— dilluns, 17 feb. 2020\nLa primera edició de l’EMOcionatour ha estat la de la consolidació en el territori nacional. No només ha ampliat el seu camp d’acció fora de Catalunya, sinó que el seu discurs en defensa de la introducció de l’emoció en l’espai educatiu apareix cada vegada més com una evidència. La iniciativa d’EduCaixa va congregar a CaixaForum Barcelona* un gran nombre de professionals de l’educació que miren d’afrontar els grans reptes que planteja l’educació des d’una òptica enriquidora i integral.\nJa ho deia Aristòtil: “Educar la ment sense educar el cor no és educar”, una realitat que pot semblar evident, però que durant massa temps no s’ha introduït en les pràctiques educatives. Si l’ésser humà és un animal racional, tampoc no hi ha dubte que les emocions determinen la nostra relació amb el món que ens envolta i que, per tant, no les podem deslligar de la nostra activitat cognitiva.\nEs tracta d’una òptica que actua en diferents àmbits: segons diversos estudis, l’educació emocional aporta una millora en les relacions interpersonals, una reducció de la violència a les aules i clars avenços en el rendiment acadèmic i en l’empatia. Tenir en compte aquest component, més enllà de l’aprenentatge de coneixements, a dia d’avui resulta una autèntica necessitat.\nCom va recalcar la primera ponent, Arantxa Ribot —pedagoga, doctora en educació i responsable de la línia d’evidències en educació d’EduCaixa—, els docents acostumen a repetir esquemes sense posar-los en dubte simplement perquè “sempre s’ha fet així”. Va parlar, per exemple, del tema dels deures. No és que la jove pedagoga posi en dubte la necessitat de fer-los, sinó que convida que es facin estudis sobre quins tipus de deures són més eficaços. Les evidències demostren que ho són quan són “breus, concisos i es relacionen directament amb el que s’ha estudiat a l’aula”, i que “la qualitat ha de prevaldre sobre la quantitat”. En canvi, una pràctica tan estesa com repetir curs no té, en general, eficàcia, i fins i tot s’ha comprovat que repetir dues vegades o més aboca sovint l’alumne fora del sistema escolar. Segons l’Arantxa, “les evidències no et diuen com has de fer les classes, però t’ajuden a prendre decisions fonamentades.”\nCristina Gutiérrez, directora de La Granja, un model d’escola basat en l’entrenament de les competències emocionals de l’alumnat, va recordar els seus temps com a monitora de lleure infantil en una escola on la por a equivocar-se i el costum el portaven a anar repetint el que ja es feia. “Vaig acabar convertint la meva professió en una gran mentida perquè sabia que els infants no aprenien”. Per això va decidir fer alguna cosa diferent, que va desembocar en el model de La Granja i li va permetre “que els alumnes tornessin a escoltar i amb resultats demostrats científicament.”\nAquest desenvolupament de les competències emocionals busca que els alumnes guanyin autoestima i autonomia i, en aquest sentit, l’educadora va voler subratllar la importància de la valentia: “La valentia implica acció, la covardia, passivitat” El problema, segons ella, és que ara ens trobem amb pares espantats que cauen en la sobreprotecció: “Cada vegada que els fem els deures als fills, que els portem la motxilla, que els protegim de tot i de tothom, els estem convidant a la passivitat. Així és com estem formant nens fràgils que no senten que ells siguin els seus dignes protectors.” El desenvolupament la de la intel·ligència emocional resulta doncs fonamental perquè els alumnes guanyin autonomia i alhora siguin empàtics i col·laborin amb els companys. “A mi la intel·ligència emocional em va salvar la vida, com a professora i com a mare”, conclou.\nL’escriptora i pedagoga Eva Bach, d’altra banda, centra una gran part de la seva feina educativa en una època tan canviant, apassionant i alhora terrible com l’adolescència. Va recordar que adolescent significa etimològicament “el que està creixent” mentre que adult significa “el que ha crescut”. “El primer problema és que ens trobem ara amb adults que no han crescut emocionalment”, cosa que dificulta l’acompanyament de l’adolescent. Així que “un que s’ha perdut ha d’ajudar a trobar-se a un que s’està buscant”. Per tant, la primera feina s’ha de centrar en els pares, i Bach considera que “hem de ser referents atractius” i no mostrar el desencís que de vegades acompanya l’edat adulta.\nPer no tirar la tovallola, els adults han de ser un d’aquests influencers que tanta incidència tenen en la vida dels adolescents i, per a això, no hi ha res millor que centrar-se en la competència més transversal, “la competència de les competències” segons Bach: la comunicació. Una autèntica comunicació que no només dona, sinó que també rep i que ens permeti apreciar el que els adolescents ens poden ensenyar, especialment pel que fa a prendre’s la vida amb menys crispació i amargura.\nEls sentiments són personals i alhora universals. A tots ens passen coses semblants, però després cadascú hi brega a la seva manera. Dins d’aquests sentiments, la vulnerabilitat no seria, a priori, un dels que podrien tenir un abast positiu en el camp acadèmic. I no obstant això, negar el que alguns podrien considerar una feblesa és negar-nos-ho a nosaltres mateixos. Per això, el Jordi Amenós va tancar la conferència amb una reivindicació de la nostra vulnerabilitat o, més aviat, del dret que tenim a expressar-la, a comunicar-la i, així, entendre també la dels altres.\nEspecialista en la narrativa com a eina terapèutica, va destacar que passem l’escolaritat “asseguts i avaluats” i després ens costa connectar amb altres àrees primordials, com la de les emocions. Per això, dignificar la vulnerabilitat modifica la nostra mirada nosaltres mateixos i sobre els altres.\nL’educació es troba ara en una cruïlla: reptes sempre canviants, nens i adolescents exposats a milers d’estímuls, i uns pares i professors molt implicats però desorientats. Ara més que mai l’educació ha de ser integral i oberta, i sens dubte iniciatives com EMOcionaTour obriran nous camps de recerca que portin a una pedagogia en què les emocions es vegin com una part fonamental del nostre desenvolupament.\n*A més de Barcelona, les conferències també s’han fet a Lleida, Tarragona, Palma, Sevilla, Madrid i Saragossa.\nemociones emocions escola escuela


L’estrany matrimoni de la dona pionera - Televisió\nL’estrany matrimoni de la dona pionera\nMonica Schipper / Getty Images Per Stassi Reid/21 de març de 2018 11:42 EDT/Actualitzat: 25 de novembre de 2019 a les 13:00 EDT\nAnn Marie 'Ree' Drummond ha estat compartint com és la vida per a muller del ramader al seu lloc web, La dona pionera, des del 2006. L’èxit del seu bloc li va obrir portes perquè es convertís en una autora publicada, la presentadora pròpia Xarxa d'aliments espectacle de cuina i propietari d'una línia deDona pioneraproductes de marca. Els lectors fidels del seu bloc han pogut veure els seus fills (Alex, Paige, Bryce i Todd) créixer just davant dels seus ulls, però la majoria dels aficionats de Ree estan encantats per la seva relació amb el seu marit - un ramader evasiu anomenat Ladd Drummond, a qui va anomenar afectuosament l ''Home de Marlboro'.\nEl seu romàntic remolí va començar quan el guapo vaquer va arrebossar-li el cor amb els seus ulls blaus gelats, els seus capgrossos que s’adaptaven perfectament i les seves habilitats d’equitació. No podem evitar somriure quan esmenta 'papallones i formiguejos hiney' se sent al seu voltant, però això no significa que tot sigui perfecte per la imatge entre aquests dos. Aquí hi ha algunes coses estranyes sobre Dona pioneraés el matrimoni.\nEl marit de la dona pionera la va fer esperar!\nRee Drummond es va enamorar de Ladd Drummond a primera vista, segons els suculents detalls que va compartir en un número deLa revista Pioneer Woman (via Yahoo! Esports). Es van trobar a un bar. 'Era alt, fort i misteriós, prenent cervesa embotellada i portava texans i botes de vaquer', va dir. Després de fixar-la durant uns minuts, va despertar una conversa, però va haver d'abandonar el bar d'hora per 'cuinar galls de Nadal per a gent de la seva petita ciutat'.\nElla esperava que la cridés, però Ladd la va tocar. Tampoc va trucar aquell dia, ni setmana, ni mes. Durant tot aquest temps, em vaig permetre recordar els seus ulls, els seus bíceps, la seva forma tranquil·la. La desil·lusió em sobraria ”, va lamentar. Finalment, quatre mesos més tard, Ladd va fer que la seva línia d’atenció sigui blanca, i la resta és història. Aleshores, què li va trigar tant de temps a marcar els seus dígits?\nA lector de blocs Va fer aquesta mateixa pregunta i Ree va respondre: 'Sé la resposta. Però vaig a deixar que li digui. Hi havia una altra dona pionera a la imatge, o ha perdut la cel·la en algun lloc de la seva433.000 hectàrees de terra? La seva endevina és tan bona com la nostra.\nRee Drummond va guanyar al seu marit amb fem de vaca\nAbans que es convertissin en marit i dona, Ree Drummond havia de demostrar que estava disposada a fer el canvi de nena a la granja. Ella va detallar el gresol espantós (i pudent) el maig del 2006 publicació al bloc, descrivint com la va convidar Ladd Drummond el seu ranxo a Pawhuska, Okla, per treballar bestiar al costat del seu germà Tim.\n'Tindràs la temperatura [del bestiar]', va informar Tim Ree, i es va adonar ràpidament del termòmetre on s'havia d'instal·lar el sol on no brillava el sol. Abans que ho sabés, el primer animal havia entrat a la goma. Diversos vaqueros estaven en diferents posicions al voltant de l'animal i van començar a exercir els seus respectius deures. Tim em va mirar i va cridar: 'Incloeu-ho!', Va recordar Ree. Prou aviat, la feina va ser completa, però no abans que el braç estigués “cobert de merda de vaca pudent”.\nmarca l'edat de la dona Zuckerberg\nUnes setmanes després de la seva pudent aventura a la granja, Ladd va proposar, i per descomptat, Ree va dir que sí. 'Mirant enrere, sóc conscient de quant m'estaven provant aquell dia a la gossa del bestiar', va dir. 'Ja que era l'únic del meu marit germà, Tim va haver d'aprovar-me. Aquesta era simplement la forma malvada i retorçada de Tim de mesurar la meva valència.\nEl nuvi de Ree Drummond no va arrencar la moto\nRee i Ladd Drummond es casen a l'A magnífica cerimònia de l’església, però, com va ser la recepció? Els convidats estaven fent laRisc de síndria a les hores baixes del matí? Segons el blog de Ree, Ladd probablement estava massa preocupat per aconseguir el seu pas a dos perquè estava retardat 'al vestuari masculí' veient a la seva alma mater, Arizona State, assumir Nebraska al futbol universitari. '[Estat d'Arizona] va guanyar, i Marlboro Man no va faltar ni per al món ni per a la nostra recepció de casaments. Diu que el joc va ser un bon presagi ', ella va escriure. Sembla fresc i tot, però som més curiosos pel vestidor d'aquest home que estava amagat. Va ser la seva recepció a un gimnàs? Necessitem respostes.\nA més dels hijinks dels vestidors, també ens resulta interessant com la parella va oblidar-se sensiblement el seu aniversari del casament el 2018. 'El nostre aniversari va explotar la setmana passada! És una cosa de generació d’entrepans ”, va titllar Ree una foto de la parella a Instagram. Ella estava segura d'afegir, 'Perill, ets un exemplar'. Tot i que és habitual oblidar una ocasió especial en què us heu casat durant tant de temps, és estrany quan teniu en compte la aparença d'amor que tenen aquests dos.\nLa lluna de mel de la Pionera va acabar de seguida\nRee i Ladd Drummond van decidir 'deixar que la naturalesa prengués el seu camí' un cop es van casar i, per tant, pot començar! Van acabar concebent quan van estar tres setmanes lluna de mel a Austràlia. 'Ara que sóc dolorosament conscient del tan fèrtil que sóc, em riure quan recordo la sorpresa' quan vam ser positius de la prova ', la mare de quatre anys va escriure al seu bloc.\nRee va dir que va intentar mantenir viva la guspira durant tot el seu embaràs, escrivint que va fer un esforç per mantenir els dits dels seus peus a la pedrera quan s'apropava la seva data de venciment. Fins i tot quan es dedicava a la feina, es va dedicar el temps a dutxar-se, a arrissar-se els cabells i, fins i tot, es va quedar “boja” fins que finalment van abandonar el ranxo i van conduir a l’hospital per lliurar la seva filla, Alex.\nDiuen que el primer any de matrimoni és el més dur, per la qual cosa només podem imaginar els ajustos que Ree i Ladd havien de fer a mesura que passaven de marit i esposa a pares del primer cop en tan poc temps.\nFarting és un gran no en el matrimoni de The Woman Pioneer\nÉs evident que Ree Drummond es va deslliurar del simple pensament de fer alguna cosa que pogués desactivar el seu marit, Ladd Drummond. Es pensaria que després de tants anys de matrimoni, ja la va veure en el seu millor moment i el seu pitjor, però segons Ree, encara li donen regles estrictes sobre el que pot i no pot presenciar, sobretot pel que fa als seus embarassos.\n'Fins i tot durant el treball, vaig intentar seguir sent la sempre nova i vibrant nova esposa, fins arribar a ordenar al meu marit que es quedés al nord de les meves espatlles durant el naixement', va dir va escriure al seu bloc. Entre les contraccions, Ree estava ocupada per 'aplicar balsa de llavis tenyits' i fins i tot va admetre que 'es va refer' a si mateixa quan va arribar el moment de pressionar, perquè tenia por de que inadvertidament li donés compte.velocitat davant de [Ladd]. ' Va afirmar que aquesta funció corporal natural seria el 'petó de la mort' en el casament. I aleshores només hauria de divorciar-se d'ell i començar fresc amb algú altre. I no bromejo ”, va escriure ella. Fins i tot la seva obstetricària va pensar que estava portant les coses massa lluny i va exigir que tallés la merda i que comencés a centrar-se en empènyer el nadó.\nDesprés de parir, Ree estava més enllà dels seus esforços valents. 'Ja ho he fet. Més de nou mesos i un lliurament normal sense el més mínim flatulento davant del meu amant ”, va escriure.\nCoses que fa Ree Drummond durant una nit\nQuan la nit de Cap d'Any es va girar i Ree Drummond 'estava morint a sortir en una cita real', va preguntar al seu marit si estaria disposat a unir-se a alguns dels seus amics per sopar. Però Marlboro Man no volia anar-hi. Estava esgotat, havent tingut una setmana esgotadora de bestiar treballador. Tot el que volia fer aquella nit era quedar-se a casa i relaxar-se. Vaig ser desinflat ”, va escriure ella lloc web.\nLa pregària i la pregària no canviaven d'opinió, però després que Ladd Drummond va ferir fatalment una brossa que feia setmanes que estava causant estralls a la seva propietat, va presentar a Ree una oferta. —Diu-vos què, mel —va dir. 'Disposeu aquesta carcassa bruta mentre em prenc la migdiada i us trauré aquesta nit!' Ree ha estat aquest per al repte. Mentre Ladd responia, va escriure al seu bloc que havia estat disposada d'aquesta brossa. No compartiré els detalls. De vegades em molesta a vegades. De vegades em desperto cridant. '\nFins al moment, el denominador comú en el seu matrimoni són coses pudents: poo de bestiar i una mata morta. Pee-teix!\nEl marit de la dona pionera, literalment, va veure els seus intents\nRee Drummond és molt exigent sobre el que està exposat el seu marit, Ladd Drummond, i una recuperació laboral i de part va exposar algunes de les estranyes regles que el seu marit ha de complir estrictament. Després de treballar a les 35 setmanes, Ree va ser traslladat a l'hospital per una secció C d'emergència. Ladd estava allà per al procediment, tot i que li vaig ordenar que no el mirés qualsevol cosa teniu a veure amb el meu abdomen ”, Reeva escriure al seu bloc.\nDesprés de tornar a casa amb el fill recent nascut, Ladd va confessar sorprenent. Tot i que se li va dir no per mirar-li l'estómac durant la seva secció C, li va dir 'dolçament': 'Vaig veure les teves entranyes'. Probablement això no hauria estat una gran cosa per a qualsevol altra dona que acabés de parir, però de Ree parlem aquí, una dona que sembla obsessionada en presentar-se com una imatge perfecta de perfecció del seu marit adorador. Només ens podem imaginar quina horroritzada va ser quan va adonar-se que havia trencat la seva regla i estava tenint un concurs contundent amb els seus interiors.\nUn treball d’amor ... i vòmits\nSentiu un patró? Durant la història de part i lliurament de Ree Drummond, la va compartir bloc, va detallar una altra vergonya percebuda quan una infermera li va administrar 'sulfat de magnesi' per impedir que entrés en part primerenca a les 35 setmanes. Segurament, se li va dir que el medicament la provocaria, cosa que va provocar a Ree que respongués amb temor: “Oh, si us plau, si us plau, no. Per favor, si us plau, no. Hem de fer això? '\nLadd Drummond es disposava a assistir a un rodeo, però tot ho va deixar anar fins a Ree. Va arribar a l'hospital just quan 'les drogues s'apliquen', va dir. “I sense necessitat de temps per demanar un llençol, una bossa de plàstic, o fins i tot una botella de paperera buida, vaig vomitar el projectil per tota la sala. Pensa Linda Blair, i multiplica allò per vuitanta ', va dir sobre ella L'Exorcista-com expulsió. Estem força segurs que Ladd empatitzava amb la seva dona, però tot el que Ree podia pensar sarcàsticament amb ella era: 'I apostaré que mai no s'hauria enamorat de mi que no ho feia en aquest moment'.\nEl marit de la dona pionera la va convèncer per deixar de ser vegetariana\nRee Drummond pot batre gairebé qualsevol plat a cop d'ull. I, tot i que pensem que a la majoria de la gent els encantaria estar casats amb algú que coneix el seu camí per la cuina, Ladd Drummond no és gaire lluny de ser del tipus aventurer quan es tracti dels seus àpats. Probablement no l'atraparàs per inhalar ostres a mitja closca o per picar un bol de caviar en un restaurant elegant i amb estrella Michelin. És un tipus de tipus 'carn i puré de patates'.\n'Sóc una mica gastronòmic, així que no sóc el millor tipus del món per cuinar', va dir Gent. Però al flip slide, no és un mal cuiner ell mateix. Ree va dir a la revista que ella era vegetariana quan es van conèixer per primera vegada, però després que va assotar la seva especialitat, un 'bistec que s'escorça de mantega', va donar les seves verdures a la vorera i es va convertir en la seva núvia.\nEstem seriosos, Ladd Drummond està molt compromès amb la seva carn i les seves patates\nCom a estrella de la Xarxa d'Aliments, es podria pensar que Ree Drummond és la xef celebrada a casa seva. Però les creacions culinàries de Ree no sempre han estat un èxit amb el seu marit vaquer, Ladd Drummond, que no és fan de tot el que cuina. Cas concret: a la cinquena cita de la parella, Ree va decidir cuinar una de les seves especialitats, la linguina amb salsa de cloïsses blanques, un plat saborós que va coincidir amb les sensibilitats ramaderes de Ladd. 'No tenia ni idea que Marlboro Man, un ramader de quarta generació,no menja peixi molt menys picar les cloïsses, encara menys picar les cloïsses banyades en vi i nata, encara menys picar les cloïsses banyades en vi i crema que es barregen amb un munt de fideus llargs que són massa complicats de negociar ”. Ree va escriure el 2007 sobre ellaDona pionerabloc.\nHa! Tot i que és certament graciós que Ladd lluités per “negociar” els espaguetis: necessitava algun manual o alguna cosa? - és estrany aquests dos sincronitzats malgrat els seus diferents papil·les gustatives, oi? Però, de vegades, els oposats atrauen.\nDe qualsevol forma, alguns aficionats no es queden impressionats amb la cuina que fa de Ladd. 'Ella [Ree] pensa que és tan bonic com no mirarà dues vegades una verdura, com ha de fer-se una pizza separada, un sandvitx, qualsevol cosa, perquè vol uns verds al seu menjar, però Ladd no s'atreviria mai perquè és un tipus de carn i patates ... 'es lamentava una personaReddit.\nEl matrimoni de la dona pionera es basa en la tradició\nEl noi del camp va conèixer la ciutat de la ciutat, i junts van emprendre un matrimoni tradicional que s'adheria als rols típics de gènere social, oi? Mal!\nEls Drummonds han estat aixafant el status quo des que van tenir el seu primer fill, i quatre fills després, Ladd Drummond no té por de penjar-se els esperons i tendir a les seves funcions de pare. Dona pionera es dedica a publicar blogs, escriure o viatjar per assistir a una compareixença pública. En una entrevista amb El Nova York, Ree va deixar totes les tasques parentals de Ladd. A més de portar els nens a la pràctica del futbol i ensenyar-los les cordes al voltant del ranxo, ell també acostuma a ajudar a Ree amb els seus negocis. Ell comprova els seus correus electrònics i fins i tot li dóna idees per a les publicacions del bloc.\n'Sempre han estat un equip', va dir la mare de Ree, Gerre, a la mag. “I això, procedent de l’a Cultura del ranxo occidental en què els homes tradicionalment han estat els reis. ”\ngabriella del musical de l’institut ara\nLadd Drummond respecta la seva dona Pioneer Woman?\nNo volem aconseguir-ho tot Dr. Phil aquí, però el respecte és de la màxima importància en qualsevol relació. Algú que pot voler revisar aquesta nota és Ladd Drummond, ja que aparentment no va tenir en compte l’entrada de Ree Drummond en una enorme decisió empresarial que incloïa la seva propietat hotelera de luxe amb 8 habitacions a Oklahoma. Tot va començar quan Ladd i Ree es van plantejar la idea d 'obrir l' empresa, amb el programaDona pioneraestrella recordant aGent, 'Al principi vaig pensar,' ¿Realment necessitem un altre projecte? Deixeu-me dormir al respecte. '' La resposta de Ladd a la sol·licitud raonable de la seva dona durant més temps? 'Després es va trencar amb terra mentre jo dormia', va afegir Ree.\nTenint en compte un negocicol·laboracióimplica més d’una persona, estem força confosos pel comportament de Ladd. Per què esperar respectuosament fins que Ree va prendre una decisió, sobretot quan hi ha molts diners?\nPerò espera - encara més drama va anar caient sobre aquest projecte 'conjunt'. 'No vaig a pintar una imatge rossa de marit i dona que treballen perfectament junts', va dir ReeGentsobre els dos caps sobre les idees de disseny. 'Hi va haver desacords definits i és per això que vam acabar dividint l'edifici en dues meitats'.\nHmm ... sembla que hagi funcionat aquesta vegada, però aquest conflicte no sona sostenible per a una empresa o un matrimoni.\nEl desastre és a la volta del casament de la dona pionera?\nSi feu una ullada a Ree Drummond'sInstagramcompte, sembla com si tingués una vida gairebé perfecta. Però, el món dels bloggers i cuiners està realment ple de roses? Ree tenia alguna cosa molt interessant a dir quan se li va preguntar sobre la cola que mantenia el matrimoni juntsGentel 2017, 'Aquesta no és la resposta per a tothom, però anem junts a l'església tots els diumenges. És una cosa que no fem, no importa el que sorgeix. Per molt que estiguem cansats. He vist les vegades que ens hem escapat, i el desastre està entre els matolls ”.\nEl desastre és una paraula força forta, per dir el menys, i trobem que una cosa estranya és que una cosa impedeixi que el matrimoni no sigui possible sucumbir a la catàstrofe. Dit això, però, és probable que Ree no tingui la intenció de que aquest sentiment fos literalment, és possible que l'església només els apropi. A cadascú, no?\naubrey el dia i pauly d\nBillie Eilish és milionari\nla noia del costat elisha cuthbert


Borrell passa l'examen de l'Eurocambra per convertir-se en el cap de la diplomàcia europea\nPublicat 08/10/2019 12:26CET\nEl ministre d'Afers Exteriors, UE i Cooperació en funcions, Josep Borrell, ha rebut aquest dimarts el vistiplau de l'Eurocambra per convertir-se en el proper alt representant de Política Exterior i de Seguretat Comuna de la UE, després de sotmetre's dilluns a una compareixena de tres hores davant la Comissió d'Afers Exteriors.\nIdentitat i Democrcia, el grup ultradret de la Lliga de Matteo Salvini i Reagrupació Nacional de Marine Le Pen, és l'únic que no ha ha donat suport a Borrell, segons han confirmat a Europa Press fonts parlamentries.\nBorrell necessitava recaptar el suport de dos teros dels eurodiputats de la Comissió en la reunió dels coordinadors de grup, que s'ha celebrat aquest dimarts a porta tancada. La reunió ha acabat sense sorpreses i amb l'aval a l'encara ministre espanyol.\nEsquerra Unitria Europea no s'ha oposat al nomenament, tot i que ha presentat "un seguit d'objeccions" per deixar clar que estaran "vigilants" en assumptes com el compliment de les sentncies del Tribunal de Justícia de la Unió Europea sobre el Shara Occidental, la no venda d'armes a pasos en conflicte, el reconeixement de l'Estat Palestí o el desarmament nuclear.


Aquestes són peces d'alta cuina que es mengen amb les mans. Se t'enganxaran a la cara com un àlien. No oblidis el col·liri: llagrimota garantida\nDivendres, 26/04/2019 | Actualitzada 29/04/2019 - 13:14\nFes-li un gir al bocata de col que et menges vespre sí, vespre també. No menyspreïs el noble art d’omplir el buit entre dos trossos de pa. Malgrat la seva ferotge simplicitat, el bocata a les mans adequades pot convertir-se en un recurs gastronòmic suprem. ‘Fast delicatessen’.\nBarcelona és un santuari del bocata greixós popular, i gràcies a Déu, però des de fa uns anys també s’ha convertit en una avançada gurmet per a paladars molt fins. Cada vegada més restaurants de renom inclouen bocates de col·leccionista entre els seus elaborats plats i cada vegada hi ha més espais dedicats al bocata d’autor. Són més cars, per descomptat, però tenen ingredients de primera, responen a un esforç creatiu i, tot i que alguns hagin de sostenir-se amb els dits petits aixecats, són peces d’‘haute cuisine’ per menjar amb les mans. Això és crema entre pans, això és el súmmum: benvinguts a la ‘jet set’ del bocata.\nBocata de pastrami: 9,50 €\nLa falsa nevera que dona accés a la premiada cocteleria Paradiso pertany a Rooftop Smoke House Bar, una capella de butxaca, dedicada a la ‘joie de vivre’ en format ‘fast good’. Resulta que aquest petit espai torna a tenir a la carta un dels bocates més aclamats de Barcelona, una orgia de pastrami fumat durant 16 hores amb fusta de roure, col fermentada, cogombret, mantega fumada, formatge suís, mostassa de cervesa i pa de massa mare torrat. Tot el que carrega al seu interior té el segell de qualitat de Rooftop Smoke House, la catedral del fumat a Barcelona. I compte amb l’altre bocata que torna a la marquesina: una superproducció amb ‘pulled pork’ i ‘kimchi’ no apta per a menors de 18 anys. Rera Palau, 4.\nCranc de closca tova: 10,50 €\nEls bocates de Rafa Peña (Gresca) tenen art. Vaja, que són collonuts, desprenen una aura gurmet que els separa de la resta i estan generant commoció entre els sibarites del ‘finger food deluxe’. A Barcelona, difícilment trobaràs una hamburguesa més sucosa o un bocata de mandonguilles més eròtic. Però entre les seves parets verd ‘Twin Peaks’ es duen a terme rituals d’invocació lovecraftians que, quan surten bé, creen bocates de terror còsmic com el de cranc de closca tova.\nCom si fos Cthulhu, la bestiota, arrebossat amb un cruixent que posa en òrbita el paladar, mostra les seves potes i pinces en el perímetre exterior del panet artesanal i es deixa estimar per una sensacional combinació de salses i un punt de coriandre. Els cinc primers segons hi notaràs un gust diferent, els cinc minuts que tardis a rematar-lo pensaràs que està per llepar-se els dits. El bocata dels molt ‘bocaters’. Aribau, 143.\nD’‘oink’ no passa\nMandonguilles de secret ibèric: 8 €\nQue complicat és desenganxar-se dels bocates que prepara la mare de Rubén León. No hi ha metadona que valgui. Mare i fill són l’ànima de La Porca, un negoci familiar d’arrels murcianes que des del 2016 dignifica el bocata al Poble-sec. La seva bíblia és el porc i la seva obra és un catàleg de bocates porcs, valgui la redundància, d’enorme categoria. La de la casa ja és una icona, un artefacte ‘hardcore porn’ amb cansalada prèmium rostida a consciència i reducció de vermut. Però els meus favorits són les bestiotes amb mandonguilles: vaig ser addicte al de mandonguilles de pollastre, em vaig tocar del bolet amb el de mandonguilles de fricandó i tinc somnis porcins amb el de mandonguilles de secret ibèric, amb pa elaborat exclusivament per a ells per La Valenciana, salsa amb reducció de vi negre, ‘duxelle’ de xampinyons, ceba i pastanaga, cheddar madurat i porc Ral d’Avinyó. Posar-se com un porc a La Porca: beneït ‘loop’. Mata, 16.\nAmb dues paraules n’hi haurà prou: bocates italians. ‘The end’. Bocates italians de veritat. Rajos de llum i alegria en la teva sinistra dieta. Santo Porcello, germà petit de Due Spaghi, és una espècie de celler a la italiana que s’ha consagrat al mos casual i té les seves millors cartes a la carta de panini.\nUtilitzen un pa de massa mare de Yellow Bakery, amb molla molt lleugera i crosta fina, consistent, com els agrada allà. I l’omplen amb un catàleg extraordinari d’embotits, salses i formatges importats d’Itàlia; productes que podràs emportar-te a casa, ja que Santo Porcello també exerceix de xarcuteria. Tots els bocates són sensacionals, fins i tot els ‘tigelle’, uns mossets circulars farcits d’ambrosia que són dopamina pura en format de butxaca. Un dels panini més embogidors és el ‘Bella Ciao’, un festival cromàtic amb ‘prosciutto’ cru, pesto d’alfàbrega, burrata i tomàquets secs. Com si et mengessis la bandera italiana. Sepúlveda, 151.\nXapata Sagàs: 10 €\nSi et consideres un ‘bocater pro’ i no has anat encara a Sagàs, hauries de resetejar el teu ego. Aquest restaurant va ser pioner del bocata gurmet i, tot i que ara la competició està molt més freqüentada que abans, continua sent sant i senya en la matèria. Embotits i vegetals arriben al local sense mitjancers, directes de les terres de Sagàs a les estovalles.\nJuga amb grans clàssics, com l’increïble bun de cansalada viada, però el bocata etern, el de fulla perenne, és el de la casa, una bèstia negra en pa de xapata que se t’enganxarà a la cara com un àlien. Talls de tocineta, tàperes, figues, ruca, formatge fresc, olivada i vinagreta de carquinyolis ballen junts en una coreografia que faria suar Beyoncé: el ‘Single ladies’ dels bocates barcelonins. Pla de Palau, 13.\nGalta: 9,50 €\nAquesta bocateria perduda a l’intestí gruixut del Born s’ha guanyat a pols una reputació irreprotxable en això d’ajuntar pa amb coses. Acero enganxa amb els seus bocates del món en mode ‘food truck’ estàtic, fets amb canalleria i atreviment. Hi ha peces molt cèlebres, com el de calamars amb pico de gallo o del de pollastre trufat, i una nova adquisició que trepitja fort per convertir-se en un nou clàssic de la casa. És el bocata de galta, amb pa de baguet de qualitat, parmesà, puré de bolets, amanida trocadero i galta de vedella al vi negre cuinada a baixa temperatura, treballada, untuosa i amb ganes d’escapar-se de l’abraçada del pa. Remata l’assumpte amb les potentíssimes braves i les aletes de pollastre, i no t’oblidis del col·liri: llagrimota garantida. Espaseria, 10.\nLlamàntols de l’alba\nllamàntol i ‘roast pork’: 4,60 €\nSota la muntanya de tapes amb lleus aplics d’autor de la carta de Barra Alta, es troba sepultat un dels bocates més perillosos de Barcelona. Poques drogues han creat tants addictes en tan poc temps. La ploma de gla a la brasa amb chimichurri et fa esternudar el cervell de tant plaer (quin tros de producte) i les croquetes d’escudella i foie et fan parlar llengües mortes, d’acord, però ni tan sols aquestes delicatessen poden competir amb el petitó que ens ocupa, un dels invents insígnia d’aquest magnífic restaurant. És el bocata de llamàntol a la romana, amb un vel de ‘roast pork’, allioli suau, salsa picant i un panet de brioix oblong que es devora en tres queixalades celestials. I aquest ‘blockbuster’ té un altre ‘twist’ final, al més pur estil M. Night Shyamalan... ¡La joieta no arriba als cinc euros! ¿On és la càmera oculta? Laforja, 11.\nCocotxes: 9 €\nAbans que bocateria, Entrepanes Díaz és un plec en l’espai-temps, una porta que et portarà al Madrid dels anys 60. Cambrers veterans amb uniforme i afaitada nuclear, atents i trempats a parts iguals; un bocata de calamars llegendari que en faria posar vermell un de la capital; atmosfera carregada i tendent a la gresca.\nA Entrepanes Díaz et perds. Demanes algun dels seus magnífics ‘platillos’ i ho remates amb un dels millors bocates que es preparen a l’Eixample i voltants: el de cocotxes. Pur vici. Cocotxes de bacallà arrebossades, alga ‘wakame’, allioli suau i pa lleuger en format ‘hot dog’, amb crosta torradeta i molla nebulosa. Puc comptar els meus amics de veritat amb els dits de la mà de Bart Simpson; aquest bocata n’és un. Pau Claris, 189.\nMillor que Los Pollos Hermanos\n‘Bun’ de pollastre fregit: 8,40 €\nHe menjat tants bocates de pollastre fregit que em sortiran plomes a les natges i acabaré parlant com el gall Claudi. Dic això perquè de tots els que he endrapat, el bun que factura el restaurant Gringa, una plataforma que aposta per una fusió de ‘street food’ mexicana i de Los Angeles, és possiblement el més agradable i equilibrat que conec (amb permís de Doobop i Little Fern).\nPanet de brioix esponjós; una peça de pollastre fregit sucosíssima per dins i amb un arrebossat antològic; salsa chipotle per aquí; cheddar fos per allà; cogombrets i ‘coleslaw’ llombarda per rematar i... ‘voilà’. Et menjaràs fins i tot la broqueta de fusta que li claven al centre. Per cert, acompanya el bun amb la increïble michelada de la casa i et prometo que no tornaràs a llançar els diners a Los Pollos Hermanos. Lleialtat, 16.\nBocates i ‘cheescakes’\nTé més varietats de pa artesà que Turris i Baluard juntes, i a la seva carta hi reposen alguns dels bocates més sonats del Poblenou. El de pastrami amb ‘scamorza’ fumada triomfa. Em recomanen encaridament el de calamars amb ceba al xup-xup. També el de bacallà, bolets i all negre. No obstant, em decanto per l’exemplar més barat de la secció gurmet, que tampoc ens ha tocat la Bonoloto. Es diu Muramaki i costa 9,95 €. Panet cruixent amb llavors de ‘wasabi’, dau de tonyina fresca a la planxa, maionesa de ‘wasabi’, enciam, cogombre, algues i perles de ‘yuzu’. És un mos fresc, potent i saludable que hauries de coronar amb el celebèrrim pastís de formatge de la casa: la Germandat Secreta del Cheesecake Barcelonés el reconeix com un dels millors de Barcelona. Tànger, 22.\nMollete de calamars: 4,20 €\nSi entres a Gula Bar, els veuràs solcar l’aire. Són com pilots d’ovnis, enlairant-se en posició d’atac des dels fogons per colonitzar les taules i aniquilar amb els seus llamps de salsa picant la llengües de la clientela. Els molletes de calamars a l’andalusa amb salsa sriracha, coco i panet al curri de Gula Bar són petites obres d’enginyeria, la referència obligada en una carta curulla de tapes roïnes que et fonen el cervell. Junt amb el biquini de cua de vaca a l’estil vietnamita (l’altre bocata gurmet insígnia de la casa), aquest mollete groguenc és tan addictiu i menut que segurament hauràs de demanar-ne dos, com si estiguessis menjant Petit Suisse. Petit gran bocata. Dr. Rizal, 20.\nTot sobre la meva carn\nTàrtar roll de bou: 14 €\nSi ets més carnívor que el xupacabres, a Lomo Alto/ Lomo Bajo t’esperen amb les mitjanes obertes. A Lomo Bajo mostren la seva cara més casual, combinen pans i carns, i facturen hamburgueses i pepitos gurmet de cine. Però l’església de la carn barcelonina i el seu diaca, Carles Tejedor, han preparat per a tu un dels millors bocates de l’univers conegut. Una pel·li porno comestible. És el ‘tàrtar roll’ de bou, i com el seu nom indica, conté una massa de carn de bou madurada i picada a mà; un material de tanta qualitat que podries fins i tot esnifar-te’l. La ceba i el cremós de rovell d’ou li afegeixen cruixent i gust de l’invent. Per cert, xaranga també per al pa anglès artesà, sotmès a la planxa i perfectament capacitat per contenir l’allau bovina. Mugiràs. Aragó, 283-285.


Wikiloc | Camí Ramader i de Transhumància, 4ª Etapa (Sta. Creu de Joglars-Avinyó) Trail\nWandern (Die besten Wandern Routen in Spanien → Katalonien → Santa Creu dels Juglars )\nCamí Ramader i de Transhumància, 4ª Etapa (Sta. Creu de Joglars-Avinyó)\n38.341 1098 13167\nZeit 6 Stunden 36 Minuten\n(5ª etapa Manlleu - Berga) Santa Creu dels Juglars - Carretera BV-4341, Prats de Lluçanès a Sant Agustí de Lluçanès, Km. 17.4 (Wandern)\nAiguabarreigs (Mountain Bike)\nSanta Creu de Jutglar-Sant Martí d'Albars-Perafita (Wandern)\nSanta Creu dels Juglars (Spazieren)\nangezeigt 1389 Mal, heruntergeladen 33 Mal\nbei Santa Creu dels Juglars, Catalunya (España)\nSortida de Santa Creu de Jutglar. Arribada: Avinyó.\nAquest recorregut és el del camí ramader i de transhumància, està senyalitzat amb pintura groga. També té pals indicatius en les cruïlles.\nSortirem per el darrera de l'església de Santa Creu i agafarem la pista. A pocs metres trobem la cruïlla del camí ramader que va a Prats de Lluçanès. Nosaltres seguirem per la pista que marxa al sud i que ens portarà al Coll de l' Arç, en la carretera B-432, tot passant per el Serrat de la Dona Morta, el Passant dels Traginers i les granges de la Sala. Aquesta pista no té senyalització de pintura, però si de BTT.\nEn arribar a la carretera la seguirem un petit tros en direcció al sud-est i a pocs metres trobem una cruïlla de dues pistes per la cara sud. Anirem per la que puja (a partir d'aquí sempre senyalització de pintura groga fins a Avinyó) i passa pel costat de la Caseta del Coll de l'Arç (turisme rural).\nUn cop passat la caseta trobarem el camí és força fressat, no té cap dificultat i està ben senyalitzat, ens portarà al Serrat dels Tres Hereus, a la Ramada Encantada i a la Creu Moixó. Més endavant trobarem una cruïlla de camins ramaders.\nDespreciarem el camí dels 400 anys que va a la Torre d' Oristà i seguirem per el que venim (Camí Central) que marxa en direcció al sud-oest i que ens portarà a trobar un pal de la llum. Seguirem per el caire de la muntanya tot passant per la Remolta de les Gatoses i arribarem al centre de comunicacions.\nContinuarem en direcció al sud-oest per arribar a trobar la pista forestal en el Collet de la Cirera. Creuarem la pista i anirem com uns 5-10 metres per la pista que marxa al sud per pujar al caire de la muntanya i anirem per tot el serrat de la Cirera i també per el Serrat de Sant Joan tot passant per la Pleta de Salelles.\nSeguirem per el Serrat de Sant Joan i arribarem al Pla de Puigsaulens. Baixarem a trobar una pista forestal que seguirem tot creuant el Riu Bassi en direcció al sud-oest. Més amunt passarem per el costat de les granges de la Farigola i arribarem al veïnat del Carrer de Gafarró on agafarem el camí que ens pujarà a Sant Feliu Sasserra.\nUn cop visitat baixarem a trobar la carretera, la creuarem i agafarem una pista que ens baixarà a trobar de nou el camí ramader que seguirem. Passarem per el costat de Can Raleta i anirem a trobar la carretera que va a Avinyó. La seguirem en direcció al sud-oest fins trobar un revolt on la carretera gira de sentit sud a sentit sud-oest. Aquí per la cara sud marxa una pista que seguirem i que ens portarà a passar per el costat de la casa del Coll de Bassa.\nUns metres més endavant trobem una cruïlla, continuarem per la pista que puja a trobar unes granges, les voltarem per la cara oest i en arribar al caire deixarem la pista i agafarem el camí que ens puja al Serral de Call Lligó i continua al sud per la carena.\nPassarem per el costat de les cases del Borró, els Andreus, el Boscàs i arribarem al pla de la casa de l' Oliva. Aquí deixarem la pista i agafarem un camí (pal indicatiu) que marxa al sud-oest. El camí que seguirem des d'aquest punt fins trobar la Parada del Pla de l'Oliva (l'indicador d'aquest pla no està ben situat: el pla el trobareu més endavant i és inconfundible) és molt bonic conservant les velles parets a banda i banda del camí.\nMés endavant trobarem una cruïlla de pistes. Deixarem momentàniament el camí ramader i anirem per la pista que marxa més al sud-oest per anar a veure la Torre dels Soldats. Retornarem enrere i seguirem de nou al camí ramader que ens portarà a trobar una gran bassa d'aigua.\nSeguirem baixant per la pista i passarem per el costat d'unes granges per arribar a les envistes d'Avinyó. Baixarem a trobar el Pont Romànic, el creuarem i pujarem a Avinyó.\nAquest camí de transhumància i ramader tenia continuïtat fins als monestirs de Santes Creus i Poblet, baixant des de la muntanya del Puigmal.\nTambe podeu veure: Camí de Transhumància i Ramader, 3ª Etapa (Sta.Maria de les Llosses-Alpens-Sta.Eulàlia de Puig-Oriol-Sta. Creu de Joglars)\nCartografia: Editorial Alpina, mapa Lluçanès i també Institut cartogràfic de Catalunya.\nColl de l' Arç\nCruïlla de la Torre d' Oristà\ncaseta de Comunicacions\nPleta de Salelles\nPla de Puigsaulens\nColl de Bassa (cruïlla)\nSerral de Coll Lligó\nCruïlla de l' Oliva\nParada Pla de l' Oliva\nBassa d' Aigua\nQuim Sangrà 01.10.2018\nHe fet el Camí invers (Avinyó-Santa Eulàlia de Puig-oriol) com a etapa d'un pelegrinatge de Montserrat a Núria. El Camí Ramader és una delícia, pel traçat, pel valor patrimonial i pels paisatges que travessa. El tram més proper a Avinyó, amb tota la carrerada recuperada i restaurada és una joia de la nostra cultura ramadera i popular i és com fer ruta per un jardí. Només donaria un toc d'alerta a la part entre el Bassí i el Collet de l'Arç. Un Camí de llarg recorregut i senyalitzat com aquest no pot "desaparèixer entre el arbres" cal cercar una millor senyalització i un traçat més adient sense desvirtuar la carrerada. Tot el tram de la carena fins a l'Arç és massa dur i poc senyalitzat per a una ruta de llarg recorregut, mentre a mà dreta circulen pistes i camins que podrien fer més raonable aquest tam del camí. Jo -carregat- vaig perdre prop de tres hores en un tram que no arriba als 4 km. És un suggeriment que no pretèn desmeréixer en absolut la totalitat del Camí, sinó fer-lo encara més atractiu i agradable.


Procel.làrids i Hidrobàtids :: alnatural\nPàgina d'inici > Ornitologia > de Podicipèdids a Anàtids > Procel.làrids i Hidrobàtids\nProcel·làrids i Hidrobàtids\nPROCELLARIDAE: virots i baldritges. HIDROBATIDAE: noneta.\nLes aus d’aquests grups són absolutament marines: sols trepitgen terra ferma per a reproduir-se dins les escletxes de les roques o baix la vegetació, posant un sol ou sobre una petita gratada en terra. Actualment aquestes espècies sols crien a certs illots gairebé inaccessibles, on la presència de rates, moixos i altres depredadors és nul•la.\nUn detall estructural molt particular i cridaner (però difícil d’observar a distància) és la presència d’una glàndula especial sobre el bec per la qual eliminen la sal de l’aigua que beuen. Aquesta glàndula, en forma de tub, fa que la base del bec sembli especialment gruixuda.\nLa majoria són de coloració molt fada i discreta (gris terrosa i negre), i es distingeixen de les altres aus marines pel vol suau i mantingut sobre les ones, a ran d’aigua, gràcies a un cos fusiforme i a unes ales molt llargues i estretes. Així aprofiten la més mínima corrent d’aire per planejar grans distàncies.\nEls virots Calonectris diomedea són de mida semblant a les gavines joves, però es diferencien perfectament tant per la manera suau i elegant de volar com per la uniformitat dels seus colors: les parts superiors són de color gris-terra amb les puntes de les ales i de la coa negres, amb una petita clapa blanca al centre de la coa (detall molt important). La seva presència és abundant a l’estiu i molt escassa a l’hivern. El crit és espectacular: uns udols planyents dins foscor de la nit (a Sant Elm els coneixen com els nins del Patró Diner, que ploren de gana per no haver sopat…)\nLa baldritja Puffinus mauretanicus és un endemisme balear (sols cria a les nostres illes) de mida notablement més petita que el virot. Té les parts superiors de coloració molt més fosca i les inferiors són cremoses. El vol és més ràpid, amb batudes d’ales més sostingudes i petites planejades. També és un estival abundant, sobretot a les Pitiüses. El crit també és impactant i peculiar.\nQuasi idèntica a la baldritja, a l’hivern i en migració es poden veure alguns exemplars de la baldritja mediterrània Puffinus yelkouan. Més rápida de vol i amb els batecs d'ala més pronunciats, sovint van amb el coll una mica més estirat i el cap alçat, donant un aspecte de major lleugeresa i agilitat. La coloració és molt semblant però té un separació més definida entre les parts superiors, molt fosques, i les inferiors, molt més blanques. Aquest contrast és especialment visible a la zona del coll, aixelles (que són blanques mentre que a la bladritja són fosques) i panxa (el blanc arriba quasi fins a la coa, mentre que a la baldritja sempre és de color fosc).\nLa noneta Hydrobates pelagicus és molt petita, (sols no fa un pam), de color fosc amb el carpó blanc. El seu vol és una batuda d’ales ràpida i desordenada, recordant al d’una ratapinyada que vola a ran de mar.\nDibuix: C. diomedea: Martin Lofgren, P. yelkouan: Daniele Oscchiato, P. mauretanicus: Lars B. Eriksson i Xoán Diéguez Vázquez, H. pelagicus: Victor mala


Escoles de competició - Club Tennis Natació Sant Cugat – CTNSC\nEscoles de competició\nL’escola de Tenis\nEl tenis és l’esport de capçalera del CTNSC i la seva escola de tenis, una de les més importants de Catalunya. Fa més de 50 anys que les pistes del Club acullen nombroses competicions i que l’escola prepara a nens i adults que volen créixer en l’esport de la raqueta.\nAl llarg de la història, el CTNSC ha rebut la visita de grans jugadors i jugadores internacionals i de la seva escola han sortit tenistes destacats.\nEl Club disposa de 16 pistes de tenis: 11 de terra batuda, 2 ràpides i 3 pistes de gespa artificial.\nActualment, l’escola de tenis del CTNSC es divideix en l’escola de competició (en categories benjamí, aleví, infantil, cadet, júnior i alt rendiment); i l’escola de formació, on tenen cabuda alumnes de 4 anys en endavant: Mini Tenis (4-5 anys); Iniciació (6-12 anys); Perfeccionament aleví, infantil, cadet i júnior; i Escola d’adults, tant d’iniciació com de perfeccionament.\nAl llarg de la temporada, el CTN organitza i acull diverses competicions de tenis, tant oficials, com de caire social, d’escola, campionats interclubs, etc., en totes les categories d’edat.\nDescarrega el dossier d'Escoles Esportives\nRESPONSABLES DE LA SECCIÓ:\nJimmy Knuckey (Director de l'Escola): T. 697 52 84 67\nRafa Guzmán (responsable d’adults): T. 690 35 25 76\nJimmy Knuckey (responsable de competició):\nT. 697 52 84 67\nRafa Guzmán (responsable d’adults):\nT. 690 35 25 76\nEls alumnes d’aquest grup treballen amb l’objectiu d’accedir a la competició. Per això als entrenaments es potencia i millora l’aprenentatge tècnic i tàctic del tenis.\nEdats: La seva participació és a criteri de l’equip tècnic\nDimarts, dijous, de 17.45 a 19.00\nDissabtes, de 10.00 a 11.30\nTarifa socis (els preus són mensuals, amb un total de 9 rebuts anuals)\n3 dies: 112€\nEls integrants d’aquest grup es preparen des del punt de vista tècnic, tàctic, físic i mental, amb l’objectiu d’iniciar-se en la competició. Els jugadors representen al club en diferents competicions, tant individuals com per equips; per aquest motiu, requereix que els alumnes estiguin compromesos amb el grup.\nEdats: nascuts entre 2003-2012\nDilluns i dimecres, de 18.30 a 21.00\nDia extra de competició base: dijous, de 19.30 a 21.00\n* L’organització dels grups i horaris es farà sempre d’acord amb el\ncriteri de la direcció de l’escola, atenent en tot moment a raons de\nnivell i edat.\n2 dies (opció mínima):\n115€/anual 1 dia extra:\nEls jugadors del grup de Competició representen al club en diferents competicions, tant a nivell individual com per equips, per això se’ls demana un compromís amb els entrenaments i les competicions de cap setmana. Els entrenaments se centren en aspectes tècnics, tàctics, físics i mentals.\nDilluns, de 18.00 a 20.30\nDimarts, de 18.30 a 21.00\nDimecres, de 18.00 a 20.30\nDijous, de 18.30 a 21.00\nDivendres, de 16.00 a 18.30\nDivendres, de 17.30 a 20.00\n2 dies (dilluns a dijous):\n149€ 3 dies:\n189€ Dia extra:\nDimarts, de 19.30 a 21.00\nDissabtes, de 8.30 a 10.00\nEl grup de competició de tardes està integrat per jugadors que tenen una major dedicació tenística i persegueixen objectius concrets pel que fa a les competicions i el ranking. Per això, se’ls demana un compromís amb els entrenaments i les competicions de cap de setmana. Els entrenaments se centren en aspectes tècnics, tàctics, físics i mentals. La planificació d’aquest grup és individualitzada.\nDe dilluns a dijous, de 16.15 a 19.00\n* L’organització dels grups i horaris es farà sempre d’acord amb el criteri de la direcció de l’escola, atenent en tot moment a raons de nivell i edat.\n105€ 2 dies:\n200€ 3 dies:\n263€ 4 dies:\nEl grup de manteniment esta adreçat a alumnes de competició o ex-alumnes que volen participar en competicions individuals o per equips.\nDe dilluns a dijous, de 16.15 a 17.45\n46€ 2 dies:\nPer més informació, podeu consultar el dossier d’Escoles Esportives:\nDossier d'Escoles Esportives


Nexe 37 – Nexe\nArxiu Categoria: Nexe 37\nL’ECONOMIA SOCIAL I SOLIDÀRIA ENTRA ALS AJUNTAMENTS\nL’economia social i solidària catalana viu un moment important. Per primer cop, ajuntaments de colors polítics diferents semblen decidits a potenciar-la com a eina de desenvolupament dels seus municipis i, a més, volen emprendre aquest camí junts, organitzats en una xarxa de municipis per l’economia social i solidària. UN NOU ESCENARI Els dies 22 i…\nCOMPRA I CONTRACTACIÓ PÚBLICA LOCAL PER ENFORTIR L’ECONOMIA SOCIAL I SOLIDÀRIA\nLa despesa pública local és el conjunt de diners que es gasten les entitats públiques locals per satisfer necessitats col·lectives. Inclou l’adquisició de béns i serveis, el cost del personal al seu servei i també les despeses realitzades en infraestructures i els subsidis o les transferències a qualsevol tipus d’entitats. En aquest article ens referirem…\nELS DRETS DEL SOCIS A LES EMPRESES D’ECONOMIA SOCIAL\nL’activitat empresarial es porta a terme a través de societats de capital, en les quals el dret de vot és proporcional al capital social que té cada soci o sòcia, i en cap cas no poden ser objecte d’aportació social el treball o els serveis. També es porta a terme a través d’altres empreses, que…\nGame Over, Reciclan, Lola Crafts, Economy Kings, Coophorse… Poden sonar com a marques registrades que cotitzen a l’IBEX-35, però res més lluny de la realitat. Es tracta dels noms d’algunes cooperatives i projectes escolars que s’han creat els darrers anys a Catalunya, una forma d’aprendre els valors de la cooperació i, el que és més…


Les barraques de Montcada i Reixac, l'única sortida per a desenes de persones\nL'Ajuntament de Montcada té localitzats tres grans assentaments de barraques (Bernat Reixach / CCMA)\nLa mort d'una parella intoxicada pel fum del foc que havia encès per escalfar-se ha posat el focus en els assentaments on malviuen\nRedacció 12/01/2022 - 20.35 Actualitzat 14/01/2022 - 02.27\nEn José Zúñiga treballava a la construcció i, amb l'arribada de la pandèmia, tot es va enfonsar, fins al punt que es va veure abocat a deixar l'habitació on vivia, al barri de Santa Eulàlia, de l'Hospitalet, per anar a una barraca a la llera del Besòs, a Montcada i Reixac.\nLa falta de serveis com l'aigua i també el fred es fan notar:\n"Guanyava 1.100 o 1.200 euros. Per la pandèmia em van fer fora, vaig passar dues nits dormint al carrer i llavors aquí. És dur, no hi ha aigua, i ara fa fred. És dur, el fred."\nVa pagar 200 euros per poder malviure en aquesta barraca, on un somier fa de porta.\nEl seu és un dels testimonis que ha recollit l'equip de TV3 que ha entrat a l'assentament del Besòs on diumenge va morir una parella intoxicada pel fum del foc que havia encès per escalfar-se.\n"Mai m'havia imaginat acabar així"\nL'Ajuntament de Montcada i Reixac té localitzats tres grans assentaments precaris i sap que n'hi ha d'altres de petits que no té comptabilitzats.\nA la zona coneguda com l'hort Mirabal hi ha desenes de construccions molt precàries. Algunes serveixen per guardar eines de l'hort, altres són freqüentades els caps de setmana, i altres s'han convertit en un lloc per viure entre fustes i ferralla que fan de parets.\nUn dels que viuen en una barraca al costat del riu és en Juan Carlos Cervantes. Feia de paleta i es va quedar sense feina i, després, sense estalvis ni pis:\n"Vaig haver de pagar 400 euros per entrar aquí, i donant gràcies a Déu que tenim quatre parets i un sostre on estar-nos. Mai m'havia imaginat acabar així. Per estar així, sincerament, em quedo al meu país, a Hondures."\nSón barraques on malviuen desenes de persones. Ningú sap del cert quanta gent hi viu, tot i que diumenge es va parlar d'unes 400 persones. El que sí que és evident és que hi viuen en condicions infrahumanes i sense els serveis més bàsics.\nMontcada demana ajuda a les administracions per erradicar les barraques del Besòs (Bernat Reixac)\nUn problema enquistat de fa anys\nNo són assentaments nous. Fa anys que les administracions en tenen constància, però no són capaces de donar una alternativa als que es refugien en aquest espai inundable.\nEl nucli va néixer com una zona de casetes per cuidar horts, als anys 90, però ara ha esdevingut un lloc on predominen les activitats clandestines. "Estem davant d'una olla de pressió", va afirmar l'alcaldessa de Montcada, Laura Campos, després de la tragèdia de diumenge.\nCampos va demanar suport de les altres administracions davant el problema i s'ha organitzat una reunió per a dilluns que ve, dia 17.\n"A la majoria d'habitants no els interessa que sapiguem què fan, ni que són allà" i "blinden la seva activitat interna", ha afirmat en una entrevista amb EFE el responsable dels serveis socials de l'Ajuntament, Albert Arévalo.\nSaber exactament quanta gent hi viu i en quines condicions és "imprescindible" per pensar en reallotjaments, ha afegit, encara que el parc d'habitatge públic de Montcada "està saturadíssim".\nEl tècnic ha explicat que només 16 habitants del pla del Besòs s'han arribat a l'Ajuntament per demanar ajuda per a necessitats bàsiques. Principalment, són homes sols i que consten al padró municipal.\nSovint, la barraca és l'única alternativa que han trobat a haver de viure al carrer. "Prefereixo viure en una barraca que sota un pont com feia", explica en Nilo Gálvez, que intenta guanyar-se la vida recollint ferralla. Va ser el primer d'arribar a l'assentament on s'està, i ja fa 8 anys.\nEl Besòs, un mar de barraques i assentaments\nMalviure a les barraques del Besòs, una realitat amagada


Trencar l'statu quo per fer un procés constituent català | elCugatenc\nCatalunya és subjecte polític, més o menys vinculat a la resta dels Països Catalans, i en el seu camí cap a la independència ha de fer un procés constituent que permeti la redacció d'una constitució catalana per la construcció d'un nou estat. Aquest és el precepte bàsic de Procés Constituent i la CUP, que, ahir a la tarda a la Casa de Cultura, van explicar a través de Teresa Forcades i l'Albert Botrán com hauria de ser aquesta constitució i el propi procés constituent. L'acte d'ahir va tenir, però, una baixa inesperada que de ben segur hagués aportat un punt de vista més diferenciat, la de l'Albano Dante de Podem. Qui sí va acudir, amb un alt grau de coneixement en processos constituents, inclús havent participat a un, va ser l'Alberto Acosta, president de l'Assemblea Constituent d'Equador que va culminar amb la constitució del 2008.\nL'acte va tenir dues vessants complementàries. D'una banda, la construcció d'un procés constituent en genèric i la seva adaptació a Catalunya. D'altra, el cas concret català i de les agrupacions presents -també Podem, que tot i no ser l'Albano Dante hi havia un munt de simpatitzants- amb tres elements clau: la proposta de confluència de Procés Constituent amb ICV, EUiA i Podem, la proposta d'Òmnium i l'ANC d'una llista única independentista i la situació de la CUP havent de donar suport a CDC i ERC per portar la independència a Catalunya.\nEls tres actors coincideixen: un procés constituent és ruptura. Únicament Teresa Forcades dels tres participants aposta per mantenir viu el Parlament de forma paral·lela al procés constituent que visqui Catalunya. Alberto Acosta no ho recomana basant-se en l'exemple de Bolívia. Segons explica, aquest va ser el format que va seguir i va ser un caos. Per Forcades eliminar el Parlament quan el procés encara està en marxa és deixar un buit de poder que posaria en risc a Catalunya.\nLa CUP, com a nítidament independentista, planteja una confluència d'independentistes i la gent que vol un procés constituent amb altres finalitats per portar la independència, sense la qual, al seu parèixer, no hi ha ruptura. Procés Constituent fa l'aposta per obrir el marc a les formacions autodeterministes que no necessàriament tenen la independència com a objectiu però que precisen d'un procés constituent per canviar l'statu quo i el model territorial cap al federalisme o el confederalisme.\nLa referència més clara d'Acosta al procés català va ser assegurar que en sent simpatia fent un símil amb el món casteller, per la necessària unió de la gent en tots dos casos. La seva intervenció, però, es va centrar en la seva experiència a l'Equador. Allà, el 1998 es va fer una constitució que va afavorir les polítiques neoliberals que s'imposaven a Amèrica Llatina des dels anys 70. Això va acabar amb una onada d'emigracions a la primera dècada del segle XXI i la creació d'un procés constituent de base, el primer amb participació directa del poble tot i ser el 20é des del 1930.\nA Equador es va fer un procés constituent amb 10 taules constituents que van circular per tot el país amb la finalitat que tothom conegués la constitució. Quan es va fer el referèndum un 60% de la població deia conèixer part, 50 punts per sobre que a la constitució del 97-98. A aquesta constitució s'hi recullen drets pels indígenes amb una concepció plurinacional, la ciutadania universal, el respecte als Drets Humans i la natura com a subjecte amb drets. És important la jerarquització dels drets ja que permet que el respecte als drets humans sigui més important que la propietat privada, per exemple.\nForcades va reivindicar un procés constituent que no acabi amb el segrest del poder popular. Segons explica, únicament Veneçuela, Bolívia i Equador tenen mecanismes perquè el poder constituït no bloquegi el poder constituent i, per tant, es puguin fer canvis amb certa facilitat; sempre respectant les majories. Per això cal que participi tothom i afavorir la representativitat amb procés de deliberació previ que ha de ser característic d'una bona democràcia en qualsevol votació. Per a Forcades, cal també la capacitat de revocació per part del poble, sinó una democràcia no pot ser considerada com a tal. L'Estat Espanyol no seria una democràcia en tant que la revocació depèn del poder constituït mitjançant el mecanisme de la moció de censura.\nEn aquest sentit, Acosta també creu que una constitució s'ha d'aprovar i debatre amb el màxim diàleg i consens possible, tot i que això pot retardar-ne l'aprovació. Sense un procés popular la democràcia no pot ser una realitat i, en qualsevol cas, la constitució és una eina per construir el país, per si sola no significa res. Ho exemplifica amb la presidència de Rafael Correa a Equador a qui acusa de saltar-se la constitució i el qualifica com el cabdill del segle XXI.\nQuan la justícia social passa per un procés constituent\nÉs necessari un pla d'emergència contra les situacions de crisi. És necessari ja i hauria de ser la primera acció de govern a una Catalunya independent ja que la independència no ho soluciona tot. Aquesta és la visió de la CUP i Procés Constituent. L'acumulació de la riquesa en mans de molts pocs precisa d'una actuació dràstica de millora en l'accés als recursos de la majoria i, per poder fer-ho, la reducció dels beneficis de la minoria.\nLa constitució i el primer govern de Catalunya ha de tenir un paper de treballar en contra de les desigualtats i en benefici de la justícia social. És la visió de tots els participants a l'acte d'ahir. Explicava Acosta que la base de la recuperació equatoriana passa pel procés constituent i el perdó de part del deute, el que considera que Alemanya hauria de fer amb Grècia de la mateixa manera que tots els països d'Europa van fer amb Alemanya passada la II Guerra Mundial. Per solucionar el deute cal una auditoria però també cal limitar les accions de les entitats financeres i construir una economia solidària diferenciada del capitalisme. Això es determina al procés constituent.\nLlistes i propostes\nAl rerefons de tot l'acte hi havia la construcció de les candidatures de cara al 27 de setembre. D'una banda, Forcades apuntava que les negociacions amb ICV, EUiA i Podem avancen tot i que encara no hi ha un acord tancat. La seva voluntat és que aquestes forces facin un procés constituent que pot portar la independència o un altre tipus d'emancipació. Si alguna de les forces canvia d'opinió, Procés Constituent abandonaria la taula de negociació. L'escenari que més agradaria a Forcades és una victòria d'aquesta candidatura però amb la necessitat de sumar forces amb la CUP i ERC per poder fer un procés constituent des de l'esquerra.\nD'altra hi havia la proposta de l'ANC i Òmnium de fer una llista única de l'independentisme sense polítics. Forcades, a títol personal, veu amb bons ulls la idea sempre que aquesta llista serveixi a mode de referèndum i, per tant, no creï govern sinó que, davant la victòria o derrota, convoqui noves eleccions per iniciar el procés constituent. La mateixa visió té la CUP tot i que veu més clara la participació. Botrán acceptava, davant les preguntes d'aquest mitjà, que és una situació complexa ja que de no guanyar les eleccions, CiU, ERC i la CUP es quedarien sense representants polítics.\nAra bé, tant Forcades com Botrán coincidien que aquesta és una proposta molt recent i sense uns termes clars. Tant la CUP com Procés Constituent l'haurien d'estudiar i sempre partint de la condició que aquesta llista no serviria per formar govern sinó per veure si Catalunya vol un procés constituent, també entenent que molts partits neguen el caràcter plebiscitari de les eleccions i, per tant, entenen el 27S com una jornada electoral autonòmica estàndard. Forcades, a més, explica que no està convençuda que hi hagi una majoria a favor de la independència a Catalunya però sí que hi ha a favor del procés constituent i, per això, cal sumar els autodeterministes.


Portfoli del 21T: Primer control & Garsa i Esmerla\nPrimer control & Garsa i Esmerla\nLa primera prova d'aquest curs va a ser el 11-10-2012 , en la qual teniem que fer una valoració pròpia del contingut del poema que nosaltres volguéssim. Jo a soles el vaig fer del poema titulat La Garsa i l'Esmerla que tractava d'una balada que li fa l'esmerla a la garsa dient-li les conseqüències que faria la no-rebuda d'aquest amor. En poques paraules, l'esmerla proposa que en compte de recordar l'amor d'algú que ara mateix no està (mort) , es fixe en ell.\nAixó va a ser el resum que vaig ficar en el full de "l'exam". En aquest full , a banda i havia una guia per a fer-ne correctament el control\nEn el meu cas, primer vaig possar el comentari de text que tracta més o menys del resum abans ficat , amb algunes figures semàntiques i etc... i després , la part mes important no em va a donar temps i la vaig fer molt a pressa, en la qual , s'havia de relacionar la llectura /poema amb per exemple dades de l'actualitat, i aquesta part no crec que estiga molt be ja que com acabe de dir no en molt tenia temps.\nTambé i havia una part on s'havia de ficar el perquè de la teua elecció , i aquesta em va a ser un tant interesant: Jo al principi vaig elegir aquesta (Balada de la garsa i l'esmerla) i una altra que ara no me'n recorde perque eren .... com dir-ho ..... més comprensibles ( ja se que les altres la majoria els vam fer a clase ) i aquestes , no més llegir-les em van ser més interesant quels altres. A banda el autor té una escriptura més amena , i aixó m'agrada .\nLa resposta al fet de fer-ne a soles 1 poema , es que no em va a donar temps de fer-ne altres 2 o 3 com els meus companys, i espere que aixó no em baixe la nota.\nLes principals pautes eren que tenia que tindre un títol, i una extenssió si mal no recorde de 500 o 700 paraules; en el meu cas, no les vaig contar però el text general em va ocupar 1 full sencer.\nAnri Milenov :)\nPublicat per Anri :) a 2:10


GSIS – Grup serveis iniciativa social » Créixer en espais verds millora l’atenció i la memòria dels nens\nGSIS - Grup serveis iniciativa social\nHípica Can Taió\nRestaurant Granja Soldevila\nCréixer en espais verds millora l’atenció i la memòria dels nens\nUn estudi d’ISGlobal mostra que té beneficis sobre el desenvolupament del cervell\nNo és el mateix créixer envoltat d’espais verds que fer-ho entre edificis. Tampoc és el mateix per al desenvolupament del cervell. Els nens i les nenes que han cresuct en llars envoltades de més espais verds tendeixen a presentar més volums de matèria blanca i grisa en certes àrees del cervell. Aquestes diferències estan associades a efectes beneficiosos sobre la funció cognitiva. És a dir, tenen una millor memòria de treball i menys falta d’atenció.\nAixí ho conclou un estudi realitzat per l’Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal), centre impulsat per la Fundació Bancària La Caixa, en col·laboració amb l’Hospital del Mar i la Universitat de Califòrnia (UCLA). En la investigació, que ha sigut publicada per la revista ‘Environment Health Perspectives’, es van estudiar 253 escolars del projecte Breathe de Barcelona. Es va mesurar la seva exposició al llarg de la vida a espais verds a la zona residencial utilitzant imatges per satèl·lit de totes les adreces dels participants des del seu naixement fins al moment de l’estudi. L’anatomia del cervell es va examinar per mitjà d’imatges per ressonància magnètica tridimensional d’alta resolució. La memòria de treball i la manca d’atenció es van avaluar amb testos per ordinador.\n“Les nostres troballes suggereixen que l’exposició a espais verds de forma primerenca a la vida podria donar com a resultat canvis estructurals beneficiosos en el cervell”, assegura Payam Dadvand, investigador d’ISGlobal i autor principal de l’estudi, que és el primer que avalua l’associació entre l’exposició a llarg termini als espais verds i l’estructura del cervell.\nSegons Mònica López, investigadora d’ISGlobal i coautora de l’estudi, és beneficiós “tot el que sigui verd: des d’un arbre fins a un jardí”. Els arbres que hi ha a la vorera, per exemple, ja són suficients si estan a prop del lloc de residència. S’ha tingut en compte els espais verds que hi ha 100 metres al voltant de la llar de residència. “En un estudi anterior ja es va veure que els espais verds beneficien el desenvolupament cognitiu. Ara s’ha vist que, a més a més, que els nens que fan millor les tasques tenen àrees del cervell més desenvolupades a nivell anatòmic”. Aquestes diferències s’associen a un millor nivell de rendiment cognitiu. “Són funcions que són molt importants per l’aprenentatge, com és la memòria del treball ja que permet retenir informació durant un període curt de temps per desenvolupar una tasca”, diu López. I pel que fa a l’atenció, els permet mantenir “la concentració durant més temps”, afegeix.\nAmb els resultats a la mà, els investigadors volen influir en les polítiques que es duen a terme a la ciutat i instar a les administracions a plantar més arbres, per exemple.\nEs considera que el contacte amb la natura és essencial per al desenvolupament del cervell en els nens. Un estudi previ del projecte Breathe amb 2.593 escolars d’entre 7 i 10 anys va mostrar que al llarg dels 12 mesos de durada de l’estudi, els alumnes de centres amb més espai verd a l’aire lliure van tenir més increment en la memòria de treball i més reducció en la manca d’atenció que aquells que assistien a col·legis amb menys espais verds.\nLa hipòtesi de la biofília suggereix que hi ha un vincle evolutiu de les persones amb la natura. S’argumenta que els espais verds proporcionen als nens oportunitats de restauració psicològica i estimulen la creativitat, el descobriment i l’assumpció de riscos. A més, les àrees verdes també presenten nivells més baixos de contaminació de l’aire i de soroll. “Com més verd hi hagi, millor per a tot”, conclou López.\nGSIS - GRUP SERVEIS INICIATIVA SOCIAL, S.C.C.L.\nEscultor Llimona, 50 · 08031 Barcelona · T. 93 429 96 76 · F. 93 429 39 69 · gsis@gsiscat.org


Un concert a demanda organitzat per Cooncert. | @betlegrafias\nEls fans proposen i voten artistes perquè vinguin a tocar a la capital catalana, que concentra una quarta part dels "somnis fets realitat" de Cooncert\nDe viatge a Portugal per veure un dels seus artistes preferits, Pau Corbalan pensava per què havia de sortir del país per gaudir en directe dels cantants que li agraden. I va idear una manera nova de donar la veu als fans: una plataforma on puguin demanar als seus artistes predilectes que vinguin a Barcelona i assegurar-los prou massa crítica com perquè els vagi la pena programar-hi un concert.\nEl 2013 va crear una pàgina on els usuaris proposen un grup o cantant i també el lloc on els agradaria escoltar-lo en directe. Després comparteixen la petició a les xarxes, i si aconsegueixen el suport suficient, la plataforma inicia la contractació. L’empresa barcelonina, que s’anomena Cooncert, suma ja una llarga llista de “somnis fets realitat”. “Som una mena de change.org“, explica el creador de l’empresa, que també la defineix com una “promotora de concerts a demanda”.\nCorbalan reconeix que la situació geogràfica de Barcelona complica la programació de concerts a les gires europees dels artistes: està molt al sud del continent. Si el grup viatja en furgoneta per estalviar despeses, exemplifica el fundador de Cooncert, és probable que no vingui a la ciutat perquè està lluny del centre d’Europa. Tot i així, subratlla la “sort” de ser una capital molt atractiva per als artistes: si troben una opció rendible que els compensi el desplaçament, no s’ho pensen.\nConcert a demanda de Cooncert | @betlegrafias\nProp de mil peticions setmanals només a Barcelona\nLa rendibilitat és precisament el que ofereix Cooncert als grups i cantants: “Ens assegurem que hi ha interès”, precisa Corbalan. Gràcies a les propostes i els vots dels usuaris de la pàgina de Cooncert, poden programar actuacions que tindran públic garantit. Així, si una petició ha rebut 500 vots, posen de relleu que hi ha una quantitat important de persones interessades a assistir al concert. Ara bé, concedeix, “una cosa és votar i una altra és arribar a comprar les entrades”.\nCooncert aglutina una demanda potencial de més de 100.000 usuaris i rep unes 2.500 peticions setmanals, 800 de les quals a Barcelona. A més, tenen uns 10.000 artistes registrats a la plataforma. Un d’ells és el cantant i compositor Nil Moliner, un dels artistes que col·labora actualment en el ‘backstage’ d’aquest mètode alternatiu de promoció. L’empresa potencia des de fa mesos una relació més estreta amb els músics i un d’ells és l’estrella emergent de Sant Feliu de Llobregat. Amb aquests partners, la dinàmica de treball és la inversa: l’artista publica un avís per als seus fans a les xarxes demanant-los que proposin municipis on l’anirien a veure. La més votada serà la ciutat escollida perquè Moliner hi actuï.\nMoliner recorda que quan va conèixer la iniciativa de Cooncert li va semblar “molt guai”. Li agrada estar en contacte directe amb els seus seguidors, diu, perquè a ell també li fa “il·lusió” quan els seus ídols li contesten missatges o comentaris a les xarxes. “Gràcies a Cooncert vas on la gent et vol escoltar”, resumeix el cantant.\nAtrápalo també aposta pel feedback amb 200.000 comentaris anuals\nEl protagonisme del públic és una tendència creixent al sector musical, defensa Corbalan. Abans de crear Cooncert treballava a Atrápalo, on també tenen clara la importància dels usuaris. Tant, que fonts del portal admeten que per a ells l’opinió dels fans és “fonamental”. Des d’Atrápalo destaquen que utilitzen els comentaris que reben de cada espectacle per mantenir la qualitat de la seva oferta. Fonts de l’empresa especifiquen que reben més de 200.000 comentaris a l’any d’usuaris que donen la seva opinió generosament sobre els espectacles que han anat a veure, per orientar a futurs assistents potencials. “El seu punt de vista és vital per identificar problemes i possibles millores”, afegeixen.


Joves de Marianao organitzen un acte amb l’alcaldessa de Sant Boi per compartir les seves inquietuds i propostes de millora per la ciutat – Fundació Marianao\nDes de l’any 2008, el programa Esfera Jove de la Fundació Marianao entra a les aules de l’institut públic del barri per promocionar la participació de l’alumnat de 3r i 4t d’ESO i contribuir al fet que els joves esdevinguin ciutadans de ple dret. Cada any, més de 150 joves participen en aquestes sessions de formació en competències participatives que culminen en l’organització d’una activitat autogestionada pels mateixos joves alumnes i que té un impacte directe sobre la seva realitat més propera.\nAquest curs, l’alumnat de 3r d’ESO ha treballat per fer un anàlisi de les mancances i necessitats que troben a l’institut, el barri i la ciutat en l’àmbit de l’oci i la cultura. A partir d’aquesta detecció, els joves han elaborat propostes que han volgut fer arribar al consistori.\nPer això, a més de comptar amb la directora de l’institut Marianao, Fina García, es va convidar també l’alcaldessa de Sant Boi de Llobregat, Lluïsa Moret, la tinenta d’alcaldia, Alba Martínez, el regidor de Projectes Europeus, Transparència i Joventut, Marc Aguilà, el regidor de Noves formes de participació, Daniel Martínez, i la regidora del barri de Marianao, Cristina Muñoz, a un acte per presentar, compartir i debatre amb ells les idees i propostes de millora del barri i la ciutat que han treballat prèviament durant les sessions del curs.\nUna trobada que s’ha valorat molt positivament, tant per part de l’alumnat i el centre educatiu, com per part de la comitiva de l’Ajuntament.\nEsfera Jove: promoció i formació per a la participació i el lideratge juvenil\nEsfera Jove és el programa de participació juvenil de la Fundació Marianao i ofereix a joves d’entre 14 i 25 anys espais de trobada, relació i també de formació per apoderar-se i liderar iniciatives que millorin la ciutat.\nEl programa capacita els joves perquè impulsin iniciatives de transformació social i millora de la seva comunitat, amb autonomia i llibertat. El resultat final és la constitució de col·lectius de joves voluntaris que s’organitzen i desenvolupen projectes socials que reverteixen i enforteixen la comunitat.\nLa iniciativa Crèdits de Participació als Instituts porta l’equip de dinamització de la Fundació Marianao a les aules de 3r i 4t d’ESO de l’Institut Marianao per realitzar 4 tallers perquè l’alumnat s’endinsi en el món de la participació i s’impliqui en la millora del seu entorn. Una formació que culmina amb una experiència pràctica que té un impacte directe a l’institut i que dissenyen, lideren i dinamitzen els mateixos joves.


El Premi Sambori, Concurs de literatura en Valencià - CAPPEPV\nEn el any 1998 el Premi Sambori va nàixer com una iniciativa de un grup de persones apassionats per la lectura i l’escriptura en valencià. Tots tenien el mateix somni de transmetre i despertar aquests sentiments en tots els xiquets i xiquetes.\nDes de la CAPPEPV – València per la Llengua, any rere any treballem junt a la Fundació Sambori amb il·lusió i esforç per la normalització lingüística, ací com per la promoció i difusió del valencià i el seu ús social i cultural.\nTot allò ho aconseguim deixant volar la imaginació dels valencians i valencianes, en aquest concurs de literatura Infantil, on els alumnes de tot el País Valencià ens demostren la seua creativitat i aquells valor pedagògics que deixen en evidencia el gran treball de mares, pares i professorat.\nLa CAPPEPV – València per la llengua celebra tots els anys aquest Premi al Cap i Casal. El lliurament de premis es fa a diferents nivells educatius:\n0 – 3 Anys.\nPrimer Cicle en Colectiu\nPremi Empar Granell\nEl Premi Sambori i la CAPPEV\nEn la CAPPEPV – Valencià per la llengua volem fomentar la solidaritat i la cooperació mitjançant la paraula, desitgem que la literatura valenciana continue sent un referent representatiu de la nostra cultura. És per allò que volem convidar-vos a tots i a totes a participar-hi i sumar-se a aquesta iniciativa per tal de fer valdre la estima que tenim a la nostra llengua.\nSi vols conèixer més del Premi Sambori, visita el seu web ací.\nPer a participar, descarrega’t les bases del concurs i emplena el full de participació i l’acta de centre. Tens temps d’enviar els treballs i la documentació fins al 7 de febrer de 2020. Si ho prefereixes, la CAPPEPV recollirà els treballs a l’Assemblea General que celebrarà el 6 de febrer de 2020. Per més informació envia’ns un correu a cappepv@fev.org\n21è PREMI SAMBORI\n21é PREMI SAMBORI\nLa CAPPEPV - València per la llengua ha organitzat el XXI Lliurament del Premi a la ciutat de València a la Universitat Politècnica de València el 11 d’abril a les 18:00h.\n20è PREMI SAMBORI\n20é PREMI SAMBORI\nLa CAPPEPV - València per la llengua ha organitzat el XX Lliurament del Premi a la ciutat de València a la Sala l’Horta el 26 d’abril a les 18:00h.\n19é PREMI SAMBORI


Dia Mundial de la Diabetis – Guia de Roses\nHome CATALUNYA SALUT Dia Mundial de la Diabetis\nRetirada d'envasos de 5 litres d’aigua mineral natural de la marca Condis\nA Catalunya un 9% de les persones amb diabetis tipus 2 ateses a l’atenció primària presenten algun grau de retinopatia diabètica.\nAvui, 14 de novembre, se celebra el Dia Mundial de la Diabetis, una data que enguany té com a lema “Ull amb la diabetis” i que vol augmentar la conscienciació sobre la prevalença creixent de la diabetis -sobretot la de tipus 2-, sobre la importància dels estils de vida saludables i l’autocura en la prevenció i en el tractament, reduint així l’aparició de complicacions futures.\nAquest any, en concret, les activitats i els missatges van adreçats a promoure la detecció precoç i el tractament a temps de l’afectació visual de la diabetis, per evitar la pèrdua de la visió. En països industrialitzats, la diabetis és causa important de ceguesa, de malaltia cardiovascular, d’insuficiència renal i d’amputacions, especialment en persones sense un control adequat de la diabetis i del factors de risc cardiovascular. La detecció precoç d’aquestes complicacions de la diabetis forma part del tractament efectiu de la malaltia.\nSegons la Federació Internacional de diabetis, dels 415 milions de persones al món amb diabetis, una tercera part desenvoluparà algun grau de retinopatia diabètica, afectació que pot conduir a la pèrdua de visió i a la ceguesa. En aquests moments més de 93 milions de persones adultes, amb diabetis tindrien una retinopatia. El control adequat de la diabetis juntament amb la detecció precoç poden prevenir l’afectació visual i la progressió a la pèrdua de la visió.\nLa diabetis mellitus és un problema creixent de salut pública, tant en els països desenvolupats com en els que estan en vies de desenvolupament. Tant és així que l’Organització Mundial de la Salut ha considerat que la diabetis de tipus 2 constituirà una de les epidèmies del segle XXI.\nActivitats del Dia Mundial de la Diabetis 2016\nSón diverses les activitats que s’han organitzat per commemorar aquesta celebració al voltant del Dia Mundial, a les més de vint delegacions de l’Associació de Diabètics de Catalunya (ADC): conferències, tallers, taules informatives, caminades, etc. Es poden consultar les activitats arreu de Catalunya al web de l’ADC. Per incentivar la participació i per dinamitzar les xarxes socials durant aquests dies s’ha creat l’etiqueta #diabetis2016.\ntags: #diabetis2016 Catalunya Dia Mundial de la Diabetis diabetis malalties retinopatia diabètica\nprevious Avui és el Dia Mundial del Cor\nnext Més de 1.500 donacions en la campanya "Els bombers t'acompanyen a donar sang"


El Banc menteix per justificar l´ERO i a més les condicions econòmiques anunciades són vergonyoses\nA la reunió d'avui dimecres, CCOO hem rebatut l'Informe Tècnic que ha presentat el Banc. Les causes que al·leguen no justifiquen en absolut aquest ERO ni el volum de plantilla excedent informat. A més, en aquesta reunió, el Banc ha presentat unes condicions econòmiques de sortida per a cada un dels col·lectius afectats que són una veritable presa de pèl. Si Banc Sabadell vol fer el pitjor ERO de la història de el sector financer, CCOO no ho tolerarem.\nEl Banc formula una proposta d'ERO de caràcter extintiu amb la pretensió d'amortitzar 1936 llocs de treball, però la justificació que planteja no es correspon amb el que CCOO hem detectat i analitzat fins al moment, demostrant que no hi ha ni causes econòmiques, ni productives, ni organitzatives que exigeixin un ajust de plantilla d'aquest calibre.\n- Causes econòmiques: L'anàlisi dels comptes de resultats dels últims tres anys demostra que la situació econòmica que exposa el Banc per justificar l'ERO és totalment conjuntural. A més, existeixen en l'informe aspectes contradictoris en relació a diferents partides del balanç, i que explicarem amb més detall en el nostre informe final.\n- Causes productives: Les ràtios del Banc estan per sobre de la mitjana de l'àrea euro, com, per exemple, el marge brut per emprada / empleat o els volums de negoci per empleat / empleada. I crida l'atenció que l'informe tècnic presentat no analitza la productivitat per persona treballadora a Banc Sabadell, quan aquest indicador demostra que la plantilla de Banc Sabadell és de les més productives de el sector.\n- Causes organitzatives: Des de l'any 2013 i fins al primer semestre de 2021, Banc Sabadell ha reduït la seva plantilla en 4427 persones. Si a aquesta xifra li sumem el que es proposa en aquest ERO, la pèrdua de llocs de treball a Banc Sabadell és del 35,20%. Resulta per tant difícil d'acceptar com a causa organitzativa la reducció de personal mentre la quota de participació del Banc en el sector s'incrementa.\n- L'ajust: Els números presentats pel Banc no se sostenen de cap manera. Ni en oficines, ni en les direccions territorials, ni en els serveis corporatius sobra ningú amb els números que han presentat. I les matemàtiques no enganyen. Pretenen començar la casa per la teulada eliminant llocs i centres de treball abans de posar en marxa els projectes.\nEl Banc vol fer pagar a la plantilla seus errors de gestió, ia més ens ho vol fer pagar dues vegades, amb sortides en el primer trimestre i mesos després amb un ERO totalment injustificat.\nD'altra banda, la Direcció contínua burlant-se de la plantilla, presentant unes condicions irrisòries i que fa inviable l'adhesió de la plantilla a aquestes mesures:\n>> Condicions econòmiques\nPrejubilacions > o = 58 anys i < de 63 anys amb una antiguitat = o > a 15 anys\n>> 55% SAA des de la data d’extinció fins als 63 anys amb un límit de 270.000 € + CESS fins als 63 anys, descomptant 2 anys d'atur i també descomptant el subsidi d'atur en cas de correspondre.\nPrejubilacions de 56 anys i 57 amb una antiguitat = o > a 15 anys\n>> 50% SAA des de la data d'extinció fins als 62 anys + CESS fins als 62 anys, amb un límit de 270.000 €, descomptant 2 anys d'atur i també descomptant el subsidi d'atur en cas de correspondre.\nBaixes incentivades per a <50 anys o > 56 anys amb menys de 15 anys d’antiguitat\n>> 27 dies x any treballat amb un màxim de 18 mensualitats\nPer tot això, CCOO tornem a demanar la retirada íntegra de l'ERO. I, si el Banc no s'avé a raons, en cap cas admetrem una negociació amb aquestes condicions.\nMentrestant, i fins que no no hi hagi per part de la Direcció un canvi d'actitud cap a aquesta negociació, demanem a la plantilla, als seus familiars i a les persones prejubilades que participin de les diferents concentracions i jornades de protesta que la totalitat de la representació sindical estem convocant.\nIgual que en altres processos del sector, la mobilització de la plantilla és crucial per parar els peus a un ERO salvatge.


Actualment ens trobem proves BETA això amb WooCommerce 2.0 - si vostè ha comprat això de nosaltres i li agradaria provar amb la versió 2.0, si us plau envieu-nos un correu electrònic per a descarregar el fitxer actualitzat .\nEl vídeo s'ha demostrat augmentar les taxes de conversió de comerç electrònic - Fitxa YouTube per WooCommerce és una manera simple i efectiva de la inclusió d'un vídeo de YouTube a les pàgines de productes .\nNo jugar una mica amb codi d'inserció- Simplement copiar i enganxar la URL de YouTube, al camp meta plugin a la pàgina del producte i vostè surt - té un vídeo de YouTube agregat al seu producte en 10 segons ! Un plugin senzill i molt eficaç - una necessitat per a qualsevol usuari WooCommerce ! Vegi la nostra demo i captures de pantalla per veure el fàcil que és .\nYouTube Tab Vídeo en WooCommerce és sensible, el que significa que s'adapta a diferents mides de pantalla i té una mida reduïda .\n8 gener 13, última actualització\nVídeo sensible, youtube sensible, WooCommerce, WooCommerce resposta youtube, WooCommerce vídeo, WooCommerce youtube, youtube


El tramvia pel Vallès guanya adeptes | transportpublic.org\n06/06/09 02:00 – Cerdanyola – EAnsola email protegit\nSón quinze les associacions que, de moment, ja s’han aplegat en la plataforma pel Tramvallès, amb l’objectiu primer de recordar que el projecte va néixer de la societat civil i que volen que tiri endavant i que es faci sense retallades. Així ho van expressar ahir en un acte a Cerdanyola del Vallès, després de mostrar-se molt satisfets per l’embranzida que agafa el projecte i que ja té el suport de set municipis del Vallès, gairebé tots per on es vol fer passar el tramvia a excepció de Montcada, que va rebutjar-lo en un ple. A hores d’ara Cerdanyola encara no s’ha pronunciat.\nSatisfacció però també expectació per com s’acabarà desenvolupant el projecte de fer un tramvia que relligui les principals poblacions del Vallès, on dominen especialment els trajectes en vehicle privat. El suport que el projecte ha rebut dels ajuntaments i de la societat civil i el fet que la Generalitat hagi inclòs l’execució del tramvia en el pla d’infraestructures amb un pressupost inicial de 96 milions d’euros dóna força expectatives a un projecte, però també fa créixer els temors que no s’acabin fent tots aquells recorreguts amb els quals va néixer la idea. El portaveu de la Plataforma pel Transport Públic, membre del Tramvallès, Ricard Riol, explicava que un dels objectius de la plataforma ciutadana que es presentava ahir és vetllar precisament perquè el projecte es faci bé, per la qual cosa reclamen que el disseny i el recorregut del projecte es facin amb la participació i el debat entre les entitats i els ajuntaments, per tal d’aconseguir el consens territorial.\nEls preocupa que ciutats com ara Sabadell i Terrassa puguin quedar desenganxades de la xarxa del tramvia i que des del govern català només es prioritzi el traçat entre Montcada i Reixac- Universitat Autònoma- Sant Cugat del Vallès. «Hem d’exigir que les dues peces de la centralitat de la comarca s’incorporin a la primera fase», diu.\nCerdanyola del Vallès és el darrer municipi que encara no s’ha pronunciat sobre el tramvia. Riol considera que estan més preocupats perquè es faci el túnel ferroviari d’Horta i l’encaix que podria tenir amb el projecte del Tramvallès. Amb tot, ahir el regidor de Medi Ambient de l’Ajuntament de Cerdanyola, Rafael Bellido, va anunciar que en el pròxim ple es podria portar a aprovació el projecte. El traçat, però, aixeca suspicàcies. Bellido creu que ha de quedar millor resolt l’accés al futur hospital comarcal que s’ha de construir a Ripollet. D’altra banda, membres de l’entitat Via Verda van expressar el seu rebuig perquè la connexió entre Cerdanyola i Sant Cugat tingui en el centre direccional una bifurcació, «quan tota la població de Cerdanyola viu a l’altra banda», va dir un dels membres.\nAnteriorEntrada anterior:Presentació de la plataforma pel TramvallèsSegüentEntrada següent:Es constitueix una plataforma en defensa del tramvia a la comarca\nPTP a la premsa


Guisats de carbassa - Cat Diàleg - Diari Digital català\nRemeis i cuina de convent 23 Abril, 2018 Fra Valentí Serra de Manresa 0\nInici » Historic » Guisats de carbassa\nLa carbassa és oriünda d’Amèrica i en tenim nombroses varietats, essent molt apreciades per la cuina catalana les carbasses que són collides a la tardor i a l’ hivern, car són una hortalisses que gaudeixen de nombroses propietats vitamíniques i digestives. Al mercat és d’un molt assequible, i hom pot cuinar-la de moltes maneres: bullida, estofada, en escudella, en consomé, en forma de pastissets…\nPenseu que amb un una carbassa mitjana es pot fer un àpat excel·lent si, després de pelar-la bé, hom la talla a bocins “que s’hauran de salpebrar i barrejar amb ceba picada i amb porros picats; després s’ha de posar en una cassola on, a foc lent, hauràs de sofregir força ceba i on hi hauràs d’afegir una mica de brou de verdures i deixar-ho coure durant mitja hora, fins que la carbassa s’hagi estovat. Fet això, ben aviat, ho tindràs llest per dur-ho a taula, i si vols pots reforçar aquesta sopa de carbassa amb bolets confitats”. També es pot combinar la crema carbassa espessida amb llenties ben amanides amb oli d’oliva.\nUn bon complement alimentari en la dieta és menjar la carbassa a les postres com a la guisa pastís, que hom podrà elaborar amb pasta de carbassa, rovells d’ou, farina, una mica de llevat, sucre de canya, un tros de canyella, la pela d’una taronja i d’una llimona ben ratllades, oli d’oliva i un bon grapat de nous trossejades per afegir a la pasta amb destinació al forn, on hi ha de romandre fins que estigui cuita i al seu punt, i hom la podrà menjar quan s’hagi refredat una mica.\ncarbassa1 cuina32 receptes16 remeis35


Vols barats de La Corunya a Sao Paulo des de 687 € a Iberia\tAquesta megalòpolis de 15 milions d'habitants no és només la capital financera del Brasil, és a més la seu capital cultural. Els seus milers de gratacels distribuïts desordenadament donen la idea del seu ritme i creixement vertiginosos,…\nVols barats Brasil Sao Paulo La Corunya-Sao Paulo\nVols barats de La Corunya a Sao Paulo (SAO) des de 687 €\nMostra vols Sao Paulo-La Corunya\nVol de La Corunya a Sao Paulo\nVols La Corunya-Sao Paulo\nConsulta l’oferta de vols de La Corunya a Sao Paulo i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de La Corunya a Sao Paulo. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a de La Corunya a Sao Paulo fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.