huelva i es va produir una reacció molt gran arreu. Als que correm ens va commocionar perquè ens va tocar molt de prop.\nHi van haver manifestacions de repulsa a tot Espanya. També a Catalunya. Van ser moltes ciutats i pobles on es van organitzar, fins i tot curses, per fer més patent la denúncia, amb un crit de les dones molt clar: “Volem córrer sense por”. També han sorgit plataformes a Internet per unir noies, per tal de sortir a córrer juntes i sentir-se protegides. Em sembla molt bé. Qualsevol iniciativa que es faci per evitar tràngols com els que tenen a veure amb la violència contra les dones és positiu. Però la immensa majoria de persones que reclamen justícia en aquest casos són sempre dones; d’homes se n’hi veuen pocs. I crec, fermament, que aquesta xacra no desapareixerà fins que no ens hi involucrem també nosaltres. Per això em va agradar, que a la manifestació que es va fer a Barcelona (una mena de cursa entre l’Arc de Triomf i la platja) hi vaig veure molts homes. Aquest és el camí. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nLes maratons tenen una mesura estranyaAmics i amigues, la distancia d’una marató, 42 kms i 195 metres, resulta sorprenent per a tothom. Com que hi ha diverses versions sobre la raó de l’estrany metratge, em permeto explicar la que em sembla més veraç. Se sap que fa 25 segles, un emissari grec va córrer des de la ciutat de Marató a la d’Atenes per anunciar la victòria del seu exercit davant dels perses.\nEn aquell cas va córrer -i morir en arribar, per cert- una mica més de 38 quilòmetres. En els Jocs d'Atenes de 1896 – els primers de l’era moderna - es va celebrar una prova per rememorar-ho que se li va dir ‘marató’, amb un recorregut de 40 quilòmetres. No hi miraven prim, i en la segona edició dels Jocs, i en la tercera, es va fer sobre 41. En la quarta edició, el 1908 a Londres, anava a disputar-se sobre 38. Però es va haver de modificar perquè la reina d’Anglaterra va exigir que la sortida es fes davant del castell de Windsor, casa seva, per a que la veiessin els seus néts. El Castell distava exactament 42 quilòmetres i 195 metres de l'estadi on estava la meta. I la distància va quedar establerta per sempre. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nDiumenge 23 de desembre de 2018.\nAmics i amigues, no se sap prou bé quina dona va ser la primera en córrer una marató al món. Els francesos diuen que una francesa a Paris l’any 1918; Els anglesos afirmen que una anglesa el 1926.\nPerò vaig llegir una publicació seriosa que diu que va ser la grega Stamata Revithi molt abans, el 1896. La història, poc coneguda, és aquesta: volia participar en la marató dels primers Jocs Olímpics moderns a Atenes, però com que era una dona no la van deixar sortir. I va decidir fer-la tota sola l'endemà. A les vuit del matí va apuntar l'hora en un paper, va fer que el signés un mestre que anava cap a una escola i va agafar el camí de la marató. Va trigar 5 hores i mitja. Quan va arribar, va demanar a uns ciutadans que li firmessin el paper amb l'hora. Li van preguntar perquè ho havia fet i va contestar,\n“-Perquè el Rei li doni un lloc de treball al meu fill quan sigui gran”. El document no li va arribar al monarca i l’esperança de Stamata Revithi es va perdre en la pols de la història. També la glòria, perquè, malauradament, cap estament va reconèixer la seva gesta. Fins el cap de setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nLa primera cursa de la història a Barcelona\nAmics i amigues, aquest dilluns s’han complert 120 anys de la primera cursa atlètica que es va córrer a Barcelona.\nEstà documentat en un llibre que va escriure Albert Maluquer uns anys després, titulat “Carreras a pie”, que el 10 de desembre de 1898 van sortir de la porta del Gimnàs Tolosa que hi havia al carrer de Canuda cinc esforçats corredors, disposats a anar fins a Sarrià i tornar. La cursa la va organitzar Jaume Vila, un monitor del gimnàs, que va engrescar a tres socis del local i un professor d’esgrima. Tots cinc van fer 14 quilòmetres, seguint les vies d’un tramvia. Per a què la gent no els prengués per bojos al veure’ls corrent pel carrer, van començar a les 5 de la matinada i van acabar encara de nit. El llibre no diu el nom del guanyador però sí el temps en córrer els 14 quilòmetres: 55 minuts, que no està gens malament. Estaven ben preparats, perquè, en arribar al gimnàs, tots cinc van agafar una bicicleta i se’n van anar a esmorzar a Sitges. Es podria dir que, sense saber-ho, aquell dia també van fer la primera duatló de la història. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nEl nou recorregut de la marató de Bcn\nAmics i amigues, tinc una especial sensibilitat per tot el què té a veure amb la marató de Barcelona. I des que es va saber el nou recorregut de la del 2019, m’envaeixen valoracions contradictòries.\nÉs més planer que el de les últimes perquè no es pujarà a la Diagonal i s’escurcen les pujades del Passeig de Gràcia i del Paral•lel. Però es perd el passar per alguns llocs simbòlics. Vet aquí. En relació a la marató del 2006 (la retornada després d’un any de supressió) s'ha anat perdent el passar per bastants llocs icònics. Per la raó que sigui, ja no entrem al Camp Nou com es feia en els primers anys, ni arribem a l’Hospital de Sant Pau, ni entrem al Fòrum. Tampoc passem per la plaça de Sant Jaume ni baixem per la Rambla. Aquest 2018 es va suprimir el pas per davant de la Catedral, i l’any que ve no passarem per la part alta de la Diagonal, ni per la Pedrera ni per la Casa de les Punxes. La millora en reduir les pujades és positiva. Però és una llàstima, en la meva opinió, que sigui a costa d’eliminar llocs emblemàtics d’un circuit que va ser considerat com un dels més atractius d’Europa. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nDiumenge 25 de novembre de 2018\nVivència d'una marató\nAmics i amigues, en una marató és passen moments complicats. D’incertesa. En moltes he viscut episodis singulars. Com en la vida mateixa. Curiositats. Excentricitats. Instants en què cal prendre decisions sobtades per, d’alguna manera, sobreviure. És el cas de la de Barcelona de fa 32 anys.\nEn aquella edició, la cursa enfilava Rambla avall per anar a buscar la meta al Parc de la Ciutadella. Al quilòmetre 40 estava afamat. Tenia una gana incontrolable. No podia suportar-ho més. Mentre corria, vaig veure una noia a la vorera. Una espectadora. S’estava menjant un entrepà de tonyina. Ho vaig saber quan m’hi vaig acostar. Sense cap vergonya li vaig dir:\n-“Perdona… no em donaries pas un tros del teu entrepà?”\nVa quedar esmaperduda, però va reaccionar.\n-“Sí, per què no?”\n-“Moltíssimes gràcies. Només un mos”. Vaig mirar de justificar-me, conscient de la “violència” de la situació.\n-“Res, home, no pateixis. Queda’t tot l’entrepà”.\nI, amb un somriure, em va donar tot el que li quedava. Me’l vaig menjar mentre reprenia la marxa. Gràcies a aquell entrepà miraculós, i a la generositat d’aquella desconeguda, vaig poder arribar al final. La marató, que us he de dir a molts i moltes de vosaltres, és una metàfora de la vida. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc, però molt.\nAmics i amigues, el diumenge que ve se celebra a Barcelona la Jean Bouin, la cursa més antiga de quantes es fan a la ciutat. Em refereixo a la d’atletes federats, que es va fer per primer cop el 1920.\nLa primera popular, la Open com li dèiem llavors, va ser l’any 1979, justament quan els amateurs que corríem érem quatre. Dic que érem perquè un servidor, i la meva dona, també la vam córrer. Va ser en un circuit per Montjuic. Aquell primer dia, gens acostumats a córrer curses, els participants vam sortir abans d’hora. S’anava atraçant la sortida anunciada per la una. Havia passat més d’un quart d’hora, quan, inquiets, un grup va iniciar la cursa pel seu compte...i tots vam seguir. Els jutges ens van aturar com van poder i ens van fer anar enrere per començar de nou. Finalment la vam córrer, però ningú sap quants metres vam fer. Era una època en que no s’hi mirava prim. Els 4 Kms previstos ni de broma; impossible perquè el temps del primer classificat va ser de 9 minuts. Una dada: la inscripció d’aquella primera Jean Bouin Open costava 50 pessetes, és a dir, 30 cèntims d’euro. Dir el que costa la del diumenge seria fer demagògia. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nCórrer maratons als 85 anys\nAmics i amigues, el diumenge es va celebrar la marató de Nova York, la mare de totes les maratons del món. La que classifica a tots els que l’acaben.\nLa que no retira el rellotge d’arribada fins que no creuen la meta els darrers participants. Així, malgrat el límit per acabar-la és de 6 hores i mitja, els honors són per a tots els que han corregut. Com ho van ser l’altre dia per als més de dos mil que la van córrer en més temps del reglamentari. Una curiositat: la van acabar 16 participants de 80 o més anys: el de més edat, una dona francesa que viu a Nova York, Ginette Bedard, que en té 85 i la va fer en 6 hores i 19 minuts. No va ser l’última: en va deixar al darrere a gairebé 3.000. Va començar a córrer maratons quan tenia 69 anys i aquesta era la 16ena. Es va quedar vídua fa quatre anys i confessa que no l’importaria tenir novio. Però diu que tots els homes de la seva edat són avorrits o estan amargats, i els joves estan casats. Entrena, diu, tres hores cada dia. Per a molts, córrer forma part de la nostra vida; per a la senyora Ginette, córrer ho és tot. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nDiumenge 4 de novembre de 2018\nLes curses d'asfalt perden participants\nAmics i amigues, a Catalunya cada cop hi ha més gent que corre. No obstant, les curses d’asfalt, estan patint una espectacular reducció de participants en els últims temps.\nComparant els que han acabat les 20 curses més importants de casa nostra en el que va d’any i els que ho van fer en fa cinc, els resultats són esfereïdors. Per dir-ne algun, la cursa de Bombers d’enguany l’han corregut 12.000 menys que l’any 2013; la Mitja de Granollers i la cursa de la Mercè, gairebé 4.000 menys, i així successivament. En aquesta relació de les 20, divuit perden participants. Les causes no se saben. Hi ha qui diu que el motiu és l’excés d’oferta; altres asseguren que és degut a que són cares. N’hi ha molts que diuen que la gent s’està cansant de les curses d’asfalt i s’està passant a les de muntanya on la varietat de distàncies i dificultats les fan més atractives. Potser sí. He volgut veure que ha passat entre el 2013 i el 2018 en una mostra aleatòria de 20 mateixes curses d’aquest tipus, i mentre a les d’asfalt el nombre de participants a baixat en un 31%, en les de muntanya ha crescut un 36%. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nDubtes de dopatge\nAmics i amigues, el més passat va fer 20 anys de la mort sobtada de Florence Griffit, l’atleta nord-americana que és posseïdora, encara, dels rècords mundials femenins dels 100 i 200 metres llisos. I aquesta setmana s’han complert també 20 anys del dia en que es van publicar els resultats de l’autòpsia que va determinar que la seva mort va ser per asfíxia en patir un atac d'epilèpsia i que en el seu cos no hi havia rastre de dopatge. En vida, i també desprès de morta, va ser motiu de dubtes.\nMolts experts, entre cometes, asseguraven que el seu cos havia experimentat canvis en poc temps i que això era conseqüència d’haver-se dopat. Molts detractors no li volien reconèixer la seva vàlua, el seu sacrifici d’entrenar més i amb més rigor que ningú. La criticaven també per les seves malles, ungles extrallargues i llavis extrapintats. Però el cert és que, malgrat la polèmica la perseguia, mai va donar positiu en cap control. Me’n vaig alegrar llavors, i me’n segueixo alegrant ara, que el seu nom quedés lliure de sospites. Perquè, digueu-me ingenu, fins que no es demostri que es dopa, no dubto mai de cap atleta. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nKokichi Tsuburaya, la condemna de l’obsessió\nAmics i amigues, aquests dies s’està parlant dels Joc Olímpics de Mèxic de fa 50 anys, recordant les gestes d’atletes d’aquell 1968. De qui no se’n diu res és de Kokichi Tsuburaya, un japonès que va dur l’esport a un erroni extrem mentre preparava la marató per aquells Jocs. Als de 4 anys abans, a Tòquio, va quedar tercer.\nEl segon classificat el va sobrepassar a pocs metres d’acabar la prova i va quedar profundament desconsolat. No podia superar el que considerava una humiliació i va dir-li a un company: "He comès un error imperdonable davant tot el país. Només obtindré el perdó si guanyo l'or als Jocs de Mèxic d’aquí quatre anys". Es va sotmetre a un exhaustiu programa. Entrenament i res més que entrenament. Aconseguir l’or es va convertir en una obsessió. Un any abans de la cita olímpica el van haver d’ingressar en un hospital per les lesions de l’extraordinari volum de preparació a que s’havia dedicat. Quan va retornar, les cames no responien com abans. La recuperació no arribava, i, creient que defraudaria de nou al Japó, es va tallar l’artèria caròtida per no veure’s deshonrat. Commou pensar en el dramàtic fi d’un atleta olímpic que va dur l’esport al límit màxim. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nEls topics del córrer\nAmics i amigues, a tots els que correm ens acostuma a passar moltes coses semblants.\nEn podríem dir els tòpics del córrer. Per exemple, ens posem de mal humor si estem 3 dies parats per una petita lesió. I ens convertim en uns energúmens si els dies parats són més de 3. També, un tòpic clàssic és que, abans de córrer una cursa, ens diem els uns als altres “Sort”, com si anéssim a jugar al bingo. Algunes preguntes tòpiques tenen resposta segura, com aquella que es fa a la sortida d’una cursa quan a algú se li pregunta com està: “-Estic fotut, noi. Fa dies que em fa mal la planta del peu quan corro una mica, i no entreno gens”. No se’ls ha de fer cas: en el moment que sona el tret es curen de cop, es posen a córrer com esperitats i els perds de vista de seguida. I el tòpic més absurd de tots és el de, a la sortida d’una cursa que no has corregut mai, preguntar si té pujades i baixades. És fer el passerell, perquè ja se sap que totes les curses del món tenen moltes pujades i cap baixada. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nEl plaer de córrer sol Amics i amigues, cadascú té la seva teoria. Jo, la marató, aconsello córrer-la sol. Vull dir, sense que ningú t’acompanyi.\nPer molt bones intencions que tingui, és molt difícil que el que vulgui anar amb tu tingui exactament el mateix nivell de forma que el teu. I 42 km són molts quilòmetres. Fa anys, en una de Barcelona, a la mateixa sortida em vaig trobar per casualitat un company amb qui havia fet la mili. “-Hosti Pucu, quant de temps! Com estàs?” “-Ei. Molt bé. Amb ganes que comenci ja la marató” vaig contestar-li, content per retrobar-lo després de més de vint anys. “-Doncs, vinc amb tu, em va dir. El punyetero estava fort. Portava un ritme viu de sortida. Tant, que em costava seguir-lo i forçava la màquina més del compte. Al voltant del quilòmetre 16, en arribar a Esplugues, em diu…“-Escolta, Miquel, que jo ho deixo aquí. Plego. Visc just aquí al costat”. No m’havia fixat que no duia pitral. Vaig acabar fet caldo. I amb vint minuts més que la d’un any abans. Vaig pensar que no deixaria mai més que els benintencionats m’acompanyessin. I així ha estat. En una marató cadascú ha de fer la seva pròpia cursa. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nDiferència de gènere a l'atletisme\nAmics i amigues, la igualtat entre homes i dones encara no existeix a l’atletisme. La cosa ja ve de quan els prohoms del Comitè Olímpic Internacional creien que les dones no tenien resistència per córrer gaires metres, i fins el 1980, la prova més llarga que les deixaven fer als Jocs Olímpics era el 1.500.\nPerò això no és tot. Els que remenen les cireres atlètiques no van acceptar que la marató femenina fos olímpica fins aquell 1980 (qui no recorda que una nord-americana va haver de saltar-se la prohibició de córrer la de Boston 13 anys abans) , ni van permetre que saltessin perxa fins el 2000, als Jocs de Sidney, ni correguessin el 3.000 obstacles fins el 2008 als de Pequin. En concret, fa uns anys hi havia moltes proves atlètiques que les dones no feien; no podien fer. Però encara ara, per un estrany atavisme, a les tanques fan 100 metres en lloc dels 110 els homes. I, sobre tot, el que resulta incomprensible és que els homes facin deu proves a la decatló i les dones només set a l’heptatló. Per això deia que la igualtat de gènere -com es diu ara- encara no és total en el món atlètic, en ple segle XXI. Fins el cap de setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nGran dia per a l'atletisme\nAmics i amigues, el diumenge passat va ser un gran dia per a l’atletisme. Es van batre dos rècords del món: el francès Kevin Mayer va aconseguir 9.126 punts en la decatló, el que suposava augmentar 81 punts l’anterior rècord.\nI el kenyà Eliud Kipchoge va guanyar la marató de Berlín en 2h01.39 rebaixant un minut i divuit segons el que estava vigent. Del rècord de la decatló se n’ha parlat poc. Lògic, perquè aquesta especialitat no interessa al nostre país. Són quatre els que la practiquen. I ningú els hi fa cas. Una llàstima, perquè l’esforç dels decatletes és per treure’s el barret. Del rècord de la marató sí que se n’ha parlat. I se’n parlarà. El debat sobre si es podrà arribar a baixar de les dues hores és un clàssic. Fa trenta anys es deia que no es podria rebaixar mai el temps del que llavors era el rècord que ostentava un britànic: 2 hores i 8 minuts. Però els africans es van dedicar a la marató. I des que ho van fer no paren d’acostar-se a les dues hores. Fins i tot, crec que el mateix Kipchoge podria arribar-hi aviat. Els mitjans han dit que l’altre dia va perdre el pot del penúltim avituallament, i també, que les tres llebres que duia no el van poder ajudar a partir del km 25. Em pregunto quin temps hauria fet si no hagués tingut aquestes pèrdues. Fins la setmana que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nLa Cursa de Rac1 a Lleida\nAmics i amigues, el mes que ve se celebrarà la quarta Cursa de Rac1. Desprès de Barcelona, Girona i Tarragona, enguany serà a Lleida. 5 Kms, com sempre, i també, com sempre, molt planers. En aquest cas, no pot ser d’altra manera perquè gairebé tota l’estona vorejarem el curs del riu Segre.\nDic ‘vorejarem’ perquè ja m’hi he apuntat. Em fa il·lusió fer-la perquè els meus ancestres provenen de la zona. Els familiars, perquè els meus pares hi van néixer, i els esportius, perquè una de les primeres curses que vaig córrer va ser una Sant Silvestre, fa gairebé quaranta anys, a aquesta ciutat. Les terres de Ponent han estat pioners en això del córrer. Se sap que en el segle XVI es va celebrar la que es considera la més antiga de les curses de Catalunya, la d’Albesa, un poble molt a prop de Lleida. Està documentat: en un plet de l’Arxiu de la Corona d’Aragó de l’any 1590 s’explica que, a pocs metres de l’arribada de la cursa d’Albesa, un home va impedir que el que anava primer, que era un noi d’un poble veí, guanyes la prova. “El va agafar pel braç –diu el text-, i no el deixà fins que els corredors del poble el van avançar”. Qui sap si l’espectre de l’atleta que no va poder guanyar aquell dia, s’apuntarà també a la Cursa de Rac1 del 21 d’octubre, per treure’s l’espineta. Fins diumenge que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nLa primera Cursa de la Mercè\nAmics i amigues, el diumenge que ve se celebra a Barcelona la Cursa de la Mercè, la més antiga de la ciutat després de la d’El Corte Inglés i la Jean Bouin. Enguany serà la quarantena edició. Les he corregut gairebé totes. La primera, l’any 1979, no, perquè només feia un més que havia començat a córrer i em deuria fer respecte per falta d’entrenament.\nCom a cursa de Festa Major que és, la de la Mercè és una prova festiva, com ho van ser en especial les primeres, en una època en que la majoria de curses, ai las!, eren gratuïtes; al córrer se li deia fer footing i no podíem presumir de rellotges amb Gps ni de marques a les xarxes socials perquè ni una cosa ni l’altra s’havia inventat. Tant lúdica va ser aquella primera Mercè, que fins i tot no hi van haver resultats ni classificació. Van donar un diploma a tothom, i cadascú s’hi va posar el nom i el temps que havia fet. Això dels diplomes de les curses ha perdut interès, però en aquells anys eren molt apreciats. Hi havia qui els emmarcaven i els penjaven al menjador per ensenyar-los als veïns, com si els haguessin guanyat en uns Jocs Olímpics. I és que el voler aparentar (ara en diuen ‘postureo running') ve de molt lluny. Fins diumenge que ve, correu molt. De pressa o a poc a poc, però molt.\nPublicat per Miquel Pucurull a 14:28\nFISONOMIA DE LA MITJA MARATÓ DE BARCELONA'2019\nLa primera marató celebrada a Espanya\n1934, primer Campionat de Catalunya de Marató


Nou EP de Pep Vila — Verkami\nDescàrrega digital del nou treball\n+ CD físic del treball anterior "Sense Pols"\n+ Entrada per al concert de presentació\n+ Sopar per a dues persones i actuació privada en directe sols per als asistens al sopar on es presentaran els nous temes que conformen el nou treball.\nLa campanya consistirà en la producció i edició del nou EP del cantautor Pep Vila. Aquesta edició serà la d' un EP de 4 cançons cantades en valencià, mantenint la línia d'estil pop/rock que continuen l'essència de cançó d'autor iniciada en l'anterior disc "Sense Pols".\nLes aportacions aniran destinades íntegrament a les despeses de producció i enregistrament del disc.\nLes recompenses seran entregades una vegada finalitzat el projecte, ja que algunes van directament lligades al projecte en sí. Les que es refereixen a cd audio físic seran enviades a la direcció postal indicada amb els ports pagats. Les entrades també seran enviades una vegada confirmada la data i lloc del concert.\nLa previsió és entrar a l'estudi a principis de setembre. A partir d'aquesta data, passaran uns tres mesos entre la producció, mescles i mastering. Esperem tenir aquest treball acabat per a finals d'any.\nUna vegada finalitzat, enviarem les recompenses a tota la gent que hagi participat com a mecenes.\nVos anirem informant de tot el procés en aquest espai i a les xarxes socials.


GRÀCIES!!!💖 💖 💖\nVull agrair enormement la vostra assistència a les tutories finals.\nEm va satisfer molt poder acomiadar-me de tots vosaltres i desitjar-vos personalment BON ESTIU!!!\nM'ha encantat compartir aquest curs amb aquests nins i nines tan simpàtics i afectuosos.\nUs desig, de tot cor, un ESTIU FANTÀSTIC!!!\nGRÀCIES, FAMÍLIES, PER LA VOSTRA AJUDA i COL·LABORACIÓ!!\nen martes, junio 28, 2022 No hay comentarios:\nDarrer dia! (23/06/22)\nAra sí, ja hem acabat el curs!😀\nAhir ho vàrem passar súper bé per celebrar-ho! Primer, amb sortejos de feinetes que havíem fet en grup. Després amb els jocs d'aigua que ens havia preparat na Maribel! (Gràcies, Maribel!!) I amb la sorpresa d'en ...Manel!! Per últim, vàrem menjar crispetes mirant la pel·lícula "Rio".\n(Es farà una entrada amb les fotos dels "Jocs d'aigua" i veureu que bé s'ho varen passar).\nAgraesc enormement la col·laboració que m'heu donat durant el curs, a més de totes les mostres d'afecte i de confiança.\nA més, MOLTÍSSIMES GRÀCIES, de tot cor, per TOTS ELS REGALS que he rebut aquests dies. Tots són preciosos!!!\nGaudiu molt amb aquests nins i nines tan GENIALS que teniu!!\nHe estat encantada de conéixer-los i d'haver format part de la seva evolució i aprenentatge. Pens que, entre tots/es, hem fet una bona feina!!\nLa classe de SEGON us desitja un...\nNota: a l'entrada de "Juan Ramón Jiménez" he penjat el llibre complet per si algun nin/nina el vol llegir.😉\nen viernes, junio 24, 2022 No hay comentarios:\nDarrer dia (22/06/22)\nCom sabeu, demà ja és el darrer dia...\nDuen a l'agenda un paperet grapat explicant que, si no plou, ho celebrarem amb " Jocs d'aigua" .\nHan de dur dins d'una bossa, no posat:\n- Xancles o sabates d'aigua.\n- Pistola d'aigua ( si volen).\nDesprés, acabarem el dia amb una pel.lícula i crispetes o un altre "snack" que els hi agradi ; cada infant ha de dur les seves dins d' una carmanyola.\n*NOTA: els he dit que duguin (si volen) una pel·lícula que els hi agradi, en CD o en un USB i demà triarem la que més acceptació tingui.\nNOTA:avui han duit la carpeta de feinetes de 3r trimestre, així com quadernets , quaderns, dibuixos…Us anim a mirar amb ells/elles les feinetes fetes, ja que es mereixen uns minuts d’atenció.😊\nImportant:si trobau entre les coses, el quadern lila de mates (de quadrats), el dossier de lectures (negre) o el dossier (blau) de Naturals/Socials, que el tornin demà, per favor. Han de quedar a la classe pel curs pròxim. Potser se m’hagi despistat algú!!\nEl cap de setmana varen dur una lectura d'un llibre molt conegut, "Platero y yo", del gran escriptor i Premi Nobel, Juan Ramón Jiménez.\nEls he dit que mirin aquest video i demà parlarem un poc d'ell.\nAquí deix el llibre complet, gràcies a una pàgina gratuïta que es diu "http://www.weeblebooks.com", per si hi ha qualque infant al que li faci il·lusió llegir-ho.\nen martes, junio 21, 2022 No hay comentarios:\nDeures de cap de setmana (17/06/22)\nPer dimarts duen un exercici al quadern de Castellà:\nhan d'escriure sis o més paraules que duguin la lletra "h". Al quadern (blau) duen aferrades les normes principals d'aquesta lletra.\nTambé duen una lectura al dossier per dilluns: "Platero y yo".\nGairebé tots els infants duen algun quadernet de mates per acabar o per corregir.\nQue passeu bon cap de setmana!!\nen viernes, junio 17, 2022 No hay comentarios:\nPer demà han de pensar un acudit (chiste) en Castellà i contar-ho a la classe. Pot ser un que ja sàpiguen o que cerquin a algun llibre; també li podeu dir vosaltres un que sapigueu. Avui l'han de practicar una mica a casa per demà contar-lo bé.\nDuen una lectura de "chistes" en el dossier per llegir en veu alta.\nen miércoles, junio 15, 2022 No hay comentarios:\nAvui han de repassar el tema de Socials per a la prova de demà.\nEs recomana que es tornin a repassar les dades més rellevants de cada edat de la història ; allò que duen subratllat.\nRecordau que a l'entrada de dia 1/06/22 hi ha penjats videos i fitxes interactives que els poden ajudar.\nAvui hem fet una bona repassada a classe amb un simulacre del tipus de prova que es farà. Ho hem fet en grups. Han escrit unes paraules i han aferrat unes fotos en l'edat correcta de l'eix cronològic. La prova serà semblant però no en equip, individual.\nen martes, junio 14, 2022 No hay comentarios:\nCom sabeu, dijous 23 acaben les classes.\nTal com s'ha anat fent aquest curs, els "Informes d'Avaluació de 3r trimestre" es podran consultar al GESTIB el mateix dia 23 de juny.\nNo obstant, s'han posat a la vostra disposició dos dies (24 i 27 de juny) per tenir la darrera tutoria i comentar l'informe i les recomanacions per a l'estiu.\nSeran tutories breus (de 20 minuts).\nCom apuntar-se per assistir a les TUTORIES?\nHeu d'anar a DRIVE (Unitats Compartides).\nEntrau a ALUMNAT.\nDesprés anau al CURS 2021-2022. Trobareu la carpeta d'Infantil i de Primària. Entrau a la de PRIMÀRIA.\nTrobareu les carpetes de tots els cursos. Entrau la carpeta de SEGON.\nAquí trobareu una carpeta de color vermell que diu HORARI TUTORIES INFORME FINAL DE CURS.\nQuan entreu veureu dos DOCUMENTS: un és per triar hora el dia 24 (divendres) i l'altre per triar hora el dia 27 (dilluns). Comprovau bé que estau al document del dia que voleu.\nAPUNTAU-VOS EN EL DIA I HORA QUE US VAGI MILLOR.\nSi teniu dubtes, demanau-los sense problema;ho intentaré explicar millor.\nSi a alguna família li fos del tot impossible venir a cap hora, haurà de passar per Secretaria a recollir el "Llistat de llibres i material", així com "Les recomanacions per a l'estiu".\nen sábado, junio 11, 2022 No hay comentarios:\nDeures de cap de setmana (10/06/22)\nAquest cap de setmana duen:\n*Estudiar per a la prova de Socials de dimecres dia 15; tema "Les emprentes del temps".\nSabeu que tenen els videos explicatius i les fitxes interactives per repassar a l'entrada de dia 1/06/22.\nDimarts farem una bona repassada i un simulacre de prova, que serà molt fàcil. Encara així, aquest cap de setmana han d'estudiar tot allò que va subratllat a les fitxes.\n* Una fitxa de mates, de multiplicacions sense dur i duent. No fa falta fer- les totes; poden fer 10 de cada.\nDilluns farem una proveta de multiplicacions amb les taules a devora (podran mirar-les però han de saber el mecanisme, és a dir, com es fan).\n*Estudiar les taules de multiplicar que no es sàpiguen. Ja les duen totes. La setmana que ve farem vàries "rondes de taules". Si volen aconseguir totes les monedes...només queden dues setmanes!!!😃\nNota important: que dilluns no s'oblidin les taules de multiplicar!!\nNota: Alguns infants duen una feina de Plàstica per fer o acabar, ja que entra dins les notes de tercera avaluació.\nÀnim!! Ja només queda una darrera empenta!!\nen viernes, junio 10, 2022 No hay comentarios:\nA les entrades de dia 7/06/22, "Darrers conceptes matemàtics" i "Repàs de conceptes matemàtics" trobaran els videos i fitxes interactives per si han de repassar per a la prova de conceptes matemàtics de demà. Com ja vaig explicar a l'entrada anterior, no és que hagin d'estudiar perquè són coses que hem practicat, però sempre va bé recordar-les.\nen jueves, junio 09, 2022 No hay comentarios:\nEstimades famílies... Vull agrair enormement la vostra assistència a les tutories finals. Em va satisfer molt poder acomiadar-me de tots vo...\nTema de Naturals: "El nostre cos, la salut i l'alimentació" (19/10/21)\nEstimades famílies... Com sabeu, estam estudiant el tema "EL NOSTRE COS, LA SALUT I L'ALIMENTACIÓ" a l'àrea de Naturals....\nDeures de cap de setmana (21/01/22)\nEstimades famílies… Aquest cap de setmana duen: *Llegir les fitxes del Dossier de Naturals/Socials del tema “Els animals” i mirar els seg...\nTema de Socials: "LES EMPRENTES DEL TEMPS" (1/06/22)\nEstimades famílies... Hem estudiat un tema nou a l'àrea de Socials: "LES EMPRENTES DEL TEMPS" , i ho hem fet amb el cont...


Maymyo Sa Khan Tha Hotel Pyin Oo Lwin Myanmar - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSite No.157/A, Block No.5, Mandalay-Lashio Road, Pyin Oo Lwin Centre, Pyin Oo Lwin, Myanmar - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Maymyo Sa Khan Tha Hotel?\nFamiliar superior per a 3 persones (Superior Family 3 Pax)\nMés informació sobre Maymyo Sa Khan Tha Hotel\nRenovat l'any 2012, el Maymyo Sa Khan Tha Hotel garanteix els seus hostes una estada plaentera a Pyin Oo Lwin tant per negocis com per oci. El centre de la ciutat és només a 0.7 km i l'aeroport és només a minuts. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Maymyo Sa Khan Tha Hotel és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'hotel compta amb 22 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, mirall, sabatilles, tovalloles, armari. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Maymyo Sa Khan Tha Hotel.


Mansion Ismini Illa de Creta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVafes, Fres, Illa de Creta, Grècia, 73007 - Veure al mapa\nMés informació sobre Mansion Ismini\nEspai comú 2 llits individuals, 3 llits extragrans, 2 sofàs llit\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Mansion Ismini és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Vafes. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nMansion Ismini també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Vafes. L'hotel ofereix transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, servei de bugaderia, neteja en sec per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Mansion Ismini.


QOSHE - Jordi Galves\nMargarit, poeta Cervantes, poeta Cervantes\nNo crec que el gust personal sigui lliure, no crec que els clients habituals del menjar ràpid siguin lliures de triar el que s’empassen. Ni els...\nVint anys de treballs forçats\nS’ha dit que César González-Ruano fou antisemita i amoral. No és pas veritat. Immoral és una cosa diferent i és el que ell va ser. I antisemita...\nCésar, el nazi\nEl periodisme d’investigació a l’Estat espanyol no és gaire cosa. Les revelacions de la premsa són induïdes, desvelades, per persones i grups...\nFoix al ‘whatsapp’\nEls llibres de J.V. Foix (1893-1987) neixen de la sorpresa i per a la sorpresa, vius perquè la vida és misteri i celebració del dubte. Del joc i...\nEl convent mòbil\nAmb la reconstrucció del Barri Gòtic de Barcelona alguns edificis o trossos d’edificis van ser canviats de lloc. Però n’hi ha un que ha tingut...\nI clama l’amor\nEn deien sodomites, nefands, afemellats, femellencs, invertits, bardaixos, bujarrons, súcubes, si n’hi ha de paraules per dir el que no es podia...\nEl nom ja ens intimida perquè qui no voldria agradar, seduir, sense límit? Diuen que fou un fenomen de la naturalesa, que va aconseguir...\nLa història de Catalunya és la d’un país no gaire gran, arraconat entre dues potències temibles, Castella i França. Per això gosa, des de...\nDe vegades cal recordar com la història de la cultura és la història de la construcció de la identitat personal, el camí incert que va de la...\nSóc el que llegeixo. Tinc la identitat als meus llibres, allà a les lleixes de casa, dins meu. M’he fet a mi mateix llegint, i el que he viscut ja...\nMés interessat per l’èxit que pel talent, —sí, no feu aquesta cara de sorpresa que tots ens fixem més en el que brilla que en el que val—,...\nDespertar el ferro\nEl ferro en sap molt de la història de l’home, per això ens agraden tant D’Artagnan, Errol Flynn, Grace Kelly o Darth Vader, personatges amb...\nEl ritu viu d’Elx\nAmb l’obstinació del ritu, amb l’entusiasme més viu, es repeteix cada any el Misteri, la Festa d’Elx, proclamada el 2001 patrimoni immaterial...\nA Elx, gravetat i gràcia\nFou tot just un instant, quasi un fragment de silenci, però que es va fer etern. Sense música, quiets, suspesos en el buit i en el silenci, a uns...\nAquest és potser el poema més famós de Joan Roís de Corella i un dels més cèlebres de tota la literatura catalana. Si no el coneixeu ja...\nLa novel·la completa\nM’emociona llegir-ho, i això que ho he llegit moltes vegades com el que torna a posar el nas per l’olor que encara fa la roba de l’avi. En la...\nEn la literatura el valor que té una pàgina, un llibre, li dona només el lector, a diferència del que passa amb el text doctrinal o científic,...\nEl moro del rei\nMentre a Europa s’enretira progressivament la poesia dels trobadors, a la Corona d’Aragó, no només es manté viva com un dels més clars senyals...\nAls enemics de la carn, als que busquen Déu només en els llibres, en el bosc de les idees, oblidant de buscar-lo dins d’un mateix, als rigoristes...\nEl més profund és la pell. Així ho va formular Paul Valéry al segle passat per negar valor misteriós als dobles fons, com ho fa avui l’agosarat...\nVet aquí set pinzellades sobre Caravaggio, per mirar Caravaggio. Veure’l de veritat ja seria una altra cosa. Això pels que puguin, pels que en...\nEl cabdill més estimat (i 2)\nNingú va ser més estimat que aquell rei En Pere, ho dèiem la setmana passada. Els diners i l’amor mai no poden ser amagats del tot i, per altra...\nEls cabdills acostumen a ser menystinguts, odiats, és el més normal que passi; però ai quan són volguts, aleshores s’estableix un vincle...\nEl capi i casal\nAquesta és una expressió que ens agrada molt, que fa catalana, fa antic, fa vi vell i fa senyor. Ens permet somniar desperts però amb serè profit...\nL’avinguda Meridiana és una altra de les grans vies de Barcelona que tenen un nom geomètric, com les seves germanes, la Diagonal i el Paral·lel,...\nVas al museu només per veure’l, l’àngel, és allà, lluminós. I t’està esperant, ho veus, bellíssim, també monstruós, una bèstia enorme,...\nEra fresca i tenia unes ganes de viure que no se les acabava. Romàntica i aventurera, va fundar la primera jazz band femenina d’Europa, com si fos...\nLa pregunta és del Canigó de Verdaguer, el poema en què les fades aprofiten la inconsciència de l’heroi per despullar-li l’espasa i valorar-la...\nBarcelona, rellotge de sol\nNo només és el nom d’alguns carrers de la Barcelona més recent, com la plaça de les Matemàtiques, el carrer de la Física i el de la Química,...\nNo en sabem gaire res, del Japó. I del poc que en sabem tampoc no és segur que ho puguem entendre efectivament. Més val així, potser, perquè...\nHa cremat la forest (i II)\nImaginem. Com era aquell París abans de bastir-hi la gran catedral blanca, el riu gairebé el doble d’ample del que és avui, lent, majestuós,...\nHa cremat la forest\nUn bosc llegendari, immòbil com el de Brocelianda, silenciós i frondós com els pensaments humans, fins que, de cop i volta, va tremolar tot, es va...\nBuscar els nostres orígens és una manera de buscar-nos a nosaltres mateixos, d’examinar la nostra identitat. Les ciutats també ho fan. Busquen en...\nLa famosa espontaneïtat i improvisació dels escriptors romàntics queda en entredit quan veiem que, la majoria, també eren erudits celluts, experts...\nDe la mateixa manera que no n’hi ha prou amb la voluntat de voler ser modern i innovador per ser-ho realment, la novetat apareix espontàniament...\nLa història de la Mila, la història de Solitud (1906) és la d’una jove acabada de casar, amputada de cop i volta del seu món i duta pel marit a...\nEls vels de la moreria\nLes mil i una nits no és només una de les més il·lustres i conegudes obres de la literatura àrab sinó una de les més fascinants de tota la...\nLa biografia de Ramon Llull (Ciutat de Mallorca, 1232-1316) és fascinant per molts motius, però el més determinant és que és la d’un escriptor...\nLa pulcritud de l’estil de Costa i Llobera es converteix en obsessió i virtuosisme radical en l’obra del primer dels narradors novíssims,...\nLa novel·la segons Kundera\nMilan Kundera —es pronuncia Kúndera— va enrabiar-se com una abella el 2005 i va decidir escriure un gran llibre de protesta. Es diu Le rideau ,...\nÉs un afere de cienci\nAntoni Maria Alcover, l’esforçat mossèn que coneixem pel seu monumental diccionari —completat pel no menys il·lustre Francesc de Borja Moll i...\nBauçà i l’aparició de la Verge\nEl meu primer any d’universitat va quedar marcat per l’ Obra poètica (1959-1983) de Miquel Bauçà. Després va venir la sorpresa de la lectura...\nLa grandesa que batega dins del nom de Ludovico Ariosto (1474-1533) pot intuir-se davant del magnífic retrat que li va dedicar el seu amic Ticià i...\nNo, avui encara no m’he tornat definitivament dislèxic. Si hi pensem bé, Dant llegia Kafka, i el llegia sovint. Si el que volem és comprendre amb...\nLes dones van crear la literatura japonesa i la van elevar al més alt, al més resplendent, com si mai hagués existit una bellesa i una saviesa tan...\nEl vaig veure una única vegada, quan ja era molt gran i amb prou feines s’hi veia, caminant lentament i menut per una estreta vorera d’un carrer...\nAbans de l’aparició de la Cancelleria del rei En Pere, però sobretot després, el català és la llengua del rei, és la llengua de l’alt...\nMetge no era humanista\nNo. Bernat Metge (1346-1413) fou Bernat Metge, sense més additaments. Els grans escriptors d’una època, com Carner, com Verdaguer, van més enllà...\nTotes les famílies felices s’assemblen; les desgraciades ho són cadascuna a la seva manera”. En aquesta cruïlla del pensament inicia Lev...\nCom en el Decameró, els Contes de Canterbury (ca. 1400) són una col·lecció de narracions —escrites en vers i petits fragments en prosa— que...


Carles Salesa exposa en un seminari el model de col·laboració publicoprivada del Parc Circular Mataró-Maresme com a cas d’èxit | Maresme Circular\nLa proposta de col·laboració entre administració i sector privat del Parc Circular Mataró-Maresme presenta alguns trets que la fan molt innovadora.\nEl director del Consorci de Residus del Maresme, Carles Salesa, va participar com a ponent durant la tarda d’aquest passat dimarts al seminari online «La Colaboración publico-privada en las empreses de Servicios públics: casos de éxito». Un activitat organitzada per l’EISP (Escuela Internacional de Servicios Públicos) i en la qual va compartir cartell amb el president executiu de PWACS, Juan Pablo López Heras, i el Director General de Negoci d’Eurecat Miquel Rey.\nEl seminari, que va comptar amb una cinquantena de persones inscrites, va constar de tres ponències digitals adreçades a mostrar diferents casuístiques d’èxit de col·laboració entre l’administració pública i l’empresa privada.\n3 realitats d’èxit de col·laboració publico-privada\nDurant la seva intervenció, Miquel Rey va fer una exposició de la realitat d’una entitat com Eurecat, que, amb una trajectòria relativament jove, es posiciona com un centre tecnològic de referència a l’hora d’omplir el buit de col·laboració i coneixement que hi ha entre el món acadèmic i el sector empresarial. Tanmateix, Rey va exposar els reptes de futur i les mancances estructurals en R+D+I amb què es troben i va comparar la situació amb altres països com Alemanya.\nPer la seva part, Juan Pablo López Heras va tractar les experiències de diferents modalitats de col·laboració publicoprivada emprades en serveis públics, com ara la gestió de l’aigua, la recollida i tractament de residus, la neteja viària o els serveis funeraris, entre d’altres. Va citar diferents casos de tot l’estat, destacant la fórmula de les empreses mixtes.\nPer últim, Carles Salesa va parlar de la seva experiència al capdavant del Consorci de Residus del Maresme. Una entitat que ja ha aplicat models convencionals de col·laboració publicoprivada via concessional durant els seus 35 anys d’antiguitat, amb diferents fórmules de finançament per a cada generació d’infraestructures.\nDurant la seva exposició, va fer especial èmfasi en la nova modalitat vinculada al nou Parc Circular Mataró-Maresme (PCMM). Un projecte que encara es troba en fase de desenvolupament i que, a hores d’ara, aposta per una proposta de col·laboració entre administració i sector privat amb alguns trets que la fan molt innovadora. Una nova fórmula que proposa un lloguer del sòl a llarg termini en condicions avantatjoses per ocupacions a partir de 500 m2 que inclou la disponibilitat de serveis comuns i la possibilitat de simbiosi en diferents fluxos entre empreses del PCMM i el mateix Consorci. Tot, sempre en base a l’acceptació de les activitats d’acord al compliment d’uns determinats criteris de circularitat.\nGràcies a aquestes tres experiències, el seminari, amb una durada inferior a les dues hores, va permetre als assistents capbussar-se en diferents models de participació entre sector públic i privat, des d’una aproximació tan real com acurada.


Vacunes contra la Covid / Foto: PIXABAY\nA mesura que la nova variant de la Covid-19 s’obre camí per tot el món, els “països desenvolupats” continuen amb la seva tossuderia en la gestió de la pandèmia i tanquen fronteres i cancel·len els vols amb els països que, fins ara, han identificat com a font de la variant òmicron, i fins que n’identifiquen més… i sant tornem-hi, que no ha estat res!\nLa cimera ministerial de l’Organització Mundial del Comerç (OMC) que havia de decidir sobre l’aixecament de la patent de la vacuna contra la Covid-19 està suspesa de manera molt convenient, i la Unió Europea continua, malgrat la pressió internacional i els vots al Parlament Europeu, amb la seva política obtusa de no permetre que els països més pobres puguin utilitzar les patents per accelerar la vacunació.\nAnd once again, a vote in Plenary confirms: a majority of the European Parliament wants the EU to support a temporary #TRIPSwaiver for Covid vaccines 💉!\nThe @EU_Commission must finally stop blocking this life-saving measure at next week's WTO ministerial conference! pic.twitter.com/btH2jnHxFT\n— Anna Cavazzini (@anna_cavazzini) November 24, 2021\nAra mateix, i ens apropem ràpidament al segon aniversari del brot, cal preguntar-se per què els països rics, en general, i la Unió Europea en particular, continuen amb la seva política fallida de protecció dels interessos de les grans farmacèutiques. Potser la resposta rau en qui va negociar els contractes. Ja hem escrit sobre com es van negociar i l’opacitat, però ara comencem a saber qui són els individus que van parlar amb Pfizer, Astra/Zeneca o Moderna.\nQui va fer les negociacions?\nQuan la Comissió Europea va emprendre la tasca del contracte públic més gran de la seva història, va crear un grup de gestió (steering group). També es va crear un grup negociador entre la Comissió i els estats amb representants de l’Estat espanyol, de França, de Suècia, d’Alemanya, dels Països Baixos, de Polònia i d’Itàlia. A CRÍTIC ja vam parlar del rol exercit per la Comissió Europea. Qui són aquestes persones que van tenir la responsabilitat de supervisar la negociació amb les farmacèutiques?\nLa majoria d’ells no eren funcionaris públics amb l’interès públic com a manament, sinó que eren antics alts càrrecs de les mateixes empreses amb les quals havien de negociar. Comencen a sortir a la llum els acords i qui els va pactar. Ara, doncs, es veu que alguns eren, en aquell moment de xoc després del confinament massiu i d’esclat del virus, a missa, repicant i si cal, també, al confessionari! Però la veritat és que, fins ara, només tenim trossets d’aquesta informació, en part gràcies al negociador suec i a la Llei de transparència d’aquest país.\nPer exemple, gràcies als suecs podem saber amb qui s’ha estat enviant correus electrònics el senyor Richard Bergström. Qui és Bergström? L’home de contacte de Suècia, que defensa que tota la informació hauria de ser pública. Potser en la seva etapa com a director de l’EFPIA (European Federation of Pharmaceuticals Industries and Associations) li van ensenyar que és millor sortir valentament en defensa dels interessos privats que intentar amagar-los. Els vincles de Bergström amb els lobbies farmacèutics són molts, però la resta de responsables nacionals, és a dir, de funcionaris d’Estat encarregats de vetllar per l’interès comú, també tenen el mateix motlle. I fins i tot amb la firma d’un document abans de les negociacions en què declaren l’absència de conflicte d’interès és clar de quin peu calcen alguns d’aquests senyors.\nCal dir que no tots els països han escollit lobbistes per negociar amb el lobby farmacèutic. De fet, Espanya i els Països Baixos tenen representants de les agències mèdiques nacionals: María Jesús Lamas, de l’Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris, i Roland Driece, responsable d’internacional del Ministeri de Salut neerlandès en són les excepcions. Aleshores, la pregunta seria: totes les agències europees com la futura HERA (Autoritat Europea de Preparació i Resposta a Emergències Sanitàries, organisme creat per a les crisis futures) també estan sota control dels lobbistes?\nItàlia i Alemanya, per exemple, també tenen representants amb vincles farmacèutics. Aquí és important recalcar que Suècia, Itàlia i Alemanya tenen la part fonamental de la producció dels principals vaccins utilitzats per la Unió. I aquesta gent pensa de la mateixa manera que pensen les multinacionals farmacèutiques: de manera individual i sense veure la necessitat d’una resposta global.\nEl cost real\nDocuments vists pel Financial Times i replicats per la premsa a Brussel·les fa dos mesos van revelar que la vacuna de Pfizer costa 19,50 euros, enfront dels 15,50 euros inicialment negociats. De la mateixa manera, una dosi de Moderna costa ara mateix 25,50 dòlars (uns 21,6 euros), més enllà dels 22,50 dòlars de la primera oferta.\nLa UE podria haver pagat en excés 31.000 milions d’euros pel global de les dosis de les vacunes\nSegons la People’s Vaccine Alliance, una coalició internacional de més de 70 organitzacions humanitàries i sindicals, en total, la UE podria haver pagat en excés 31.000 milions d’euros pel global de les dosis. Aquesta avaluació es basa en un estudi de l’Imperial College de Londres que mostra que els cops d’ARNm es podrien produir en massa per tan sols 1,18 dòlars. Aquest fet ens explica moltes coses; però, sobretot, ens explica l’aparició de la variant òmicron. I també, si res no canvia, serà l’explicació de la propera variant que agafarà una lletra de l’alfabet grec.\nI, durant aquest temps, Europa (amb Alemanya al capdavant) continua negant-se a aixecar la patent sobre els vaccins de la Covid. Bon defensor dels beneficis de la indústria farmacèutica, no és clar que el nou Govern de coalició alemany faci cap pas diferent, ni tan sols amb socialdemòcrates i verds majoritaris dins la coalició. La pela és la pela.\nÀfrica i el vaccí\nDurant mesos, l’alternativa donada era el programa Covax. Però, com ja vàrem escriure, Covax és beneficència i no funciona prou bé. Ara mateix es llencen a les escombraries milers de vaccins al continent africà perquè reben dosis que estan a punt de caducar i, sovint, no tenen capacitat, temps o material de fer campanyes de vacunació massiva. I això ja ho havia dit l’Organització Mundial de la Salut.\nCom diuen els experts africans, “el continent en el seu conjunt sap com vacunar i ha estat vacunant per a altres malalties”. John Nkengasong, cap dels Centres d’Àfrica per al Control de Malalties, creu, però, que “la clau és com ho augmentem… i a quina velocitat”. Caldria una política que permetés vacunar al Sud global de manera ràpida, però l’arribada de l’òmicron encara fa pujar Pfizer a la borsa! Qualsevol diria que una nova variant és una gran notícia per als inversors.\nI què hi fem?\nEl problema rau en la incapacitat de fer una campanya mundial de vacunació, posar els interessos de les grans farmacèutiques de costat i pensar les coses de forma global. La realitat, però, és que Pfizer BioNTech i Moderna estan obtenint en aquests moments 1.000 dòlars de beneficis per segon, i els primers, actualment, hauran recaptat 36.000 milions de dòlars de les vendes de vacunes a finals del 2021.\nLa presidenta de la Comissió Europea, Ursula von der Leyen, al discurs sobre l’estat de la Unió de fa alguns mesos va dir que estaven fent “tot el possible perquè això no es converteixi en una pandèmia de no vacunats”. De fet, és fals. L’obstinació durant els últims mesos de no aixecar les patents dels vaccins de la Covid ens ha deixat un món on els vacunats són encara minoritaris i les noves variants no paren d’expandir-se. La seva solució és tornar a tancar fronteres… Però no accepten fer una inversió necessària en capacitat de seguiment i testatge a escala global per aturar el virus.\nL’obstinació de no aixecar les patents ens ha deixat un món on els vacunats són encara minoritaris\nDe fet, els centres de seguiment del virus de tot Europa estan desbordats perquè tot l’esforç fet per a la vacunació ha provocat l’abandonament de les tasques de prevenció i de seguiment. No existeix cap planificació a mitjà termini i ja portem dos anys i quatre onades de Covid. La població no comprèn els canvis de criteris, i el terreny està adobat per a la crescuda dels antivacunes.\nSi els governs europeus són seriosos sobre la lluita contra l’epidèmia, han de deixar de ser els testaferros de les grans multinacionals i posar-se al servei de la majoria de la població. Sergi Picazo, en un article a CRÍTIC, deia ara fa uns quants dies que massa coses que semblaven impossibles estan passant al mateix temps. Si es continuen posant els interessos dels accionistes de les grans multinacionals per sobre de les necessitats de la població, tenim pandèmia de la Covid per a una bona estona. I encara ens diran que la iniciativa privada és l’únic model a seguir!


Ja estem en falles a Mareny, Sueca i Perelló\nLa renovada plaça de l'Ajuntament va congregar ahir a centenars de fallers i falleres que acudiren puntuals a la cita amb un dels actes més emocionants i esperats del calendari faller, la Crida. A les 20 hores van fer la seua aparició en la balconada de l'edifici consistorial suecà la Fallera Major de Sueca, Esther Adroguer; la seua cort d'honor; l'alcalde de Sueca, Salvador Campillo; el regidor de Festes, Dimas Vázquez; el president de la Junta Local Fallera, Vicent Iborra, i resta de membres de la Junta; i les falleres majors i presidents de totes les comissions de Sueca, El Mareny de Barraquetes i El Perelló.\nEn primer lloc, va prendre la paraula el president de la Junta Local Fallera, Vicent Iborra, qui va afirmar que “per fi anem a donar la benvinguda, anem a gaudir d'allò que estem esperant des de fa un any, allò pel que hem lluitat i ens hem sacrificat durant tot aquest temps”. Iborra va desitjar que l'alegria d'aquesta festa es contagie a tots, especialment en les circumstàncies actuals, i va apel·lar a la tolerància i el respecte per part de tots per a gaudir de la festa abans de finalitzar el seu discurs donant-li la benvinguda a “la millor festa del món”. El regidor de Festes, Dimas Vázquez, per la seua banda, va afirmar que “participar en actes d'aquesta gran família fallera t'ompli de satisfacció, sobretot perquè veus a tanta gent implicada en aquesta festa tan nostra. Sueca, Mareny i Perelló hui han demostrat, una vegada més, que són eminentment falleres, i des de l'Ajuntament saben que compten amb tot el nostre suport”.\nL'alcalde de Sueca, Salvador Campillo, va afirmar que “com a faller, és un honor participar en aquest acte tan important de la Crida. A Sueca, comptem amb un col·lectiu faller molt nombrós però és que, a més, aquesta festa suposa també molts llocs de treball”. Finalment, va mostrar la seua satisfacció per l'alegria de tot el col·lectiu faller i especialment de la fallera major de Sueca “una jove que es mereix tot el que està vivint perquè ens contagia a tots la seua gran il·lusió i entusiasme per la festa fallera”.\nFinalment, va intervindre la Fallera Major de Sueca, Esther Adroguer, qui va afirmar “és tan gran el sentiment d'haver de donar l'eixida a les festes falleres, saber que tot el poble espera l'última frase d'aquest discurs per a poder dir que 'ja estem en Falles', que el cor em batega a una velocitat frenètica”. Després de mostrar el seu agraïment a la seua comissió, l'Avinguda d'Espanya, a la Junta Local Fallera, i a la seua cort d'honor, va voler dedicar també unes paraules molt emotives a la seua família i, especialment, a la seua germana, membre també de la seua cort d'honor.


Programa de Residència Artística | IRB Barcelona\nARTISTA RESIDENT 2020\nJo Milne és doctora en Belles Arts per la Universitat de Barcelona i màster en Gravat per The London Institute i en Art per l’Edinburgh University. Actualment combina la pràctica artística amb la seva tasca de docent investigadora a EINA (Centre Universitari de Disseny i Art de Barcelona).\n“Un element específic en la meva pràctica artística és la investigació de les estructures subjacents de codis, llenguatge, comunicació i matèria. En projectes passats, he considerat la ressonància visual de diferents formes de seqüenciació, com les partitures de Pianola i les estructures fractals en representacions artístiques, i més recentment les especulacions teòriques dins de la física contemporània. Aquestes representacions van juxtaposar allò digital amb allò material, fusionant la precisió dels codis binaris amb les propietats físiques de la pintura. Actualment, la meva recerca està enfocada en desenvolupar noves maneres de respondre al paisatge microcel·lular.\nLes meves investigacions sobre pràctiques de visualització considerades en la tesi Estructures invisibles, presentada a la Universitat de Barcelona el 2016, on vaig examinar els mètodes i metodologies que utilitzen científics i artistes per visualitzar allò que no es pot veure a simple vista, es van traduir en una sèrie de pintures i instal·lacions que responien específicament a proposicions cosmològiques, associades a la teoria de cordes, explorades en la física teòrica contemporània. Aquesta recerca també va posar de manifest la necessitat d'una metodologia pràctica, o hands-on, en la cerca de comprendre els processos o metodologies emprades en la investigació científica. En conseqüència, vaig col·laborar amb diversos grups de científics, entre d’altres a la Facultat de Química (Universitat de Barcelona) i a l'Escola de Ciències de la Vida (Universitat de Dundee), i amb programadors d'informàtica al centre tecnològic de Citilab. Els diàlegs que van sorgir van suscitar qüestions que feien referència als nostres diferents camps de coneixement i van crear un intercanvi de saber, però també de maneres de fer. Aquestes col·laboracions van posar de manifest les possibilitats de pensar a través del fer i a la vegada em van permetre començar a penetrar en la semiòtica específica de cada àmbit.”\nEl Programa de Residència Artística de l’IRB Barcelona té com a objectiu connectar els artistes interessats en la ciència interdisciplinària amb l’àmplia gamma d’investigacions, científics, dades i infraestructures disponibles a l’Institut. És una oportunitat única perquè els artistes s’endinsin en la comunitat de l’IRB Barcelona per al lliure intercanvi d’idees; per explorar, aprendre i establir relacions directes amb els nostres científics i públics interessats. La finalitat del programa és proporcionar el temps i l’espai per a la reflexió i la inspiració de les dues parts.\nPodeu adreçar qualsevol consulta a art@irbbarcelona.org.\nL'IRB Barcelona ofereix a l'artista:\nAccés directe als nostres científics per aprendre sobre les seves investigacions i metodologies, i per a saber com el seu treball es connecta amb la societat.\nAccés directe al personal de les plataformes científiques de l'Institut, per a demostracions i explicacions de les tecnologies que s'utilitzen per recopilar, interpretar i visualitzar les dades.\nAccés a imatges creades al laboratori, sempre que sigui possible.\nFacilitació del contacte amb la nostra xarxa d'instituts col·laboradors.\nAccés a totes les xerrades científiques, conferències i tallers.\nVisibilitat per a l'artista i el seu treball a través dels canals de comunicació de l’Institut (publicacions impreses i en línia, plataformes digitals i xarxes socials).\nL'artista es compromet a:\nParticipar i aportar la seva visió en l'organització de xerrades, taules rodones o tallers sobre temes com el paper de l'art en la ciència, la visualització de la ciència, la creativitat, etc.\nParticipar en activitats de participació ciutadana com la Jornada de Portes Obertes de l'Institut, esdeveniments de ciència i art, etc.\nDonar visibilitat a l’IRB Barcelona i al programa a través de projectes d'art, exposicions, xarxes, així com en llocs web professionals i en les xarxes socials.\nDesenvolupar un projecte artístic concret basat en la residència a l';Institut i promocionar-lo mitjançant una exhibició o exposició oberta al públic.\nLa residència es realitzarà durant un període acordat de temps que com a màxim serà d'un any.\nL'artista tindrà l'estatus de membre de l'IRB Barcelona durant la durada de la residència.\nTotes les despeses de desplaçament i allotjament corren a càrrec de l'artista, tot i que l'IRB Barcelona disposa d'un modest pressupost per ajudar a cobrir aquestes despeses. S'espera que els candidats seleccionats que necessitin finançament addicional, sol·licitin subvencions externes per aquesta col·laboració.\nAnteriors Artistes Residents\nARTISTA RESIDENT 2019\n"El meu objectiu a l'IRB Barcelona és impulsar la convergència entre l'art i la ciència, considerant com cada una d'elles té un impacte en l'altra i com, juntes, posen de relleu qui som i on ens dirigim. En definitiva, aquest projecte pretén posar el focus d'atenció en com les col·laboracions entre dissenyadors / artistes / científics poden explorar què significa ser un humà al segle XXI i examinar la naturalesa cel·lular del nostre ésser, i de quina manera ho entenem i experimentem a través de la ciència i la tecnologia.\nA la residència de l'IRB Barcelona el meu objectiu és explorar formes de combinar tècniques de microscòpia, dades sobre mutacions i diferents creacions de llum, àudio i altres formes de tecnologia, per tal de desenvolupar experiències híbrides, immersives i fascinants."\nARTISTA RESIDENT 2018\nCrec que la ciència i l'art són molt similars en tant que tots dos impliquen un cicle interminable d'assaig i error, però, els científics i artistes continuen buscant apassionadament respostes sobre la vida. Tots dos aborden els problemes amb una ment oberta, cert temor i mitjançant la intuïció. Els nous conceptes científics tenen la capacitat d'ampliar el vocabulari artístic i la imaginació de l'artista. Molts artistes d'avui tenen una relació estreta amb la tecnologia i la ciència. La col·laboració entre l'art i la ciència té el potencial de fer avançar la societat. Els artistes serveixen com a grans socis en la comunicació de la investigació científica, el que fa que els descobriments siguin més convincents i més accessibles.\nLa meva pràctica artística integra les tècniques tradicionals de creació artística amb noves tecnologies de mitjans. En sintetitzar el real i l'imaginari, estic posant el focus en la inimaginable bellesa i la vasta diversitat del nostre món.\nConsidero les imatges científiques com una observació del meu entorn. Prenc una mostra, observo el seu comportament, forma i colors i transfereixo aquestes característiques úniques a altres mitjans, donant vida a altres plataformes. Utilitzo diverses tècniques, com pintura sobre vidre, impressió sobre seda, bufat de vidre i collage digital, per convidar a l'audiència a experimentar les imatges de microscopi de les estructures cel·lulars a gran escala. Tot i que aquests "paisatges imaginaris" semblen ser molt gràfics, en realitat són formacions naturals molt reals. El meu art sempre s'ha inspirat en la natura i la vida mateixa, però mirar les formes de vida a diferents augments m'ha ajudat a desenvolupar idees diferents sobre la vida. La meva fascinació rau en la interrelació entre els mons micro i macro, en particular on els seus components se superposen i unifiquen fins que finalment es converteixen en un.\nLa residència de l'artista Ayşe Gül Süter compta amb el suport de la Fundació Cultural Turca.\nARTISTA RESIDENT 2017\nAnna Rierola és una artista digital de Barcelona que cerca la inspiració en la ciència i la recerca. Utilitza imatges científiques obtingudes en projectes de recerca per compondre imatges i murals. Va gaudir d'una estada d'un any a l'Institut i va ser la primera Artist in Residence de l'IRB Barcelona.\nLa meva feina és una resposta al que experimento quan bussejo en el món de les imatges científiques. Aquestes visions desperten les meves preocupacions innates sobre com i per què funciona l'univers, i quin és el sentit final d’aquest.\nAquest tipus de reptes de percepció, inspiren una resposta estètica que il·lumina nous camins mentals.\nL'estreta i generosa col·laboració amb instituts d'investigació i científics m'ha proporcionat un camp fèrtil per a la creativitat i el coneixement, així com la possibilitat de seleccionar i recopilar imatges capturades per diferents tipus de dispositius: Tomografia, Raigs X, microscopi confocal, SEM, TEM, MRI, telescopis i satèl·lits; que serveixen com a punt de partida per a les meves obres.\nÉs dins d'aquest mateix context que començo el meu procés personal de desconstrucció d'àtoms, nanopartícules, nuclis cel·lulars, cèl·lules mare, neurones i constel·lacions d'estrelles distants.\nAixí, comença un procés sintàctic i semàntic intern de reconstrucció i reorganització d'aquestes empremtes, el que resulta en una nova imatge que dóna una percepció global diferent.\nLa imatge científica em connecta amb la bellesa, complexitat i misteri de l'univers, però també em situa al cor d'un silenci còsmic i d'una precarietat personal.\nL'accés a noves visibilitats que van des de l'infinit (més enllà de l'univers observable) fins a l’infinitesimal (més proper que les més petites partícules), m'empeny a pensar en l'existència i sentit d'un ordre global, on totes les parts s'abracen i unifiquen fins que es fusionen, una en l'altre.\nVoldria que el meu treball fos una expressió d'aquesta unió, de la petita connexió amb el tot i, per tant, capaç d'il·lustrar que la partícula més elemental i la vasta immensitat estan estretament relacionades.\nHi ha una intertextualitat entre les imatges científiques inicials i la seva representació estètica final, en la qual els trets originals desapareixen per reaparèixer més tard en un nou sentit, evocant nous paisatges, mons i galàxies, o portant estructures desconegudes a la superfície. Revelant així que la veritable textura de la realitat és infinitament més complexa del que les nostres ments poden comprendre i que estem governats per lleis amb una fascinant lògica interna.\nMeet the Artist in Residence 2017\n“Scientific discoveries have always had a profound impact on art,” says artist Anna Rierola.


Tàrrega homenatja Pedrolo amb la veu del cantant Cesk Freixas, el qual reivindica la vigència de l’ideari de l’escriptor | Ràdio Tàrrega\nTàrrega homenatja Pedrolo amb la veu del cantant Cesk Freixas, el qual reivindica la vigència de l’ideari de l’escriptor\nEl cantautor Cesk Freixas oferí la nit del passat divendres 23 de febrer a l’Espai MerCAT de Tàrrega un recital d’homenatge a la figura i l’obra de Manuel de Pedrolo. El concert obrí de forma oficial els actes de l’Any Pedrolo a la capital de l’Urgell, amb què es commemora el centenari del naixement de l’escriptor de L’Aranyó. Organitzada per la Regidoria de Cultura, la vetllada suposà també el tret de sortida del Tàrrega Sona 2018, cicle que inclou 7 concerts més fins al mes de juny. El tribut de Cesk Freixas vers Manuel de Pedrolo ja fou presentat amb èxit al darrer festival Barnasants i ara Tàrrega l’ha estrenat a les terres de Lleida. En aquest espectacle, l’artista vertebra el seu cançoner en relació a la creació i l’ideari de l’autor del “Mecanoscrit del segon origen”.\nFreixas manifestà a Tàrrega que el pensament intel·lectual de Pedrolo es manté vigent en el context polític actual, posant de relleu com la llibertat i la cultura al servei del poble són conceptes que impregnen el corpus literari pedrolià. El cantant també va recordar com una de les seves cançons, “Acte de violència”, s’inspira en el llibre de Pedrolo del mateix títol, “un clam contra els poders que oprimeixen el poble”, manifestà. A més, el seu quart disc, “Tocats pel foc”, també du el nom d’una obra de Pedrolo. El concert de Cesk Freixas, de format acústic, establí un vincle íntim amb el públic. Dalt l’escenari s’acompanyà del seu guitarrista Víctor Nin i de la il·lustradora Marta Bellvehí, que dibuixà en directe. Durant la nit, els escriptors Montserrat Aloy i Albert Claramont també van recitar textos de Pedrolo.\nTàrrega, ciutat on Manuel de Pedrolo residí durant la seva vida, enllesteix una sèrie de propostes de reconeixement a la figura de l’escriptor, un dels més prolífics de les lletres catalanes. L’autor conreà diversos gèneres com la novel·la, la poesia, el teatre a més de les seves facetes com articulista i traductor. La seva intenció fou apropar la literatura catalana a tot tipus de lectors i va experimentar amb diversos gèneres: novel·la negra, ciència-ficció o teatre de l’absurd. El 1979 va ser guardonat amb el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes.


Trobar Articles de fitoteràpia: & Cerca Articles de fitoteràpia en l'àmbit de l'Article (Catalan)\nLa medicina herbaria Article categoria\nL'article directori Inici Medicina alternativa Medicina herbaria\nArticles de medicina herbal\nAutor d'experts: Ser Chinmay\nAmb la seva edat, el seu cervell també envelleix. És probable. Però la missió interior del cervell no canvia mai. Seva feina principal és que l'ajudaran a romandre sensibilitzat al món. Es vetlla per les activitats diàries. BrainOBrain càpsula és un dels millors suplements herbales per augmentar el poder de memòria. Ajuda a millorar la salut del cervell de manera eficaç.\nAutor d'experts: Rohit J Smith\nLa vesícula biliar és un sac petit com l'estructura que es troba a la part superior dreta de l'abdomen just a sota de la caixa toràcica davant sota el fetge. Inclou el fetge i el pàncrees, el fetge produeix el suc de la bilis, que és molt eficaç en el procés de la digestió. Quan les partícules sòlides formes biliars a la vesícula biliar, llavors resulta en la formació de càlculs biliars.\nL'envelliment és un gradual canviant el procés que es produeixen en la vida d'una persona. Factors genètics com ambientals juguen grans rols en aquest procés d'envelliment. Signes mostrats com a conseqüència de procés d'envelliment varien de persona a persona. Pell seca, les arrugues fines, alopècia, encaniment cabell i aprimament de la pell són alguns entre els principals signes de l'impacte de l'envelliment en la persona.\nRemeis herbaris per a la vista feble - analitzant els símptomes\nVista feble és un problema de salut comuns que afecten persones de totes les edats. Causes que condueix a la formació de problemes de vista varien de persona a persona. Alguns entre els factors comuns que influeixen en la visió ull inclouen malaltia, deformacions i tensions. Eliminant les opcions d'estil de vida nocius amb exercicis apropiats i bona dieta és la millor manera de reduir els riscos de vista feble.\nRemeis herbaris per poder pobre cervell i memòria\nPoder de cervell i la memòria juga un paper clau en la vida quotidiana de la persona. Estil de vida saludable amb bona dieta i exercicis regular ajuda a un gran s'estenen en la millora de potència de memòria. En l'actualitat, hi ha diversos suplements d'herbes memòria disponible en mercat per augmentar l'enfocament de memòria i concentració.