Una finestra oberta a l’alternativa llibertària: construint l’ordre de baix a dalt per assolir un món més just, lliure i en pau. - Observar, llegir, escriure\nEn aquest apunt us presentaré una antologia del pensament llibertari que ens ha lliurat en Carlos Taibo, en una reedició revisada d’una obra anterior seua del 2010, per tal de “rescatar idees que ens siguen d’estricta utilitat avui dia”. Una obra que ens permetrà fer un colp d’ull a un bon grapat de frases –tal vegada incòmodes, però impagables– d’alguns dels pensadors que volen o volien viure en un vertader socialisme en llibertat, que no remet ni de bon tros a l’anomenada socialdemocràcia, la qual ha demostrat a bastament ser una aliada, tot i el seu posat més “amable”, del poder dels Estats-nació, segrestat al poble per a mantenir els privilegis de les elits que realment governen. Es tracta de “Libertari@s.”, editat per “Los Libros de la Catarata” a l’octubre del 2017. Una mirada a la ideologia més alliberadora i, per això mateix, més injustament difamada i perseguida pel sistema corrupte imperant. Una obra de lectura ben recomanable, doncs.\nAquesta és la fitxa del llibre: Gènere literari: ASSAIG. Títol: “LIBERTARI@S. Antologia de anarquistas y afines para uso de las generaciones más jóvenes, y de las que no lo son tanto”. Autor: CARLOS TAIBO (Madrid, 1956), que és professor de Ciència Política i de l’Administració a la Universitat Autònoma de Madrid. Ha publicat un bon nombre de llibres sobre pensament polític. Editorial: “LOS LIBROS DE LA CATARATA”. Col·lecció: “Mayor”, nº 659. Edició: 1ª, 2017. Pàgines: 176. Argument (de la contraportada): Aquesta breu antologia es proposa, per sobre de tot, rescatar el que pensadors llibertaris de molt diferents moments i condicions han escrit d’interès per comprendre el món en què vivim. Al voltant d’això s’ofereixen elements centrals de reflexió sobre matèries com la naturalesa de la proposta anarquista, la seva visió de l’Estat i dels fenòmens polítics, la crítica contra el capitalisme, la socialdemocràcia i el socialisme de caserna, l’organització que es defensa de la mà de l’autogestió i el suport mutu, o, a la fi, les aportacions que l’anarquisme ha realitzat a discursos com els del feminisme, l’ecologisme o el pacifisme. En un moment de crisi general que arriba a la civilització capitalista, sobren les raons per afirmar que el pensament llibertari està més viu que mai.\nHeus ací un breu resum del que hi trobarem a l’obra:\nAnarquisme: ideologia composta per una sèrie de pensadors (Proudhon, Bakunin, Kropotkin, Malatesta…), entre l’acabament del segle XVIII i el començament del XIX, definida per conceptes com autogestió, democràcia i acció directes, i suport mutu. Però hi ha persones i grups que no segueixen estrictament aquesta ideologia primigènia ni coneixen els seus autors, però la seua pràctica vital es desenvolupa de forma coherent amb aquests patrons, que són tan antics i naturals com l’Homo sapiens (Kevin Tucker, 1980: “L’anarquia és en els nostres ossos. És el camí, la forma en la qual durant milions d’anys d’evolució hem estat modelats”). Per a aquests darrers, l’autor tria el qualificatiu de llibertaris.\nAquest model d’organització social s’ha intentat posar en pràctica diverses vegades, com a l’anomenada revolució social espanyola del 1936-1937, engegada aprofitant la situació d’afebliment de les forces repressives de l’Estat republicà, reduïdes i concentrades en la defensa de la legalitat democràtica, davant el brutal colp d’Estat feixista del juliol del 1936. Aquestes experiències, però, sempre han estat avortades per la violència de les forces governamentals reaccionàries (burgeses o estalinistes), més nombroses i millor armades, actuant en defensa dels privilegis dels poderosos, que no del poble; aplicant la llei del més fort, la raó de la força bruta.\nOfereix una visió del món lúcida i sempre actual, per bé que amagada o demonitzada pels poders fàctics i els seus mitjans de propaganda (escoles, universitats, mitjans d’informació), titllant-la de perillosa, per desorganitzadora o desordenadora; quan, si ens hi fixem, senzillament es tracta d’un altre tipus d’organització, de baix cap a dalt, més democràtica i solidària, més humana que la que ens imposen els poders pseudorepresentatius que retenen el poder, el nostre poder, de grat o per força.\nEs tracta d’una organització no coactiva de la societat per aconseguir un món més just, lliure i en pau, més cooperatiu que competitiu, on pese més la dimensió col·lectiva i solidària que no la individualista, tot i l’existència al seu si de visions ideològiques que podríem anomenar anarcoindividualistes.\nEn aquesta visió radicalment ètica del món i la vida s’aplica estrictament el principi que diu que el fi no justifica els mitjans, la qual cosa implica, entre d’altres, el rebuig a la violència ofensiva com a mètode d’acció política (tret d’algunes excepcions en el passat), la necessitat de difusió prèvia de “la idea” per aconseguir canvis reals (sense evolució no hi ha revolució) o el desplegament d’un socialisme en llibertat (la democràcia ha de ser-hi present des de bon començament; contràriament al socialisme casernari posat en pràctica per l’estalinisme).\nL’anarquia implica l’abolició de tota autoritat i jerarquia, per a donar pas a col·lectius d’individus lliurement associats. Es tracta d’una proposta alternativa natural a l’actual model de poder delegat, representatiu, centralista i jeràrquic, que forma part de l’origen del mal al món, que és generat per les injustícies que aquesta organització afavoreix i no tant per la natura dels humans en general, com ens volen fer creure. Ja des de ben petits ens inoculen les mentides de la necessitat de l’Estat, de les forces armades, del militarisme, de les jerarquies, dels partits polítics (o del partit únic en el seu cas), de les religions (relats inventats per a mantenir-nos mentalment submisos al statu quo imperant), de la por, del càstig… És “l’antídot de millor qualitat contra la societat de dominació” (Christian Ferrer, 2006).\nOfereix la millor alternativa a l’explotació de la natura i de l’home per l’home que suposa el capitalisme d’ara i de sempre, amb les tecnologies al seu servei, moltes de les quals reforcen la jerarquització, la divisió, l’exclusió i l’explotació social i laboral.\nNo és una teoria monolítica i tancada, sinó ben plural i oberta als canvis compatibles amb els seus principis de progrés humà real, en el sentit de posar al centre de tot la reproducció de la vida bona, la nostra i la de tots els companys animals i vegetals del planeta, sense exclusió.\nFou pionera a plantejar qüestions que avui defensen ecologistes, pacifistes o feministes, a iniciar pràctiques avui naturalitzades com l’educació racional (laica, no sexista i poc domesticadora), el veganisme, el nudisme, el respecte a la diversitat sexual… A més, això que ara anomenem nous moviments socials beuen, d’una manera o altra, en la font anarquista/ llibertària.\nEn un apunt posterior, faré una tria de frases del llibre, petites joies de saviesa que ens ajudaran a copsar millor la realitat política que dia rere dia ens volen amagar. Moltes gràcies, Carlos, i bona lectura a tothom!\n15.10.2018 | 7.48


Tardes de birres: d’agost 2016\nELS SET ARGUMENTS DE L'ESPANYOLISME\nHi ha qui diu que l'independentisme té les hores comptades, que entre tots l'hem esgotat i que s'està arribant al final d'una etapa, una mica com el que li passa a aquest bloc. És possible que sigui així. El fet és que cada vegada és més fàcil trobar opinadors (professionals o amateurs, tan li fa) que s'atreveixen a disparar contra l'elefant, ara que està ferit de mort. Els seus arguments no són gaire originals, i en el fons tot diuen exactament el mateix. He fet volts pel Facebook i pel Twitter recollint dades, i he arribat a la conclusió que només hi ha set grans arguments espanyolistes, amb totes les seves variants. Heus-los aquí:\n1- La Catalunya real és la dels barris: Alguns polítics el fan servir a tothora. Els de Ciudadanos en concret són uns autèntics experts a l'hora d'invocar-lo. Segons ells, el que entenem per Catalunya és una simple construcció cultural parida pels nacionalismes excloents, una mica com passava amb Matrix. Seguint el seu raonament, la Catalunya de debò és plena de gent que se sent espanyola, que viu majoritàriament a les zones urbanes i suburbanes i que no té conflictes identitaris perquè està massa enfeinada torejant (olé!) els problemes reals. Que cada onze de setembre es manifestin més d'un milió de persones i que l'independentisme sigui majoritari al Parlament són simples anècdotes que no mereixen ni un minut del seu temps.\n2- El nacionalisme espanyol no existeix: sempre s'ha dit que el triomf més gran del diable és fer-nos creure que no existeix. Així, pot anar pel món fent tota classe de maldats. Els unionistes, que són de tot menys idiotes, segueixen aquesta vella màxima al peu de la lletra. És un principi tan senzill que fa riure, i alhora, és difícil de desmuntar: el nacionalisme català existeix, és conscient de si mateix i molt sovint es reivindica. En canvi, el nacionalisme espanyol no en té necessitat, perquè és majoritari i Espanya, com a entitat cultural, lingüística, històrica i fins i tot folclòrica, no té perill de desaparèixer. En definitiva, el nacionalisme espanyol es pot permetre el luxe d'obviar-se a si mateix . Si heu llegit L'aigua és això, de David Foster Wallace, ho entendreu perfectament. Pels que no, us enganxo el primer paràgraf en castellà i us fareu una idea de per on van els trets:\n3- El bon català: l'ex-convergent i ex-independentista Xavier Cima ha sigut notícia aquest estiu per la seva boda amb la Inés Arrimadas. Pocs dies abans de casar-se, el polític feia declaracions on deixava clar que abandonava les tesis independentistes. Aquest canvi de darrera hora va provocar tota classe d'especulacions. La més òbvia i barroera: tira més un pèl de cony que la maroma d'un barco. Alguns opinadors, visiblement complaguts, saludaven el canvi de camisa de Cima i s'alegraven de la seva rectificació. Vaig llegir un article -em sap greu no penjar-lo, l'he buscat i no el trobo- que assegurava que Cima era l'exemple de bon català que s'adonava dels seus errors passats i que, mansament, entrava a la cleda de l'unionisme. Els casos de boncatalanisme són molt freqüents, i fins i tot l'intrèpid blogaire i escriptor Valero Sanmartí ha gaudit d'aquest honor dubtós a arrel del seu darrer llibre. L'escriptor, crític amb la societat catalana i els seus tics, ha rebut alabances de personatges relacionats amb l'extrema-dreta espanyola, practicants d'aquell conegut principi de la realpolitik: l'enemic del meu enemic és el meu amic.\n4- Jo sóc ciutadà del món/les llengües només serveixen per comunicar-se: aquestes són les frases preferides de qui gaudeix fent veure que és objectiu i equànime. Ni un hippie passadíssim d'herba se les creuria. Si em donessin un euro cada vegada que he sentit expressions similars passaria les vacances fent un tour pel Japó amb un parell de domèstiques que tinguessin cura dels meus fills. Certament, hi ha ciutadans del món més o menys autèntics, però aquests no es passen la vida, posem pel cas, entre Girona i la Costa Brava, o bé bevent cervesa als locals socials del barri de Gràcia. L'objectivitat no existeix, ni la busquem, i quasi sempre aquesta distància que pretenen és perfectament impostada. Existeix un subgrup, brutalment pedant, que es nega a llegir en català, argumentant que és regionalista o camperol. Els seus membres adoren a escriptors residents a Catalunya i que en sa vida han escrit ni una sola paraula en català: Marsé, Vila Matas, Cercas i tota la colla. Vés per on, mai van incloure en aquest grup a un gegant de les lletres com era Tom Sharpe, que malgrat que escrivia en anglès, durant un grapat d'anys va viure a Catalunya. Era menys català, posem pel cas, que la Rosas Regás?\n5- Ser independentista és de pagerols/ser indepe es de paletos: una vegada vaig discutir amb una amiga el significat de la paraula cosmopolita. Ella va dir que ho era més que jo perquè vivia en una ciutat i jo en un poble. Jo la vaig rebatre dient que mentre que ella no parlava idiomes, jo sí, que mentre que ella havia viatjat poc jo havia viscut mesos sencers a l'estranger, que coneixia Dublin tan bé com Barcelona, i que em descomptava cada vegada que intentava recordar els cops que he estat a Londres. Ser cosmopolita o independentista, no té res a veure amb el lloc de naixença, ni de residència, i que un paios amb prou feines ha sortit del seu barri/ciutat dormitori -Twitter n'és ple- vulguin fer-nos creure el contrari és una imbecil·litat, i recórrer a la vella lluita poble-ciutat per desprestigiar a l'independentisme és senyal d'una vergonyosa falta d'imaginació.\n6- Cervantes era català i el Quixot és una traducció: esteu bojo o què?: l'independentisme, com qualsevol altre grup social, també té la seva quota de friquis. A nosaltres ens ha tocat patir aquests. No són perillosos, i ens recorden una mica als tarats de l'embut al cap que juren que són la reencarnació de Napoleó. No-nacionalistes i ciutadans del món s'ofenen de mala manera amb els desvariejos inofensius i una mica còmics dels nostres investigadors, alhora que miren cap a una altra banda quan algú diu que el valencià és una llengua que no prové del llatí, o quan revisionistes perillosos com ara Pío Moa o César Vidal borden les seves diatribes i barbarites per la ràdio o per 13TV.\n7- L'autocrítica és important, i cal saber riure's d'un mateix: fals. L'autocrítica és imprescindible, i si no sabem riure'ns de nosaltres mateixos és que som uns imbècils. Però resulta que els catalans SÍ que sabem riure'ns de nosaltres mateixos. Programes com el Polònia -que a mi no m'agraden gaire, però és una qüestió de gustos- ho peten cada setmana a nivell d'audiències. No, el nostre problema no és l'humor. El nostre problema és l'autoodi. L'autosabotatge. Necessitem una teràpia grupal amb urgència, perquè la neurosi ens afecta a tots. Fer broma sobre un mateix és sa i necessari, però acarnissar-se, avergonyir-se, no, i us ho diu un neuròtic que d'auto-odi i menyspreu cap a si mateix en sap un munt.\nPublicat per Jordi Dausà (jdausa@gmail.com) a 13:01\nFISIOTERAPEUTES (una història d'amor)\nFa sis o set estius vaig tenir la idea insensata de posar en pràctica un programa d'entrenament per aconseguir fer cent flexions de braços d'una sola tirada. El desafío de las cien flexiones, es deia. Era una rutina d'entrenament demencial, pensada per gent molt més jove i més en forma que no pas jo. Si no recordo malament, el vaig descobrir a la infame revista Men 's Health, una mena de Cosmopolitan per tios que comprava els dies de platja que em deixava el llibre a casa. Vaig haver d'interrompre l'entrenament a la meitat, amb la musculatura de l'esquena destrossada i amb tantes contractures que em movia de manera segmentària, com en Robocop. Aquell final d'agost plujós i gris -feia tan mal temps que alguns guiris havien de tornar als seus països abans d'hora- va ser el primer cop que vaig visitar una fisio. I va ser un amor a primera vista.\nSempre he estat home de poques dones, però al llarg d'aquests sis o set anys he estat amb tres fisioterapeutes (tècnicament quatre, però n'hi ha una que no compta). Totes tres joves, extraordinàriament intel·ligents, amb una habilitat estranya i poderosa a les mans i, per acabar-ho d'arreglar, capritxosament boniques. Però la cosa no s'acaba aquí: si hagués d'escollir una virtut diria que són extraordinàriament sensibles: la gent d'aquest ofici sap perfectament que tant es cura a base de massatges com amb paraules ben escollides pronunciades en el moment oportú. La fisioteràpia és la prova indiscutible i definitiva que la medicina, sense acompanyament humà, perd eficàcia.\nAl llarg d'aquest temps m'he enamorat de les meves fisioterapeutes. En realitat, això és el que faria qualsevol persona sensata davant de tanta bondat i comprensió. Les fisioterapeutes -i suposo que la seva contrapartida masculina també- ens recorden que encara hi ha esperança, i quan al cap de dos dies d'haver sentit les seves mans guaridores ens llevem i ja podem mirar a dreta i esquerra, i el dolor ha baixat uns quants graons a l'escala, ens donem compte que, si bé el món és un lloc lleig i incòmode, ple de tota classe d'entrebancs, de gent desagradable i d'autèntics imbècils, l'antiga màgia no ha desaparegut. A vegades algú em diu que no creu en els fisioterapeutes, una afirmació tan absurda com dir que no creu en la lluna o les estrelles. Només puc sentir llàstima cap a aquestes pobres ànimes que escullen el dolor.\nPer cert, no vaig arribar a les cent flexions seguides però abans de petar vaig aconseguir fer-ne setanta-cinc. Tampoc està tan malament. No?


Acostar-se a la diversitat funcional - Diari de Girona\nAcostar-se a la diversitat funcional\nUna jornada esportiva sensibilitza l'alumnat d'educació primària sobre la realitat de les persones amb algun tipus de discapacitat\np.t.v. 10.12.2019 | 00:44\nEls participants a la jornada jugant a bàsquet en cadira de rodes, al pavelló de Fontajau. marc martí\nEls participants a la jornada jugant a bàsquet en cadira de rodes, al pavelló de Fontajau.\nL'Escola universitària de la salut i l'esport (Euses) i el Consell esportiu del Gironès van organitzar, el dijous 5 de desembre al pavelló de Girona-Fontajau, la cinquena edició d'una jornada de sensibilització dins el projecte CreaXarxa perquè els escolars s'apropin a la realitat de les persones amb diversitat funcional.\nEls protagonistes, que van practicar diferents esports, van ser mig miler d'estudiants de centres d'educació especial i de cinquè de primària.\nL'activitat també va mobilitzar 200 persones més, entre els organitzadors –amb alumnes de 1r, 3r i 4t curs del grau en Ciències de l'activitat física i de l'esport– i altres col·laboradors –com la Diputació, els ajuntaments de Girona i Salt, Mifas, la Fundació Ramon Noguera, la Federació esportiva catalana de paralítics cerebrals, la Federació catalana d'esports per a cecs i l'institut Montilivi, entre d'altres.\nAlumnat d'ESO i d'educació especial del Gironès prenen consciència de la discapacitat.\nOlot ha atorgat un ajut a Mifas perquè faci sensibilització.


Somatic experiencing en Poblenou (Barcelona) - Gomassage\nSomatic experiencing en Poblenou (Barcelona)\nEs fonamenta en una tradició d'educació somàtica, en la psicoteràpia d'orientació corporal, en estudis neurofisiològics d'interconnexions entre cos-cervell-ment, i principalment en la informació oferta pel comportament dels animals a la selva enfront de les amenaces de la vida.\nEls animals a la selva utilitzen els seus recursos innats per regular i neutralitzar els alts nivells d'activació associats a les conductes de supervivència. Això els permet la recuperació de l'equilibri i la tornada a la normalitat, fins i tot després d'una gran amenaça, descarregant la tensió acumulada mitjançant tremolors i sacsejades.\nTot i que els éssers humans posseeixen pràcticament aquests mateixos recursos, el seu ús és sovint reprimit, entre d'altres, per la part "racional" del nostre cervell, el que impedeix la descàrrega completa de l'energia mobilitzada, i es dificulta que el sistema nerviós, i amb ell tot el cos, torni al seu equilibri. Aquesta energia no alliberada es queda en "mode d'alta activació", de manera que els diversos símptomes del trauma que persisteixen són conseqüència de l'intent del cos de "administrar" i contenir aquesta sobrecàrrega energètica.\nEls símptomes del trauma no són causats per l'esdeveniment amenaçador en si, sinó per l'energia activada i no alliberada. Apareixen així, l'ansietat, insomni, cansament, alerta excessiva, etc.\nS´ ofereix una manera segura i gradual de "deixar anar" aquesta energia a través de la presa de consciència de les sensacions corporals per ajudar les persones a recuperar-se dels traumes sense reviure'ls.\nEn dirigir la consciència al cos, s'accedeix als propis recursos innats, el que permet que l'alta activació sigui alliberada i s'aconsegueix no només una considerable reducció, sinó fins i tot la desaparició completa dels símptomes traumàtics. La persona recupera vitalitat, presència, capacitat d'estar en l'aquí i ara.\nAfavoreix una major connexió amb el propi cos, i així poder actuar amb una major coherència des de "cos-ment-esperit". Això deriva en un major respecte a un mateix en diversos aspectes com "quines són les meves necessitats, com poso límits saludables, com em cuido o com a desenvolupament una major capacitat de contenció".\nAjuda a descobrir el funcionament del sistema nerviós i ensenya a "autoregular-", per exemple com tranquil·litzar-si s'està nerviós, entendre el llenguatge del cos i prestar-li l'atenció deguda, o descobrir patrons de conducta i pensament que han quedat "travats" i sortir d'ells de manera conscient i "animalesca".\nÉs especialment efectiu en el tractament de l'estrès postraumàtic resultat de situacions diverses, com ara: agressió (física, sexual, verbal, emocional), accidents (d'automòbil, de la feina, caigudes), ofegaments, procediments quirúrgics invasius - principalment quan són realitzats en nens que són immobilitzats i / o anestesiats-, intoxicacions, immobilització prolongada, malalties greus, vivència o testimoni de fets violents, efectes de traumes en el desenvolupament de l'estructura psicològica, immigració, etc ..


Es Baluard celebra el catorzè aniversari de la seva fundació\nDemà, dimarts 30 de gener, a les 20 h, s'inaugura la col·lecció permanent 'Carte Blanche a Jean Marie del Moral. Processos 1978-2018'\n2 min. Palma 29/01/2018 13:53\n651x366 Pintura de Miguel Ángel Campano i fotografia del procés de creació. / ISMAEL VELÁZQUEZ Pintura de Miguel Ángel Campano i fotografia del procés de creació. / ISMAEL VELÁZQUEZ\nLa col·lecció permanent d'Es Baluard ha estat reorganitzada i presenta un muntatge innovador i didàctic. A les quatre sales que abarquen l'exposició s'hi ha establert un diàleg entre els artistes de la col·lecció i les mateixes obres. Aquest diàleg el protagonitzen les més de 350 fotografies de Jean Marie del Moral. Entre aquestes, hi ha unes 100 fotografies i uns 52 retrats d'artistes i, a més, la col·lecció té el suport de fotogaleries, a través de pantalles de televisió, que mostren també el procés creatiu de les obres o els estudis dels artistes.\nEl fotògraf Jean Marie del Moral ha dedicat gran part de la seva trajectòria professional a fotografiar artistes, els seus tallers o estudis, i ara, quaranta anys després, algunes d'elles surten a la llum amb la 'Carte Blanche' a del Moral que presenta la planta principal d'Es Baluard. "La primera vegada que vaig entrar a un estudi va ser al de Joan Miró l'any 1978", explica el fotògraf. Des d'aquell dia va creure que entrar dins un estudi podia proporcionar claus per entendre l'imaginari de l'artista.\nPoques vegades es pot veure un quadre i el seu procés de creació just al mateix temps. Ara és possible a Es Baluard amb l'exposició que es podrà visitar fins el mes de juny. Segons l'artista, "són detalls que poden oferir una mirada diferent a l'obra que tens davant".\nParal·lelament a la revisió de la col·lecció, el museu, juntament amb la Fundació Belondrade, han editat un llibre de l'exposició amb el títol 'Processos 1978-2018'. La publicació és un recull de fotografies entre les quals hi ha uns 70 retrats d'artistes i en què també es fa un viatge pel recorregut de l'exposició.\nLa mostra també inclou un programa d'activitats relacionades, entre les quals s'hi poden trobar els tallers educatius per a familíes 'Atrapam 1 instant futur' i una visita guiada pel recorregut expositiu que farà del Moral.


El Palau de Congressos de Tarragona gairebé triplica la petició de congressos per aquest 2022 — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › Notícies 2022 › El Palau de Congressos de Tarragona gairebé triplica la petició de congressos per aquest 2022\nEl Palau de Congressos de Tarragona gairebé triplica la petició de congressos per aquest 2022\nA la tardor se celebrarà la primera edició de Tarraco Manga, una nova fira dedicada al món de l''anime' i els videojocs\nCelebració d'un congrés recent a la Sala August del Palau de Congressos.\nL’activitat del Palau Firal i de Congressos de Tarragona accelera la seva recuperació aquest 2022. Una de les dades més destacades el l’augment de peticions per a la realització de congressos, que gairebé triplica la xifra del 2021.\nEls congressos i les fires són dues tipologies d’activitat que generen un impacte econòmic positiu a la ciutat, ja que els assistents tendeixen a allotjar-se i fer ús de la restauració, l’oci i el comerç de la ciutat.\nEl nombre de fires previstes per aquest exercici se situa en la línia del 2021: es mantenen Starraco Unlimited i Expotaku i es consoliden ExpoNadó i Fira Àpat, amb una tercera i segona edició respectivament. És rellevant el naixement d’una nova fira que espera fer-se de forma anual a la ciutat amb el nom de Tarraco Manga. Aquesta fira serà un esdeveniment de dues jornades a finals del mes de novembre i estarà dedicat al món del manga, l’anime i els videojocs.\nActes d’una sola jornada com són gales, concerts, espectacles, etc. representen un impacte econòmic més moderat on és la restauració el sector més beneficiat.\nL’activitat del Palau té un calendari dinàmic, no es tracta d’una programació tancada prèviament sinó que van sorgint nous esdeveniments durant l’any que s’incorporen a les previsions inicials. Les petites reunions i les jornades són els esdeveniments que sorgeixen més espontàniament al llarg de l’any, amb una previsió de programació en el temps més curta.\nCal destacar que l’any 2019, l’any previ a la pandèmia i el primer trimestre del 2020, el Palau Firal i de Congressos de Tarragona estava vivint uns temps de creixement molt positius arribant garirebé a doblar la xifra de negoci respecte el 2013.\nPer conèixer la programació més propera del Palau Firal i de Congressos de Tarragona podeu consultar la seva agenda a www.palautarragona.com.


20.000 visites desconvocades per la vaga de metges, que té un seguiment d'un 20% o un 70%, segons la font\nSeguiment desigual de la vaga de metges convocada per avui i demà a Catalunya contra les retallades, en plena campanya electoral. La protesta ha estat convocada pel sindicat majoritari en el sector, Metges de Catalunya, que xifra el seguiment global en el 70%. En canvi, la xifra que dóna el govern, és molt diferent: diu que la protesta ha estat secundada pel 20% dels metges. On més s'ha notat és als hospitals públics i la incidència és molt menor en CAPs i pràcticament nul·la als centres concertats. El Departament de Salut xifra també en 20.000 les visites afectades i que s'hauran de reprogramar, malgrat que els serveis mínims estan assegurant les urgències i els casos i tractaments més greus.\n15/11/2011 - 15.11 Actualitzat 15/11/2011 - 22.38\nEl seguiment és superior a la mitjana a l'Hospital Vall d'Hebron de Barcelona, al de Bellvitge, al de l'Hospitalet i al de Viladecans (Barcelona), on més de la meitat dels professionals s'haurien sumat a la vaga, sense tenir en compte els serveis mínims, segons les dades que ha ofert Salut.\nA l'Hospital Joan XXIII de Tarragona, un 65% dels treballadors han seguit la vaga, segons dades oficioses abans que el sindicat doni xifres concretes. En canvi, segons Salut, el seguiment en aquest centre és d'entre el 30% i el 40%.\nEl delegat de Metges de Catalunya a Tarragona, Eugenio Tirado, ha dit que el seguiment ha estat més ampli en els centres hospitalaris que en els centres d'atenció primària, tot i que hi ha excepcions.\nLa demarcació de Tarragona té prop de 1.500 metges que exerceixen la seva feina a la sanitat pública.\nA les comarques de Girona, la vaga també es nota, sobretot, als centres de salut més grans, ja sigui ambulatoris o hospitals com l'Hospital Josep Trueta de Girona. En aquest hospital han tancat tres dels vuit quiròfans i fan vaga 143 dels 400 metges.\nA l'Hospital Trueta de Girona, el sindicat Metges de Catalunya xifra el seguiment de la vaga en el 80%.\nA l'Hospital Arnau de Vilanova de Lleida l'aturada és del 50%, segons el sindicat de Metges. S'han tancat les plantes d'urologia i oftalmologia i s'ha suspès el control de targetes sanitàries que hi ha al centre a causa de la vaga.\nL'ICS i la xarxa concertada\nEn el conjunt de l'ICS un 25% dels professionals s'han adherit a l'aturada, segons Salut.\nPel que fa a la xarxa concertada, el seguiment està sent "molt baix, quasi anecdòtic" a l'Hospital Clínic i al de Sant Pau de Barcelona i de prop del 10% a l'Hospital del Mar, on només els facultatius del bloc quirúrgic s'haurien sumat a l'aturada.\nInformats de la convocatòria de vaga de Metges de Catalunya, molts usuaris, sobretot els que viuen lluny, truquen per saber si el seu metge els atendrà o si han de reprogramar directament una altra visita.\nLa vaga que ha convocat el sindicat Metges de Catalunya du per lema "La salut ni es tanca ni es retalla". Tot i no tenir el suport de la resta de sindicats del sector, a les aturades, hi estan convocats 16.500 facultatius, 65 hospitals i 427 CAPs.\nAmb la vaga contra les retallades a la sanitat, Metges de Catalunya (MC) vol dissipar qualsevol intent d'incloure als pressupostos del 2012 una altra tisorada. El sindicat Metges de Catalunya va demanar fa setmanes al conseller Boi Ruiz que desmentís que Salut preveu fer l'any que ve una nova retallada de més del 4%, un desmentiment que, segons han dit, no ha arribat.\nD'aquesta manera, en no tenir cap seguretat sobre quins seran els comptes per l'any vinent, el sindicat va convocar l'aturada per a dos dies consecutius, aquest 15 de novembre i també demà, 16.\nHi ha 16.500 facultatius cridats a la vaga pel sindicat majoritari als grans hospitals, que manté posicions enfrontades amb el Departament de Salut.\nL'aturada afectarà, bàsicament, les consultes programades i les intervencions no urgents. La Generalitat ha decretat uns serveis mínims semblants als de qualsevol dia festiu. Per tant, no hi ha d'haver cap afectació a les urgències hospitalàries. També estan garantides als CAPs i els centres d'assistència extrahospitalària, igual que al transport sanitari.\nConcretament, segons l'ordre firmada pel conseller d'Empresa i Ocupació, la vaga només tindrà repercussions en les visites als CAPs. Així, doncs, a l'atenció primària es poden veure afectades fins a un 75% de les visites programades.\nLa Generalitat ha establert que una quarta part de la plantilla de l'atenció primària treballi durant la primera jornada de vaga i que un terç ho faci durant la segona.\nEn general, tots els serveis no urgents funcionaran amb el règim d'una jornada festiva i, només en els casos en què el dispositiu sigui igual que el d'un dia laboral, s'aplicarà una reducció del 50% dels efectius.\nPer llei, la vaga no pot tenir cap afectació en les urgències hospitalàries, tant en els malalts externs com en l'atenció dels pacients ingressats en unitats d'observació.\nTambé funcionaran amb normalitat les unitats especials com les de cures intensives, les coronàries, les d'hemodiàlisi, les de neonatologia i les de tractament de radioteràpia i quimioteràpia, així com d'altres que es considerin d'urgència vital.\nSegons figura en l'ordre de la Generalitat, els facultatius també hauran d'atendre tota l'activitat quirúrgica que la direcció mèdica dels centres consideri inajornable, així com l'assistència als ingressats als hospitals.\nEl personal que presta el servei de transport sanitari haurà d'atendre totes les urgències sanitàries i dur a terme el trasllat de malalts per a tractaments oncològics, de diàlisi o d'oxigenoteràpia.\nSegons l'ordre, els serveis farmacèutics hauran de mantenir el personal facultatiu adequat per prestar els torns de guàrdia i de nit que estiguin establerts.\nMetges de Catalunya ha convocat una vaga des de les 8 del matí del 15 de novembre fins a les 8 del matí del 17 de novembre per protestar per les retallades de sanitat i per exigir el restabliment dels pressupostos i l'activitat assistencial del 2010.\nLa resta de sindicats consideren la protesta de sectària\nAquesta convocatòria no ha estat seguida per altres sindicats majoritaris en la sanitat. I és que qualifiquen la convocatòria d'acció sectària i irresponsable, perquè defensen només els seus privilegis.\nDe tota manera, estan cridats a la vaga tots els metges dels hospitals públics i concertats, i tots els dels centres d'assistència primària: 16.500 facultatius, 65 hospitals i 427 ambulatoris.


El Barranc Blanc: "Un marit Ideal" d'Oscar Wilde i la banda fosca de la classe política.\n"Un marit Ideal" d'Oscar Wilde i la banda fosca de la classe política.\nEl cap de setmana vaig anar a vore "Un marit ideal" al Goya. Un èxit de públic i una adaptació reeixida. El tema de la corrupció, tant d'actualitat, està resolt d'una manera intel·ligent, però el públic es queda amb les ganes de què el polític brillant però de passat tèrbol, no reba tan bon tracte.La corrupció, tal i com la veiem huí, s'ha de tallar d'arrel si no volem caure en el mateix forat. El públic entén la complexitat del problema que planteja Chiltern- un polític que s'ha donat a conèixer i es manté gràcies a la seua coherència i honradesa, però que està on està gràcies a un pecat inicial . Aquestes coses passen; un pecat que li ho dóna tot i sobre el qual es tiren cabassos de terra fins que algú comença a escarbar.\nLaura Cheverley, la villana, li fa xantatge i tot el seu món es commou. El públic es posiciona ràpidament de la banda de Chiltern i no entén la rectitud moral de la seua dona qui l'idolatrava i qui ara li nega la més mínima busca de comprensió. Però el que ha de provocar perplexitat en el públic està per venir; el premi polític que ell accepta de gust tot i que sap que sempre tindrà l'ombra de la Cheverley darrere. La coherència total i el perdó definitiu hauria vingut si Chiltern no hagués acceptat el regal, però aleshores la ficció hauria reculat segles. El públic madur busca aquestes solucions que deixen el seu sistema moral campanejant perquè aquest és l'espill polièdric on es veu reflectit. De fet, mireu que fan huí els polítics o personatges públics quan se'ls assenyala amb un dit; primer fan com que no el veuen, però també intenten convéncer el seu públic que no hi ha cap dit que l'assenyale i amb molta freqüència ho aconsegueixen.\nEl gran triomfador de l'obra no és el polític, sinó l'amic del polític, aquell que té alhora la por i el coratge de mirar els bous des de la barrera. A l'Arthur Goring, tan ben interpretat pel Joel Joan, el paper li va de perles; s'hi fica prompte al públic a la butxaca; però a més d'una interpretació excel·lent, les pallassades li quadren i no sobredimensionen el personatge. El seu és el que millor representa la visió wildeana del "carpe diem" i la dels espectadors del panorama polític actual. Arthur Goring ens agrada perquè es nega a ser polític i a seguir els consells del pare qui el voldria diferent (en aquest punt, tots tenim coses per resoldre).\nL'adaptació, la recreació de la història, és molt bona. Destacaria el paper que tenen els telèfons mòbils. Però tota aquesta modernitat contrasta amb el llenguatge tan tipificadament wildeà que pot tenir el seu gust però que no hi ha manera d'actualitzar-lo sense que perda la seua essència i que a mi se'm fa farragós. Tothom s'omple la boca parlant de la intel·ligència de les dites de l'escriptor. Ma mare, que és una experta en baixar febrades d'egolatria, diria que tot són" dotories".\nPublicat per Andreu Torregrossa a 0:10\n"Un marit Ideal" d'Oscar Wilde i la banda fosca de...\n"El cònsul de Sodoma". La polèmica.\nUn punt al jorn


CBD abans i després del surf | Higea CBD\nConsumir CBD abans i després del surf pot ajudar-te a fer front al dolor muscular a l’esquena, les espatlles i els genolls. En altres paraules, els efectes antiinflamatoris del cbd poden donar-te alleujament del dolor corporal que sovint t’impedeix continuar navegant.\nPer descomptat, parlem de surf amb CBD per evitar que totes aquestes molèsties afectin el vostre rendiment. Si la consumeixes abans de navegar, evites les malalties associades a aquest esport. També pots consumir-lo després de navegar,un cop es produeixin els dolors ja que t’ajudarà a mitigar-los.\nLesions comunes de surf\nTot i que en general el surf és un esport segur, és un fet que es poden produir accidents. Fins i tot el simple fet de practicar aquesta activitat durant un període prolongat de temps, pot causar cansament i dolor corporal. Per descomptat, hi ha algunes lesions de surf que són més comunes que d’altres.\nPer exemple, el dolor d’esquena sol aparèixer com a resultat d’un moviment sobtat que afecta l’esquena mal condicionada. Bé pots tractar el dolor d’esquena amb massatges, exercicis i estiraments, el CBD també pot ajudar-te a calmar el dolor gràcies als seus efectes antiinflamatoris.\nUna altra de les lesions més comunes en el surf es produeix a les espatlles. És a dir, com sabem, el surf requereix remar a bord molt sovint. Això fa que les espatlles siguin molt vulnerables a l’ús excessiu. La tendinitis, per exemple, és una lesió molt comuna entre els surfistes.\nMés enllà d’això, podeu aprendre a remar amb els braços d’una manera més eficient, consumint CBD abans i després de navegar,us pot ajudar a evitar aquest tipus de lesions.\nPer què consumir CBD abans i després de navegar?\nTot i que gaudeix d’una gran popularitat, és un fet que el surf pot ser un esport físicament exigent. Totes aquestes acrobàcies a la pissarra, remant amb els braços, les contraccions ràpides als peus, acabaran afectant el teu cos. Sobretot si navegues diverses vegades a la setmana durant unes hores al dia.\nLa bona notícia és que el CBD té la capacitat d’actuar com a interruptor de reinicialització. És a dir, dóna calma als músculs i articulacions amb sobreesforç i alhora alleuja la fatiga mental. Això podria explicar per què l’oli CBD per calmar l’ansietat s’ha tornat molt popular entre els surfistes de tot tipus, des dels principiants, fins als més experimentats.\nAvui en dia, ja hi ha milers de surfistes que confien en tintures de CBD, pastilles i bàlsam per mantenir el seu rendiment. Fins i tot aquelles persones que practiquen paddle surf, també l’utilitzen per alleujar el cansament a les cames i els braços quedant-se molt de temps a les taules de surf.\nL’atractiu del CBD és que el seu ús comporta beneficis més enllà dels músculs curatius trencats per la força de les ones. Si navegueu, el CBD us pot ajudar a dormir, fins i tot a lluitar contra el jet lag si el teniu, i també ajuda al vostre cos a recuperar-se de l’entrenament i el surf. També és meravellós per a la funció neurològica.\nEfectes antiinflamatoris del CBD i del dolor muscular associats al surf\nAquesta és una de les principals raons per les quals els surfistes haurien d’utilitzar CBD abans i després de navegar. La inflamació és la reacció del sistema immunitari a una lesió o infecció en termes simples. És una tècnica que diu al sistema immunitari que s’encarregui del problema i comenci el procés de curació i reparació del teixit corporal danyat.\nAfortunadament, el CBD és excel·lent per a ús terapèutic perquè no és psicoactiu ni addictiu. El CBD s’utilitza per tractar l’ansietat, la tristesa, l’estrès i una varietat d’altres condicions mèdiques a més de l’epilèpsia. Aquestes afirmacions estan recolzades per una gran quantitat d’investigacions científiques.\nLa investigació ha demostrat que el CBD ajuda a les persones amb esclerosi múltiple a controlar el seu malestar muscular. Diversos participants van informar de símptomes reduïts en els assajos, tot i que els resultats van ser més baixos. No obstant això, es necessiten més investigacions per determinar el benefici que això tindrà en els humans.\nA més, s’ha arribat a la conclusió que hi ha prou evidència per donar suport a l’ús del CBD com a teràpia per al dolor muscular en adults.\nA més, els investigadors van trobar que és poc probable que la gent desenvolupi TOLERÀNCIA al CBD. Com a resultat, no caldria augmentar gradualment la dosi. També val la pena assenyalar quee l cannabidiol té una baixa biodisponibilitat quan es pren per via oral.\nCom a resultat, el CBD s’ha d’aplicar tòpicament a les àrees afectades. Es recomana aplicar una crema antiinflamatòria enriquida amb CBD directament a les regions musculars afectades en navegar. A més, després del surf, el CBD és una bona manera de relaxar-se. De fet, pot ajudar al desenvolupament muscular reduint el dolor muscular d’inici tardà.\nEl CBD pot alleujar l'ansietat\nEl mecanisme d’acció del CBD\nen el tractament de l’ansietat és desconegut en aquest moment. No obstant això, se sap que pot actuar canviant els nivells de serotonina al cervell, segons algunes investigacions. Això és important ja que la serotonina és un neurotransmissador que es troba en el teu cos que t’ajuda a tenir:\nTenir un millor estat d’ànim\nTenir millor digestió\nCBD i surf\nL’augment dels nivells de serotonina pot ajudar en el tractament de l’ansietat, segons un estudi. A més, certs medicaments, com els antidepressius, funcionen controlant els nivells de serotonina. Això és rellevant, ja que algunes investigacions suggereixen que el CBD pot funcionar de manera similar als antidepressius i els tractaments d’ansietat.\nDit d’una altra manera, el CBD pot ser un tractament eficaç per a la depressió i l’ansietat modificant els nivells de serotonina, segons els investigadors. Per als surfistes professionals que sovint han de competir i la demanda dels quals és més alta, un problema d’ansietat pot afectar seriosament el seu rendiment.\nPer tant, és una bona idea considerar l’ús de CBD abans i després del surf per evitar molèsties.


Xavi Rabaseda: "Quan vaig fitxar pel Barça amb 13 anys tenia un somni, avui es fa realitat"\nEl català va ser abans als Estats Units, on va participar en diferents 'workouts'\nDesprés d'un any cedit al Fuenlabrada, l'aler de Ripoll torna a la disciplina del Barça Regal, on jugarà les properes tres temporades\nÀLEX GOZALBO Barcelona Actualitzada el 30/06/2011 15:36\n260x366 Xavi Rabaseda. Xavi Rabaseda.\nDesprés d'un any cedit al Fuenlabrada, Xavi Rabaseda torna a la disciplina del Barça Regal. L'aler, que ocuparà la plaça de Roger Grimau, arriba després de jugar 33 partits amb una mitjana de 8,6 punts i 2,4 rebots en 22 minuts per partit.\n"Quan vaig fitxar pel Barça amb 13 anys tenia un somni, avui es fa realitat, jugaré al Barça l'any que ve. Ho donaré tot, pel que aquest club representa i pel que comporta portar la seva samarreta", ha dit Rabaseda.\nL'aler va estar abans del draft de la NBA als Estats Units, on va participar en els workouts dels Cavaliers, els Pistons, els Rockets, els City Thunder, els Spurs i els Bulls. Finalment, però, Rabaseda no va ser escollir per cap franquícia.\nLa relació contractual de Xavi Rabaseda amb el Barça Regal, segons ha informat el club, s'estén fins al 30 de juny del 2014.\nEl Regal Barça comunica a Roger Grimau i a Jaka Lakovic que no compta amb ells


Butlletí FAVM 2019 by Federació d'Associacions de Veïns de Manresa - Issuu\nButlletí FAVM 2019\nGUIA D’ACTIVITATS I TALLERS 2019\nMANRESA, CIUTAT DE LLUM Il·lustració de: CARLA FERNÀNDEZ carla@edicionesinflamables.com\nÍNDEX L’Editorial ....................................3\nPlataforma de les pensions .......24\nCirculant per Manresa .................4\nAVV Ctra. Santpedor....................26\nAVV Cots Guix i Pujada Roja .........6\nAVV Barri Antic ...........................27\nAVV Els Comtals ...........................7\nAVV Sagrada Família ..................28\nEl residu com a responsabilitat ...8\nAVV Font dels Capellans ............29\nManresa, ciutat de llum .............10\nAVV Passeig i Rodalies ...............30\nXarxa de Biblioteques Veïnals ...12 Amunt, tota pedra fa paret .........14 Lexcit ..........................................15 On som? ..................................... 16 Guia d’activitats ..........................18\nAMB LA COL·LABORACIÓ DE: AV Balconada, AV Barri Antic, AV Cal Gravat, AV Condals, AV Cots, Guix i Pujada Roja, AV Crta. Santpedor, AV Vic Remei, AV Escodines, AV Mion.Puigberenguer, AV Passeig i rodalies, AV Plaça catalunya, AV Poble Nou, AV Sant Pau, AV Sagrada Família, AV Valldaura, AV Viladordis, AV Xup, AV la Font dels Capellans i A.de propietaris i veïns de Bellavista.\nAMB EL SUPORT DE: Ajuntament de Manresa i Generalitat de Catalunya. DISSENY I MAQUETACIÓ: www.annavillegas.com\nMANRESA, CIUTAT CONSCIENT ANTONI ERRO MAS PRESIDENT DE LA FAVM\nEn l’acte d’inauguració de la darrera Fira Ecoviure-Cuida´t (Palau Firal de Manresa 27 i 28 d´octubre 2018) en Natxo Tarrés em va descobrir el terme ‘PAÍS CONSCIENT’. ‘País conscient’ (en faré una transcripció literal del web) és una plataforma que neix a partir de l´experiència del Pla Nacional de Valors encarregat per la Generalitat de Catalunya, entre el 2011 i 2015 a un mix extraordinari de 500 experts, docents, funcionaris, activistes, empresaris i consultors, voluntaris en la seva immensa majoria i que promou la consciència del canvi de paradigma. I em va semblar que el mínim que podia fer en haver copiat el concepte era explicar d´on l´havia extret, i hi afegiré les adreces web per si algú de vosaltres hi té interès: www.paisconscient.ineval.org i http://planacionaldevalors.cat . He utilitzat aquest mateix concepte perquè no només crec que efectivament estem als prolegòmens d´un canvi de paradigma, sinó que crec que en aquest canvi les ciutats estan cridades a tenir-hi un paper clau, doncs entre altres factors, aquestes concentraran entre el 70 i el 80 % de la població mundial en les properes dècades i això requerirà de multitud de recursos i serveis\nde tot tipus -aliments, energia, sanitat...- i una gestió social del més alt nivell. La inviabilitat econòmica de mantenir serveis escampats per tot el territori, derivarà en una més que probable concentració de serveis a les ciutats, i la recerca d´aliments i energia segurament seran factors determinants a l´hora de dur cada cop més persones a les ciutats en un planeta on el canvi climàtic i la proximitat relativa de la fi dels combustibles fòssils provocaran necessàriament aquest canvi de paradigma. No tinc cap dubte que una Manresa més conscient ajudarà a que aquest canvi es vagi realitzant de forma progressiva i sense crisis. I com que imagino que gran part del problema rau en la paraula “canvi”, una paraula que espanta als més valents, des dels barris també hi posarem de la nostra part perquè aquesta “consciència”, que no és més que quelcom de molt positiu, es vagi escampant.\nFins ben aviat veïns i veïnes! Que tinguem tots plegats un feliç 2019!\nCIRCULANT PER MANRESA FRANCESC LINEROS, SECRETARI DE LA FAVM És ben cert que no tenim un model de ciutat exemplar, urbanísticament parlant. La distribució dels carrers i l’orografia de la pròpia ciutat impedeixen fer segons quins canvis. En canvi el parc mòbil de cotxes no deixa de créixer i els carrers continuen sent els mateixos quasi be, a part d’alguns petits canvis. No vull parlar dels aparcaments, això mereix un apartat principal. Per diferents raons l’ajuntament s’ha vist obligat a contractar el servei de zona blava ( de les més cares d’Espanya) a una companyia privada a canvi de la construcció del pàrquing de La Reforma, la gestió de tot plegat, va deixar molt que desitjar. ( primer punt negre). La rotonda de La Bonavista que per les seves dimensions comporta un cert i clar perill, per la circulació, si no que li preguntin al conductor del cotxe envestit per el bus de la ciutat, com a conseqüència de l’estretesa dels carrils dins la rotonda.\nDurant la construcció d’aquesta rotonda, els canvis realitzats als carrers de Bilbao i Joan XXIII, donava com a resultat que tot cotxe que abandonava la carretera de Vic per salvar l’embotellament que es formava a la plaça, per les obres, es veia obligat a tornar uns metres més enllà a la mateixa carretera de Vic i acabant passant per la rotonda. Només feia falta circular a qualsevol hora del dia, inclús a primera del vespre, per adonar-se’n del caos que s’organitzava amb aquests canvis. Van trigar dos mesos en rectificar, obrint carrer Bilbao cap a Joan XXIII Connectant-los amb la Via Sant Ignasi.(Segon punt negre). Carretera Pont de Vilomara: Poc temps després de fer-la de sentit únic pels dos carrils de pujada, veiem conductors desaprensius, que no respecten la velocitat màxima i circulen com si fos una autovia. (convertintla en un altre punt negre). Estem a l’espera d’alguna determinació per solucionar-lo. Carrer Sant Cristòfol: Tots els cotxes que surten del polígon Bufalvent, del Carrefour, del polígon els Trullols o que venen del Pont de Vilomara, només tenen aquest carrer per arribar al centre de la ciutat. Conseqüència del canvi a la carretera del Pont de Vilomara. (punt molt negre en hores punta).\nla creença del potencial que hem de saber trobar entre tots plegats. Ara d’aquí uns mesos serà temps d’eleccions, de canvis al consistori. Tant si guanya un candidat com un altre l’alcalde serà un de nou. “Senyor futur alcalde de Manresa, agafi el toro per las banyes, comprometis a fer una mica més agradable la nostra ciutat, no prengueu les decisions només des dels despatxos, esculteu la veu dels veïns i veïnes de la vostra ciutat, després prengueu les decisions que calguin, entre tots ho hem d’aconseguir.\nNecessitem oxigen nou. Canvis racionals i sobre tot que els responsables de fer aquests canvis circulin pels carrers de la ciutat abans de fer-los. Es preparen projectes que no es realitzen mai i acaben adormits als calaixos del despatx del regidor de torn. Hi ha un projecte molt interessant previst fa quasi deu anys, ara sembla que va de debò i ho portaran a terme, que és d’obrir un carrer des del polígon dels Trullols fins a la rotonda de la plaça Prat de la Riba, (pont de ferro). Això serà un senyor projecte, no per la grandesa del projecte en si, si no perquè ha de servir sens dubte per descongestionar la entrada a la ciutat pel sector Est, alleugerint el carrer Sant Cristòfol i descongestionar una mica més el centre de la ciutat. Aquestes crítiques estan fetes des de l’estima a la nostra ciutat i en\nHISTÒRIA I TRADICIÓ ENVOLTATS DE MÀGIA I LLEGENDA\nASSOCIACIÓ DE VEÏNS DE LES COTS, EL GUIX I LA PUJADA ROJA 2018 ha estat per la nostra Associació un any màgic i de llegenda, i la cultura i la tradició s’han vestit d’alegria. Per CARNESTOLTES, des de la muntanya de Collserola vam poder descobrir la història de Barcelona, un petit reducte voramar que va anar creixent fins arribar a les altures (540 m) de la Basílica del Sagrat Cor, des d’on, ara, com a muntanya màgica, domina Barcelona. Els telescopis de l’Observatori Fabra van acabar de posar el toc de fantasia que es va gaudir a la tarda durant el ball de disfresses. Per la FESTRA MAJOR D’HIVERN i dins els Actes de la Misteriosa Llum, la col·laboració del Col·legi MARE DE DÉU DEL PILAR i del PETIT CABARET DANSA SHOW va contribuir a que l’Associació demostrés que “la vida pot ser una festa”. Veïns/es, nois/es, nens/es tot recitant, cantant, ballant, ... van convertir una jornada intergeneracional en una autèntica festa de llegenda. I, passem a la dona. Donat que pensem que “LA DONA ÉS CULTURA” ho vàrem representar amb l’exposició dedicada a tres grans dones: Maria Curie, Indira Gandhi i Caterina Albert. També amb la projecció i col·loqui de la pel·lícula “Come, reza y ama” i amb un berenar de germanor que va tancar la jornada intergeneracional. Pel que fa al projecte “LA DONA i L’ART”, que cada any es porta a terme, enguany un col·lectiu de veïns i\nveïnes, amics i amigues van DEBATRE 11 temes, els quals des de “l’esport a la meva vida” fins a “l’esperit d’empresa” tot passant per “Els meus nets”, “La Pintura” o “La floricultura”, van fer les delícies de “L’ART DE LA PARAULA”. Els temes van estar defensats per 11 ponents, totes femenines, tot i que la participació estava oberta a homes també. Un berenar-sopar acompanyat de MÚSICA PER BALLAR, va tancar la jornada. I si de llegendes parlem, tenim la SORTIDA A LLAGOSTERA, poble on tota la seva història va lligada a les llegendes: llacs, pecats, brou de cebes, ... un poble ple de màgia, ... meravellós. L’alegria i la convivència van ser també l’activitat preferent a la DIADA DEL SOCI, a les EXCURSIONS, a\na festa de BONES VACANCES a totes les FESTES D’ESTIU, DE REVETLLA, DE TARDOR, QUINZENA CULTURAL, PARE NADAL i CAP D’ANY. Més de 1300 persones ens han acompanyat en aquesta ALEGRIA.\nEl Sr. Alcalde i la Sra. Regidora de Gent Gran van fer de padrí i padrina d’aquest bateig i en la FESTA DE LES PUBILLES, el DJ. RICHY ens va posar la música del gran ball de comiat. Però la gran PROTAGONISTA d’aquestes festes va ser “LA CAPELLA DEL SANT CRIST DEL GUIX”, la qual el dia 15 de juliol va rebre un nou bateig amb la inauguració del grup escul escultòric dissenyat i realitzat per l’escultor Martí Morros i Valls que, amb el lema SANT CRIST DEL GUIX, presideix ara l’entrada de la capella.\nALS COMTALS NO PAREM AVV ELS COMTALS\nEl nostre és un barri petit però no parem. Poc més de 200 veïns i veïnes vivim als afores de Manresa, a 5 quilòmetres del centre de la ciutat direcció Barcelona. A la dreta del Cardener i la C-55 veureu les cases de la colònia tèxtil, aquest és el barri dels Comtals. Aquest any passat, amb l’entrada d’una nova junta es va viure un impuls que va permetre mantenir actes que anem fent, com la festa major del barri o l’arribada dels reis mags i fer-ne d’altres, adreçats especial-\nment al joves del barri. Torneig de futbol, acampada jove o xerrada sobre prevenció d’addiccions són algunes d’aquestes activitats.\nEL RESIDU COM A RESPONSABILITAT FAVM\nHi ha diversos factors que ens porten a pensar que obligatòriament la ciutadania ha de canviar la percepció de responsabilitat sobre el residu que genera i la gestió que se´n fa. Els darrers anys han anat agafant força les veus que pregonaven l´abús que s´estava fent per part dels humans respecte del planeta i els recursos naturals que ens ofereix. Podríem convenir que la sensibilitat ciutadana al respecte va en clar augment. Petjada ecològica, escalfament global, acidificació oceànica, fenòmens climàtics extrems, capacitat d´embornal i mitigació, CO2 o refugiats climàtics. Tot un seguit de vocabulari al qual ens anirem acostumant. Perquè cal? Tot plegat no deixen de ser missatges que se´ns fa arribar perquè entenguem la situació extremadament delicada a què estem portant els equilibris ecosistèmics del planeta terra i que tinguem una millor predisposició a acceptar els canvis que SI o SI haurem d´anar introduint en la nostra quotidianitat, per anar bé, de forma més aviat accelerada i que afectarà les nostres rutines. Penalitzar fortament l´ús del vehicle privat en benefici d´altres sistemes de mobilitat urbana (sigui transport públic, trajectes a peu, bicicleta, Vehicle Elèctric o VMP), canvis en hàbits de consum, gestió de residus... Coses que hauríem de començar a sentir ben aviat en boca dels nostres polítics locals. Per altra banda, si entenem les ciu-\ntats com a éssers vius, en tant que composades per agrupacions humanes, tot i ser inertes des d´un punt de vista literal, veiem que les ciutats, igual que nosaltres, són elements transformadors de matèries primeres (nosaltres per a energia i les ciutats per generar economia) i de la qual se´n generen tot un seguit de residus, que per volum i per les seves conseqüències mediambientals no poden ser abandonades o enterrades de qualsevol manera i a qualsevol lloc. Aquí és on entra en joc l’obligatorietat que imposa la UE que l´any 2020 tots els municipis arribin a la xifra del 50% de tria selectiva en la recollida d´escombraries. Manresa, al seu torn, està repensant quina ha de ser la manera més adequada de fer la recollida de les deixalles que generem els Manresans. Com a dades destacables hem de saber que actualment la taxa de recollida selectiva està al voltant del 41% (2017) després d´un lleuger augment respecte del 2016 en què ens vàrem quedar en un minso i insuficient 39%.\nPer tant convé prendre´s la qüestió seriosament per una qüestió de: - Gestió de recursos naturals i residus (finits o no a la recerca de la reutilització de recursos plàstics, vidre, cartró paer, orgànica) - Gestió de l´entorn natural (intoxicació dels oceans –aigua i espècies naturals- enverinament per via indirecta dels aliments-microplàstics als peixos) - Tema econòmic que se´n deriva però que ben aviat en podríem començar a pagar doblement les conseqüències (augment del cànon per tona abocada i pagament de multes). - A mesura que l´entorn s´intoxica i mor, perd la capacitat d´embornal i s´acceleren els ritmes d´intoxicació o abocaments negatius. Cas del desgel que a mesura que s´escalfa el planeta, aquest encara es desfà més de pressa i provoca que s´alliberi més quantitat de CO2 (que està atrapat a l´interior del gel) i que en ser alliberat encara escalfa més el planeta... El mateix passaria amb els boscos o els mars.\nDes dels barris, treballarem perquè hi hagi una major consciència d’aquesta responsabilitat que tenim tots plegats. Principalment, mirem que la nostra activitat diària i els actes que organitzem sigui el màxim de sostenibles i que els residus que generem es gestionin adequadament. També mirem de conscienciar el nostre entorn que això és imprescindible i que ho hem d’incorporar a la nostra manera de fer i per això, impulsem conjuntament amb els plans de desenvolupament comunitari iniciatives de neteja i custòdia de l’entorn. I per últim, mirem d’estar presents a les taules i grups de treball que decideixen i proposen mesures futures per a la nostra ciutat.\nMANRESA, CIUTAT DE LLUM ANTONI ERRO MAS, PRESIDENT DE LA FAVM Aquest any 2019 la Federació d’Associacions de Veïns de Manresa és l’entitat administradora de la Festa de la Llum, sens dubte una ocasió única per conèixer millor un dels fets que més i millor han marcat el desenvolupament de la nostra ciutat. Un fet que amb tota probabilitat ha deixat empremta en l ́ ànima dels ciutadans pels segles dels segles i de la qual aquest caràcter manresà tan singular podríem dir que n ́és hereu. L ́any 1345 l ́arribada d ́una Misteriosa Llum a l ́ església del Carme va suposar, possibilitant la signatura del pacte de la concòrdia, l ́inici de la fi de les penúries que venien sofrint des de feia uns quants anys els ciutadans de la Manresa de l ́època. La finalització de la sèquia va permetre una imparable transformació de la ciutat que l ́ha dut a ser la capital que ara coneixem. Personalment desconec si l ́expressió veure la llum ́ -quan om comença a sortir d ́una situació difícilprové d’aquest fet misteriós succeït a Manresa, però bé que podria ser. Tornant als inicis del text i a l’administració de la festa de la Misteriosa Llum... una de les ́tasques encomanades a la entitat administradora de l ́any en curs és la de proposar com a mínim una activitat dins el programa de la festa amb voluntat de perdurar, i que en la mesura del possible sigui portadora dels valors de la Llum.\nVeïnes i veïns de Manresa, per aquelles que ja heu vist la llum i per aquells que encara ho veieu tot de color ciment, us convido a mirar Manresa amb uns altres ulls, els de fora ja ho fan, i ara som nosaltres els que sense deixar l ́esperit crític, que sens dubte també serà necessari, als que ens toca remar junts per projectar Manresa com a capital i el cor de Catalunya que és, i perquè aquesta ciutat nostra, i que tant estimem, projecti una intensa Llum a Catalunya i a la resta del món. Us presentem les nostres dues propostes i no cal dir que ens agradaria que us les féssiu vostres tot convidant-vos a participar-hi.\nXARXA DE BIBLIOTEQUES VEINALS DE MANRESA DE DILLUNS A DIVENDRES::\nLes biblioteques veïnals són serveis de proximitat pel foment de la lectura i el lleure educatiu. Són espais gratuïts i oberts a tothom dirigits principalment a nens i nenes de 7 a 12 anys. A les biblioteques juguem, estudiem, llegim, creem, convivim, creixem.\nVALLDAURA C/ Ausiàs March 10 17h A 19h 93 872 95 67\nsagrada familia C/ Penedès S/N 17h A 19h 93 874 45 44\nctra. santpedor Ctra. Santpedor 188-192 17h A 19h 93 877 02 21\nSALDES placa catalunya\nC/ Sant Joan 34 17:15h a 19:15h 93 873 56 92\nLA BALCONADA Passatge Sant Jordi S/N 17h a 19h 93 874 39 07\nCentre Cívic Selves i Carner 17h A 19h 93 877 24 88\ncots, guix i pujada roja\nC/Sant Bartomeu 50 17h a 19h 93 875 15 40\nBloc 13 17h a 19h (dimarts a divendres) 93 874 43 06\nEL XUP Escola la Muntanya del Drac 17h a 19h 93 875 47 05\ncal gravat Pl. Cal Gravat 2 17h A 19h 93 877 01 25\nAMUNT, TOTA PEDRA FA PARET FAVM\nAmunt és un projecte de voluntariat social que consisteix en què alumnes universitaris fan reforç a nens i nenes de 5è i 6è de primària, acompanyantlos en el seu procés d'aprenentatge i ajudant-los a millorar en les habilitats que puguin tenir problemes. Aquest projecte ofereix a les escoles dels barris de Manresa un recurs educatiu gratuït per a nens que necessiten una ajuda en la seva educació de cara a la seva incorporació a la secundària. El reforç es realitza durant tot el curs en grups reduïts d'uns 4 a 6 alumnes, dos dies a la setmana, una hora després que acaben les classes a la mateixa escola. D'aquesta manera es poden aprofitar els espais que disposen les escoles quan ja no es troben en horari lectiu, i els alumnes es troben ja en un espai que els resulta més còmode per aprendre. Actualment el projecte es porta a terme a tres escoles: al Bages, a l'Oms i de Prat, i al Sant Ignasi. Sempre existeix la possibilitat d'augmentar el nombre d'escoles si s'apunten més voluntaris, per aquesta raó a inici de curs s'ofereix informació a alumnes universitaris de la FUB i de la UAB, ampliant d'aquesta manera el ressò del projecte.\nYING ZHANG CHEN Voluntari a l’escola Sant Ignasi Quina és la teva experiència en el projecte? Puc dir que la participació en aquest projecte resulta molt gratificant, perquè els alumnes en veure la millora en les seves capacitats se n'alegren molt i semblem molt agraïts de poder comptar amb aquesta ajuda, ja que molt sovint són nens que no poden comptar amb l'ajuda de la família per fer els deures i entendre millor el temari donat a classe per les raons que sigui, i el fet de poder reforçar tot això és de gran utilitat per a ells. Considero que s'hauria de fer aquest reforç a totes les escoles que sigui possible, ja que la funció educativa i integradora del projecte és molt important per al desenvolupament educatiu dels nens que més ho necessiten i no disposen dels recursos per fer-ho de manera privada, per això animo a tot estudiant que vulgui tenir una bona experiència i ajudar en aquest projecte comunitari a participar-hi. Fem que aquest projecte s'expandeixi fins al seu màxim potencial i poder ajudar a tots els nens que ho necessitin, i que puguin disposar d'un recurs tan valuós a les seves pròpies escoles.\nLECTURA PER A L’ÈXIT EDUCATIU FINA PÉREZ GUITART\nAssessora LIC - Llengua, interculturalitat i cohesió social El LEXCIT és un programa que té per objectiu millorar la comprensió lectora dels infants. Consisteix en facilitar moments de conversa i lectura entre infants de 4rt de primària i persones voluntàries. Tot jugant amb els llibres, les històries i les imatges les persones voluntàries els ajuden a incrementar l’interès per la lectura i la comprensió d’allò que van llegint. El projecte s’impulsa el curs 2015-16, per la necessitat que apunten diferents estudis que relacionen de manera important l’èxit educatiu amb la compressió lectora. Segons l'informe PISA del 2015, el 15,4% dels estudiants no assoleix les competències lectores bàsiques i el 31% dels estudiants amb alt rendiment llegeix entre 1 i 2 hores al dia. Per aquest motiu durant aquest curs 2017-18 la ciutat de Manresa s’ha unit als 150 Punts LECXIT que hi ha arreu de Catalunya. El programa vol implicar a la comunitat educativa, en aquest cas:\nescoles, famílies i biblioteques públiques, a través del Pla educatiu d’entorn de Manresa. L’activitat es porta a terme a les biblioteques municipals, Casino i Ateneu i també a les biblioteques veïnals. Fa un any que la Xarxa de biblioteques veïnals és va fer punt lecxit i l’experiència no ha pogut ser millor. Els participants gaudeixen molt de les estones que comparteixen. Els adults fan una tasca molt gratificant i els infants a més, tenen molta més motivació per adquirir un hàbit lector que els hi serà molt útil per el seu desenvolupament personal.\nAixí ens ho explica en Tarek Laghdas, usuari de la biblioteca veïnal de Valldaura: Estic molt content de poder llegir amb el Jordi m’agradaria fer-ho més dies a la setmana. El Jordi llegeix molt bé i m’agrada més llegir amb ell que sol. Espero poder llegir tot l’any amb el Jordi. Ens ho passem molt bé, llegim i a vegades juguem o parlem.\nVINE I PARTICIPA! COTS GUIX I PUJADA ROJA\nC/Sant Joan nº34 93 873 56 92 a80203090@xtec.cat Festes del barri: Juliol\nPASSEIG I RODALIES C/ Circumvalació nº11-13 93 872 59 62 avvpasseigirodalies@outlook.es Festes del barri: Primer cap de setmana de juliol\nBELLAVISTA Barri Bellavista, Torre Villar 2 93 875 22 99 barribellavista@hotmail.com\nBARRI ANTIC Muralla del Carme nº 5 Ed. Puigmercadal 1r, esc. ext 93 872 87 31 avbarriantic@gmail.com Festes del barri: Principis de juny\nCAL GRAVAT - BUFALVENT Pl. Cal Gravat nº 2 93 877 01 25 www.calgravat.org calgravat@calgravat.org Festes del barri: Últim cap de setmana de juny\nAV. FONT DELS CAPELLANS Bloc 14, local 75 93 874 43 06 associacio@avfontdelscapellans.cat Festes del barri: última setmana de juliol\nVILADORDIS C/ Salut s/n carpecongo@gmail.com\nMION, PUIGBERENGUER -POAL C/Florida nº24 93 875 71 93 avmionpuigberenguer@hotmail.com Festes del barri: Primer cap de setmana de juny\nPOBLE NOU Pl. Bages nº11 93 877 01 01 avpoblenou@telefonica.net Festes del barri: Al març, per Sant Josep\nELS CONDALS C/ Cascall nº16 93 872 21 27 avelscondals@gmail.com Festes del barri: Quarta setmana de juliol\nLA REVISTA FEDERACIÓ D’ASSOCIACIONS DE VEÏNS DE MANRESA\nVIC-REMEI C/Verge de l’Alba nº5-7 93 874 75 99 vicremei@gmail.com Festes del barri: Maig i juny\nESCODINES C/Sant Bartomeu nº50 93 875 15 40 escodines@escodines.org Festes del barri (Enrremades): Cap de setmana després de Corpus\nFont dels Capellans, bloc 13, local 46 Telèfon 93 873 84 81 favm@favm.org\nLA BALCONADA Pl. Oleguer Miró 23-25 93 106 11 33 avvlabalconada@gmail.com Festes del barri: 1r cap de setmana de juliol\nSAGRADA FAMÍLIA C/Penedès s/n 93 874 45 44 · 640 071 486 avsafa@hotmail.com Festes del barri: Primera quinzena de juny\nSANT PAU C/Cardener nº12-14 93 875 01 14 avvsantpau@hotmail.com Festes del barri: Últim cap de setmana de juny\nCTRA. SANTPEDOR Ctra.Santpedor nº188-192 93 877 02 21 csantpedor@hotmail.com Festes del barri: Última setmana de juny\nSALDES-PL CATALUNYA C/ Bernat Oller nº14-16 CC Seves i Carner 93 877 24 88 pcatalunya@lasequia.cat Festes del barri: Primera quinzena de juliol\nEL XUP Pare Ignasi Puig Local comercial nº3-4 93 875 47 05 aavvxup@gmail.com\nVALLDAURA C/ Àusias March nº10 93 872 95 67 assveïnsvalldaura@gmail.com Festes del barri: Segona setmana de juny\nGIMNÀSTICA DOLÇA PILATES I HIPOPRESSIUS COUNTRY -LINE DANCE TALLER DE MEMÒRIA BRIDGE IOGA I ESPECIALITATS DE IOGA TAI-TXÍ KUN-FÚ MOVIMENT PEL BENESTAR/TONIFICACIÓ ZUMBA ZUMBA INFANTIL SEVILLANES INFANTILS SEVILLANES BALLS PER GENT GRAN BALLS DE SALÓ DANSES DEL MÓN O ORIENTALS SALSA I BATXATA HIP HOP I DANSA MODERNA TEATRE INFANTIL-JOVES TEATRE TARDOR JOVE CANT CORAL ESCACS CAPOEIRA PETANCA CAMINADES FUNKY\nCAL GRAVAT BUFALVENT\nSALDES PLAÇA CATALUNYA\nMION PUIGBERENGUER POAL\nINFORMÀTICA JOVES INFORMÀTICA\nINTERNET I XARXXES SOCIALS TALLERS DE MEMÒRIA AULA DE CONEIXEMENT CURS DE NUTRICIÓ CATALÀ ESCRIT CATALÀ BÀSIC ANGLÈS ESPERANTO TALLER DE GUITARRA CURS DE TELEFONIA CUINA DE TEMPORADA CLUB DE LECTURA CATALÀ PER DONES NOUVINGUDES CATALÀ PER NOUVINGUTS PHOTOSHOP CASTELLÀ ÀRAB INFANTIL\nART I MANUALITATS COSTURA CREATIVA PER INFANTS GANXET I MITJA PUNTES DE COIXÍ DIBUIX I PINTURA\nCOSTURA MANUALITATS I PINTURA ESCOLA DE MÚSICA PINTURA TALLER D’ARTS APLICADES LABORS DE RETALL (PATCHWORK) LABORS TALLER DE GRALLA COLLA GEGANTERA TALL I CONFECCIÓ CORAL INFANTIL\nSERVEIS LUDOAVIS GRUP DE DONES BIBLIOTECA VEÏNAL LOGOPÈDIA FISIOTERÀPIA PIRMO (servei prèstec material ortopèdic) CASAL DE GENT GRAN SERVEI D’ENTERRAMENTS ESPAI PER INFANTS I ESPLAI PER JOVES PODOLOGIA CONTROL DE PES I PRESSIÓ ARTERIAL REFLEXOLOGIA AULA DE REFOÇ\nESTEM PARLANT DE DRETS\nPLATAFORMA DE LES PENSIONS\nEl fet de pertànyer a una societat comporta unes obligacions, però alhora implica també disposar d’uns drets: drets individuals i drets socials. Aquests, els socials, són els que es veuen cada vegada més amenaçats. Hi ha dos nivells de drets socials. Els del primer queden relligats a la disponibilitat pressupostària per part de l’estat: és el cas de l’ocupació o l’habitatge, però cal que l’estat els reconegui i garanteixi perquè són fonamentals per a l’autonomia i la igualtat de les persones. Es tracta de conquestes socials pendents però urgents de plantejar amb convenciment i exigència: durant els últims anys, anomenats de la “recuperació econòmica”, la pobresa i la desigualtat s’han incrementat. Això dificulta que bona part de la població gaudeixi d’una vida digna, que és el punt central de tots els drets humans. Els del segon nivell disposen d’un reconeixement social i polític, com pot ser la salut o l’educació, i formen una part important de l’estat del benestar. La societat civil ha de ser defensora dels drets socials ja reconeguts i exigent en la seva aplicació: que una llei ho estableixi no vol dir que realment s’apliquin. En aquests moments la exigència pren ple sentit: des del mes d’agost de 2011, la Constitució indica que el retorn del deute extern espanyol té prioritat respecte als drets socials, els ja conquerits i, no cal dir-ho, els que encara estan pendents; art 135.\nLa Plataforma en defensa de les Pensions Públiques i els Drets de la Gent Gran treballa per conquerir aquests drets pendents i per preservar els ja establerts, tots, però ens centrem en la gent gran com a col·lectiu sovint feble davant el poder de la administració. Però quan defensem els seus drets ho fem amb sentit social, és a dir, amb el convenciment que una bona defensa dels drets de la gent gran d’avui és la millor manera de fonamentar fermament els drets futurs, de tothom, de la gent gran i no tant gran.\nVivim moments de neoliberalisme, moments en que l’especulació privada tendeix a ocupar interessadament aquells terrenys que corresponen als drets socials: sanitat, educació, serveis, pensions... Tenim clar que la nostra opció és defensar aquests drets per a tothom i en igualtat de condicions i que, per tant, l’única manera de garantir-ho és preservant el seu caràcter públic integral. Els poders fàctics -banca, asseguradores,...- ja fa anys que han triat la seva solució per a les pensions publiques: que cedeixin el lloc a un pla de pensions privat perquè no són sostenibles.\nLA REVISTA Aquesta afirmació no és certa, o ho és únicament per motius polítics. Per què altres despeses han de passar per davant de les necessitats social? Per què no hi ha 2.500 M per garantir les pensions però en canvi no s’exigeix el retorn dels 65.000 M que deu la banca? O es camuflen 11.000 M en la compra d’armes? I són únicament un parell d’exemples... Per què diners que són de Pensions acaben beneficiant a altres persones o grups que no són pensionistes? Per què es destines uns 3.000 M anuals a desgravar les pensions privades si diuen que no n’hi ha 2.500 per a les públiques? Per què es perden 7.000 M cada any per la fiscalitat tova que s’aplica a les grans fortunes? I són únicament un parell d’exemples... La Plataforma en defensa de les Pensions Públiques i els Drets de la Gent Gran tenim clara la nostra postura, la nostra demanda en vers l’administració i la necessitat de seguir mantenint les mobilitzacions i la pressió tant con es pugui. No és suficient l’actualització segons l’IPC, cal recuperar el què s’ha perdut des de 2011 fins ara, derogar el factor de sostenibilitat, establir una pensió mínima de 1.080 euros com recomana la Carta Social Europea, reduir fins a eliminar de les pensions l’esquerda de gènere (37,4%), derogar els aspectes negatius de la refor\nma de la Llei de Pensions de 2011, garantir el Sistema de Pensions mitjançant els Pressupostos Generals de l’Estat, donar rang constitucional al dret a una pensió digna i suficient. Per aconseguir-ho caldria una reforma integral del sistema de Seguretat Social (Pacte de Toledo inclòs), de la reforma laboral i dels sistema fiscal espanyol. L’estat ha de fer una aposta decidida pels drets socials en lloc de fer costat a la banca i a les asseguradores en la seva pretensió de controlar les pensions mitjançant una pòlissa privada. La nostra força, la de la societat civil, és la nostra unitat en la demanda, en l’exigència i en la lluita per assolir els objectius. És per això que voldríem fer arribar la demanda de col·laboració: cada dilluns ens trobem a la Plaça Major, a les 11h per exposar les novetats que hi hagi sobre el tema de les pensions, per comentar altres aspectes relligats que puguin ser interessant i per coordinar- nos per donar una resposta unitària al setge especulatiu que pretén convertir el que és un dret social en un negoci. I, sobretot, sigueu portaveus del missatge essencial: les pensions no tenen un problema econòmic, tenen un problema polític, i aquest problema l’hem de resoldre per nosaltres, pels nostres fills i pels nostres néts.\n3 ÀNIMES, UNA HISTÒRIA\nCONTE DE ROSER BRUNET, AVV CTRA.SANTPEDOR ÀNIMA JOIOSA Finalment el Bages Exprés arriba a la parada; jo sóc al davant de la cua per pujar-hi. M’assec al primer seient de la dreta al costat de la finestra i veig com els passatgers van ocupant els llocs de l’autobús. No puc evitar un somriure al veure un dels viatgers, treure’s literalment el barret, amb una extraordinària reverència, envers les dues dones que ens trobem assegudes a la primera fila. - Quina gràcia! No m’havia trobat mai un personatge així... tan originalment vestit, divertit i amb una certa elegància. Per fi el conductor arrenca l’autocar i jo embadalida amb els meus pensaments, recolzo el cap i fixo la mirada a través de la lluna del bus. Després de veure la llum al final del Túnel de Bogunyà, de sobte, el meu instint em fa girar cap a la finestra per veure, impacientment, l’encanteri dels cims de Montserrat que es troben allà dalt, majestuosos, on sempre han estat i les vegades que els he aguaitat...! Però avui trobo la Muntanya amb un caire més encisador que em fa ressonar el timbal de la meva ànima joiosa. ÀNIMA DESOLADA Ja és a la parada el Bages Exprés; jo sóc al darrera de la cua per pujar-hi. M’assec a l’últim seient de la dreta al costat de la finestra i veig com els passatgers van ocupant els llocs buits de l’autobús. No puc evitar la meva indiferència al veure un dels últims viatgers, treure’s vagament el barret, amb una desafortunada reverència, envers les dues dones que ens trobem assegudes a l’última fila. - Quina pena! No m’havia trobat mai un personatge així... tan pobrament vestit, avorrit i depriment. El conductor arrenca l’autocar dos minuts abans de l’hora i jo desanimada amb els meus pensaments, recolzo el cap i fixo per uns segons la mirada a través de la lluna del bus, acabant amb la foscor dels meus ulls. Després de veure la penombra del Túnel de Bogunyà, el meu estat de somnolència em fa girar cap a la finestra per veure, els cims de Montserrat que es troben allà dalt on sempre han estat i les vegades que els he aguaitat...! Però avui trobo que la Muntanya té un caire abatut que em fa empresonar la meva ànima desolada. ÀNIMA INQUIETA El Bages Exprés és a punt de sortir de la parada; a empentes i rodolons, aconsegueixo pujar-hi. M’assec a l’únic lloc que queda buit de la dreta al costat de\nla finestra i veig com tots els passatgers ja han ocupat la resta de seients de l’autobús. No puc evitar una ganyota al veure un dels viatgers assegut a la fila del costat, treure’s amb poca gràcia el barret, amb una reverència burlesca, envers les dues dones que ens trobem juntes assegudes. - Però quin penques! No m’havia trobat mai un personatge així... tan ordinàriament vestit, insolent i pocavergonya. Al final el conductor arrenca l’autocar i jo enfurismada amb els meus pensaments, recolzo el cap i fixo la mirada desorbitada a través de la lluna del bus. Després del Túnel de Bogunyà, el meu estat d’eufòria em fa girar cap a la finestra per veure, els cims de Montserrat que es troben allà dalt on sempre han estat i les vegades que els he aguaitat...! Però avui el sol espaterrant m’enlluerna els ulls i no em deixa veure la Muntanya amb claredat, fet que fa trontollar la meva ànima inquieta.\nSOM BARRI ANTIC\nAVV BARRI ANTIC\nAl Barri Antic hi conviuen 62 dues nacionalitats diferents. El 33% dels veïns i les veïnes del barri són persones nouvingudes, principalment del Marroc però també de Romania, Xina, Bolívia, Senegal o Hondures. Aquest fet, confereix al nostre barri un caràcter propi i una riquesa cultural molt important. Des de l’Associació de veïns treballem acollint i potenciant aquesta intercul-\nturalitat per millorar la convivència i el sentiment de pertinença al barri. Exemple d’això són les activitats que es fan al nostre local com el català, la costura o les classes d’àrab per infants. Un dels actes principals de la festa major del barri, a principis de juny, és el sopar solidari “Cuines del Món” on els veïns i les veïnes ens entaulem per tastar plats de diferents països i generar aquest intercanvi i coneixença entre veïns, perquè tot i les diferències culturals Som Barri Antic.\nAVV. DE LA SAGRADA FAMÍLIA Des de l’Associació de Veïns de Sagrada Família hem advertit que diverses zones urbanes del barri, com parcs i places s’han convertit en un hàbitat de coloms. L’alimentació continuada d’aquests animals en aquestes zones provoca una superpoblació d’aquesta espècie que a la vegada provoca una gran quantitat d’excrements. Cal dir que aquestes àrees són molt transitades, com el parc infantil Joan Brossa, són espais on infants, adults i animals domèstics s’hi estan diàriament. L’article Aus Urbanes realitzat pel Servei d’Ecopatologia de Fauna Salvatge i la Facultat de Veterinària de la UAB explica que els coloms són animals que poden transmetre diverses malalties no només a les persones sinó també als nostres animals domèstics, a part que “L’acumulació de dejeccions de colom dóna lloc a solucions salines que poden arribar a deteriorar el patrimoni arquitectònic” (E. Casas i S. Lavín, 2009, p.15). Aquest article mostra amb dades empíriques i científiques les dues problemàtiques que més ens preocupen: la salut dels ciutadans i el deteriorament i destrucció de zones del barri. Algunes de les accions que s’han dut a terme des de l’Associació és fotografiar les zones afectades i mostrarles als mitjans de comunicació com el Regió7, per tal d’aconseguir que es visualitzi i que es proposin solucions al problema.\nImatge Parc Joan Brossa Considerem que fins ara les solucions i alternatives que s’han realitzat no han tingut un resultat positiu, ja que segueix havent-hi superpoblació d’aquesta espècie i les zones segueixen plenes d’excrements. La finalitat d’aquest article és mostrar en quina situació ens trobem. Tothom li agradaria poder passejar per les places, carrers, parcs i diverses zones del barri amb la tranquil·litat de poder gaudir d’una zona neta i saludable. Ens agradaria que aquesta situació es pogués gestionar i que els coloms que conviuen a la nostra ciutat tinguessin algun control seguint la normativa legal i ecològica adient. Des de l’Associació volem vetllar per millorar la vida dels ciutadans i contribuir i millorar l’entorn del barri. Creiem que és responsabilitat de tothom i que és necessari poder posar en pràctica certes accions per intentar controlar aquesta problemàtica. L’article citat anteriorment exposa que limitar l’alimentació, beguda, llocs de repòs i reproducció a la vegada que controlar la natalitat d’aquesta espècie són mesures i estratègies que portades a terme bé poden ajudar a gestionar i pal·liar els efectes nega-\ntius i nocius d’aquesta superpoblació de coloms (E. Casas i S. Lavín, 2009, p.17-18). Per tot això creiem que diversos agents polítics i socials de Manresa s’haurien d’involucrar en aquest projecte i ajudar a fer que la ciutat sigui un espai saludable, dinàmic i respectuós. Bibliografia: E. Casas i S. Lavín, (2009). Aus urbanes. Coloms urbans. Gavià Argentat. Zoonosis en aus urbanes. Diputació de Barcelona. Unitat de Sanitat Ambiental. Servei de Salut Pública.\nVISC A LA FONT!\nAVV. FONT DELS CAPELLANS\nEn els darrers anys els barris s’han anat transformant amb el moviment constant de col·lectius de persones que viuen i conviuen als nostres barris. Això ha fet que sorgeixin noves necessitats i demandes i és des de les entitats veïnals que hem d’ajudar a donar resposta, conjuntament amb la resta d’agents presents al territori. Des de l’ AV Font dels Capellans estem planificant un projecte per treballar la convivència i el civisme per tal de donar resposta a aquestes necessitats, per prevenir possibles casos de conflictes a les comunitats de veïns/es, i per donar a conèixer les noves realitats que han arribat als nostres barris.\nEn aquest projecte “ Visc a la Font!”, es donaran a conèixer els trets culturals més característics de les diferents cultures que viuen i conviuen al barri: la gastronomia, la música, la geografia, la política, el folklore,... I es planificaran sessions específiques dels països de les persones amb més presència al nostre barri. Així doncs, amb aquestes accions es pretén millorar la convivència entre el veïnat del barri i sensibilitzar la població sobre altres realitats presents amb noves necessitats i demandes.\n2019, ESPERANT MILLORES...\nAVV. PASSEIG I RODALIES\nLa fe és esperar, això diuen... Estem contents d’haver engegat aquesta associació, ens movem i fem que hi hagi activitats creatives modernes que la gent s’hi trobi a gust i sobretot que els veïns hi participeu, fem una crida a venir al nostre centre, a portar idees, col·laborar, sereu ben rebuts. El nostre barri és cèntric privilegiat per la seva ubicació, el nostre parc de Puigterrà (el castell), on es pot gaudir de la natura i contemplar la nostra ciutat a vista d’ocell. Ens agradaria que molt aviat el castell estigués il·luminat i estarem molt contents de poder gaudir-ne de dia i també de nit.\nEl passeig i els seus edificis històrics que ens aporten un aire romàntic per poder-hi passejar, les places que són el caliu de les festes on tots ens trobem per poder-les celebrar. Ens estimem el nostre barri i volem que sigui millor, cal rentar-li la cara a molts racons que estan deixats, abandonats, que no s’hi posa prou interès (Era Firmat, carrer del sol, baixada del sindicat). També la neteja i el manteniment són primordials perquè el nostre conjunt de passeig i rodalies sigui un lloc admirat on la gent es trobi a gust. Així, el qui vulgui treballar pel nostre barri serà benvingut. Esperem que els nostres polítics posin fil a l’agulla.\nAgraïm a totes les persones que hi han col·laborat i que hi col·laboren\nButlletí anual de la Federació d'Associacions de Veïns de Manresa 2019. Pla de desenvolupament comunitari de la FAVM.\nCirculant per Manresa\nAVV Cots Guix i Pujada Roja\nAVV Els Comtals\nEl residu com a responsabilitat\nManresa, ciutat de llum\nAmunt, tota pedra fa paret\nAVV Passeig i Rodalies


Manteniment industrial vinícola a Monistrol de Montserrat - Barcelona - Manteniment industrial cellers - Tallerspacs TALLERS PACS - Manteniment industrial professional - manteniment industrial caldereria - treballs en acer i alumini - manteniment industrial de cellers\nMANTENIMENT INDUSTRIAL VINÍCOLA A MONISTROL DE MONTSERRAT\nA Tallers Pacs som experts en manteniment industrial per a cellers i cooperatives a Monistrol de Montserrat, la nostra experiència ens permet oferir un servei professional de la màxima qualitat, ja que comptem amb una àmplia experiència en diversos sectors i un equip amb els coneixements necessaris per solucionar els problemes habituals en relació al manteniment industrial per a cellers i cooperatives a Monistrol de Montserrat. Som experts en manteniment industrial de maquinària de cellers, oferint muntatge i reparació incloent el desmuntatge i trasllat de maquinària vella. Tallers Pacs, manteniment industrial professional per a cellers i cooperatives al seu abast.\nEL MILLOR MANTENIMENT INDUSTRIAL PARA CELLERS I COOPERATIVES A MONISTROL DE MONTSERRAT\nA Tallers Pacs som especialistes en manteniment industrial de cellers i cooperatives agrícoles a Monistrol de Montserrat, els nostres clients i la nostra experiència avalen la nostra professionalitat i el nostre servei. Realitzem treballs de metalmecánica, aplicacions especials, trasllats, urgències, avaries, manteniment de cellers i actualitzem els seus equips per poder gaudir de les noves tecnologies. En Tallers Pacs, difrutarà d'un servei de manteniment industrial vinícola a Monistrol de Montserrat a l'altura de les seves necessitats i amb la millor relació qualitat-preu.


José Nieto, professor de la Fundació Conservatori Liceu, presentarà el seu llibre «Música y estructura narrativa» a la Filmoteca de Catalunya – Fundació Conservatori Liceu\nJosé Nieto, professor de la Fundació Conservatori Liceu, presentarà el seu llibre «Música y estructura narrativa» a la Filmoteca de Catalunya\nJosé Nieto presentarà el proper 9 de març de 2022 el seu llibre Música y estructura narrativa a la Filmoteca de Catalunya, acompanyat per la cineasta Josefina Molina, directora de «Esquilache», un film amb banda sonora del propi José Nieto, que fa una recreació històrica del motí popular d’Esquilache, esdevingut durant el regnat de Carlos III.\nJosé Nieto (1942), ha sigut un dels pioners de la música cinematogràfica al nostre país. Ha rebut sis premis Goya i tres premis del Círculo de Escritores Cinematográficos, així com l’Espiga d’Or de la Setmana Internacional de Cinema de Valladolid, entre molts altres. Durant la seva carrera ha tingut una àmplia activitat docent i actualment és professor del Màster en Composició Aplicada als Mitjans Audiovisuals i Escènics que imparteix la Fundació Conservatori Liceu.\nEl seu darrer llibre, Música y estructura narrativa, té un caràcter eminentment pràctic i suposa un estudi comparat de les estructures narratives del cinema i l’efecte que la música té en aquestes. Segons Nieto, el llibre és «una cristal·lització de les meves reflexions en analitzar l’organització d’una obra musical i el seu paral·lelisme amb l’obra cinematogràfica».


Fins al dia que no puguem més - Empordà\nFins al dia que no puguem més\n"Aquesta sensació que tot passa tan de pressa que encara que existissin dies de trenta hores no en faries prou per acabar tots els compromisos pendents és angoixant, però és la realitat"\nFigueres | 24·02·22 | 09:00\nEl despertador, la dutxa i l’esmorzar. No perdis el metro i sigues puntual. Estigues atenta a classe. No obris Twitter, que et despistes. Pren apunts. A la pausa, no vagis a la cafeteria que no tens temps de fer el cafè. Dina corrents que tens pràctiques. Quan les acabis, recorda que tens una reunió online, que ara estan molt de moda. Sopa mentre estàs connectada. Ratlla alguna tasca de l’agenda, si ja l’has complert. Repassa que no et deixis res abans d’anar a dormir. I si tens examen, posa’t a estudiar. Sigui l’hora que sigui.\nAquest, amb molts altres matisos i obligacions per afegir, podria ser un bon resum del dia a dia de molts estudiants. De fet, el meu s’hi assembla bastant. Aquesta sensació que tot passa tan de pressa que encara que existissin dies de trenta hores no en faries prou per acabar tots els compromisos pendents és angoixant, però és la realitat.\nÉs increïble com, després de saber això, ens diem a nosaltres mateixos: «A seguir. Demà serà un altre dia», apaguem el llum, dormim si podem, i l’endemà arrosseguem el mateix cansament fent veure que no existeix.\nÉs trist veure com la majoria de gent que t’envolta, em refereixo a persones que estan estudiant i amb qui compartim més o menys edat, pateix pels mateixos motius. Encara ho és més, però que ningú, d’aquells amb poder per canviar les coses, faci res per corregir-ho. Suposo que no en podem esperar gaire.\nL’estrès i la rapidesa amb què vivim el dia a dia són tals que cronometrem el nostre temps lliure. Omplim els buits de l’agenda amb plans que suposadament havien de servir-nos per desconnectar, però que màgicament s’acaben convertint en obligacions. Per què?\nFa poc, llegia que d’això que exposo se’n diu «síndrome de la vida ocupada» o del «pensament accelerat». Segons sembla, està relacionat amb la pandèmia i, concretament, amb els mesos de confinament estricte, que han provocat que en períodes de recuperació de dades i eliminació de restriccions, tornem a voler fer vint-i-cinc mil coses diferents al dia. Com si això ens permetés recuperar el temps perdut.\nAbans de la Covid, ja vivíem d’aquesta manera, és clar. Intentant arribar a tot arreu, sempre amunt i avall, per fer tot el que havíem apuntat a l’agenda. O al mòbil. Pensàvem, de la mateixa manera que crèiem que seria el moment ideal perquè la societat canviés i fos més empàtica, que aconseguiríem viure amb certa tranquil·litat perquè, com que n’havíem hagut d’aprendre obligatòriament, ens en quedaria algun record. Però tampoc ha estat així. Juntament amb aquesta angoixa del «no arribo» hi ha un sentiment de culpa que es camufla bastant més. I si potser m’estic queixant sense motiu perquè tinc salut, estudio allò que m’agrada i, fins i tot, treballo? Tinc dret a protestar?\nAl final, tot acaba sent un peix que es mossega la cua, suposo. Tanmateix, el que potser sí que és veritat és que no cal esperar fins al dia que no puguem més. Podem intentar frenar-ho abans i començar a cuidar-nos. Tant de bo fos tan fàcil.


Morera: “El corredor mediterrani està en perill perquè el PP valencià no té valor per enfrontar-se als seus caps suprems de Madrid” – Compromís\nMorera: “El corredor mediterrani està en perill perquè el PP valencià no té valor per enfrontar-se als seus caps suprems de Madrid”\nEl portaveu de Compromís en les Corts Valencianes, Enric Morera, considera que el projecte del corredor mediterrani de mercaderies i passatgers, “corre un greu perill perquè des de la direcció suprema del PP ja han deixat caure que també és prioritari el corredor central, aquell que sempre ha estat la competència del nostre i que sempre ha comptat amb el suport de la cúpula dels populars”. A més a més, les declaracions d’ahir de la consellera Bonig, qui deia que no anava a enfrontar-se amb ningú per este projecte, “demostra que el Consell ja està preparant-se per a pegar la cabotada i fer que les valencianes i els valencians ens quedem sense una oportunitat històrica per al desenvolupament de les nostres comunicacions i també per a la nostra economia”.\nSegons Morera, “Fabra pot fer totes les cimeres autonòmiques que vulga i posar-se totes les medalles de ser el més fervorós defensor del corredor mediterrani, però si els seus caps de Madrid diuen que és prioritari el corredor central, com ja ho estan dient i com ho han defensat sempre des de l’època d’Aznar, ¿què hi farà el senyor Fabra, protestarà o pegarà la cabotada com va fer sempre el senyor Camps quan li donaven ordres en contra dels valencians i valencianes?”.\nEl síndic de Compromís apunta que la cimera més important que té el senyor Fabra, “és reunir-se amb Rajoy, que és qui mana en el PP valencià i a qui li ha de traure un ferm compromís de defensar el corredor mediterrani i que això quede reflectit al programa electoral. Si no ho veiem per escrit, no ens podrem fiar de Rajoy ni del PP perquè ens la tornaran a jugar com ja ho han fet en altres ocasions”.\nDes de Compromís, a més a més, consideren que si la consellera Bonig no va a enfrontar-se a ningú pel corredor, “és perquè des de Madrid ja han donat ordres i en estos moments no necessitem un Consell de covards que peguen la cabotada quan els seus caps de Madrid toquen el xiulet, si no van a defensar els nostres interessos, el millor que poden fer és anar-se’n a casa”, ha assegurat Morera.\nDes de la coalició valencianista, progressista i ecologista consideren que hui per hui, “i donada la greu situació econòmica que patim, sols existeixen recursos per a fer un corredor i el criteri que s’ha de seguir és el de l’eficiència i el de la productivitat, i no criteris polítics. No podem permetre errors com els que han provocat PP i PSOE fent línies d’AVE que costen molts milions d’euros per a que es passegen dotze persones al dia i, per tant, si ens guiem per criteris reals, l’únic corredor viable és el mediterrani”, ha declarat Enric Morera.


Blog XarxaLlull » Archive » El teatre de Lluïsa Cunillé arriba a Londres\nEl teatre de Lluïsa Cunillé arriba a Londres\nQueen Mary Catalan Seminar – El teatre de Lluïsa Cunillé\nAquesta temporada (2017-2018) el Teatre Nacional de Catalunya presentarà tres produccions del teatre de Lluïsa Cunillé. Per coincidir amb aquest programa excepcional, el Centre for Catalan Studies a Queen Mary University of London presentarà, el proper dimarts 5 de desembre, un vespre dedicat al treball de la dramaturga catalana. En el marc dels seminaris de recerca, el primer esdeveniment serà una xerrada-diàleg amb el director del TNC, Xavier Albertí, i el dramaturg i director de teatre Jordi Prat i Coll, qui ha posat en escena l’obra Après moi le déluge que es va estrenar el mes passat a Barcelona.\nEl segon esdeveniment del vespre serà la representació de l’obra Islàndia (estrena al Regne Unit) traduïda a l’anglès pel professor John London i posada en escena pel grup de teatre PartSustpended sota la direcció de Hari Marini, directora i professora del Departament de Teatre de Queen Mary University of London.\nAquests dos esdeveniments especials que comptaran amb la participació de directors, crítics i traductors, tenen l’objectiu de celebrar el teatre d’una de les dramaturgues més conegudes que ha donat Barcelona en els darrers vint anys.\nEn col·laboració amb el Teatre Nacional de Catalunya, L’Institut Ramon Llull, i el grup de teatre PartSuspended.\n17.30 – Francis Bancroft building, aula 3.40\n7.30pm – FADS Studio – Arts Two\nRepresentació de Iceland (work-in-progress) pel grup de teatre contemporani PartSuspended, sota la direcció de Hari Marini.\nEls interessats en assistir als dos esdeveniments hauran d’indicar-ho en el moment de reservar les entrades.


Alpicat construirà una gran electrolinera que permetrà la càrrega simultània de dotze vehicles - Teleponent\nInici Comarques Segrià Alpicat construirà una gran electrolinera que permetrà la càrrega simultània de dotze...\nAlpicat construirà una gran electrolinera que permetrà la càrrega simultània de dotze vehicles\nS’ubicarà a la zona dels cinemes i que espera estar operativa abans de final d’any\nL’Ajuntament d’Alpicat està impulsant una aposta decidida i pionera per les energies verdes i renovables amb la instal·lació de diferents punts de recàrrega per a vehicles elèctrics, una política que tindrà el seu màxim exponent en una electrolinera que s’espera que estigui operativa abans de final d’any.\nLa construcció d’aquesta electrolinera s’ha concedit a Iberdrola, després que aquesta empresa guanyés el concurs convocat per l’Ajuntament a tal efecte, i al qual es van presentar altres dos empreses. Aquest nou equipament es construirà a la zona del davant dels cinemes i tindrà un cost de 800.000 euros.\nLa infraestructura estarà composta per dos carregadors ultra-ràpids, de 350 kW de potència, sis súper-ràpids de 150 kW de potència cadascun, i dos dobles més semi-ràpids (22 kW+22 kW) que permetran la càrrega de fins a 12 vehicles de forma simultània.\nSegons l’acord signat per ambdues parts, l’Ajuntament rebrà un 12% de la facturació anual d’una electrolinera de grans dimensions i característiques, i de les quals n’hi ha molt poques a la demarcació de Lleida.\nDe fet, la d’Alpicat serà l’única que ara per ara preveu instal·lar Iberdrola en el tram de l’A-2 entre La Panadella i Saragossa, on també en té.\nLa construcció d’aquesta electrolinera no serà un fet aïllat dins l’aposta d’Alpicat per les energies renovables. Així, la mateixa empresa Iberdrola va ser la guanyadora d’un altre concurs, en aquest cas per a la instal·lació d’una altra infraestructura que la companyia ja està construint actualment al municipi, formada per tres punts de recàrrega ràpida de 50 kW amb capacitat de càrrega simultània per a dos vehicles cadascun.\nAquests punts s’ubicaran a La Unió, al consultori mèdic i al Casal, i de fet les obres ja es van iniciar aquest dilluns. En aquest cas, l’Ajuntament rebrà un 15% de la facturació. L’Ajuntament també té previst instal·lar dos punts gratuïts de recàrrega semi-ràpids (quatre places) davant del pavelló amb un ajut de l’ICAEN.\nEls usuaris dels punts instal·lats recarregaran la bateria dels cotxes elèctrics amb energia 100% verda, provinent de fonts de generació renovable, amb certificat de garantia d’origen (GdOs).\nEls punts de recàrrega estaran localitzats a l’App de Recàrrega Pública Iberdrola, l’única a Espanya que incorpora informació verificada de tots els carregadors de vehicle elèctric, tant els d’Iberdrola com els d’altres operadors, des de la qual es pot geolocalitzar el carregador, comprovar la seva operativitat a temps real i reservar i pagar des del mòbil.\nEls detalls d’aquestes operacions van ser tractats en una reunió de treball que l’alcalde Joan Gilart va mantenir amb Enric Gabarrell, responsable a Catalunya de Grans Clients i Administracions Públiques de Iberdrola.\nArticle anteriorXifren en més de 35.000 MEUR les pèrdues de la restauració i l’oci nocturn des de l’inici de la pandèmia\nArticle següentEl Consell del Segrià presentarà al·legacions contra el projecte de la MAT que afecta deu municipis de la comarca


Carlos Sánchez debuta amb la selecció espanyola ·\nCarlos Sánchez debuta amb la selecció espanyola\nRedacció 11 Desembre 2019 1 min read\nUn jove ripolletenc comença a despuntar en el futbol. El seu nom és Carlos Sánchez. El jugador del Cadet B de l’Espanyol va disputar amb la selecció espanyola sub-15 el Torneig Desenvolupament UEFA a Portugal el passat mes de novembre. L’equip entrenat per Julen Guerrero va quedar tercer del torneig i Sánchez va poder gaudir de minuts en la majoria de partits. La Revista de Ripollet hem parlat amb el seu entrenador al club barceloní, Pol Josep Garcia, per conèixer millor aquest jove futbolista:\nRdR: Et va sorprendre que convoquessin al Carlos?\nP.J.G: No. És relativament normal que els nostres jugadors vagin convocats i ell té unes condicions que li permeten estar a un gran nivell.\nRdR: Vas seguir el torneig?\nP.J.G: No, però sí que vaig tenir el contacte diari amb ell. Va quedar content del seu rendiment. Va començar un pèl nerviós, és normal pel context, però es va acomodar ràpid.\nRdR: Quin rol juga a l’equip?\nP.J.G: Juga de lateral dret. Té unes bones condicions físiques, està més desenvolupat que altres companys. Això li permet ser ràpid i fort i aportar en atac i defensa. A més és molt competitiu i en ell és un aspecte positiu. El camí és llarg però té bones condicions per arribar lluny, nosaltres l’ajudarem.\nPrevious: Marta Peñarando aconsegueix la medalla de plata i la plaça a l’Estatal\nNext: El CT Ripollet es proclama subcampió de Catalunya per equips de Tenis Platja\nRedacció 10 Juliol 2020 121