Les execucions hipotecàries baixen a Rubí, segons l’informe 2016 de la Xarxa Perfil de la Ciutat — Ajuntament de Rubí\nSou a: Inici / Ajuntament / Sala de premsa / Notes de premsa / Les execucions hipotecàries baixen a Rubí, segons l’informe 2016 de la Xarxa Perfil de la Ciutat\nLes execucions hipotecàries baixen a Rubí, segons l’informe 2016 de la Xarxa Perfil de la Ciutat\nRubí ha acollit per primera vegada la presentació de l’informe de la Xarxa “El Perfil de Ciutat 2016” que sintetitza la situació sòcioeconòmica de 13 ciutats mitjanes\nD’esquerra a dreta Enrica Bornao, Maria Mas, Gabriel Colomé i Raúl González el Pozo durant la presentació del Perfil de la Ciutat 2016 al Museu Municipal El Castell (Foto: Localpres)\nEl Museu Municipal El Castell ha acollit aquest dimarts la presentació de la publicació Perfil de la Ciutat 2016 que sintetitza en quina situació socioeconòmica es troben i com han evolucionat les tretze ciutats que, com Rubí, formen part de la Xarxa Perfil de la Ciutat: Barberà del Vallès, Cerdanyola del Vallès, Girona, Granollers, Manresa, Mataró, Mollet del Vallès, El Prat de Llobregat, Sabadell, Santa Coloma de Gramenet, Terrassa i Vic. Les prinicipals conclusions de l’informe sobre Rubí posen de manifest que baixen les execucions hipotecàries, els delictes per violència de gènere i pugen els assalariats al sector tecnològic i de coneixement per damunt de la mitjana de Catalunya.\nL’acte ha comptat amb la participació de la de la primera tinent d’alcaldia, Maria Mas, Gabriel Colomé, professor de Ciència Política i Director del Màster en Màrqueting Polític de la UAB i amb Raúl D. González del Pozo, Director de Cooperació Territorial i Pla Estratègic de l’Ajuntament de Mollet del Vallès que ha explicat les principals conclusions de l’informe, en representació dels tècnics de la Xarxa.\n“Els informes com el Perfil de la Ciutat ens donen molta informació i ens permetran prendre decisions més afinades. La majoria d’ajuntaments ens nodrim no només de xifres sinó que tota la informació que recollim la combinem amb dades més empíriques, amb processos de participació i dades de proximitat”, ha afegit la tinenta d’alcaldia que ha agraït tant la feina feta pel conjunt de municipis com a Colomé per participació en l’acte.\nPer la seva banda, el professor en Ciència Política per la UAB, Gabriel Colomé, durant la seva ponència sobre Opinió Pública i Opinió Publicada ha destacat que les dades estadístiques que revelen documents com l’anuari Perfil de la Ciutat 2016 són complementàries a les enquestes i a les enquestes qualitatives, un dels àmbits d’estudi del professor. Una vegada es té la informació recopilada, ha dit, cal traslladar les preguntes a la ciutadania per comprovar si els indicadors que surten en l’anuari de manera prèvia es corresponen amb la percepció que tenen els ciutadans. “En política, la percepció és la realitat. Tu pots tenir la ciutat més neta del món però si la gent té la percepció del contrari, aquella serà la realitat”, ha advertit Colomé.\n“Tots els indicadors que avui es presenten són la base constant per repensar i sobretot per definir quin model de ciutat es vol”, ha destacat el catedràtic de ciència política durant la seva intervenció. Així, tant les dades estadístiques que faciliten informes com l’anuari Perfil de Ciutat 2016 com les enquestes, ha assenyalat Colomé, “són les dues eines que permeten que els governs municipals tinguin la possibilitat d’aplicar polítiques públiques molt més objectivables i sabent molt millor quines són les necessitats i les percepcions que té la ciutadania”.\nPer la seva banda, González del Pozo ha desgranat les principals conclusions de l’anuari Perfil de la Ciutat 2016, agrupades en 7 capítols que fan una radiografia de la demografia, el mercat de treball, l’habitatge, l’activitat econòmica, el teixit industrial la cohesió social i la sostenibilitat dels 13 municipis analitzats. Pel que fa a la demografia, el conjunt de les ciutats analitzades presenten un envelliment de la població, un saldo migratori negatiu, un retrocés de la població estrangera i unes baixes taxes de natalitat. “En pocs anys si no hi ha una entrada de més gent nova, l’envelliment de la població determinarà el tipus de ciutat que tindrem i els serveis que s’hauran de prestar”, ha assegurat. “El resum de l’anuari d’aquest any és que, de mica en mica, es veu com el conjunt de ciutats anem remuntant de mica en mica en alguns indicadors als nivells de 2008, 2009 i 2010. Ja es comencen a construir noves edificacions en alguns municipis on és possible i les contractacions van pujant”, ha explicat González del Pozo. “Són elements que donen esperança pel conjunt de municipis del Perfil de la Ciutat. Estem recuperant progrés i desenvolupament pels ciutadans i ciutadanes”, ha afegit.\nFinalment, Enrica Bornao, tècnica del Gabinet d’Estudis i Estadístiques de l’Ajuntament de Rubí, ha posat punt i final a l’acte dient que “ara toca als tècnics analitzar totes les dades i comparar-nos amb nosaltres mateixos”, alhora que ha assegurat que Rubí fa els deures i té panells anuals, des de la investigació quantitativa i qualitativa.\nEl Perfil de la Ciutat arribar aquest 2016 en un any de traspàs: fins ara era en paper, aquest any és en electrònic i l’any que ve l’edició serà interactiva i permetrà creuar dades. “Valdrà molt la pena veure l’evolució”, ha sentenciat Bornao.\nRubí a l’informe Perfil de la Ciutat 2016\nPel que fa a Rubí, la demografía ens informa que la població envelleix per però sota dels nivells de Catalunya que estan fixats en un 18,1% de població de gran, respecte de la total. Rubí ha passt de l’11,7% del 2005 al 14,4% del 2015.\nLa taxa d’atur registrat del 2015 és del 17,6% notant-se una millora important respecte al 23% del 2015 però encara per sota del nivell del 15,2% del 2008. Per tant, Rubí se situa una mica pel damunt de la mitjana de les ciutats de la Xarxa del Perfil de la Ciutat que és d’un 16,8%, mentre que la de Catalunya és del 14,9%\nLa xifra d'aturats majors de 45 anys és lleugerament superior a la mitjana de Catalunya que és del 51,1% mentre que a Rubí és del 52,9%, dada que mostra una lleugera tendència creixent arreu de Catalunya.\nEls contractes indefinits sobre els totals han baixat de l’11,2% del 2012 al 8,8% de l´any 2015. La mitjana de Catalunya se situa en un 11,9%, essent també tendència decreixent a la resta de municipis.\nLa taxa de lloguer d´habitatges per cada 10.000 habitants ha disminuït dels 161,8 del 2012 als 158,6 del 2015, tot i que s’ha triplicat des dels 51,5 del 2005. La taxa de lloguer de Catalunya se situa en els 202,3 al 2015.\nEls assalariats a la ciutat de Rubí, han augmentat dels 16.894 del 2012 als 17.541 del 2015, així com les empreses han passat dels 1.959 del 2012 a les 2.034 del 2015. Pel que fa als autònoms, han augmentat lleugerament dels 4.093 de 2012 als 4.216 durant l’any 2015.\nEn el capítol de cohesió social, destaca la dada que les execucions hipotecàries per cada 1.000 habitats han baixat de forma important del 2,24% del 2013 a l’1,13% del 2015, si es té en compte que la mitjana de Catalunya és de l’1,62% i la dels municipis de la Xarxa és de l’1,65%, es tracta d’una dada que s’ha reduït a la meitat i permet estar per nivells per sota de Catalunya i dels muncipis similars.\nUna altra dada positiva és la davallada dels indicadors de delictes per violència de gènere per cada 100 habitants que baixa del 3,08 del 2007 a nivells del 1,68% dels 2015 marcant a més una clara tendència decreixent. Cal indicar que aquests delictes se situen en un 2,29% als municipis de la xarxa i en el 3% a Catalunya.\nUna altra dada a remarcar és que l’indicador d’assalariats en el sector teconològic i de coneixement de Rubí se situa en un 45,3%, només superat als municipis de la Xarxa pertanyents a la comarca del Vallès Occidental, per Cerdanyola amb un 58,2%. Els indicadors d’altres municipis com Sabadell amb un 41,8% i Terrassa amb un 42,6%, també estar per sota del nostre, però la comparativa amb l’índex de Catalunya que és d’un 41,4%, ens situa en gairebé 4 punts per damunt pel que fa a persones contractades per empreses tecnològiques i de coneixement.\nPertany a: Entitats, Empreses


La FCVS presenta la guia ‘Com fer accessible el teu pla de voluntariat’ - Voluntaris.cat\nLa periodista Mònica Terribas conduirà l’acte i presentarà el document que aprofundeix sobre les mesures que han de prendre les entitats perquè els seus plans de voluntariat siguin accessibles a tothom.\nPer tal de fer palesa la importància del voluntariat inclusiu i que les entitats incorporin mesures d’accessibilitat en la gestió dels seus plans de voluntariat, la Federació Catalana de Voluntariat Social (FCVS) presenta la guia ‘Com fer accessible el teu pla de voluntariat’. Serà el pròxim 27 d’abril de 9.30 a 11 h en un acte en línia conduït per la periodista Mònica Terribas.\nLa guia neix gràcies al treball col·laboratiu entre les entitats socials i la FCVS, i és un annex al document ‘Voluntariat Social. Manual de gestió’ que la FCVS va publicar l’any 2016. La nova guia pren com a punt de partida el dret de la ciutadania a la participació i la seva aportació a través del voluntariat.\nEl document defineix què és l’accessibilitat i la inclusió, descriu la tasca de la persona voluntària i aprofundeix sobre què cal tenir en compte a l’hora d’incorporar-la en una entitat des d’una perspectiva inclusiva. La guia també recull com fer formacions accessibles per a tothom, i ofereix recomanacions per acompanyar el voluntariat en la seva tasca i per tractar la desvinclulació quan marxi de l’organització.\nEn l’acte del pròxim 27 d’abril, Mònica Terribas farà la presentació de la guia que comptarà amb la intervenció de les seves autores i tècniques de la FCVS, Esther Prats i Aurora Lonetto. En una segona part de l’acte, es visualitzarà el reportatge ‘Mirades inclusives’ i es portarà a terme un col·loqui participatiu amb relació al voluntariat com a eina de transformació social. En el col·loqui hi intervindrà la directora del Centre de Promoció Social Francesc Palau, Olívia Ortega, i la coordinadora de voluntariat del Grup Sant Pere Claver, Miriam Bonet.\n9.30 – 9.40 h – Benvinguda a càrrec de Mònica Terribas\n9.40 – 10.15 h – Presentació de la guia ‘Com fer accessible el teu pla de voluntariat’ a càrrec de Mònica Terribas\nIntervenció de les autores de la guia:\nEsther Prats, tècnica FCVS de la província de Barcelona\nAurora Lonetto, tècnica de l’Àrea de salut i comunitat de la FCVS\n10.15 – 10.45 h – El voluntariat: eina de transformació social\nReportatge audiovisual ‘Mirades inclusives’\nCol·loqui participatiu entre:\nOlívia Ortega, directora del Centre de Promoció Social Francesc Palau\nMiriam Bonet, coordinadora de Voluntariat del Grup Sant Pere Claver\n10.45 – 11 h – Cloenda a càrrec d’Albert Francolí – Coordinador FCVS a Barcelona\nIntervenció de Sònia Fuertes, Comissionada d’Acció Social de l’Ajuntament de Barcelona\nL’acte és portarà a terme mitjançant Teams i és gratuït.\nÉs necessària inscripció prèvia fins al 25 d’abril a través de formulari.\n· Inscriu-te a la presentació de la guia!\nAcompanya’ns el pròxim 27 d’abril, un dia on cridarem ben fort la resposta afirmativa a la pregunta de si qualsevol persona pot ser voluntària en la nostra societat. Evidentment que sí!


Paraules, no fets - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 7 de Maig de 2009. 20:09h.\nLa visita de José Blanco no aconsegueix millorar la imatge del govern de Zapatero a Catalunya\nEl ministre de Foment i vicesecretari general del PSOE, José Blanco, ha fracassat en el seu intent de millorar la imatge i la credibilitat del govern de Zapatero a Catalunya, molt deteriorades a conseqüència dels últims i reiterats incompliments. Podria dir-se que el lema electoral del president de la Generalitat, José Montilla, "fets, no paraules", ha estat invertit per Blanco, que ha ofert paraules, però no fets.\nEl traspàs a la Generalitat de la xarxa de trens de Rodalies de Renfe segueix estant en la fase d'un simple acord polític, sense que s'hagi concretat res sobre la valoració econòmica del traspàs. És a dir, l'aspecte fonamental, que és la dotació econòmica de la transferència, segueix sense estar pactat.\nBlanc tampoc ha pogut oferir res sobre la promesa participació de la Generalitat en la gestió de l'aeroport del Prat, ni sobre el també promès traspàs a la Generalitat dels aeroports de Girona, Reus i Sabadell.\nA més, les negociacions sobre el nou model de finançament de Catalunya continuen bloquejades i, malgrat les declaracions optimistes de membres del govern espanyol, la Generalitat manté una posició de pessimisme, la qual cosa, davant la postura de l'executiu de Zapatero, sembla molt realista.\nPer tant, l'ofensiva política per millorar la credibilitat de Zapatero a Catalunya, iniciada pel govern espanyol des que Manuel Chaves, José Blanco i Elena Salgado van entrar al mateix, està resultant un complet fracàs.\nEn aquestes condicions, Zapatero no ha aconseguit convèncer els partits catalans en la cerca de suports parlamentaris davant del debat sobre l'estat de la nació de la propera setmana.\nPer la seva banda, José Montilla i el tripartit català tampoc no tenen res concret que oferir com a contrapartida a l'absència d'avanços en les negociacions sobre el nou model de finançament per a Catalunya.\nAquesta situació proporciona munició política a Convergència i Unió, que té l'oportunitat de ressaltar que el tripartit no rep cap ajut del govern controlat pel partit germà.\nI al Govern tripartit de Catalunya, la falta de resultats concrets en les negociacions amb l'executiu de Zapatero podria reactivar les tensions, amb risc que ERC, afectada per un complex conflicte intern, insisteixi en les seves crítiques al PSOE.\nAquests fets col·loquen als socialistes catalans i espanyols en una difícil posició davant les eleccions europees de juny. No es descarta que en la reunió que José Blanco ha mantingut aquest dijous a Barcelona amb la direcció del PSC, s'hagi analitzat fins a quin punt és convenient una presència activa de Zapatero en la campanya electoral de Catalunya.\nLa participació de Zapatero en les campanyes electorals catalanes sempre va ser un valor molt important per al PSC i per al PSOE. Però en aquests moments, en ambdós partits existeixen seriosos dubtes que segueixi sent així.\nJosé Blanco, amb José Zaragoza, Manuela de Madre i Miquel Iceta, durant la reunió que han mantingut aquest dijous a Barcelona\nBlanco, amb la direcció del PSC\nGeli descol·loca els periodistes amb la grip\nExpira l'ultimàtum d'ERC sobre finançament\n#7 sulfuro sulfuro, Barcelona, 08/05/2009 - 17:23\nZapatero todavía no sabe bien hasta donde tiene que vaciar el cuerno (de la Abundancia) para pagar los derroches del Tripartit.\nContentar ya sabemos es imposible.\nCon las que está haciendo su imagen será realmente inmejorable se ponga como se ponga.\n#6 ton, sallent, 08/05/2009 - 16:47\nel azote de los necios, mira pots començar per fer un sondeig, per veure si els que tu dius castellanoparlants s´en volen anar, potser t´enduries mes de milers de sorpresses, ja pots començar\n#5 El azote de los necios., Barcelona, 08/05/2009 - 05:58\nLa solución es que todos los castellano-parlantes abandonemos Cataluña, fortalezcamos a los nos quieren. Ojalá CAT se independize y desaparezca por completo nuestro idioma allí.Les daremos la espalda y les boicotearemos,como Portugal, así les va.\n#4 Eduard, Castelldefels, 07/05/2009 - 21:54\nPensen que la gent de Catalunya, ens sentim nacionalistes o no, som babaus. Mentir i tornar a mentir, allargar el compliment del que s'ha dit una i altre vegada... ni el ciutadà menys catalanista ho pot veure amb bons ulls. Els nacionalistes segur que no\n#3 Joan, Baix Llobregat, 07/05/2009 - 20:53\nCom va dir el Sr.Sanuy: la Generalitat tindrà traspassades les competències per netejar els lavabos de RENFE-Rodalies. Al cap i a la fi, Catalunya comença a ser especialista en empassar-se la merda. Fins quan haurem d´aguantar???


Parc Ubay Agri Hotels - BEST HOTEL RATES Near Baclayon Parcs nacionals Area - Filipines\nCerca hotels a prop de Parc Ubay Agri\nLlocs històrics de Baclayon Parcs nacionals\nParc Ubay Agri és un dels més reconeguts llocs de Baclayon Agoda.com ha garantit els preus d'hotels més baixos prop de molts Parcs nacionals. Les opcions d'allotjaments a prop de Parc Ubay Agri varia enormement desde luxosos hotels a assequibles cases d'hostes. Les reserves d'Hotel es fan fàcilment amb les reserves segures online d'Agoda.com per hotels propers a Parc Ubay Agri. Eines de recerca apropiades i pàgines informatives d'hotels fan que trobar hotels a Baclayon sigui fàcil. Més viatgers estan triant Agoda.com per reservar allotjament a prop de Parc Ubay Agri, amb uns 150,000 hotels per tot el món.\nHotels a prop de Parc Ubay Agri el més proper\nDissenyat tant per oci com per negoci, Astoria Bohol Resort està situat idealment a Baclayon; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Parc Ubay Agri. El Astoria Bohol Resort, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei d'habitacions 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, servei de despertador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Baclayon, faci de Astoria Bohol Resort la vostra llar.


La Policia Local de Sagunt inicia una nova campanya de vigilància i control del transport escolar - Valencia noticies\nLa Policia Local de Sagunt, seguint amb el treball continu de col·laboració amb la DGT, inicia una nova campanya de control i vigilància del transport escolar que es desenvoluparà a tot Espanya. Concretament, la campanya s’inicia hui i es durà a terme fins al divendres, 7 de febrer.\nAlguns dels aspectes principals que es controlaran durant les inspeccions als transports escolars és el compliment correcte de documentació i autoritzacions que han de tindre estos vehicles. Així mateix, es verificaran les condicions tècniques i els elements de seguretat del vehicle d’acord amb el que exigix la normativa. D’altra banda, es controlarà que el conductor complisca amb els requisits especials com és el permís de conducció i els temps de conducció i descans.\nLa regidora de Policia Local, Natalia Antonino, assegura que és imprescindible reforçar diverses idees, sent la primera d’elles la utilitat que té el cinturó de seguretat en qualsevol trajecte, ja siga curt o llarg, urbà o interurbà. L’altra idea, indica la regidora, és que el cinturó de seguretat en els autobusos és garantia de protecció. «Així mateix, cal recordar que crear camins escolars segurs que faciliten el desplaçament a l’escola a peu, amb bicicleta o en transport públic és un dels objectius de l’Estratègia Espanyola de Seguretat Viària 2011-2020 i, per tant, una de les nostres principals prioritats com a Equip de Govern a través de la Policia Local i en coordinació amb altres departaments com a Mobilitat Urbana, Educació Viària, Senyalització i Manteniment, entre altres. Finalment, cal destacar que continuarem treballant per a millorar la seguretat dels nostres escolars», explica Natalia Antonino.\nSagunt compta amb una comunitat escolar d’al voltant de 10 000 alumnes, entre primària, secundària i batxillerat, al que cal afegir els alumnes d’educació en cicles formatius. Anualment, són més de 600 000 alumnes els que utilitzen el transport escolar en tot el territori nacional. És per això que la seguretat és la màxima prioritat de la Policia Local.\nTal com reflectixen les xifres de sinistralitat anuals, este és un sector segur. El 90% dels accidents que es produixen durant el transport escolar tenen lloc en el moment de pujar o baixar del vehicle, o just en els instants immediats, i en molts casos es tracta d’atropellaments causats per una distracció del menor, del conductor del transport escolar o dels pares.\nEl transport escolar està sotmés a una sèrie de normes del compliment de les quals depén en molts casos la seguretat dels xiquets. Exigir-les, a través dels centres educatius o les associacions de pares que s’encarreguen de contractar les rutes, és el seu dret. La Unió Europea va emetre una Directiva Comunitària, que Espanya ha transposat al seu ordenament jurídic, que establix que des d’octubre de 2007 es denegarà la matriculació a qualsevol autobús que no porte instal·lats els sistemes de retenció.\nL’interés de la DGT perquè els menors van correctament asseguts i cordats amb el cinturó de seguretat o el dispositiu de retenció infantil adequat al seu pes, talla i edat és tal que un dels indicadors de seguiment de les línies bàsiques de l’Estratègia de Seguretat viària 2011-2020, aprovada al febrer de 2011 pel Consell de Ministres, és que no hi haja cap menor mort sense sistema de retenció infantil.


Segon dia de vaga de metges amb els ambulatoris gairebé buits | betevé\nMentre que Treball fixa el seguiment del personal mèdic en un 44, 14 %, el sindicat Metges de Catalunya parla d'un 76 %\nCarmen Cortés Vidal | Sílvia Gutiérrez | dimarts, 27 de novembre del 2018, a les 21.54\nLa segona jornada de vaga ha tingut al torn de matí un seguiment del 44, 14 % del personal mèdic segons dades facilitades pel Departament de Treball. Una xifra que el sindicat Metges de Catalunya, el sindicat majoritari, augmenta fins al 76 %. Aquest dimarts és la segona de cinc jornades consecutives de vaga. Segons el departament de Treball, l’activitat als centres d’atenció primària de Barcelona ciutat ha disminuït un 63,24 % i al conjunt de Catalunya un 54,64 %. Tot i això, Treball ha informat que “la vaga ha transcorregut sense incidències i s’han garantit en tot moment els serveis mínims i l’atenció urgent.”\nAls CAP de Barcelona s’ha repetit la imatge de sales d’espera pràcticament buides. La majoria d’usuaris opten per reprogramar les visites, tot i que les agendes dels metges estan força saturades per als propers dies perquè acumulen les consultes reprogramades que ja es van anul·lar aquest dilluns. Els serveis mínims per a dimarts s’han fixat en el 25 %, però la plantilla d’urgències es cobreix al 100 %.\nAugmenten les consultes a les urgències hospitalàries\nLa vaga als centres d’atenció primària ha provocat un augment de les visites a les urgències hospitalàries. Segons ha avançat l’ACN, a l’Hospital Universitari Vall d’Hebron les urgències pediàtriques s’han incrementat en un 35 % i les d’adults en un 15 %. La subdirctora assistencial, Rocío Cebrían, assegura que aquest augment serà superior en els pròxims dies si es manté la vaga. Per això, aquest centre hospitalari ha reforçat el nombre de metges a les tardes i ha incorporat un facultatiu més a les urgències. Malgrat aquest increment de personal, l‘augment de pacients ha fet que el temps d’espera a les urgències s’allargui.\nLa subdirectora assistencial de Vall d’Hebron també ha assegurat que molts pacients han anat directament a l’hospital a causa de la vaga als ambulatoris. La majoria de les atencions a pediatria han estat per bronquitis o bronquiolitis, però també per altres patologies com refredats o febres.\nSegona reunió de mediació entre el sindicat i l’ICS\nLa segona reunió amb la mediació del Departament de Treball entre el sindicat Metges de Catalunya i responsables del Departament de Salut i de l’Institut Català de la Salut (ICS) ha acabat també sense acord aquest dimarts a la matinada. Segons el sindicat, la negociació continua encallada en la principal demanda, que és la sobrecàrrega de feina, per això mantenen la convocatòria de vaga, prevista fins divendres.\nDesprés de la primera trobada, diumenge, aquest dilluns es va reprendre la negociació coincidint amb la primera jornada de la vaga de cinc dies als centres d’atenció primària. El principal escull per al sindicat és limitar el nombre de visites al dia. Des del comitè de vaga, Carolina Roser, ha lamentat a la sortida de la reunió que l’ampli seguiment de la vaga en la primera jornada “no sigui suficient perquè l’empresa pugui mirar-s’ho amb uns altres ulls”. Per la seva banda, el director gerent de l’ICS, Josep Maria Argimon, ha subratllat que comparteixen el diagnòstic de la sobrecàrrega però ha constatat que no s’estan trobant en l’estratègia per abordar-la.\nPunts d’apropament, segons el sindicat\nEl sindicat Metges de Catalunya reconeix que hi ha punts d’apropament, però considera imprescindible arribar a un acord sobre limitar el nombre total de visites al dia. Carolina Roser, del comitè de vaga, assegura que és indispensable per garantir la qualitat assistencial i la seguretat dels pacients. Els metges demanen que s’estableixi un mínim de 12 minuts per a cada visita presencial, sis en el cas de les no presencials, i un temps mínim per a cada visita a domicili. Per això consideren que en una jornada amb visites presencials el topall adequat seria de 28 visites diàries.\nEn canvi, l’ICS descarta el model de limitar el nombre de visites al dia i aposta per reduir el nombre de persones que atén cada metge, mesura que requereix més facultatius. Mentre no puguin contractar-ne, l’ICS proposa remunerar la sobrecàrrega als professionals que vulguin assumir-la. Pel que fa al temps de visita, proposa 12 minuts de mitjana, però no de mínim.\nTot i el desacord en aquests punts, el director gerent de l’ICS ha destacat que les reunions no tenen com a únic objectiu desconvocar la vaga, sinó que les veu com un “punt d’inflexió” per construir un nou model d’atenció primària. Per Argimon aquestes mesures de caràcter immediat que ara discuteixen són un “inici” que han de tenir continuïtat amb una estratègia a mitjà i llarg termini per millorar l’atenció primària.\nProtesta al Departament de Salut\nEl sindicat Metges de Catalunya ha convocat a les 11 h d’aquest dimarts una concentració unitària de facultatius de la sanitat pública i concertada davant el Departament de Salut, coincidint amb la segona jornada de vaga.\nA l’inici de la protesta un grup de 24 metges i metgesses han construït un mur de 2,40 metres d’alçària, amb caixes de cartró, amb un missatge en què s’ha llegit el lema “Dignitat i respecte”.\nDurant la primera jornada de vaga, el Departament de Salut xifra el seguiment a la província de Barcelona en un 49,5 %, mentre que el sindicat Metges de Catalunya eleva la xifra fins al 93 %.


L'IES Serrallarga de Blanes fa quatre hores de batxillerat amb una ràtio de 44 alumnes - Diari de Girona\nL'IES Serrallarga de Blanes fa quatre hores de batxillerat amb una ràtio de 44 alumnes\nDes del centre expliquen que és una situació «normal» a principi de curs, mentre que els sindicats ho consideren «un escàndol» i demanen un desdoblament «immediat» · Les ràtios estableixen que el màxim d'alumnes per aula és de 35\nacn / ddg 24.09.2018 | 00:49\nL'IES Serrallarga de Blanes fa quatre hores de batxillerat amb una ràtio de 44 alumnes @BIBLIOSERRA\nL'Institut Serrallarga de Blanes imparteix quatre hores de classe setmanals de batxillerat amb una ràtio de 44 alumnes per a un sol professor. Això suposa nou estudiants més del màxim establert, que és de 35 i que excepcionalment pot arribar a 38. En concret, passa en les assignatures de Llengua Catalana i Llengua Castellana. Fonts del centre asseguren que és una situació «normal» a principi de curs, que es tracta d'un tema «organitzatiu» del centre i que passa a més instituts. En canvi, els sindicats ho consideren «un escàndol» i demanen el desdoblament «immediat» en dues línies de 22 estudiants.\nL'institut explica que va fer una oferta de 77 places de batxillerat, 35 per línia, més l'increment del 10%, i per tant es mou «dins de la legalitat». A més, asseguren que la mateixa situació que viu el centre passa també en molts altres a principi de curs. El centre també ho atribueix a una «demanda excepcional» d'alumnes de batxillerat de la branca científica i tecnològica, i recorda que la resta d'assignatures ja estan desdoblades. De fet, els estudiants fan tres hores setmanals de català i tres de castellà, una de les quals amb grups separats, però les altres dues amb un de sol de 44.\nEls sindicats, però, lamenten aquesta situació i alerten que, si no es prenen accions «clares i ràpides», pot haver-hi casos molt similars els propers anys. I és que cal recordar que està previst un increment d'alumnes a secundària durant els següents cursos. Sobre això, el portaveu d'USTEC a les comarques gironines, Xavier Díez, lamenta la «mala previsió» que ha fet el departament en aquest aspecte. «Entenem que sigui difícil calcular a P3, perquè només tens tres anys per preveure-ho, però, a batxillerat i l'ESO, n'han tingut setze», lamenta Díez, que ha demanat que es creïn dues línies el més aviat possible.\n«La setmana que ve ja hi hauria d'haver dos grups de 22 en aquest institut», ha assegurat, i insisteix que per als docents «és molt complicat» impartir classe amb ràtios tan altes.\n«Al final et trobes que has de deixar la manera innovadora de treballar i t'obliguen a agafar de nou el llibre per poder fer seguir tota l'aula», ha reblat.\nEn aquest sentit, Díez ha posat d'exemple la millora en l'idioma anglès. «El departament va tenir la bona idea de desdoblar alumnes i s'ha pogut treballar molt millor», assenyala.\nPer respondre a aquesta situació, els sindicats proposen una major oferta en els cicles formatius de grau superior i de grau mitjà. D'aquesta manera, hi hauria molts alumnes que no tenen clar si volen anar a la universitat que podrien buscar una sortida que els motivés més. També alerten que l'increment d'alumnes pot generar problemes als quatre cursos obligatoris de l'ESO, on les ràtios són més baixes, de 30, i excepcionalment de 33.


El PSC de Reus inclou Martínez, Guaita i Pozuelo entre els sis primers llocs\nLa candidatura incorpora representants veïnals i l'executiva hi té un important pes.\nL’assemblea local ratifica la llista d’Andreu Martín, «l’únic projecte d’esquerres no independentista»\nActualitzada 21/03/2019 a les 10:32\nL’assemblea local del PSC va ratificar ahir, per unanimitat, la llista per al 26-M presentada per l’alcaldable Andreu Martín, que té format cremallera, presència de les actuals regidores –Anabel Martínez, Sandra Guaita i Carmina Pozuelo– entre els sis primers llocs, reserva un paper rellevant a membres de l’executiva i inclou representants veïnals. La número 2 dels socialistes serà Anabel Martínez, el membre del consell d’administració del Sant Joan i membre de l’executiva Raimon Ferré anirà de 3 i el quart lloc l’ocuparà Sandra Guaita, que prioritzarà un dels dos càrrecs si arribés a ser diputada al Congrés. El secretari d’organització de partit i director de campanya, Daniel Marcos, va de 5, i Carmina Pozuelo serà sisena. El 7 serà Hèctor Fort, secretari de política municipal.\nMartín explicava ahir que «no hi ha cap altra candidatura a Reus que pugui aportar tant pel benestar de les persones i el progrés de la ciutat amb garanties d’èxit». Des de la formació destacaven que la seva aposta combina «persones amb experiència pel que fa al funcionament de l’Ajuntament, d’altres d’implicades amb el partit de fa temps, federalistes d’esquerres i gent nova procedent de diferents àmbits». Així, «hem volgut fer un reconeixement a les persones compromeses amb l’agrupació del PSC i incorporar independents».\nL’alcaldable socialista presenta el seu com «l’únic projecte d’esquerres no independentista amb veritable vocació de govern i amb capacitat per revertir la situació en què es troba la ciutat». La 8 serà Tania Agudo, Isaac Bonillo va de novè, Alejandra Cáceres de 10 i a l’onzè lloc de la llista hi ha Alejandro Yeste. El succeeixen, per ordre, Inés González, Enrique García, Patri Virumbrables, Pau Alujas i Adoración González. La candidatura amb què el PSC vol tornar al govern la tanca Francesc Jornet, president de l’Associació de Veïns El Roserar.\nUna ciutat «capdavantera»\n«Tenim un bon equip, amb gent qualificada i amb moltes ganes de treballar», afegia ahir Andreu Martín, que deia que «estem construint un bon projecte, que posarà les persones al centre de l’acció política i tornarà a fer de Reus una ciutat d’oportunitats i capdavantera». L’alcaldable va cloure la seva intervenció davant la militància agraint el seu suport i el de les 27 persones que «no han dubtat a pujar en aquest vaixell, fent-me confiança i permetent-me presentar-vos una candidatura guanyadora».\nComenta el contingut : El PSC de Reus inclou Martínez, Guaita i Pozuelo entre els sis primers llocs


La Fiscalia arxiva les diligències contra 32 alcaldes lleidatans investigats per l'1-O - Teleponent\nInici Referèndum La Fiscalia arxiva les diligències contra 32 alcaldes lleidatans investigats per l’1-O\nEls alcaldes de Tremp, Sort i Rialp, acompanyats de veïns i companys del partit abans d'entrar a declarar als jutjats de Balaguer, el 21 de setembre de 2017\nLa Fiscalia ha arxivat les diligències que tenia obertes contra 32 alcaldes lleidatans investigats per facilitar el referèndum d’autodeterminació de l’1-O, segons ha confirmat a l’ACN la mateixa entitat judicial. Entre aquests, s’hi troben l’alcalde de Balaguer, Tàrrega, la Seu d’Urgell, les Borges Blanques, Tremp o Guissona.\nEl PDeCAT, partit al qual pertanyen part dels fins ara investigats, ha mostrat satisfacció per l’arxivament de les diligències per part del ministeri públic i també ha considerat que “acaba una investigació injusta” contra els representants municipals “i el seu compromís amb la voluntats dels seus conciutadans de decidir el futur polític del país”.\nA més, a la mateixa nota, el PDeCAT indica que els alcaldes sobre els quals ara es tanca la investigació s’han mostrat “convençuts” que aquesta mateixa decisió es podrà “extrapolar” als més de 700 alcaldes investigats per la mateixa qüestió.\nCal recordar que ja fa uns mesos es van arxivar les diligències contra l’alcalde de Mollerussa, en el que va suposar el primer arxivament d’un cas contra un alcalde investigat per l’1-O.\nVÍDEO: Alcaldes compareixen als jutjats de Balaguer investigats per l’1-O\nArticle anteriorEl sector carni de Lleida podrà exportar a través de la duana Edullesa abans de l’estiu\nArticle següentSet detinguts en un operatiu per tràfic de cocaïna i marihuana a Lleida


Personal /Direcció adjunta de Recerca\nDirecció adjunta de recerca i desenvolupament\nRoser Maneja és doctora en Ciències Ambientals (UAB, 2011). És investigadora del CTFC i professora associada del Departament de Geografia de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB).\nResponsable de l'Environment and Human Health Laboratory (EH2 Lab) al CTFC.\nMembre del grup de recerca de Geografia aplicada al Departament de Geografia a la UAB i professora visitant del CIGA (Centro de Investigaciones en Geografía Ambiental), Mèxic. La seva experiència comprèn, principalment, els següents camps de recerca sobre canvi global: indicadors socioecològics en paisatges mediterranis; biodiversitat urbana; medi ambient i salut humana; comunicació i divulgació científica i àrees naturals protegides (Reserves de la Biosfera). Actualment coordina l’especialització de Canvi global i el mòdul de Canvi global en el Màster Universitari en Estudis Interdisciplinaris en Sostenibilitat Ambiental, Econòmica i Social de l’ICTA-UAB.\nCo-supervisa quatre tesis doctorals i té diverses publicacions científiques i de divulgació relacionades amb els temes anteriors.


CALENDARI MARIÀ - 2019. CLARET (ISBN: 9788491361350) Compra el llibre\nCALENDARI MARIÀ - 2019\nMARES DE DÉU DE LES DIÒCESIS CATALANES\nHome | Matèries | Calendari marià - 2019\nAquest calendari Marià de l’any 2019 inclou el dia del mes, les festes marianes, la setmana litúrgica, la fase lunar i el santoral. Està dedicat a les «Mares de Déu» de les diferents diòcesis catalanes, fent un recorregut per tot el territori. Mare de Déu del Claustre (Solsona). Mare de Déu del Blau (Lleida). Mare de Déu de la Gleva (VIc). Mare de Déu de Montserrat (St.Feliu). Mare de Déu de la Salut (Girona). Mare de Déu de Núria (Urgell). Mare de Déu de Montgrony (Vic). Mare de Déu dels Àngels (Girona). Mare de Déu de la Mercè (Barcelona). Mare de Déu de Queralt (Solsona). Mare de Déu de la Cinta (Tortosa). Mare de Déu de Loreto (Tarragona).\ndata de publicació 06/09/2018


Aida Oset en un moment de l'obra\nL’actriu protagonitza ‘La lleugeresa i altres cançons’, un thriller musical en format de monòleg interior\nUna infermera ha hagut de deixar la feina. Tancada a casa seva es mirarà al mirall i no es reconeixerà. Què va passar el dia D a l’hora H? Això és el que reconstrueix ‘La lleugeresa i altres cançons’, l’obra teatral en format de monòleg interior protagonitzada per Aida Oset (Barcelona, 1983). L’actriu actua, canta i toca diferents instruments en un experiment que casa el teatre i la filosofia, que s’encara als temps hipermoderns que assenyalava Lipovetsky. L’obra, que ha suposat el debut en l’autoria teatral del seu director, Ivan Benet, en una producció del Teatre Nu de Sant Martí de Tous, la podreu veure aquest divendres 17 al Teatre Kursaal de Manresa.\n- El punt de partida de l’obra neix amb la idea dels temps lleugers i evanescents actuals segons el sociòleg i filòsof francès Gilles Lipovetsky. Com s’enllaça aquest pensament amb la història d’una infermera?\nL’obra neix de les ganes de treballar junts que teníem amb l’Ivan Benet, director de l’obra i coautor juntament amb Víctor Borràs. Va coincidir que tots dos estàvem llegint Lipovetsky i que a l’Ivan sempre li havia interessat la possibilitat d’enllaçar filosofia i teatre, així que ens va semblar molt interessant parlar d’alguna manera d’aquesta lleugeresa del temps hipermodern. Per altra banda, volíem que la protagonista fos una dona i ens agradava la idea que cantés, perquè jo també soc música i perquè volíem que fos un espectacle de música en directe. La idea que fos infermera va sortir una mica a partir d’una experiència de l’Ivan i perquè creiem que és una d’aquelles professions que tenen molta importància però que molt sovint està invisibilitzada i que es troba a mig camí entre el malalt i el metge. Així que ens venia molt de gust explicar la història d’una infermera que ha hagut de deixar la feina i que intenta recordar a casa seva el dia D i l’hora H. Llavors, es van anar lligant d’una manera natural aquestes tres peces: el món de Lipovetsky, el d’aquesta infermera i el fet que en un moment donat comença a cantar. I a tot això, vam trobar la complicitat de Teatre Nu per dur-ho a terme.\n- L’obra destapa la doble cara d’aquesta societat hipermoderna i "lleugera" en què vivim i la confronta amb les noves angoixes que crea...\nEvidentment. És la idea aquella de com més amunt puges, de més amunt caus. Lipovetsky, però, no critica la societat des de la lleugeresa sinó que la posa en valor, explica com aquesta qualitat “lleugera” està estesa en el nostre món d’avui en dia: la nanotecnologia, les dietes, el tipus de relacions que tenim, el fet que tota la informació estigui emmagatzemada en un núvol i, per tant, en un lloc no tangible. Per altra banda, com bé deies, tot això ens dona una contrapartida i és que hi ha més estrès, més angoixa i molta més deshumanització en molts processos. La història també parla d’alguna manera d’això, de l’ésser humà davant de les màquines o d’aquesta necessitat de deshumanitzar-ho tot, que no sabem on ens col·loca com a éssers humans.\n- Subratllo una de les frases de la sinopsi de l’obra: "A través de les cançons alleugerirà la seva condició d’animal hipermodern". La hipermodernitat ens despersonalitza, doncs?\nExactament. A l’obra, en un moment vital concret, la infermera fa balanç intentant endreçar i troba en la música aquesta lleugeresa que no li dona l’existència, ni el món real, ni el tipus de relacions. En un altre moment també es parla de les emoticones, dels missatges de WhatsApp, de les pantalles i de la poca interacció real que sovint tenim els uns amb els altres.\nAida Oset en una imatge procomocional de l'obra | Foto: Carla Oset\n- A l’obra feu cert homenatge al món de la infermeria i a les persones que curen. Certa invisibilitat per allò que és essencial, com és el cas dels cuidadors, és també conseqüència d’aquests temps?\nAbsolutament. De fet, avui en dia es parla molt de la gent que cuida i que cura, que són imprescindibles. La d’infermera és una professió però també hi ha la gent que cuida a casa i que no cobra i que per això, d’alguna manera, són els últims del sistema malgrat fer una feina crucial. De fet, ‘La lleugeresa i altres cançons’ ve d’una experiència personal de l’Ivan Benet. Li havien de treure un catèter i ell sempre explica que l’infermera li va dir que després de treure’l li posaria el seu dit al coll durant dos minuts. "Tu estigues tranquil, però ara tinc la teva vida a les meves mans", li va deixar anar fent broma. Això demostra fins a quin punt són importants aquest tipus de professions. La infermera, al final, és qui més contacte té amb els pacients. El metge pot donar un diagnòstic però qui està amb el dia a dia dels pacients, qui se n’aprèn el nom, els tracta, els fa riure i els acaba coneixent és qui fa d’infermer.\n- Potser també representen la humanitat d’aquest món deshumanitzat...\nExacte. Llavors, el que ens interessava era molt trobar aquest punt: què passa si algú fa una feina en què s’hi implica molt com a persona? Què pot succeir a partir d’aquí? I ja no puc explicar res més... [riu]\n- I tot això esdevé a la vegada un joc de miralls en què tothom s’hi pot sentir reflectit. Per què creus que abasta tanta generalitat?\nCrec que ens hi podem sentir molt identificats perquè, per una banda, més enllà del fet que sigui una infermera, el personatge està passant un moment de crisi i crec que en aquest sentit tothom s’hi pot sentir identificat. Per l’altra banda, hi ha molts codis de com estem vivint el nostre dia a dia que ens ressonen per tot arreu. Aquest fet de sentir-nos més éssers humans però adonar-nos que fins i tot estem perdent aquesta “qualitat” també és una cosa que ressona molt. Al final, és una història molt particular però en la qual hi ressonen coses molt universals i això ens fa tenir molta empatia amb la protagonista.\n- Com ha estat la feina de combinar tots aquests elements en un monòleg?\nHa estat una feina preciosa perquè hem tingut la sort de comptar amb la complicitat de Teatre Nu, que ens va permetre treballar-ho en un procés molt orgànic en diferents fases. Això és un privilegi avui en dia en què molts muntatges s’assagen en només dos mesos. En aquest cas va ser molt natural perquè quan començàvem a assajar, jo anava component, i quan paràvem un temps, també anava fent música i ho repreníem i ho anàvem encaixant d’una manera molt orgànica. En aquest sentit, ha sigut molt enriquidor per a tots.\n- Asseguraves que fer un monòleg et feia respecte. Ara que l’espectacle ha passat per la sala Beckett i ja ha arrencat la gira, es manté aquest respecte inicial?\nNo, és molt diferent. Sí que per a mi és el repte més gran que he assolit com a actriu perquè abordar un monòleg per qualsevol actor és una cosa important. I és com tot, com quan vas de viatge, que abans de marxar et fa respecte però un cop puges a l’avió l’aventura ja és una altra. En aquest sentit, em sento molt contenta d’haver-lo fet. Crec que hi ha un abans i un després en mi com a actriu pel que ha significat l’experiència i alhora també tinc moltes ganes de seguir ensenyant aquesta lleugeresa perquè encara no se li ha acabat la vida.\nAida Oset en un moment de l'obra | Foto: Carla Oset\n- Com deies, la música i les cançons de l’obra són originals teves. Com ha estat el procés de composició?\nUn cop ja havia llegit el text, quan vam començar a assajar, de cop i volta em començaven a ressonar idees. La lleugeresa et dona moltes imatges. Hi ha un tema que em va sortir a partir del mite d’Ícar, que vola perquè es vol apropar tant al sol que al final se li cremen les ales. Llavors, em va aparèixer aquesta imatge. Ho anava descobrint a mesura que anàvem avançant amb els assajos. També hi ha un moment de l’obra en què l’infermera es mira al mirall i no es reconeix. És aquell moment vital en què et preguntes quina mena de persona ets. Això em ressonava a Narcís quan es mira a l’aigua i s’enamora i acaba ofegant-se en la seva pròpia imatge. Aquests llocs intuïtius o frases del text que prenien molta importància, a mi em servien de motor per començar a fer una cançó. O ja més cap a la part final, que amb l’Ivan Benet parlàvem que volíem que fos un univers a l’estil de David Lynch, ja tenia una sonoritat al cap que lligava amb allò de què volíem parlar en aquell moment. A mi, és una manera de treballar que m’encanta. A més d’actriu, jo també soc música i barrejar disciplines i aportar la meva part creativa sempre m’ha apassionat moltíssim.\n- ‘La lleugeresa i altres cançons’ és una producció del Teatre Nu de Sant Martí de Tous, que estrena amb aquesta obra el seu primer text per a adults i també és el debut d’Ivan Benet, director de l’obra, com a autor. Com ha funcionat l’engranatge de tota aquesta acumulació de primeres vegades?\nHa funcionat molt bé, d’una forma molt fluïda. Aquella cosa de les primeres vegades, de les bones experiències... L’Ivan Benet ja havia codirigit ‘Informe per a una acadèmia’, en què ell també hi apareixia com a actor, però com a autor ha estat la primera vegada. Amb el Víctor Borràs de Teatre Nu es coneixen de l’Institut del Teatre, de fa molts anys, i la veritat és que es van entendre molt bé. Va ser molt fàcil i, sorprenentment, van escriure el text molt ràpid. Ha sigut una molt bona primera experiència.\n- Potser en vindran més...\nEsperem que sí, de ganes no ens en falten.\nWeb Aida Oset\nWeb Teatre Nu


Home Comerç Just Comerç just, la clau per a avançar cap a un futur just...\nVivim en un món en contínua transformació en el qual la incertesa ha sacsejat les nostres consciències amb força. Ens hem adonat, per fi, que el planeta necessita el nostre respecte i hem après que en ple segle XXI no estem lliures de pandèmies, crisis ni conflictes. La situació actual ens ha fet comprendre que la sostenibilitat és un tot on no poden separar-se els problemes ambientals dels socials i econòmics. Cada vegada més, prenem decisions sense perdre de vista l’impacte que aquestes puguin tenir.\nEl 14 de maig se celebra el Dia Mundial del Comerç Just, en un moment on volem saber d’on venen els productes que comprem i com arriben a les nostres mans, qui els ha produït, com i en quines condicions. Així, en un any marcat per una significativa reculada en el consum de les llars espanyoles, els productes certificats per Fairtrade, el segell líder de comerç just a Espanya, i que ja representa més del 90% dels articles de comerç just venuts al nostre país, han crescut lleugerament. L’import de vendes d’articles amb aquest segell a Espanya ha aconseguit els 137,4 milions d’euros l’any 2021, amb un augment de l’1% respecte a l’any anterior.\nAquestes xifres contrasten amb el panorama actual que està sofrint el consum espanyol en general, perquè segons diferents estudis, com per exemple l’elaborat per la consultora McKinsey i la patronal Eucommerce, les vendes en alimentació al nostre país van disminuir un 7,4%. En un escenari incert i complex, consumidors i empreses han apostat per un comerç que impulsa el desenvolupament social, econòmic i ambiental. I és que el consum ètic és un estil de vida sostenible que ha arribat per a quedar-se i les dades ho evidencien: s’està produint un clar canvi de paradigma, les vendes globals d’articles que certifica Fairtrade acumulen un creixement del 294% en els últims 5 anys a Espanya.\nEl consum ètic és un estil de vida sostenible que ha arribat per a quedar-se\nSón cada vegada més les persones que trien el sabor i la qualitat del cacau i el cafè d’origen certificats per Fairtrade en el seu dia a dia, entre altres articles com la fruita o el tèxtil que es troben entre els més de 1.900 productes amb segell Fairtrade que les i els consumidors tenen a la seva disposició en el mercat espanyol. També són cada vegada més les empreses responsables que donen resposta a aquesta creixent demanda. Així, en Fairtrade Ibèrica treballem juntament amb les empreses en les seves cadenes d’aprovisionament perquè agricultors, productors i les seves famílies tinguin uns mitjans justos i unes condicions de vida dignes mentre protegim el planeta.\nMés de 1,4 milions d’euros addicionals per a productors amb la Prima Fairtrade\nNomés l’any 2021, gràcies al consum de productes certificats amb segell Fairtrade a Espanya i Portugal, productors i agricultors han rebut una ajuda directa d’1.400.339 euros corresponent a la Prima Fairtrade, destinada a aconseguir millores tant en els seus negocis i operacions com en la seva comunitat. Així, a més de garantir uns preus justos i estables per a ajudar-los a resistir a les fluctuacions del mercat i proporcionar-los una xarxa de seguretat contra la caiguda dels preus, els productors reben aquesta quantitat addicional de diners que es paga per sobre del preu acordat, que ells mateixos decideixen democràticament com utilitzar.\n«El comerç just és l’eina per a aconseguir la justícia social, que va més enllà del legal, ja que impulsa la igualtat d’oportunitats per a totes les persones»\nI és que l’impacte positiu en els nivells de vida, la seguretat i l’estabilitat gràcies a uns salaris i unes condicions laborals dignes així com la capacitat de poder triar com invertir la Prima Fairtrade i tenir un Preu Mínim Fairtrade garantit, són algunes de les raons per les quals Fairtrade és el segell de comerç just preferit pels productors, segons es desprèn de l’enquesta realitzada per GlobeScan a organitzacions d’agricultors i productors entre febrer i maig de 2021.\nPerquè a Fairtrade tenim clar que el comerç just és l’eina per a aconseguir la justícia social, que va més enllà del legal, ja que impulsa la igualtat d’oportunitats per a totes les persones. La nostra filosofia de comerç es basa en la transparència i les dades d’impacte són la prova del nostre treball per la sostenibilitat tant per a consumidors com per als qui millor ens avalen, les i els productors.\nEl comerç just, en l’ADN de Fairtrade\nFairtrade també ha continuat consolidant el seu lideratge durant els últims anys a nivell global. Treballem perquè els productes que certifiquem tinguin un recorregut sostenible i siguin d’alta qualitat. Per a això, analitzem tota la cadena d’aprovisionament sota la supervisió de l’auditoria independent Flocert. El nostre sistema global se centra en garantir la protecció del medi ambient i el respecte dels drets humans dels gairebé 2 milions de persones treballadores en els 71 països on es conreen els productes amb segell Fairtrade.\nDavant la pregunta: Amb qui prefereixes treballar la sostenibilitat? La resposta és Fairtrade\nEl comerç just està en l’ADN de Fairtrade. Treballem perquè les nostres ciutats i els nostres camps siguin habitables i fructífers també demà. Així, som membre de la Coordinadora Estatal de Comerç Just (CECJ), que agrupa organitzacions vinculades al comerç just a Espanya. Així mateix, Fairtrade Internacional i, en conseqüència, Fairtrade Ibèrica també formen part de la World Fair Trade Organization (WFTO), l’únic sistema de verificació internacional que, a través d’auditories independents, s’assegura que els seus membres compleixin els 10 principis del comerç just en els seus negocis i cadenes de subministrament.\nTreballem per a aconseguir que tots els dies siguin 14 de maig, “Dia Mundial del Comerç Just”, i arribi el dia en què no necessitem una data específica en el calendari que ens recordi que no hauria d’haver-hi una altra manera d’entendre el comerç que no sigui sostenible. Perquè el comerç just no és una simple opció més, és el camí cap a un sistema comercial sostenible que transformi la realitat social. El comerç just és, en definitiva, la clau per a avançar cap a un futur just que no deixi a ningú enrere. Davant la pregunta: Amb qui prefereixes treballar la sostenibilitat? La resposta és Fairtrade.


Educació recomana escalfar les aules amb finestres tancades abans que arribin els alumnes | NacióDigital\nEducació recomana escalfar les aules amb finestres tancades abans que arribin els alumnes\nEl Departament elabora un nou document amb les orientacions per garantir una correcta ventilació\nper NacióDigital , 11 de gener de 2021 a les 12:58 |\nEl Departament d'Educació recomana que les aules s'escalfin amb les finestres tancades un mínim d'una hora abans que arribin els alumnes. Aquesta és una de les indicacions que consta a les 'Noves orientacions sobre ventilació als centres educatius en el marc de la covid-19', que amplia i complementa les que ja s'havien fet. Així, s'estableix que la ventilació s'ha de fer "a partir del moment en què arribi l'alumnat, durant l'activitat lectiva i al final de la jornada".\nEn finalitzar la jornada, s'han d'obrir totes les finestres i portes de les aules un mínim de mitja hora. Portes i finestres s'han d'obrir un mínim de 20 centímetres, entre 10 i 15 minuts cada hora. A les llars d'infants, s'ha de ventilar durant cinc minuts cada mitja hora.\nLes noves recomanacions destaquen que una aula buida i ben ventilada després de la seva darrera ocupació, "té l'aire lliure de virus". També defensen que la velocitat de renovació de l'aire és molt més gran que la velocitat de pèrdua de càrrega tèrmica a l'aula. Per això, per tal de cercar l'equilibri entre ventilació i confort tèrmic, estableix l'escalfament previ de les aules i la ventilació mínima de mitja hora en acabar la jornada.\nLes recomanacions insisteixen que la ventilació ha de ser "creuada i continuada" i que cal que estiguin així "el màxim d'hores possibles". De manera general, s'indica que en una aula s'aconsegueix la ventilació adequada obrint les finestres 20 centímetres si són corredisses o oscil·lobatents, o obrint les lamel·les en un angle de 45 graus de manera continuada i mantenint les portes totalment obertes. S'afegeix que els dies ventosos o amb gran diferència de temperatura entre l'exterior i l'interior faciliten la ventilació "i permeten obertures menors".\nLa guia afirma que durant els descansos i quan l'aula estigui buida cal fer "ventilacions totals" de 10 minuts. Un cop passat aquets temps, cal tancar i escalfar l'espai per millorar el confort tèrmic fins que retorni l'alumnat.\nTambé es recomana repartir l'obertura entre totes les finestres de l'aula i no pas obrir al màxim una sola finestra. A les zones comunes, com passadissos i vestíbuls, també és necessari mantenir una "lleugera" obertura de portes i finestres.\nEl document assegura que els centres ubicats en edificis construïts o remodelats a partir del 2007 compleixen el Reglament d'Instal·lacions Tèrmiques (RITE) i disposen d'una instal·lació que permet la ventilació dels espais i, un cop supervisats, no fa necessari obrir finestres.\nPer últim, el document incorpora que en aquells casos en que no es pugui aconseguir una ventilació adequada, el centre s'ha de dirigir als serveis territorials corresponents. Afegeix que la instal·lació de solucions alternatives "requereixen d'una valoració necessària per part del personal tècnic del Departament d'Educació, per garantir una correcta efectivitat de la mesura" i que només Educació ha d'avaluar aquestes mesures i, si és necessari, implantar solucions alternatives.\nSocietat, pandèmia, covid-19, coronavirus, calefacció, alumnes, tornada a l'escola, Departament d'Educació, escola


L'Ajuntament posa en marxa un servei per eliminar taques persistents de la vorera - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Ajuntament posa en marxa un servei per eliminar taques persistents de la vorera\nL'àrea on s'actua s'ha de delimitar hi deixar-hi actuar els productes que hi tirn uns minuts\nredacció | manresa 11.08.2020 | 17:06\nL'àrea d'actuació s'ha de delimitar. Ha començat pel centre de la ciutat AJM\nL'àrea d'actuació s'ha de delimitar. Ha començat pel centre de la ciutat\nLa regidoria de Qualitat Urbana, Via Pública i Ciutat intel·ligent de l'Ajuntament de Manresa ha iniciat un reforç de la neteja de voreres i carrers de vianants de la ciutat amb un servei addicional i específic destinat a eliminar taques incrustades que, per la seva naturalesa, queden fixades de manera més permanent als paviments, generant un efecte de brutícia als espais destinats als vianants.\nL'actuació es durà a terme durant aquest estiu, aprofitant que l'activitat comercial descendeix amb motiu de les vacances. Tot i això, el servei es concentra en horari de migdia, entre 2/4 de 2 i les 5 de la tarda, per tal de no entorpir el funcionament dels comerços.\nEl servei de neteja se centra en aquelles taques més difícils d'eliminar, causades per l'activitat humana, i també per orins de gossos, en llocs concentrats. En aquests indrets, es realitza un tractament concret, que requereix la delimitació de la zona de la taca i l'aplicació de productes específics, que es deixen actuar durant uns minuts, i que després es retiren amb aigua calenta a pressió.\nAquests treballs específics se sumen al servei de neteja habitual i periòdic que ja es fa des de l'Ajuntament. Requereixen més temps per part del personal que hi treballa, però s'obté un resultat més visible que en els tractaments ordinaris, aconseguint, per exemple, eliminar taques ennegrides incrustades entorn de fanals o papereres.\nL'actuació s'ha iniciat a la zona més cèntrica de la ciutat, que és la que acumula més afluència de persones i, en conseqüència, més presència de taques incrustades.


comunicacio Arquitectures de trava. Entre l'espai i el públic\nPONÈNCIA VALLES A CONGRES 8 NOV 2016.pdf\nPartim d’una certesa i plantegem un objectiu:\n- La certesa és demostrable: molt sovint la tasca dels arquitectes és pràcticament invisible, o és distorsionada la idea que es té d’aquesta.\n- Plantegem un objectiu derivat d’aquesta certesa –que ens ocupa des de fa ja temps-: difondre les tasques a les que es dedica el col·lectiu d’arquitectes.\nPer això avui obrim les portes també a altres mirades, -com les vostres, els que no sou arquitectes- per mostrar-nos primer, i per reflexionar conjuntament. Cosa que no succeeix massa sovint. Estem convençuts que la nostra feina se sustenta en el servei al comú a través de la resolució de problemes complexos, i que compartir la nostra mirada amb la societat a la que donem servei pot aportar una mica més de sentit crític.\nPer altra banda si aconseguim difondre be el què fem i el perquè ho fem, també estarem transmetent els valors que realment poden arribar a transcendir i ser més útils a la societat: els valors vinculats al coneixement arquitectònic, com a un bé humà, en tant que component imprescindible del mon que ens acull, i també com a patrimoni cultural, vinculat no només a allò físic que ens envolta, sinó també vinculat a una manera d’entendre aquest món tant des dels sentits, com des de la racionalitat sensible.\nFer comprendre aquesta tasca, i la importància que estem convençuts que té la seva funció social, passa per construir/trobar una explicació enraonada i descriptiva de tot això.\n"Arquitectures de trava: entre l'espai i el públic". Podeu visualitzar la fitxa de l'acte aquí.\nPodeu consultar la comunicació inicial de l'acte aquí.


Per fer front a diverses necessitats socials no cobertes o insuficientment satisfetes, en els darrers anys han anat sorgint diverses iniciatives creatives. Aquests projectes innovadors són impulsats per les entitats catalanes enfocades al Tercer Sector. En són exemples el Pis Zero, d’Arrels Fundació, els Àpats socials per la gent gran, de la Fundació Rubricatus, i els tallers fotogràfics "Què veus?".\nEl projecte 'Pis Zero' es basa en l’adaptació d’un espai ja existent perquè durant la nit funcioni com a allotjament per a les persones que no tenen habitatge. La iniciativa va ser impulsada el 2017 per Arrels Fundació, que forma part de la Federació d’Entitats Catalanes d’Acció Social (ECAS) i que es dedica a l’atenció de persones sense llar a la ciutat de Barcelona. Ester Sánchez, cap de Suport a la Persona d’Arrels Fundació i responsable del Pis Zero, explica que el projecte té dues línies diferenciades d’acció igual d’importants. "Per una banda tenim la funció de nit, que és la d’acollida a persones sense sostre, i per l’altra tenim la de sensibilització. Volem transmetre allò en què nosaltres creiem fermament: és possible reduir el nombre de persones que dormen al carrer."\nEl mobiliari de l’espai, dissenyat especialment per l’estudi d’arquitectes LEVE, permet un doble ús. Els llits es poden muntar i desmuntar de manera que serveixen també com a taules i bancs. Així doncs, es pot transformar l’espai en molt pocs minuts. "No és necessari crear noves formes d’allotjament dignes, és possible fer-ho en espais preexistents", apunta Sánchez. "Des d’una escola fins a un banc, un ambulatori, un gimnàs, una oficina o sala de reunions… Tots aquests espais es poden convertir en Pis Zero cedint l’espai de vuit del vespre a vuit del matí."\n"No és necessari crear noves formes d’allotjament dignes, és possible fer-ho en espais preexistents", Ester Sánchez\nQue el mobiliari sigui senzill, però, no implica que no sigui digne. De fet, aquesta és una de les idees més importants de sensibilització que vol transmetre el Pis Zero. Segons Sánchez, "es tracta d’un espai de confort, de seguretat, un espai digne on tu i jo hi dormiríem. Perquè a vegades es té la visió que per a una persona sense sostre qualsevol cosa és vàlida. I no és així". Però la iniciativa va una mica més enllà del simple allotjament. Un dels pilars del Pis Zero és el fet de proporcionar una acollida de qualitat, i això inclou el contacte humà. "Són persones que passen tot el dia al carrer, que arriben molt cansades i a les quals els hem de transmetre molta força. És important que la persona se senti reconeguda, que algú li pregunti com li ha anat el dia, que li ofereixi un plat calent, una conversa… D’aquesta manera sabem que el dia següent tornarà". Aquest factor humà ve donat per les dues persones que són al pis cada dia, una professional de l’àmbit social i una voluntària, que s’encarreguen d’acollir-les i mediar en qualsevol conflicte que pugui sorgir.\nÉs important remarcar que el projecte del Pis Zero només s’entén dins el marc d’Arrels Fundació. La iniciativa s’acull al model de housing first (‘primer l’habitatge’), adoptat per l’entitat, i que ofereix allotjament a més de dues-centes persones al dia. Per tant, totes les que en facin ús estaran sota el seguiment de les persones professionals sanitàries de la Fundació. "A Arrels no allotgem mai de manera temporal, perquè pensem que això significa retornar la persona al carrer. Nosaltres oferim un recorregut a llarg termini amb l’objectiu de sortir-ne, en el qual el Pis Zero podria ser el primer pas".\nActualment, el Pis Zero es troba en la fase de projecte pilot i fins ara ha allotjat 97 persones. A Arrels Fundació esperen trobar entitats, ja siguin públiques o privades, que cedeixin el seu espai per complir un objectiu col·lectiu: que no hi hagi ningú dormint al carrer.\nEl projecte 'Àpats socials per a la gent gran' es va posar en marxa cap a finals del 2017 i té per missió respondre a les necessitats de persones grans majors de 65 anys que viuen soles i tenen problemes de mobilitat. Aquestes persones no es podien desplaçar als menjadors socials i per tant, van passar a rebre els àpats a casa. La proposta va ser impulsada per part dels Serveis Socials de l’Ajuntament del Prat de Llobregat i la Fundació Rubricatus, que forma part de la federació Dincat i es dedica a promoure la integració social de persones amb discapacitat en l’àmbit laboral. Jordi Forcadell, cap del departament de Comunicació de Rubricatus, explica que "el nostre compromís és el de garantir que aquestes persones tinguin un mínim de nutrients necessaris per passar el dia. A partir d’aquí, els proporcionem un àpat diari, de dilluns a diumenge, tots els dies de l’any".\nTant la cuina com el repartiment dels àpats el realitzen dos equips diferents del centre especial de treball de la Fundació Rubricatus, TESIPRAT Serveis, on gairebé totes les persones treballadores tenen discapacitat intel·lectual. Els àpats es preparen a l’obrador del servei d’hosteleria, on l’equip els cuina, els envasa en tàpers reutilitzables i els posa en neveres tèrmiques especialment preparades perquè els aliments no perdin ni la temperatura ni els seus nutrients. "Els menús mensuals estan pensats per una persona nutricionista i estan validats per la cuina", apunta Forcadell, que afegeix que "cada menú és personalitzat i es prepara sempre tenint en compte la fitxa mèdica i les dades de cada persona: n’hi ha per a persones diabètiques, que no poden menjar sal, que necessiten el menjar triturat…".\n"Projectes com aquest ens ajuden a diversificar la nostra oferta de feines i proporcionen un gran creixement personal per part de les persones treballadores", Jordi Forcadell\nUn cop enllestit, l’equip del servei de repartiment de paqueteria sostenible recull les neveres i es desplaça cap a les llars de les persones usuàries, bé en transport elèctric, bé a peu. Es tracta d’un repartiment porta a porta en el qual és molt important el contacte humà. "La persona que reparteix no tan sols porta el menú i se’n va, sinó que entra a casa, ajuda a parar taula, explica què hi ha per dinar i ajuda a obrir el tàper". A més a més, també fa la funció de controlador o controladora, és a dir, s’encarrega de fer un seguiment i de vigilar que no hi hagi cap problema, com ara que una persona gran hagi caigut o s’hagi fet mal o qualsevol incidència que requereixi avisar Serveis Socials.\nForcadell remarca que "projectes com aquest ens ajuden a diversificar la nostra oferta de feines dins el centre especial de treball i proporcionen un gran creixement personal per part de les persones treballadores. Aquesta responsabilitat i el contacte amb la gent gran apodera i ajuda a desenvolupar relacions personals amb les persones usuàries del servei". De fet, a partir d’aquest projecte es van adonar que també hi havia una necessitat per part de les persones grans de tenir un acompanyament més enllà de rebre els àpats. El 2019, Rubricatus va aconseguir impulsar, junt amb l’Ajuntament del Prat de Llobregat, el projecte 'Antenes'. Actualment ja hi ha dues persones formades que en formen part, i a partir d’aquest any n’hi haurà dues més.\nEl projecte 'Àpats socials per a la gent gran' proporciona en l’actualitat al voltant d’uns vuitanta àpats diaris. Es tracta d’un servei de pagament que, després d’una valoració per part dels Serveis Socials, pot ser totalment o parcialment subvencionat per l’Ajuntament, depenent de la situació de la persona usuària. Tot i dependre actualment de l’òrgan públic, Rubricatus espera, a partir del mes d’abril, poder ampliar el servei i oferir-lo de forma independent.\nExposició 'Què veus?'\nL’exposició 'Què veus?' és el fruit del treball cooperatiu entre la Fundació Formació i Treball de Badalona i el col·lectiu de fotògrafs que imparteixen els tallers 'Què veus?', i ha donat veu a les persones en risc d’exclusió perquè mostrin la seva visió de la realitat. L’alumnat surt a fer fotografies al carrer de manera totalment lliure, i després les selecciona, munta una exposició a l’aire lliure i l’explica al públic.\nFormació i Treball és membre de la Federació d’Empreses d’Inserció de Catalunya (FEICAT) i està vinculada a Càritas Barcelona. El seu objectiu és formar i inserir laboralment persones en risc d’exclusió social i ho fa a través de programes com 'Reincorpora'. Un dels serveis d’aprenentatge oferts dins el marc d’aquest programa és la col·laboració amb els fotògrafs de 'Què veus?' en forma de tallers de fotografia per la inclusió social. Mariona Giner, coordinadora del projecte i fundadora de 'Què veus?', explica en què consisteix: "Nosaltres som un col·lectiu de persones fotògrafes professionals que treballem en col·laboració amb entitats per oferir una formació de fotografia participativa a persones que es troben en diverses situacions d’exclusió".\n"Aquestes persones tenen moltes coses a dir i aquesta és una oportunitat perquè ho puguin fer", Mariona Giner\nEl fotògraf explica els indicadors tècnics bàsics a l’alumnat i després aquest surt al carrer a capturar allò que vulgui. "Amb els anys, ens hem adonat que aquestes persones tenen moltes coses a dir i aquesta és una oportunitat perquè ho puguin fer. A poc a poc, la creativitat i el llenguatge no verbal fan que sorgeixin reflexions personals i les alumnes es comencen a plantejar qüestions que potser en un altre tipus de taller haurien trigat més a assolir". Giner afegeix que és per aquest motiu que els tallers de 'Què veus?' són transversals i no quelcom separat d’altres tipus de formacions. Per exemple, en un dels darrers tallers es va treballar així en una formació d’auxiliar de perruqueria, raó per la qual les fotografies de l’alumnat reflectien el seu treball en pentinats i maquillatge per poder-les incloure al currículum. A més, també va aprendre a fer il·luminació casolana i fotografies professionals amb el mòbil per poder promoure la pròpia feina en un futur. En el cas que algú destaqui en l’àmbit fotogràfic i hi manifesti interès, també li proporcionen ajuda per cercar cursos i beques de formació professional.\nCom que tant Mariona Giner com les altres persones fotògrafes que col·laboren en el projecte treballen amb diverses entitats, cada taller és diferent. Així, cadascú treballa amb un col·lectiu o un altre segons les especialitats professionals i les necessitats de l’alumnat. Giner apunta que "cada taller és completament diferent de l’altre i, per tant, els resultats també són diferents. Realment no ens interessa excessivament el resultat final ni l’estètica de la imatge, sinó el procés en si". Tot i així, els alumnes compten amb un material fotogràfic de qualitat, proporcionat per OLYMPUS, empresa col·laboradora de 'Què veus?' des dels inicis. Un altre aspecte important que tots els tallers de 'Què veus?' tenen en comú és la visita a una exposició com a forma d’inculcar la cultura de visitar els centres d’art i fotografia.\nEls tallers de 'Què veus?' s’imparteixen de la mà d’entitats com Formació i Treball, Metges del Món i Casal dels Infants, entre d’altres.


La llibertat de cultes i la ignorància - Diario de Mallorca\nLa llibertat de cultes i la ignorància\njosep a. grimalt (*) 15.05.2016 | 01:22\nComençaré amb una anècdota, aquesta vegada rigorosament històrica. Un professor d'universitat se disposava a explicar a una classe de Literatura a un quart curs de Filologia. Se tractava de comparar el relat del sacrifici d'Isaac, com el conta el llibre del Gènesi, amb el de la tornada d'Odisseu a Ítaca, segons l'explica Homer. Per la cara que feien els alumnes, endevinà que, quan els anomenava l'Antic Testament, no hi acabaven d'entrar. Per assegurar-se, va demanar: Què és, l'Antic Testament? Silenci per resposta. Insisteix: Bé, què sabeu de la Bíblia? Què és la Bíblia? Se va aixecar una mà tímida. Endavant, què és? L'alumne s'atreví a dir: "La vida del Bon Jesús".\nSenyors, comprovar que uns estudiants puguin haver arribat a un quart curs de la carrera de Lletres sense tenir noció del llibre que deu haver influït més en les lletres i en les arts de tots quants pot conduir un professor a la desolació més absoluta.\nTot això ve a tomb perquè no fa gaire vaig assistir a una jornada sobre llibertat religiosa, una ponència de la qual tractava sobre l'ensenyança religiosa en els centres docents. D'ençà de la democràcia, l'assignatura de Religió ha estat conflictiva. Escoltada la ponència, veig que ho continuarà essent per dècades, senzillament perquè està mal plantejada.\nEns agradi o no, sia quina sia la nostra fe, la nostra cultura està amarada de tradició cristiana. No, no se poden entendre ni la Literatura, ni les Arts sense tenir ja no dic uns simples coneixements, sinó una certa familiaritat amb la religió. Crec que era Ernst Gombrich, un historiador de l'art, que deia: si no saps què és l'ascensió de Jesucrist, davant un quadro que la representa, no entendràs si aquella figura que està a l'aire se'n puja cap amunt o descendeix cap avall. Els exemples se trobarien a centenars. Escriptors no creients, com Jorge Luis Borges, Umberto Eco, Henry de Montherlant i André Gide no s'entenen sense nocions de religió. No sé si Unamuno era creient o no, però sí que és segur que la majoria dels seus escrits no se poden entendre, ni tan sols superficialment, sense coneixements de cristianisme.\nSé que els dirigents en educació no són favorables a les Humanitats, cada vegada més retallades a l'ensenyança; però mentre n'hi quedi un residu, els coneixements de religió són indispensables. I si assignatures com les de Llenguatge, Literatura, Història i Art són obligatòries, ho ha d'esser també la de Religió, i el criteri dels pares dels alumnes no hi ha de tenir més empriu que el que tenen sobre la resta d'assignatures. Perquè si no, quin sentit té que un fill d'una família atea no haja de poder entendre el San Manuel Bueno, mártir i el d'una família beata sí?\nNo tocaré un tema particularment delicat i complex que és el de la intervenció que haja de tenir l'Església en la selecció dels professors i en els programes de les assignatures de Religió. En abstracte, pens que no hi hauria d'intervenir per res, al contrari, segons com la seva intervenció conduiria fàcilment a convertir-ne les classes en catecisme, que és allò que s'ha d'evitar de totes totes. Les assignatures de Religió han de servir per formar, no per adoctrinar, ni a favor ni en contra. L'Estat hauria de prendre les mesures per garantir-ne l'objectivitat i la imparcialitat més absolutes. Clar que, coneixent com són els polítics i la jerarquia eclesiàstica?


Martina, escort Barcelona amb telèfon 633888448 (633-888-448)\nHola. Et ve de gust viure una meravellosa i inoblidable aventura eròtica amb una jove estudiant de atípica bellesa, cabell pèl-roig, ulls clars i pell blanca i suau? Si la teva resposta és sí, la dona que estàs buscant es diu Martina. En Martina no només trobaràs un bon cos natural i una cara bonica, també trobaràs una jove preparada que destaca pel seu saber estar. En la intimitat, comprovaràs fins a quin punt les seves mans són sàvies a l'hora de tocar i estimular els teus zones erògenes. Els serveis d'aquesta bella escort espanyola li permeten adaptar-se als gustos més exigents. Coordinant a la perfecció, Martina aconsegueix crear en tot moment l'ambient ideal perquè la trobada amb ella sigui, des de la naturalitat, el respecte, la sensibilitat i la calidesa, el més plaent per a ambdós.\nMartina és una jove escort agradable, afectuosa, dolç i propera. Amb ella et resultarà fàcil sentir-te bé. Et tractarà en tot moment com podria tractar-te la núvia ideal. Pot rebre al un bonic pis al cor de Barcelona; en un lloc elegant, net i discret en el qual podràs gaudir de tot el necessari per tenir una cita de somni. Absolutament independent, ella et rebrà sola.\nNo t'ho pensis més i Cita't amb Martina. Crida o envia-li un whatsapp per concertar una cita amb ella.\nGirlsBarcelona presenta a Martina, una escort independent a Barcelona amb telèfon 633888448 (633-888-448) i que realitza els següents serveis: Atenció a parelles, Atenció a senyores, GFE, Lèsbic, Dúplex, Trios, BDSM, Petons a la boca, Cubana, Disfresses i fetitxisme, Ejaculació corporal, Fantasies, Joguines eròtiques, Sexe oral natural, Massatges, Sado, Striptease, Tantra... Martina és una escort espanyola d'ulls blaus, cabell vermellós, pits petits naturals, mesures 85-63-87, pell blanca, alçada normal i una edat de 20 anys. La seva nacionalitat és Espanyola i no ens facilita el correu electrònic de contacte. Atén a: apartament propi, apartament per hores, hotel...


"Les polítiques de sostenibilitat són una inversió, no una despesa" - Diari de Girona\nL'AEEG organitza aquest dijous un webinar sobre sostenibilitat\nGirona | 19·01·22 | 17:30\nJaume Tomàs, director general de IDD Innovación y Desarrollo Directivo\nL'Associació d'Empresaris i Emprenedors de Girona (AEEG) organitza dijous al matí un webinar-esmorzar sobre sostenibilitat mediambiental i social de la mà de la consultoria IDD. Es tracta d'un acte virtual, però en el qual tots els inscrits rebran a la seva oficina, un esmorzar.\nJaume Tomàs, director general de la consultoria IDD Innovación y Desarrollo Directivo, explica que en els últims temps s'ha accelerat la consciència en l'àmbit empresarial que "cal aplicar polítiques de sostenibilitat, no com una qüestió de moda o d'imatge, sinó com una necessitat". "Apostar per implantar polítiques de sostenibilitat és una inversió, no una despesa", afegeix.\nSegons la seva opinió, les empreses comencen a comprovar que si incorporen una bona estratègia de sostenibilitat poden millorar els seus resultats i créixer més que els seus competidors. "La sostenibilitat ha de contemplar-se com una oportunitat més que com una amenaça. El perill per a la supervivència, també per a la supervivència empresarial, està en allò que no és sostenible, i ho estem veient per exemple amb els fons europeus que estan arribant".\nTomàs explica que des de IDD estan ajudant a fer el pas a moltes empreses, tant a nivell directiu, com de la totalitat de la plantilla. Per això, ofereixen diferents paquets formatius.\nEl directiu de IDD vincula l'auge per la sostenibilitat i l'economia circular a la preocupació cada vegada més gran per part de la societat i les administracions pels problemes derivats de la crisi climàtica. "Cada vegada més empreses ho tenen assumit, però cal que aquesta conscienciació arribi al conjunt de les organitzacions", conclou Tomàs.\n5 Un home no entrarà a presó després de lligar la seva xicota de mans i peus, apallissar-la i violar-la


La campanya de promoció del bus urbà «Viatja i guanya» anuncia les butlletes guanyadores - Revista Cambrils\nAhir al matí es va fer el sorteig i es van donar a conèixer els tres números premiats: 02526, 00334 i 02405\nPublicat el Divendres, 11 d'octubre de 2019 09:38h\nEl regidor de Mobilitat, Lluís Abella, i el president de la Unió de Botiguers, Tomàs Sierra, van treure de l’urna les tres butlletes guanyadores del sorteig | Cedida\nViatjar amb l’autobús urbà de Cambrils té premi. Ahir, el regidor de Mobilitat, Lluís Abella, i el president de la Unió de Botiguers, Tomàs Sierra, van treure de l’urna les tres butlletes guanyadores del sorteig de la cinquena campanya “Viatja i Guanya”, que es va portar a terme del 16 al 21 de setembre en el marc de la Setmana de la Mobilitat Sostenible.\nLa campanya ha estat impulsada per l’empresa municipal Aparcam i la Unió de Botiguers amb el suport de l’Ajuntament de Cambrils. L’actuació pretén contribuir a la consolidació de l’ús del transport públic com una alternativa a l’ús del cotxe, també per als desplaçaments diaris als serveis i equipaments del municipi. Les butlletes es van repartir a totes les persones que van pujar a l’autobús urbà durant la setmana del 16 al 21 de setembre. En total es van distribuir 2.604 butlletes entre les dues línies d’autobús, superant les anteriors edicions de la campanya.


Columbia (nom) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nColumbia personificada en la bandera dels Estats Units portant un barret frigi, que significa llibertat i lluita per la llibertat, d'un pòster patriòtic de la Primera Guerra Mundial.\nNo s'ha de confondre amb Colòmbia.\nColumbia és un nom històric i poètic usat per als Estats Units i també com un dels noms de la seva personificació femenina. Ha donat origen als noms de moltes persones, llocs, objectes, institucions i empreses; per exemple, la Universitat de Colúmbia, el Districte de Columbia (la capital nacional), i el vaixell Columbia Rediviva , que donaria el seu nom a la riu Columbia. Les imatges de l'Estàtua de la Llibertat desplaçaren en gran part Columbia com el símbol femení dels EUA al voltant de 1920.\nColumbia és un topònim neollatí, en ús des de la dècada de 1730 per les Tretze Colònies. Es va originar a partir del nom de Cristòfor Colom i d'acabament -ia, comuna en els noms científics dels països (en paral·lel Britannia, Gàl·lia etc.).\n3 Formes modernes\nUna Columbia desafiant en una caricatura de Thomas Nast en 1871, mostrada protegint un xinès indefens d'una torba irada irlandesa que acaba de cremar un orfenat.\nColumbia en una caricatura de Thomas Nast de 1865, demanant al govern dels EUA que permeti votar als soldats negres.\nColumbia i l'Oncle Sam en un dibuix de Thomas Nast de 1869.\nEl Bust de Columbia en paper moneda dels Estats Units.\nEn aquest quadre (del 1872) de John Gast, anomenat American Progress, Columbia - com a personificació dels Estats Units en l'aplicació del Destí Manifest - porta la civilització cap a l'oest amb els colons americans.\nColumbia portant un vaixell de guerra amb les paraules "Potència mundial" com a "barret de Pàsqua" (portada de Puck, 6 d'abril de 1901).\nEl president del Tribunal Suprem de Massachusetts Samuel Sewall va utilitzar el nom Columbina (no Columbia) per al Nou Món en 1697. El nom Columbia per "Amèrica" apareix per primer cop en 1738 en la publicació setmanal dels debats del Parlament Britànic a la revista d'Edward Cave The Gentleman's Magazine. La publicació dels debats parlamentaris era tècnicament il·legal, de manera que els debats es van publicar sota la disfressa de Reports of the Debates of the Senate of Lilliput, i es van utilitzar noms ficticis per a la majoria dels individus i topònims que apareixien al registre. La majoria d'aquests eren anagrames transparents o distorsions similars dels noms reals; alguns pocs eren presos directament de l'obra de Jonathan Swift Els viatges de Gulliver; i altres eren d'estil clàssic o neoclàssic, com Ierne per a Irlanda, Iberia per a Espanya, Noveborac per Nova York (d'Eboracum, el nom romà de York), i Columbia pels Estats Units, en el sentit de "colònies europees al Nou Món".\nEl nom va ser encunyat per primera vegada potser per Samuel Johnson, que es creu l'autor d'un assaig introductori (en què "Columbia" ja apareix), on explicava la presumpció de substituir "liliputiense" per als noms en anglès; Johnson també va escriure a Debates... des de 1740 fins a 1743. El nom va continuar apareixent a The Gentleman's Magazine fins a desembre de 1746. Columbiap és un calc obvi d'Amèrica, substituint la base del cognom del descobridor Cristòfor Columbus per a la base del nom de pila del menys conegut Americus Vespucci.\nCom que en els debats del Parlament moltes de les decisions afectaven directament les colònies, eren distribuïts i seguits de prop a les colònies britàniques a Amèrica, el nom "Columbia" hauria estat familiar per la generació dels fundadors dels Estats Units.\nA la segona meitat del segle xviii, els colons americans començaven a adquirir un sentit de tenir una identitat diferent de la dels seus cosins britànics a l'altra banda de l'oceà. En aquest moment, era comú per als països europeus que utilitzen un nom llatí en contexts formals o poètics per conferir un grau addicional de respectabilitat al país en qüestió. En molts casos, aquestes naciones van ser personificades com a deesses de pseudo-clàssiques nomenades amb aquests noms llatins. Situada en un continent desconegut i no identificada pels romans, "Columbia" va ser el més proper que els estatunidencs podien emular aquest costum. Cristòfor Colom no va ser considerat un heroi de les Tretze Colònies fins a mitjans del s. XVIII i el creixent sentiment de nacionalisme entre les colònies. Els anglesos sempre van destacar en Joan Cabot i en Sebastià Cabot menystenint en Colom per raons polítiques. Però pels emergents Estats Units, els Cabot van ser herois nacionals de segona i considerats "agents a l'ombra d'un rei britànic", mentre que la Corona espanyola no era cap amenaça.\nEn el moment de la Revolució, el nom Columbia havia perdut el matís còmic dels seus orígens "lil·liputencs" i s'havia establert com a alternativa, o el nom poètic d'Amèrica. Mentre que el nom Amèrica està necessàriament dividida en quatre síl·labes, d'acord amb les regles de la versificació anglesa del segle xviii, Columbia va ser dividida normalment amb tres, que és sovint més convenient mètricament. Per exemple, el nom apareix en una col·lecció de poemes gratuïts escrits per graduats de Harvard en en 1761, amb motiu del matrimoni i coronació del rei Jordi III.\nEl nom "Columbia" ràpidament a ser aplicat a una varietat d'articles que reflecteixen la identitat estatunidenca. Un vaixell construït a Massachusetts en 1773 va rebre el nom de Columbia; més tard es va fer famós com a vaixell d'exploració, i va prestar el seu nom als nous "Columbias."\nLa nova nació, en mirar cap enrere, va començar a veure en Colom com un heroi fundador, i amb aquest canvi d'actitud, el nom de Columbia va esdevenir cada vegada més popular amb independència, i se li va donar a molts comtats, municipis i pobles, així com altres institucions, per exemple:\nEls defensors d'anomenar els Estats Units com a "Columbia" van continuar exercint pressió perquè el nom fos acceptat fins i tot després que la Constitució dels Estats Units fos ratificada. Segons George R. Stewart, el nom de "Estats Units" era criticat per ser massa llarg, imprecís i poc poètic, i digué que la Convenció Constituent de 1787 hauria estat el moment ideal per canviar-lo. Les dues persones que probablement haurien argumentat més per un nom millor, segons Stewart, haurien estat Thomas Jefferson i Benjamin Franklin. Però Jefferson es trobava a França en aquell moment i ja era vell i sense el seu antic vigor. Per tant, la nació es va continuar dient "Estats Units", però el suport popular pel nom de "Columbia" es va mantenir i es va donar el nom a molts comtats, ciutats i municipis.\nEn 1784, l'antic King's College de la ciutat de Nova York havia canviat el seu nom a Columbia College, que es va convertir en el nucli de l'actual Universitat de Colúmbia.\nEn 1786, Carolina del Sud va donar el nom de "Columbia" a la seva nova capital. Columbia és també el nom d'almenys 19 ciutats als Estats Units.\nEn 1791, tres comissionats nomenats per president Washington nomenaren l'àrea destinada a la seu del govern dels EUA "Territori de Columbia"; posteriorment (1801) va ser organitzat com el Districte de Colúmbia.\nEl 1792, el veler Columbia Rediviva veler va donar el seu nom al riu Columbia al nord-oest d'Amèrica (molt més tard donaria el seu nom a la transbordador espacial Columbia)\nEn 1798, Joseph Hopkinson va escriure lletres per la "President's March" (1789) de Philip Phile sota el nou títol de "Hail, Columbia." Un cop fou utilitzat com himne nacional dels Estats Units de facto, actualment s'utilitza com la marxa entrada del vicepresident dels Estats Units.\nEn la novel·la de Jules Verne De la Terra a la Lluna (1865), la nau espacial a la lluna va ser disparada per un canó columbiad gegant.\nEn part, l'ús més freqüent del nom Columbia reflecteix un augment del neoclassicisme estatunidenc, exemplificat en la tendència a l'ús de termes i símbols romans. La selecció de la àguila com l'au nacional, l'ús del terme Senat per descriure la Cambra Alta del Congrés, i el nomenament del turó del Capitoli i de l'edifici del capitoli eren evocacions conscients dels precedents romans.\nL'adjectiu columbià s'ha utilitzat per a significar "de o des dels Estats Units d'Amèrica", per exemple a l'Exposició Universal de Chicago de 1893, celebrada a Chicago (Illinois). De tant en tant es proposa com una alternativa a la paraula "americà".\nA principis de la Primera Guerra Mundial la imatge de Columbia de peu sobre un agenollat "Doughboy" es va emetre en lloc de la Medalla de Cor Porpra. Ella va donar "al seu fill amb el premi de la nova cavalleria d'humanitat" per lesions sofertes en "la" Guerra Mundial.\nLady Columbia reconeix el soldat "Doughboy" de la Primera Guerra Mundial que ha rebut ferides per la seva voluntat de servir la humanitat\nNo s'ha de confondre columbià amb l'adjectiu precolombí en referència al període abans de l'arribada de Cristòfor Colom en 1492.\nEn la Primera Guerra Mundial el nom de "Bon de la Llibertat" per als bons d'estalvi va ser molt publicitat, sovint amb imatges de l'estàtua de la llibertat. La personificació de Columbia va caure en desús, i va ser reemplaçada en gran manera per Lady Liberty com a al·legoria femenina dels Estats Units. Quan Columbia Pictures va adoptar Columbia en el seu logo en 1924, era (i segueix sent) representada portant una torxa similar a la de l'Estàtua de la Llibertat, a diferència de les representacions de Columbia del segle xix.\nPersonificació de Columbia, d'un Cilindre de fonògraf de Columbia Records.\nColumbia apareix per primera vegada com a figura quasi mítica en la poesia de l'afroamericà Phillis Wheatley en 1776 durant la guerra revolucionària:\nEspecialment al segle xix, Columbia podria ser visualitzat com una personificació nacional femenina dels Estats Units i de la mateixa llibertat, comparable a la Britannia britànica, la Italia turrita italiana i la Marianne francesa, en les caricatures polítiques de finals del segle xix, principis del segle xx. Aquesta personificació de vegades és anomenada "Lady Columbia" o "Miss Columbia". Aquesta iconografia personifica Amèrica en forma d'una reina índia o princesa ameríndia.\nColumbia al National Memorial Cemetery of the Pacific.\nLa imatge de Columbia personificat mai fou fixada, però es representa més sovint com una dona entre jove i de mitjana edat, vestida amb roba de decoració clàssica amb les barres i estrelles; una versió popular li va donar un vestit vermell i blanc a ratlles i una brusa blava, xal, o faixa tatxonada d'estrelles blanques. El seu tocat va variar; de vegades inclou plomes que recorden un tocat de nadius americans, de vegades era un corona de llorer, però més sovint que era un barret frigi.\nLes estàtues de Columbia personificada es poden trobar als següents llocs:\nLa Estàtua de la Llibertat de 1863 sobre l'edifici del capitoli dels Estats Units, encara que en realitat no es diu "Columbia", en comparteix molts elements icònics.\nla part alta del Memorial Hall, de Philadelphia, fundat en 1876\nLa rèplica de la Estàtua de la República ("Golden Lady") al Parc Jackson de Chicago sovint s'entén com a Columbia. És una de les icones restants de l'Exposició Universal de Chicago 1893.\nAl National Memorial Cemetery of the Pacific, dedicada en 1949.\nCaricatura política de 1860 que representa a Stephen A. Douglas rebent cops de Columbia amb l'aprovació de l'Oncle Sam.\nDes de 1800, el nom Columbia s'ha utilitzat per a una àmplia varietat d'articles:\nUniversitat de Colúmbia, una universitat de l'Ivy League a la ciutat de Nova York, que va adoptar per primera vegada el nom de Columbia College en 1784.\nLa cançó Hail, Columbia , una cançó patriòtica estatunidenca. Es va considerar, amb altres cançons, un Himne Nacional no oficial dels Estats Units fins a 1931, quan "The Star-Spangled Banner" va ser nomenat oficialment himne nacional\nLa cançó "Columbia, Gem of the Ocean" (1843) commemora els Estats Units sota el nom de Columbia.\nColumbia Records, fundada el 1888, va prendre el seu nom de la seva seu al Districte de Columbia.\nColumbia Pictures, nomenada en 1924, utilitza una versió de Columbia personificada com a logotip després d'una gran quantitat d'experimentació.\nL'antic nom legal de la CBS fou Columbia Broadcasting System, usat per primer cop en 1928. El nom deriva d'un inversor, la Columbia Phonograph Manufacturing Company, propietària Columbia Records.\nEl mòdul de comando de la nau espacial Apol·lo 11, la primera missió tripulada a la terra en la Lluna, va ser anomenat Columbia (1969).\nEl transbordador espacial Columbia , construïda 1975-1979, va ser nomenat per explorar la nau Columbia .\nUn Columbia apareix en 'personificada' Oncle Sam , una novel·la gràfica sobre la història d'Amèrica (1997).\nEl mòdul de comandament de l'Apollo 11, la primera missió tripulada de la terra a la Lluna, va ser anomenat Columbia (1969).\nEl transbordador espacial Columbia, construït en 1975-1979, va ser nomenat en homenatge a la nau Columbia.\nUna Columbia personificada apareix a Uncle Sam, una novel·la gràfica sobre la història d'Amèrica (1997).\n↑ Donald Dewey. The Art of Ill Will: The Story of American Political Cartoons. NYU Press, 2007, p. 13.\n↑ Kennedy, Robert C. «Uncle Sam's Thanksgiving Dinner, Artist: Thomas Nast». On This Day: HarpWeek. The New York Times Company, novembre 2001. [Consulta: 23 novembre 2001].\n↑ Walfred, Michele. «Uncle Sam's Thanksgiving Dinner: Two Coasts, Two Perspectives». Thomas Nast Cartoons, juliol 2014. [Consulta: 5 març 2016].\n↑ Thomas J. Schlereth, "Columbia, Columbus, and Columbianism" in The Journal of American History, v. 79, no. 3 (1992), 939\n↑ The Gentleman's Magazine, Vol. 8, June 1738, p. 285\n↑ Debates in Parliament, Samuel Johnson.\n↑ P.ex. "Gàl·lia" per França, ""Helvècia" per Suïssa, "Lusitània" per Portugal, "Caledònia" per Escòcia, "Hibèrnia" per Irlanda, "Polonia" per Polònia etc.\n↑ Hoyt, Albert. The Name 'Columbia' , The New England Historical & Genealogical Register, July 1886, pp. 310-313.\n↑ Pietas et Gratulatio Collegii Cantabrigiensis apud Novanglos, no. xxix. Boston, Green and Russell, 1761.\n↑ David E. Nye. American Technological Sublime. MIT Press, 1996, p. 266.\n↑ «Selections from Phillis Wheatley Poems and Letters». Arxivat de l'original el 2006-09-08. [Consulta: 16 setembre 2016].\n↑ «Origins: The Female Form as Allegory».\n↑ «Hail Columbia». Hail Columbia. Arxivat de l'original el 18 de novembre 2012. [Consulta: 2 febrer 2013].\n↑ Literata. «Columbia». The Order of the White Moon Goddess Gallery, 2011. Arxivat de l'original el 24 d'octubre 2012. [Consulta: 2 febrer 2013].\n↑ Bernard F. Dick. The Merchant Prince of Poverty Row: Harry Cohn of Columbia Pictures. University Press of Kentucky, p. 40–42.\nWhere Have You Gone, Miss Columbia?\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Columbia\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Columbia_(nom)&oldid=28967309»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 des 2021 a les 12:17.


Els millors films del DocsBarcelona (en 'streaming')\nAi Weiwei, Bruno Ganz, Jaume Plensa, Pascal Comelade... del 19 al 31 de maig a Filmin\nAmb el lema 'Mirades inquietes', el 23è DocsBarcelona arriba a casa nostra a través de Filmin, carregat amb una trentena llarga de documentals de més de vint països diferents. D'aquesta manera, el festival no falta a la cita anual amb els espectadors i, a més, es podrà veure a tot l'Estat. a continuació, us seleccionem alguns dels títols que esperem amb candeletes.\nEntre els 35 documentals (28 llargs i 7 curts) del DocsBarcelona, hi trobareu plats forts com l’últim film d’Ai Weiwei, 'Vivos', sobre la desaparició d’estudiants a Mèxic el 2014 i la corrupció sistèmica del país; el film d’Helena Třeštíková 'Forman vs. Forman', sobre el director d’'Algú va volar sobre el niu del cucut', i l’última actuació de Bruno Ganz, a 'Winter journey', d’Anders Østergaard, sobre la pujada de Hitler al poder.\nUn total d’onze títols seran de producció catalana, entre els quals destaquen '¿Puedes oírme?', dirigida per Pedro Ballesteros i produïda per Paco Poch, sobre l’obra i la personalitat de Jaume Plensa; 'Constel·lació Comelade', en el qual Luis Ortas s’endinsa en l’univers musical únic de Pascal Comelade, i 'La nova escola', de Ventura Durall, sobre la revolució educativa que proposa Escola Nova 21.\nUn 55 % de les pel·lícules del DocsBarcelona estan dirigides per dones. Apunteu, per exemple, el treball d'Alexe Poukine 'That which does not kill', que trenca el silenci sobre la violació a través de les veus de diverses dones. I no us perdeu tampoc 'Advocate', de Rachel Leah Jones i Philippe Bellaïche; 'Hi, A.I.', d’Isa Willinger, i 'Overseas', de Sung-A Yoon, sobre les dones filipines que emigren per fer feines de la llar.\nNO T'HO PERDIS: Joies de cinema alternatiu que podem veure al maig en 'streaming'


The Old Dairy Cottage Torver Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 9 allotjaments a Torver.\nTorver, Torver, Regne Unit - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Torver, The Old Dairy Cottage és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Torver. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. The Old Dairy Cottage és una elecció inteligents per a viatgers a Torver, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.