TecnoGames: premis als millors videojocs fets per estudiants. 3 de juliol a les 12 h | Tecnocampus\nEl proper 3 de juliol a les 12 h, t’esperem a l’entrega de premis de la 4ª edició de TecnoGames, la gala i mostra de treballs realitzats per estudiants del Grau en Disseny i Producció de Videojocs i del doble Grau en Enginyeria Informàtica i Videojocs amb l’objectiu de posar en valor la feina duta a terme durant el tercer trimestre del curs a les assignatures de Projecte de Creació i Desenvolupament II i III.\nDonades les circumstàncies generades per la crisi sanitària del COVID-19, la gala es transmetrà en format online. Tanmateix, els projectes dels alumnes es mostraran en format virtual a través del web TecnoGames 2020, on es poden descarregar per tal de jugar-hi.\nEl TecnoGames és un concurs on els videojocs participants aspiren a diversos premis. Els premis són els següents:\nPremi al Millor Videojoc de segon: TBA\nPremi al Millor Disseny: TBA\nPremi al Millor Art: TBA\nPremi a l’Excel·lència Tècnica: TBA\nPremi a la Millor Sonorització: TBA\nPremi al Millor Videojoc pel Públic: TBA\nPremi al Millor Videojoc per la Indústria: TBA\nJURAT DE LA INDÚSTRIA\nEnguany per aquesta edició el TecnoGames compta amb un jurat d’experts format per Isidro Gilabert (Head of Product a Tangelo Games), Reinhard Pollice (Business and Product Development Director / Executive Producer a THQ Nordic) i Salva Fernàndez (Coordinador editorial de MeriStation Magazine).\nAquest jurat serà l’encarregat de valorar els projectes i otorgar el premi al Millor Videojoc per la Indústria.\nPer altra banda, aquest curs estrenem un premi. Els estudiants decidiran qui és el guanyador del premi al Millor Videojoc pel Públic.\nPer tal de poder emetre un vot (només un vot per estudiant), cal iniciar sessió a Google amb el compte de la Universitat i accedir al formulari a través de l’enllaç següent.\nConsulta tota la informació dels TecnoGames 2020.\nSegueix l'esdeveniment ( (password = tecnogames)\nReobertura parcial de la (...) Següent\nEs modifiquen els (...) Anterior\nReobertura parcial de la Biblioteca-CRAI des del dimarts 23 de juny


Centre d'Estudis Bages / 13 de juny de 2017\nÒmnium Bages-Moianès, conjuntament amb l’Ajuntament de Manresa, el Centre d’Estudis del Bages, Regió7 i Sibelius-La Casa dels Pianos, amb la col·laboració de la Família Esteve, convoquen la 35a edició dels premis Lacetània Catalunya Central. Òmnium Bages-Moianès, conjuntament amb l’Ajuntament de Manresa, el Centre d’Estudis del Bages, Regió7 i Sibelius-La Casa dels Pianos, amb la col·laboració de la Família Esteve, convoquen la 35a edició dels premis Lacetània Catalunya Central. El termini per a la presentació de treballs acaba el dia 16 d’octubre de 2017 i les bases detallades es poden obtenir a les seus de les entitats organitzadores o bé per internet (www.bages.omnium.cat).\nPremi Antoni Esteve per a estudis sobre la Catalunya Central a un treball de recerca o de divulgació en qualsevol camp emmarcat en la Catalunya Central. Dotat amb 1.500 euros (impostos inclosos) per la família Esteve. Convocat pel Centre d’Estudis del Bages i Òmnium Bages-Moianès.\nPremi Pare Ignasi Puig i Simon per a projectes de recerca relacionats amb la Manresa ignasiana sobre l’estada de sant Ignasi de Loiola a Manresa (1522-1523), sobre la ciutat que el va acollir o l’empremta que hi va deixar. Convocat per l’Ajuntament de Manresa i dotat amb 1.500 euros (impostos inclosos).\nPremi Regió7 de Comunicació per a iniciatives informatives en qualsevol mitjà de comunicació social: premsa escrita, ràdio, televisió, vídeo, CD o Internet, sobre temes de les comarques de l’Anoia, el Bages, el Berguedà, el Moianès, el Solsonès, la Cerdanya, l’Alt Urgell i el Baix Llobregat Nord. Convocat pel diari Regió7 i dotat amb 200 euros (impostos inclosos) i una subscripció a Regió7.\nPremi Revista Dovella-Treball de Recerca per a Joves a un article sobre el treball de recerca de batxillerat o cicles formatius fet el curs 2016-2017 que estudiï qualsevol aspecte de la Catalunya Central. Convocat i dotat pel Centre d’Estudis del Bages amb 300 euros (impostos inclosos) per als autors i una subscripció per dos anys a la revista Dovella per al professor tutor.\nPremi Sibelius-La Casa dels Pianos de Cançó per a una composició musical inèdita, amb lletra íntegrament en català. Convocat i dotat per l’establiment Sibelius-La Casa dels Pianos amb un val de 150 euros i l’enregistrament del tema en estudi.\n13 de juny de 2017 en Notícies, Premis. Etiquetes: 2017, bages, Cultura, Dovella, manresa, Premis\n← Presentació del número 120 de la revista Dovella el dijous 15 de juny\nDovella presenta el número 120 al Casino →


Pàgina d'inici › GARLANDA DE CANÇONS\nGARLANDA DE CANÇONS és una proposta de trobada i concert, un projecte festiu d’envergadura i també de compromís, presència i visibilitat del cant coral de les comarques de Girona en moments tan especials per Catalunya.\nAquesta iniciativa va destinada a tots els cors membres de l’ACG dels diferents pobles i ciutats de les comarques de Girona que hi vulguin participar. Perquè és sumant esforços que podem avançar. Així que us animem a participar-hi!\nPer aquest gran concert, que alternarà textos i cançons, es programaran assajos col.lectius entre el 2018 i el 2019. Seran assajos oberts a amics i familiars, amb presentacions parcials amb públic i a porta tancada.\nUs proposem un repertori distribuït en tres blocs (cada coral en triarà un) i un cant comú en el que unirem totes les nostres veus. També hi ha la possibilitat de participar només al cant comú si així ho creieu convenient. Aquest repertori, seleccionat per la Comissió Musical de l’Agrupació Coral, recollirà aquelles propostes dels directors que es considerin més adients per la trobada (per qualitat, divertiment, etc..) i que alhora, puguin agradar tant als cantaires com al públic.


Foment demana que els comerços i restaurants puguin començar a treballar\nBarcelona. Dissabte, 25 de Abril 2020. 19:12\nLa patronal catalana Foment del Treball ha demanat que establiments de sectors com el comerç, la restauració, l'esport i la cultura puguin començar a treballar, de forma gradual, sense necessitat que s'aixequi l'estat d'alarma que es va decretar per evitar la propagació del coronavirus.\n"En aquests moments, Foment entén que ha arribat el moment de, sense aixecar l'estat d'alarma, posar fi a la suspensió total de l'activitat en sectors com el comerç, la restauració, els establiments i activitats esportives, equipaments culturals, i altres addicionals", ha exposat l'entitat que presideix Josep Sánchez Llibre en un comunicat.\nSegons l'opinió de la patronal catalana, "la suspensió total hauria de substituir-se per altres mesures menys lesives per a l'economia i l'ocupació", per tal de "recuperar gradualment el pols com a societat".\nAixí, Foment proposa que aquests sectors puguin reprendre de mica en mica la seva activitat seguint mesures preventives que reforcin la higiene i la protecció, tant dels clients com dels treballadors.\nEn aquest sentit, la patronal anima els "sectors econòmics" a prendre la iniciativa i a redactar protocols d'higiene i seguretat per als seus sectors, ja que ningú coneix millor les necessitats que ells mateixos.\n"L'homologació dels protocols per l'administració pública o l'organisme regulador i la seva aplicació per part de les empreses del sector permetrien anticipar l'aixecament de la suspensió d'activitat", continua.\nI precisa que "la decisió final d'obertura hauria de ser decisió dels sectors i de les empreses que els integren".\nPer a la patronal, és imprescindible iniciar la reactivació de l'economia per evitar que la crisi derivada de la Covid-19 aprofundeixi la "bretxa social".\n"Sense activitat econòmica no hi ha ocupació i, sense ocupació, no només es ressenten els ingressos dels empleats i persones, sinó també la seva dignitat i amb ella la seva pròpia salut física i psíquica, així com les seves relacions familiars i socials", resol.\nDeclaració de #FomentDelTreball: “Recuperar l’#Ocupació”. Anima els diferents sectors econòmics a prendre la iniciativa, i a elaborar i adoptar,amb consulta i participació dels treballadors, protocols d’higiene i #seguretat. #economia #laboral #coronavirus https://t.co/0Hh6cqh7OZ pic.twitter.com/9D8fCAOCMr\n— Foment del Treball Nacional (@FomentTreball) April 25, 2020\nCoronavirus Foment exigeix el desbloqueig "dels 60.000 milions retinguts" per a crèdits El Nacional\nCORONAVIRUS Lleuger repunt de la xifra de morts amb coronavirus a Espanya: 378 en 24 hores Cèlia Forment i Bori


Airbnb® | Alcantarilha: lloguers de vacances i allotjaments - Districte de Faro, Portugal\nTroba llocs on allotjar-te a Alcantarilha a través d'Airbnb\nAPPARTEMENT CONFORME A NOS ESPERANCES TRES BIEN SITUE PLAGE A PROXIMITE\nMolt bonic, modern i totalment equipat, ideal per a dues persones, a 5 minuts a peu del centre de la ciutat i de la platja! La vista des del balcó és simplement impressionant! Vanda és molt agradable i disponible per al registre d'entrada. Recomanat!\nUna càlida benvinguda per Vanda, l'estudi ha estat recentment renovat pel que es veu molt bé! suficient per a dues persones espaiosa. No es deixi portar per l'entrada de l'edifici, però és net i espaiós! L'estudi està totalment equipat, des del rentat de pal de fregar i paelles per torradora i espremedora. El balcó ofereix una vista meravellosa de la mar i les roques i el sol allà en els seients agradable, és bo per mantenir fora. Vam tenir un temps agradable i sens dubte tornarem, obrigado Vanda.\nVanda va ser molt amable, l'allotjament està cèntric, amb vistes a la platja dels pescadors i correspon totalment al que indica la descripció\nAlbufeira és un lloc acollidor i perfecte per a gaudir d'uns dies de descans. Afortunadament va ser encara millor pot gaudir de l'estada a l'apartament de Vanda. És preciós, net, nou, molt complet, tens tot per estar com a casa ia més les vistes al mar fan l'estada encara més màgica. Al febrer no hi ha molt turisme i el lloc és tranquil, molt cèntric ia menys de 5 minuts de la platja. Vanda ens va atendre super bé i pots comptar amb ella si necessites alguna cosa. Gràcies Vanda. Tant de bo tornem algun dia.\nLa comunicació funcionava perfecte, i Vanda estava esperant i donar-nos la benvinguda ia davant de la plana quan vam arribar. Ella ens va ensenyar on aparcar el cotxe i després ens va mostrar el seu bell plana. És modern i totalment equipat amb tot el que pugui necessitar. El millor de tot és la fantàstica vista des del balcó. És fins i tot millor que a les fotos ;-) Excel·lent ubicació, al costat del nucli antic i al davant de l'oceà\nApartament molt ben situat, modern, agradable vista s'ajusta a la descripció .Merci però, per acollir Vanda.nous recomana aquest apartament. ¡Tornarem!\nEstudi modern bell, net i ben situat a Albufeira. Impressionants vistes al mar, ens va agradar el balcó. Molt a prop de la platja, un gran avantatge: la rentadora. Vam ser molt ben rebuts per Vanda és molt disponible. Una bona direcció!\nÉs un lloc preciós - completament nou i brillant i la vista era absolutament impressionant! No hi ha res millor que tenir l'esmorzar en un assolellat balcó amb vista sobre l'Atlàntic. Tot estava a poca distància. Ens tornaríem a allotjar aquí de nou en un tres i no res. Ens allotgem en un hotel de cinc estrelles a Lisboa, però sincerament vam gaudir d'aquest bell apartament a l'oceà més.\nAlcantarilha, Far, Portugal\nMalauradament, només ens vam allotjar una nit a la bonica casa de Michelle. Ens va rebre una simpatia del nuvi de Michelle, que va ser molt servicial i ens va donar tots els consells. La casa és tal i com està, amb totes les comoditats i és una trobada a la zona per una relació qualitat-preu. Ens va agradar i sentim que només vam poder quedar-nos una nit.\nMolt ben rebuda! Tot impecable!\nUn apartament fantàstic, perfecte per a les nostres necessitats per explorar les coves properes. L’amfitrió va anar més enllà per fer-nos la benvinguda, amb molts petits tocs que van fer especial la nostra estada. També amb la nostra petició de necessitar una plaça d’aparcament, van assegurar que teníem un lloc dedicat just fora de l’apartament. Recomanaria molt l’apartament a qualsevol que busqui reservar una estada aquí.\nVam estar només una nit a l'apartament de Michelle i vam gaudir. És un apartament encantador i acollidor. Es troba al cor d’un bonic poble. Hi ha aparcament al carrer. L’únic inconvenient va ser una humitat suau a l’apartament, però probablement en els mesos més càlids no hi és el cas. Tornaríem a escollir aquest lloc de nou. I Michelle és una gran amfitriona. Molt amable i sensible.\nExcel·lent llar i decoració! Molta atenció. Recomano el 100%\nEstada genial, tranquil i ben situat, moltes coses per fer ...\nBon lloc, molt amable benvinguda. Amb una bona decoració, però, un dormitori no té finestres, però no és un gran problema.\nPêra, Far, Portugal\nSi us agrada el bonic paisatge natural de la ciutat: la casella marcada per aquest lloc! Si creieu que necessiteu descansar en un ambient molt agradable, aquest és el lloc per estar-hi! Pat és un gran amfitrió amb veritable passió, obert i càlid. T'encantarà els animals i el sabor local que el fa fantàstic. Molt a prop de Silves històric, a la meitat d'una hora en cotxe de les platges trencadores i dels camps de taronja a mà.\nÉs un lloc molt agradable i relaxant. Els nostres fills estaven feliços feliços amb els animals i la piscina. Realment tranquil i romàntic per seure en un porxo a les nits sota l’enorme arbre.\nPassem 15 dies en la patent de, en 2 casetes d'encant, amb una setmana d'una més petita i l'altra setmana en una més gran i vam tenir un viatge preciós. Apreciem molt la seva bondat, es va prendre el temps per donar-nos bons consells sobre llocs per visitar, i sempre estava disponible per respondre a les nostres preguntes. Ella és una persona dolça real. Les cases estan meravellosament decorades, es troba tot el necessari per cuinar, i el jardí artístic preciós està envoltat de llimoners, tarongers, escultures i fantàstiques plantes i animals. ¿Segur gaudirà de la seva estada a la granja Paradís! Jo recomano altament! Gràcies de nou Pat !!\nL'habitatge és perfecta per visitar la zona que és molt cèntric i és tranquil. Això és molt bo per descansar evitat per als que com petits animals\nEl lloc és molt tranquil i silenci. Si t'agrada la natura és perfecte! Pat és molt amable\nEl lloc estava net i espaiós. Els nostres amfitrions eren amables i sempre aquí, si cal, vam tenir un gran temps a casa de Pat. Sens dubte el recomano si vostè té un cotxe i voleu explorar la regió.\nVam tenir una gran estada amb Pat i el seu marit. Són molt amables. Un cotxe és necessari per explorar els voltants. Com ho és a la terra, allà és extremadament calorós d'estiu.\nAquest lloc és fantàstic! La recepció i els beneficis es d7b1 molt bon nivell.\nVam passar una magnífica estada de 3 nits a Ingela i el seu marit, que són molt atents i acollidors. L'apartament es troba al costat de casa, però és independent amb cuina pròpia i bany. Tens accés a una terrassa, hamaca i zona de la piscina, que era molt agradable. Vam poder gaudir del bon temps. La presència d’Ingela i el seu marit va ser discreta i agradable, amb tocs d’atenció. La casa està una mica fora del camí, però es pot trobar tot (platges, supermercat) a 20 minuts amb cotxe. Us recomanem molt que busqueu un lloc tranquil i relaxant, lluny de la multitud turística.\nIngela i el seu marit Tommy van manifestar una hospitalitat increïble. Ens van fer sentir com a casa. La casa és molt acollidora, amb detalls de gran senzillesa que escalfen la nostra ànima. La casa està situada en un lloc molt tranquil, però a prop de tot. Sens dubte tornarem.\nL'estada va ser molt còmoda i agradable. En tot moment hi eren per al que necessitéssim. El lloc súper confortable, tranquil, i immillorable. No faltava detall. Ens sentim com a casa. Repetiríem sens dubte 100x100.\nPorches, Far, Portugal


Comencen els treballs per desbrossar dos trams urbans de les rieres del Palau i les Arenes\nLes actuacions estan subvencionades fins a un 80% per l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA)\nAquesta setmana es posen en marxa els treballs per desbrossar diferents trams de les rieres del Palau i les Arenes. La primera actuació es durà a terme a la riera de les Arenes, en el tram comprès entre l'avinguda de Font i Sagué i la confluència amb la riera del Palau, a la zona del polígon de Can Petit, al nord-est de la ciutat. Els treballs, que estan pressupostats en 36.389,94 euros, s'inicien aquesta setmana i tenen un termini de dos mesos. La segona de les actuacions previstes, que afecta la riera del Palau, començarà la setmana entrant i s'ubicarà entre el gual sota la C-58 i la riera de les Arenes, en el punt on s'ajunta amb la riera del Palau. En aquest cas, les obres estan pressupostades en 96.790,43 euros, amb un termini d'execució previst de tres mesos.\nL'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) subvenciona fins a un 80% el cost d'aquests treballs de control de la vegetació, que permetran retirar tots aquells elements que obstaculitzen el pas de l'aigua en cas de pluges intenses i garantir, d'aquesta manera, el correcte funcionament hidràulic a les lleres d'aquests trams urbans.\nConcretament, en el tram urbà del nord-est de la ciutat es desbrossaran les espècies vegetals situades al mig de la llera i es retiraran aquells arbres i soques que podrien impedir el flux normal de l'aigua. També es farà el manteniment dels arbres que es troben als marges i que donen estabilitat als murs que la delimiten, i s'eliminaran els canyissars que, com a espècie invasora, són una amenaça per la biodiversitat. Tanmateix, es plantaran els marges espècies arbustives de ribera, per evitar la recolonització de la canya.\nEn aquest tram urbà, situat al sud-est del terme municipal i d'un quilòmetre de longitud, es retirarà la vegetació que pugui obstaculitzar el pas de l'aigua i també es talaran i retiraran soques per impedir l'aparició de rebrots i es conservaran els arbres dels marges que donen estabilitat als murs; s'eliminaran espècies vegetals invasores i es plantaran espècies arbustives als marges de la llera on actualment hi ha canyes per estabilitzar una vegetació de ribera pròpia. Per executar els treballs, s'habilitaran rampes per facilitar l'accés als diferents desnivells de la riera.


L’incendi d’una fruiteria al carrer de Provença obliga a desallotjar els veïns de la finca | betevé Web\ndijous 13 de setembre, 2012 , 13.48\nUn incendi en una fruiteria del número 363 del carrer de Provença ha causat una densa cortina de fum visible des de molts punts de la ciutat. L'orígen de l'incendi han estat uns plàstics que hi havia a l'interior del magatzem. Dues persones han estat ateses per la inhalació de fums. [Imatge: Jordi Algué]\nL'incendi ha començat a les 12.35 hores al magatzem de la fruiteria i el fum ha pujat pel celobert de l'edifici. Fins al lloc dels fets s'hi han desplaçat set dotacions de bombers, que no han trobat danys estructurals a l'edifici. Per precaució, han desallotjat els veïns de la finca, que ja han pogut tornar a casa seva. La Guàrdia Urbana ha tallat el trànsit entre els carrers de Roger de Flor i Nàpols.\nL'incendi ha causat una densa columna de fum, visible des de moltes parts de la ciutat. Imatges Lucas Amillano i @winstonmarti\nEl foc ha calcinat diverses caixes de plàstic i s'ha estès ràpidament i ha afectat els vidres d'alguns pisos de la finca. Els bombers han pogut apagar les flames en qüestió de minuts. Tot i això, els serveis d'emergències mèdiques han hagut d'atendre els dos empleats que hi havia a dins l'establiment, que en un primer moment han intentat en va apagar l'incendi amb uns extintors.\ncarrer de Provençacarrer de Roger de Florincendis


Berga acull la 5a edició de la Fira del Coneixement que compta amb més d’un miler d’estudiants | Aquí Berguedà\nBerga acull la 5a edició de la Fira del Coneixement que compta amb més d’un miler d’estudiants\n15 abril 2015 13:24\nBerga ha inaugurat, aquest matí de dimecres al Pavelló de Suècia, la 5a Fira del Coneixement, una mostra per la que arribaran a passar enguany més d’un miler d’estudiants que podran conèixer projectes de recerca punters relacionats amb la ciència i la tecnologia de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i la Universitat de Barcelona (UB). Així ho ha explicat Sílvia Salvador, regidora d’Economia i d’Educació de l’Ajuntament de Berga en una entrevista al Berguedà Matí de Ràdio Berga i de l’AquíBerguedà.cat.\nEn aquesta cinquena edició, la Fira del Coneixement de Berga incrementa el número d’inscrits, superant el miler d’estudiants de 3r i 4t d’ESO, de batxillerat i de Cicles Formatius de Grau Superior (CFGS), procedents majoritàriament de les comarques de l’Anoia, el Bages, el Barcelonès, el Berguedà, Osona, l’Urgell i el Vallès occidental.\nLa mostra està organitzada per l’Exploratori de Recursos de la Natura, un projecte impulsat per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i la Universitat de Barcelona (UB), en el marc del Campus d’Excel·lència Internacional Barcelona Knowledge Campus (BCK), conjuntament amb l’Ajuntament de Berga i amb el suport del Ministeri d’Educació. I la seva finalitat és ·fomentar les vocacions científiques i tecnològiques de l’alumnat de secundària i dotar-los d’un esperit d’aprenentatge basat en la recerca”, segons ha relatat Salvador. Paral·lelament, amb aquest projecte es vol contribuir al desenvolupament en tots els vessants d’un territori ric en recursos naturals com és la comarca del Berguedà.\nLa Fira del Coneixement de Berga 2015, que es podrà visitar de les 9 del matí a les 7 del vespre tant avui com demà, acollirà conferències i activitats relacionades amb la recerca i els avenços científics i tecnològics, que es desenvolupen als departaments, instituts i centres de recerca de la UPC i la UB.\nEn general, les iniciatives i projectes universitaris que s’hi podran conèixer estan relacionats amb matèries d’estudi “que abasten des dels recursos naturals, fins a les darreres solucions mèdiques, passant pels nanosatèl·lits i els drones, així com els secrets científics que s’amaguen a la xocolata”, ha afegit la regidora Sílvia Salvador, que ha matisat que són projectes que s’expliquen als estudiants des d’una vessant pràctica i que en facilita la comprensió, “per tal de despertar-los l’interès tecnològic i potenciar que alguns d’ells acabin apostant per cursar estudis de ciència i tecnologia en la seva etapa universitària.\nEls projectes que es podran veure a la mostra es distribuiran en nou estands: quatre dels quals estaran dedicats a les activitats de grups de recerca de la UPC. D’aquesta manera, el NanoSat Lab i el grup de recerca en Teledetecció (RSLAB) hi participen amb un estand dedicat al 3Cat-1, que és el primer nanosatèl·lit català. I grups de recerca del Departament d’Òptica i Optometria mostraran, en un mateix espai, avenços en els camps de la visió distorsionada i en el diagnòstic del càncer de pell.\nEl grup de recerca Sistemes Aviònics i de Comunicació Intel·ligents per Avions no Tripulats Fiables (ICARUS) dedica el seu estand als drones i a la seva operativitat en l’espai únic europeu, mentre que el grup de recerca en Mineria Sostenible (GRMS) se centra en l’aprofitament dels recursos geològics de forma sostenible i segura.\nLa UB dedicarà els seus quatre estands a la ciència i la xocolata. D’una banda, el Campus de l’Alimentació Torribera, juntament amb l’Escola Pastisseria del Gremi de Barcelona, enfocarà el seu espai a l’anàlisi sensorial i tast. I, de l’altra, la Unitat UB-Bullipèdia, amb la col·laboració de l’Institut Botànic —centre mixt format pel Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC) i l’Ajuntament de Barcelona—, mostrarà els aspectes relatius a la classificació de la planta i la seva història.\nEn un altre estand, el Museu de la Xocolata de Barcelona oferirà tallers diversos i la Unitat d’Estudis i Recerca en Ciència i Cuina (UERCC) dedicarà el seu espai a la cristal·lografia i els efectes del cacau.\nAixí mateix, el Museu del Gas, de la Fundació Gas Natural Fenosa, tindrà un espai per explicar-se sota el lema ‘El passat, el present i el futur de la llum i les energies’.\nFOTOS: Primera jornada de la Fira del Coneixement a Berga. AUTOR: Organització/Twitter


UEP!: BALMA DELS DEGOTADORS.\nDisposats a trobar la “Balma dels Degotadors”, hem partit des de Palma cap a Andratx a la recerca de l'aparcament que hi ha al km.106 de la carretera d'Andratx a Estellencs, al lloc d'on parteix el camí que condueix a “Sa Trapa”.\nCirculant per aquest indret, comprovem que la muntanya es va regenerant a poc a poc del terrible incendi que es va produir ja fa un parell d’anys, encara que les seqüeles que hi queden són escruixidores.\nAvui fa un dia esplèndid, i encara que tres companys no han pogut venir, entre ells l’expert que habitualment ens acompanya i fa de guia, el que avui ens guiarà és un dels nostres fotògrafs habituals que porta la ruta en el seu GPS.\nUna vegada deixat els cotxes ben aparcats, hem començat a caminar pel camí de “Ses Basses” que condueix al “Cap des Fabioler”; un agradable passeig que hem començat a recórrer fins que el nostre company ens ha avisat que tocava desviar-nos ja cap a la dreta del camí, en direcció al mar.\nNo hi havia cap sendera ni fita que indiqués per on havíem d'anar, per la qual cosa hem començat a pujar per les roques i matolls fent cas al seu GPS.\nEl desnivell no era, de moment, important, però anàvem pujant i pujant, fent-se les vistes cada vegada més espectaculars.\nTots anàvem darrere del nostre company que no llevava ull al seu GPS que assenyalava que anàvem bé, com ens ho han demostrat unes primeres fites que hem descobert, malgrat no haver-hi cap sendera.\nEn plena pujada ens han tocat les 11’-, hora de berenar, i allà mateix ens hem assegut aprofitant el magnífic panorama que teníem davant.\nDesprés, a continuar la marxa cap amunt, fins a arribar gairebé a la cornisa d’aquell penyal, per després desplaçar-nos cap a l'esquerra en diagonal. Des d'aquell lloc, podíem albirar al fravant fins a l’Illa del Toro, a Calvià. Sota nosaltres teníem el camí que havíem abandonat fa una bona estona, per on passaven de tant en tant alguns estrangers.\nEl nostre GPS ens anava guiant, cada vegada més cap a llocs de difícil accés que anàvem sortejant com podíem, fins que hem arribat a un lloc bastant perillós pel desnivell que havíem aconseguit.\nUnes cabres ens miraven com estranyades de veure'ns per aquells indrets.\nPerò a la fi, hem descobert el caminet que ens havia de conduir a la “Balma dels Degotadors”, vorejant un comellar amb un penya-segat de considerable altura.\nA baix, el mar, quiet com una bassa d’oli, només es veia alterat a la llunyania pel pas d'algun veler o llanxa.\nLa sendera que ara seguíem, encara que molt estreta, està ben definida, però resulta angoixant pels que patim vertigen. En uns 20 minuts hem arribat a la nostra meta.\nEstàvem damunt “El Fondal de Ses Basses”, amb el “Puntal de Sa Marina” que feia de fita natural allà baix de tot.\nDavall del penyal, “La Balma dels Degotadors”, un lloc petit ombrívol i humit que ens ha sorprès molt agradablement en comprovar que havien florit “Peònies” i “Palònies bordes” que donaven un colorit espectacular a aquell racó.\nEstant allí, hem pogut comprovar el perquè del nom “Els Degotadors”.\nLes estranyes formes que l'aigua lliscant per aquelles roques han donat a aquesta Balma, van ser motiu de rialles per que alguns de noltros varen trobar algunes figures curioses.\nA baix del precipici, el mar, blau intens però transparent a la riba, convidava al fet que intentéssim baixar per aquella llarga i perillosa pendent, per descobrir aquell camí que alguns han descrit i que antigament existia vora el fondal.\nEvidentment allò pel nostre grup era impossible, perquè la sendera que ens havia portat fins aquí, acabava just a la Balma on ens trobàvem.\nEnormes penyals tallen el pas.\nAra ens veiem obligats a tornar per on hem vingut fins al camí que condueix a “Sa Trapa”.\nSatisfets amb el nostre guia per haver trobat aquest raconet tan peculiar, amb unes vistes excepcionals, hem volgut arribar fins al “Mirador de Cap Fabioler”, enfront de “Sa Dragonera”, on hem arribat en 30 minuts més de marxa.\nAllà, al mirador, amb aquelles vistes tan privilegiades sobre Sa Dragonera, que avui tenia la seva freqüent coberta de núvols sobre el far de Na Pòpia, hem dinat del que cadascun portava, i descansat prou per gaudir d'aquell moment, abans d’emprendre el retorn.\nUn retorn que han aprofitat els especialistes en “Nordic Walking” del grup per fer el recorregut a tota pastilla fins a l'aparcament, mentre la resta ha baixat còmodament a la seva marxa.\nUna maca excursió, 11,940 quilòmetres, fàcil, amb excepció de la pujada i baixada per les roques fins que hem trobat la sendera que ens ha portat a la “Balma dels Degotadors”.\nPublicado por Luis Miguel Estelrich Ruiz en 10:21


Arxius de Uncategorized - Continguts guais\n11/10/2020 Gabriel Blog, Uncategorized\nPartirem de la base que la tira còmica –comic strip, en anglès– és una forma d’expressió, de comunicació i d’art, i que tant tu com jo estem d’acord en aquest punt.\nSi és així, continua llegint.\nFa temps, llegir comics era considerat una cosa d’ignorants. No era llegir pròpiament. No quedava intel·lectual ni feia fi. De la mateixa manera que ara es diu a la canalla que no juguin amb el mòbil –cosa de la que les generacions futures se’n fotran i molt– els pares d’abans deien que els nens que llegien tebeos creixien idiotes.\nQue errats anàveu, pares d’abans!\nEncara que de paraula s’ha acceptat que la historieta és un art, a la vida real el museu del comic no s’ha arribat a fer mai; un tresor amb centenars de caixes de material històric es fa malbé en un soterrani, i a poca gent del món cultural l’importa gaire.\nA més a més continua sent un mitjà d’expressió poc utilitzat en mitjans, diguem-ne, seriosos. Segueix sense quedar intel·lectual ni fer fi.\nEncara penses que és una forma d’expressió, de comunicació i d’art? Si és així, segueix llegint.\nAquesta reticència, però, no durarà gaire, perquè la societat avança i cada cop la tira còmica s’utilitzarà més, i en més disciplines. Sembla que s’està començant a fer servir a la comunicació i al marketing.\nDic “sembla”, però realment la cosa ve de lluny.\nLa tira còmica va néixer amb la funció de vendre.\nEls editors Hearst i Pulitzer van començar a fer servir la tira còmica als diaris per atraure més públic. Quino va crear la tira de Mafalda com un encàrrec per a una marca d’elecrodomèstics.\nActualment, la cosa digital ha disparat la comunicació visual –lògicament, perquè és la més directa i efectiva. Mitjans d’informació, creadors de continguts i agències de marketing ja s’adonen de l’enorme potencial del dibuix i del comic.\nAmb una tira còmica pots transmetre un missatge molt directe, és molt barata de fer, molt eficaç i molt versàtil. I a sobre et diferencia, perquè és original.\nEncara que no ens n’adonem, vivim una mena de boom del comic digital: dibuixants i “humoristes gràfics” són fenomens a les xarxes, i plataformes de webcomics –un nou format ideat per a ser llegit al mòbil– tenen centenars de milions d’usuaris arreu del món.\nEmpreses de marketing com ara La Tira de Marketing el comencen a fer servir amb molt d’èxit.\nEl present és aquest. Brillant, oi?\nAra tenim les eines que jo somiava fa vint anys, com tauletes gràfiques i llapis electrònics, aplicacions per dibuixar, i els dispositius i els canals per penjar-ho a internet.\nAra que no ens sent ningú m’ho pots dir a l’orella. No pateixis per la teva reputació, que quedaràs bé igualment:\nCom creus que serà el futur de la tira còmica?\nMentre t’ho rumies, et deixo amb una tira còmica que t’he fet per explicar-te com va néixer tot.\n1 2 3 … 20 Entrades següents»


Catequesi i Missa Familiar: Demà dilluns catequesi amb els grups de nens i nenes a ¼ de 6 de la tarda i diumenge vinent Missa Familiar a les 11 del matí.\nAnimadors del cant en la litúrgia: Reunió dimecres a ¼ de 7 de la tarda a la rectoria.\nConfirmació 2018: Divendres dia 23 a les 9 del vespre reunió amb els pares dels que es confirmaran el dissabte dia 15 de desembre.\nArxiprestat : Dimecres vinent reunió de mossens de l’Arxiprestat Guilleries – Congost a les 12 del migdia al Seminari de Vic. Presentació del nou arxiprest Mn. Pere Oliva.


Cursos Piragüime Estiu 2012 – aepallars.org\nEl divendres 31 d’agost finalitzem els cursos de piragüisme Remulla’t 2012. Aquests cursos de piragüisme s’han realitzat durant els mesos de juliol i agost i hi han participat 42 nens i nenes de 6 a 18 anys!\nEls cursos han estat de durades diverses, segons les necessitats de cadascú: cursos de 5 dies, 10 dies, 15 dies i fins a 20 dies. Els grups s’han distribuit per edats i nivells, sempre amb monitors de suport per poder atendre les diferències de nivell durant els primers dies, i per realitzar descensos per diversos trams del Noguera Pallaresa.\nEls cursos s’han realitzat de 9:30h a 13:30h, amb opció de dinar a l’Alberg Escola de Piragüisme (de 13:30h a 15h). Cada dia s’han practicat diferents esports com: futbol, hoquei, beisbol, bàdminton, volei… a les instal·lacions de l’Escola de Piragüisme, ideals per la pràctica de diferents esports per a grups reduïts. Cada dia s’han dedicat 2-3h a la pràctica del piragüisme al canal d’aigües tranquil·les de l’EP, camp de regates de Sort, i diferents trams del Noguera Pallaresa.\nLa valoració és molt positiva, ja que sembla que cada cop més nens i nenes se senten atrets per aquest bonic esport que és el piragüisme. Moltes gràcies a tots aquells que heu confiat en nosaltres per aprendre!\nTag: cursos piraguisme, Estiu\nSegüent Next post: IV Campionat d’Espanya eslalom Infantils


Lleida supera els cent contagiats després d'un rècord de positius en un sol dia, amb 31\nUn total de 65 persones estan hospitalitzades i nou es troben greus a l’UCI || Ja són tres els pacients que han estat donats d’alta, mentre que més de 150 professionals sanitaris estan confinats\n© Professionals del servei de Farmàcia Hospitalària de l'Arnau es van fer una foto per donar ànims a la població.\nLa província de Lleida ha superat el centenar de positius de coronavirus, a l’arribar als 109, després que ahir es registrés la xifra rècord de 31 contagiats més, el triple de l’habitual fins al moment.\nEl departament de Salut va informar que hi ha 65 persones ingressades en centres hospitalaris. En concret, trenta-cinc són a l’hospital Arnau de Vilanova –vint-i-set dels quals es troben estables i vuit són a l’UCI–; dinou persones més estan ingressades a l’hospital Santa Maria –divuit estan estables a planta i un segueix a l’UCI–; sis es troben a l’hospital de Tremp (dos més que dijous); un a l’Espitau Val d’Aran estable a planta i quatre persones més es troben ingressades en centres privats.\nEls professionals mèdics constaten que el novè dia de la infecció és ‘clau’ en l’evolució del pacient\nA l’altra cara de la moneda, ja són tres els infectats donats d’alta, dos que estaven a l’Arnau i un a l’hospital de la Cerdanya.\nEls professionals mèdics han constatat fins ara que el novè dia de la infecció és “clau” respecte a l’evolució del pacient i que, si no empitjora, acostuma a evolucionar favorablement.\nDels nous casos, el Conselh Generau d’Aran en va confirmar tres més, per la qual cosa la xifra ascendeix a quatre a Aran (vegeu la pàgina 9) i avui podrien confirmar-se’n més. Respecte a un dels ingressats a Tremp, seria un veí de la Pobla de Segur de 58 anys. A més, l’ajuntament de Mollerussa va informar que ja hi ha un total de sis positius al municipi i Camarasa va confirmar el seu tercer infectat. De moment, hi ha més de 150 professionals sanitaris, tant dels hospitals com de l’Atenció Primària, confinats.\nEls principals brots són els del viatge de l’Imserso a Benidorm i de la residència d’Àger, però el departament està analitzant altres possibles casos sospitosos en altres de geriàtrics, encara que de moment no hi ha cap positiu per Covid-19.\nAixí mateix, les dos clíniques privades de Lleida ciutat han posat a disposició de Salut més de trenta llits i es preveu derivar tant pacients amb coronavirus no greus com amb altres patologies. Respecte a la disponibilitat del centre Plançó, la Finca Prats i altres equipaments, no està previst el trasllat de malalts, de moment, atès que Salut els manté com a opcions de reserva. També s’ha posat a disposició del departament la Federació d’Hostaleria, així com els ajuntaments de Tremp i de Lleida. El que sí que preveu Salut és que un hotel de Tremp pugui acollir hospitalitzats sense coronavirus, com ja succeeix a la Seu d’Urgell amb l’antic seminari.


La Biblioteca Quatretondenca presenta '1808', la novel·la inèdita de l'agullentina Milagros Espí - VilaWeb\nLa Biblioteca Quatretondenca presenta ‘1808’, la novel·la inèdita de l’agullentina Milagros Espí\nLa Biblioteca Quatretondenca (BQ) presenta aquest divendres a Quatretonda el llibre 1808 de Milagros Espí (1906-1999), una novel·la històrica breu i inèdita publicada conjuntament pels ajuntaments d’Agullent, Quatretonda i l’Institut d’Estudis de la Vall d’Albaida, en una edició a càrrec del professor Emili Casanova, qui en farà la presentació a les 19.00 a la biblioteca pública municipal.\nEl llibre és el número 3 de la sèrie Valbaida, dins les publicacions col·leccionables de la BQ, que s’ocupa de textos breus i d’autors relacionats amb la comarca, és el cas de l’agullentina Milagros Espí.\n1808 és una novel·la històrica presentada l’any 1934 als premis de Lo Rat Penat. La trama es desenvolupa a València entre els mesos de maig i juny de l’any del títol, sobre la base d’uns fets i personatges que l’autora entrellaça en una doble història d’amor, i de desamor, entre persones de diferent classe social que finalment acabaran per convertir-se en dirigents destacats de l’alçament popular contra les tropes franceses. Una obra reivindicativa de l’època foral segons Casanova, amb una trama àgil que manté l’atenció contínua del lector malgrat que l’estil, com correspon a una publicació de principis del XX, no és modern.\nDos dels personatges mantenen una estreta relació amb un poble de la serra, on es criaren, sens dubte Agullent, poble on va nàixer Milagros Espí el 1906, a qui per la condició de dona en un ambient familiar molt religiós i tradicional no deixaren estudiar Magisteri, ni tampoc dedicar-se a l’escriptura obertament, ja que, com afirmava ‘era una cosa lletja i indecent en una dona’. És per això que algunes de les dones que s’hi dedicaven ho feien utilitzant pseudònims.\nD’ací que Milagros Espí no va escriure mai professionalment, com sí que ho féu el seu marit, Jesús Morante, mestre i autor d’obres teatrals, a qui segurament degué ajudar en les seues obres, encara que com afirma l’autor de l’edició, també d’Agullent, el seu nom mai no figuraria al costat del seu marit i la seua pretensió es limitarà, tal com llegim en la introducció, a escriure obres curtes per als Jocs Florals del Rat en els quals guanyà diversos premis.\nL’edició d’Emili Casanova d’aquesta narració per a la Biblioteca Quatretondenca s’ha fet respectant el text de l’autora, tret de regularitzar l’ortografia, eliminant algunes grafies apitxades o castellanitzants, i mantenint els aspectes morfològics o lèxics.\nbiblioteca de quatretonda


Wikiloc - ruta Refugi Caro uec, Vallfiguera, Raco del Cucut, Refugi - Alfara de Carles, Catalunya (España)- GPS track\nRefugi Caro uec, Vallfiguera, Raco del Cucut, Refugi\n523 38 186\nVista 516 vegades, descarregada 31 vegades\nVolta de tres hores que ens porta pel GR171, fins a la llera del barranc de la Vall figuera, a partir d’aquí, deixem anar el GR i seguim per l’esquerra per un sender que porta fins a la pista de les Foies, passant pels Bassis de la Vall Figuera.\nUn cop arribem a la pista , la prenem per l’esquerra i en 5 min. Trobem el GR7, seguint-lo en direcció a Caro ens portaria directe al Refugi, però el deixarem a la zona del Mascà, per a seguir per una pista a l’esquerra , dita de Sabaté, que de seguida creua el barranc de la Vall Figuera al seu inici. 5 minuts més de pista i trobem una sendera a la dreta que ens porta amb una mica de pujada fins al Mas del Tintorer, el passem i tornem a trobar el GR7 que seguint per l’esquerra ens porta fins al refugi en 5 minuts més. Si no feu molt de xivarri, és possible veure alguna cabra pel Racó del Cucut.\nDeixem GR 171, seguim per sendera a l'esquerra\ndeixem GR 7, seguim la pista de l'esquerra\ndeixem la pista, seguim sender per la dreta\nMas del Tintorer\nPista de les Foies\nseguim GR 171, dreta vas a Salt del Ximenot\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Refugi Caro uec, Vallfiguera, Raco del Cucut, Refugi https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/refugi-caro-uec-vallfiguera-raco-del-cucut-refugi-13850289 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Sector Ramader – Made in Menorca\nLes races autòctones de Menorca tenen un important valor agrícola i ramader a la nostra illa perquè es tracta de races adaptades a les característiques climatològiques i territorials que aprofiten millor els recursos naturals. L’any 2005 l’Associació de Ramaders de Bestiar Boví de Raça de Menorca va crear la marca de gararantia Vermella Menorquina per tal de poder distingir la carn de bestiar de raça menorquina i oferir al client un producte d’alta qualitat i confiança.\nTambé en destaca l’ovella menorquina, que es considera una raça pròpia i fidel representant del grup ètnic de les illes de la Mediterrània occidental. En aquest sentit, l’Associació de Criadors d’Ovelles de Raça de Menorca i la Societat Agrària de Transformació -SAT- Anyell de Llet de Menorca van començar fa uns anys a comercialitzar els anyells de llet, un producte de qualitat que permet la revalorització de la raça.\nTrobareu més informació a Vaca Menorquina


Publicat per Malalesmans, geògraf dels meus xergais a 23:53\nÈOL ha dit...\nSi el passat només era un pròleg, sols TU pots construir la TEVA història. Mai ningú ha dit que sigui fàcil escriure... cal triar les eines necessàries, el tema encertat i mirar endavant.\nMalgrat tot, sempre et faré arribar una abraçada!\n18 d’octubre de 2012, a les 22:02\nLes campanetes quan tinguin consciencia voldran una abraçada sincera i nomes trobaran la buidor d'un llit ple de promeses brutes que cap detergent pot esborrar. Ara canino sol de veritat, abans vivia enganyat pensant i creient que l'amor era per sempre. El temps fara ploure merda i qui no tingui paraigues que no miri enrrere. La veritat atropella als que prometen allo que mai van creure. Recollir morts, tota la vida, fugint. Viure amb por a ser descoberts. Tanta mentida te al final el seu premi.\nCampaneta, tot torna. Ja estas preparada?\n20 d’octubre de 2012, a les 2:04


Gravem un anunci! | Toolbox | mSchools\ndesembre de 2016 Sadako\nA l'aula col·laborativa de 5è de primària de l'Escola Sadako vam transformar la nostra aula en una productora de publicitat i els seus alumnes en els professionals de les diferents seccions responsables de produir un anunci. Al llarg d'un trimestre, vam treballar el tema de la publicitat des de totes les seves vessants. El projecte final de tota la seqüència didàctica era poder gravar un anunci, per la qual cosa vam fer tot el procés des de la primera idea fins a l'edició i projecció del producte final. Els 58 alumnes de la nostra aula col·laborativa es van repartir en grups de treball corresponents a les diferents seccions d'una productora de publicitat. Amb l'ajuda d'un expert en el tema, es van coordinar i van treballar de valent per aconseguir un producte final de qualitat.\nCompetència lingüística i communicativa: llenguatge audiovisual (coneixement i aplicacions en el món de la publicitat).\nCapacitat de treball col.laboratiu.\nTreball autònom i presa de decisions.\nÚs de la tecnologia mòbil i aplicacions relacionades amb el món de la grabació i l'edició de vídeo i fotografia.\nDesenvolupament del sentit crític arran de la reflexió ètica en el món publicitari.\nVam iniciar una seqüència didàctica treballant diferents aspectes del món de la publicitat amb una metodologia de classe invertida. Al llarg de 3-4 setmanes, hauran de superar diferents reptes amb material relacionat amb el tema com textos publicitaris reals, selecció d'anuncis penjats a la xarxa, exercicis d'anàlisi i comprensió del món publicitari, debats sobre l'ètica en la publicitat, realització de materials i documents com storyboard, eslògans, logotips, a partir d'idees i intencionalitats comercials imaginades per ells.\nCom a activitat prèvia al taller, per grups de 4-5 alumnes van fer el disseny del procés complert de creació d'un anunci publicitari d'un producte inventat per ells. La tasca s'iniciava amb la planificació del procés i continuava amb l'elaboració del producte, el dibuix d'un storyboard, un cartell publicitari din-A2, el guió de l'anunci i la posterior grabació. D'altra banda, per fer el disseny digital, la grabació i l'edició del vídeo final, els alumnes disposaven d'un iPad i material de filmació necessari com micros, trípodes, etc.\nAquesta tasca per grups, va acabar amb una sessió de mostra per les famílies, en la que tots els grups van exposar els seus materials: cartell, storyboard, anunci i un formulari d'avaluació amb una rúbrica perquè els pares poguessin avaluar la feina.\nFinalment, amb l'ajuda d'un expert en el tema (Cap de producció d'una productora de publicitat, Daniel Monedero), vam fer una jornada col·laborativa en la que el repte va ser, entre tots, distribuir-nos per grups com a seccions d'una productora de publicitat, i elaborar en una sola tarda tot el procés complet de creació d'un anunci (en el document adjunt s'especifica les tasques dels diferents grups, les quals corresponen a les seccions reals d'una empresa de publicitat).\nEl producte final, un vídeo amb un muntatge dels millors moments del taller, el vam publicar al blog de curs per compartir-lo amb tota la comunitat educativa.\nUn dels aspectes més interessants i motivadors d'aquesta activitat ha estat la participació de les famílies. L'exposició de projectes de cada grup i la possibilitat d'avaluar-los, ha estat pels alumnes una manera molt enriquidora de finalitzar un projecte. Projectar portes enfora el que ells mateixos han creat li ha donat més sentit i importància a tot el procés de creació de l'anunci publicitari. D'altra banda, la incorporació d'experts en el tema a l'acció educativa esdevé una font de documentació molt interessant i molt motivadora pels alumnes.\nPDF: Gravem un anunci!


Orca | Associació Cetàcea\nNom científic: Orcinus orca\nAutoria: (Linnaeus, 1758)\nAnglès: Killer whale\nESPÈCIE: O. orca\nEntre 6 i 9,5 metres en adults; entre 1,8 i 2,5 metres al néixer\nColoració blanca i negre amb les diferents àrees ben diferenciades.\nTaca blanca elíptica post-ocular.\nTaca gris darrera l’aleta dorsal (sella de muntar).\nAletes pectorals grans, arrodonides i amb forma de pala.\nAleta dorsal gran i falcada en les femelles i juvenils i molt alta i triangular en mascles adults.\nAcrobàtica i activa en superfície.\nViu en grups familiars, formats generalment per pocs individus.\nCap d’olla negre d’aleta llarga (Globicephala melas)\nAleta dorsal: forma i osques al marge posterior.\nSella de muntar darrera de l’aleta dorsal dels animals.\nFerides al cos, sobretot les de la part dorsal.\nLa orca (Orcinus orca) és un del cetacis odontocets que pertanyen a la família Delphinidae, i la única espècie existent dintre del gènere Orcinus.\nA diferència d’altres delfínids, les orques tenen una complexió robusta, la seva longitud i coloració negre brillant fan de la orca un dels cetacis més fàcils de reconèixer. El dimorfisme sexual és molt marcat en aquesta espècie i no només en longitud sinó que també en la mida i forma de les aletes. Als mascles adults l’aleta dorsal és notablement alta i triangular, arribant a mesurar 1,8 metres d’altura des de la base, mentre que les femelles i juvenils tenen una aleta molt més curta y falcada, amb forma de mitja lluna. Aquest fet dificulta la diferenciació entre sexes, ja que els mascles no comencen a presentar la projecció de l’aleta fins els 10 anys de vida. Les aletes pectorals són marcadament ovalades amb forma de rem, més grans en els mascles que en les femelles, podent arribar a mesurar 2 metres de llarg per 1 metre d’amplada. Totes les altes tenen una funció imprescindible per a la locomoció, com l’aleta caudal que s’encarrega de la propulsió, però no només tenen aquesta utilitat. Les orques han elaborat un complex llenguatge corporal que utilitzen en les relacions socials, però també en l’organització del grup i de les tècniques de caça per tal de no utilitzar les vocalitzacions i així no alertar a les preses. El cap arrodonit provist d’un gran meló, presenta la carència de bec definit i amb el maxil·lar superior sobresortit de la mandíbula inferior.\nAquesta espècie posseeix una distribució de color única. En general tot el cos es negre brillant amb l’excepció d’algunes àrees blanques o grises, com per exemple la part ventral, que va des de la gola fins a l’àrea genital, on sorgeixen dos branques corbes ascendents fins als flancs, adoptant la forma d’un trident invertit, típica d’aquesta espècie. Al dors, completament negre i just darrere de l’aleta dorsal, s’hi troba una marca de coloració blanquinosa, anomenada sella de muntar. Aquesta marca es troba situada per els dos cantons del cos, de manera quasi simètrica, projectada cap endavant i varia entre les diferents poblacions d’orques en diversos indrets del món. A més a més també s’utilitza per la foto-identificació ja que és única per cada individu. Al cap, per sobre i darrere de cada ull trobem la taca post-ocular de color blanc intens. Aquest tipus de coloració d’alt contrast és una adaptació evolutiva de les orques per a la caça. Sota l’aigua aquestes taques desapareixen, distorsionant la silueta del cos, i confonent a les preses. Aquestes taques varien depenent del tipus d’orca i la distribució geogràfica.\nLa dentadura de les orques està formada per entre 40 i 48 dents homodonts cònics d’entre 10 i 12 centímetres d’alçada per 3.5 de diàmetre. Estan lleugerament inclinades cap enrere i cap a endins. Les dents es troben repartides de forma equitativa entre les mandíbules fent que quan tanca la boca encaixin perfectament entre si.\nEls mascles adults arriben a mesurar més de 9,5 metres i pesar més de 8 tones, mentre que les femelles superen els 6 metres i pesen unes 5 tones. Les cries d’orca neixen amb aproximadament 1,80 a 2,50 metres de longitud i uns 180 kg de pes.\nActualment només es reconeix una sola espècie d’orca (Orcinus orca), tot i que es diferencia en quatre grans grups, amb distribucions geogràfiques diferents. Es considera que la taxonomia d’aquesta espècie hauria de ser revisada, ja que existeixen evidències morfològiques, ecològiques i genètiques que permeten intuir que s’està produint cert grau d’especiació.\nTipus A: És la comunitat d’orques més estudiada i observada amb major freqüència. Està formada per tres grups que es diferencien en comportament, morfologia i distribució.\nOrques residents: Es troben al Pacífic nord-oest, en aigües d’Alaska i la costa de Vancouver (Canadà). La sella de muntar pot ser completament gris o oberta per una línia negra, i mai s’estén més enllà del punt mig de la base de la aleta dorsal. La taca post-ocular té forma ovalada, d’una mida mitjana i orientada paral·lelament a l’eix corporal. La seva estructura social és molt forta, formada per entre 6 a 60 individus, que normalment passen tota la vida en el mateix grup familiar. Les comunitats d’orques residents són altament endogàmiques. Només s’aparellen amb orques del mateix clan o amb orques d’altres grups amb ancestres maternals comuns. La seva alimentació és exclusivament a base de peixos, sobretot salmó.\nOrques transeünts: Les més conegudes i estudiades es troben en el Pacífic nord-oest, però hi ha orques d’aquest tipus distribuïdes per tot el planeta. Dels quatre tipus aquesta es la més gran, podent existir femelles de fins a 7,5 metres i mascles de més de 9 metres de longitud. Les aletes dorsals són triangulars i amb la punta més punxeguda que en les residents. La sella de muntar és sempre tancada i mai presenta una línia negra que la divideixi. L’estabilitat social no es manté durant tant anys com en les residents, ja que els mascles solen abandonar el grup una vegada han arribat a la maduresa, i viatgen sols o en grups formats exclusivament per mascles, buscant altres grups d’orques per aparellar-se. Les vocalitzacions són menys variades i complexes que en altres tipus, només emeten sons el 5% del temps. La seva dieta és molt variada, a part de peixos inclouen llops marins, foques i a la zona antàrtica també el rorqual austral (Balaenoptera bonaerensis). Aquest tipus de dieta ha transformat també les seves tècniques de caça, fent-les més elaborades, com per exemple, les orques de Punta Norte (Península Valdés, Argentina) que avaren a las platges per caçar a les cries de llops o elefants marins.\nOrques de mar obert (offshore): Van ser descobertes al 1997. Prefereixen mantenir-se en zones d’alta profunditat a més de 15 km de costa, encara que en ocasions es poden apropar. Se les pot observar al voltant de l’illa de Vancouver i de les illes de Canadà. La aleta dorsal té la punta corbada i en algunes ocasions la sella de muntar és molt assemblada a la de les residents. En general són més petites. Els seus grups poden ser d’entre 20 a 70 individus, i la seva alimentació inclou peixos i mamífers marins, encara que d’acord amb estudis recents la seva dieta estaria formada principalment per taurons, sobretot del gènere Somniosus\nLes orques residents i transeünts comparteixen algunes àrees geogràfiques, però en general solen evitar-se, fins i tot s’han observat orques navegant a grans velocitats per zones ocupades per altres grups, amb la finalitat de no provocar un enfrontament. D’acord amb els anàlisis de ADN en mostres de pell, es va poder determinar que els dos grups es van separar fa al menys 10.000 anys.\nTipus B:Són exclusives d’aigües antàrtiques i sub-antàrtiques. Alguns autors consideren que es tracta d’una espècie diferent denominada Orcinus glacialis. En aspecte general són més petites que les del tipus A. Tenen una coloració dorsal diferent, la capa (part dorsal anterior a l’aleta dorsal) és negre i estreta, les parts inferiors que la segueixen als laterals són d’un color de gris fosc. Les taques post-oculars són més grans i orientades horitzontalment. Aquestes orques tenen un color groguenc per tot el cos, que es nota sobretot a les taques blanques. Aquesta coloració ve causada per les diatomees que hi viuen a sobre. Es creu que poden fer migracions esporàdiques a aigües més càlides per poder netejar-se el cos. S’han observat orques d’aquest tipus nadar a gran velocitat per les costes de la Patagonia amb direcció cap a Brasil i poc després baixar altra vegada cap a aigües antàrtiques. Normalment es congreguen en grups de entre 150 i 200 membres. La seva alimentació està formada bàsicament per peixos, encara que també inclou mamífers marins i cefalòpodes. Les estratègies de caça són molt elaborades, com per exemple fer caure les foques que hi ha sobre el blocs de gel. Primer empenten el bloc de gel cap a aigües més allunyades, tot seguit neden a gran velocitat passant per sota d’on està l’animal, generant una onada que inclinarà el bloc, fent que la foca rellisqui.\nTipus C: Com l’anterior, la seva distribució també es exclusiva d’aigües antàrtiques i sub-antàrtiques. Alguns autors la denominen Orcinus nanus, ja que es el tipus d’orca més petit del món, fent de 1 a 3 metres menys que les demés. Com Orcinus glacialis també presenta una coloració grisenca. Les taques post-oculars són molt petites e inclinades cap a dalt en un angle de 45° respecte a l’eix corporal. La seva dieta està formada per peixos, especialment el bacallà.\nEstudis realitzats recentment amb el gen del citocrom B de l’ADN mitocondrial de les orques dels tipus B i C, fan pensar que aquest canvi genètic que va tenir lloc fa 150,000 anys, està fent evolucionar a aquests tipus d’orques de manera divergent, fet que pot acabar comportant la seva separació en dues especies deferents.\nTipus D: Va ser descrita a partir d’un avarament en grup al 1955 a Nova Zelanda, i observacions realitzades a partir de 2004. Aquest tipus d’orca és fàcil de reconèixer per la seva minúscula taca post-ocular en comparació amb el gran meló. La seva àrea de distribució sembla ser circumpolar sobre aigües antàrtiques entre els 40° i 60° de latitud sud. Els grups familiars semblen ser grans, formats per entre 9 i 35 membres. La dieta d’aquest tipus no es coneix però se sospita que està formada per peix, ja que s’ha observat aquest tipus d’orca depredant bacallà, i apropant-se bastant als vaixells de pesca de palangre. És el tipus d’orca menys estudiat.\nActualment la comunitat científica internacional només accepta una sola espècie, Orcinus orca. Però admet que hi ha varietats diferents que poden ser el resultat de un llarg procés evolutiu, i que es diferencien en la seva distribució geogràfica, morfologia, dieta, cultura, etc.\nLes orques són un del cetacis amb major distribució geogràfica, ja que habiten tots els mars, sense excloure les badies superficials, mars interns, estuaris, i fins i tot se les ha vist remuntar rius. És una espècie cosmopolita no limitada per factors ambientals com la temperatura, la profunditat o una dieta especialitzada. Tot i tenir aquesta diversificació d’hàbitats es concentren preferentment en àrees costaneres temperades i fredes d’alta producció marina. Les densitats més altes de població d’orques es troben a la costa del Pacífic d’Amèrica del nord, a Islàndia i a Noruega. També es poden trobar tant a l’oceà Àrtic com a l’Antàrtic. En el primer estan distribuïdes en aigües lliures de gel, mentre que a la regió antàrtica se les associa amb els blocs de gel a la deriva. A l’Atlàntic sud-occidental habiten preferentment en aigües temperades i mig fredes, des de Tierra del Fuego fins el sud-est de Brasil, on els albiraments són poc freqüents i esporàdics, a diferencia del que passa a Argentina, on se les pot trobar per tota la costa patagònica. Al Pacífic sud-americà ha sigut citada des de Xile fins al Equador, principalment a les illes Galápagos, on es freqüent.\nAl mar Mediterrani i a les aigües que rodegen la península Ibèrica els diferents grups presenten una distribució diferent en funció de la regió que habiten.\nOrques del golf de Cadiz: Al Mediterrani, tot i que és menys abundant, no és una excepció. La població d’orques queda restringida al golf de Cadiz on resideix un clan constituït per 1 subpod i 2 grups familiars estables.\nEl primer es tracta d’un subpod (concentració de diferents grups familiars amb ancestres maternals comuns) que està dividit en tres grups familiars o manades. Es tracta de les orques presents la majoria del temps al centre de l’estret, encara que durant els mesos de primavera es troben en aigües de Barbate. L’alimentació principal d’aquestes orques és la tonyina vermella (Thunnus thynnus).\nEl segon grup resideix a la zona de Barbate, on hi van ser albirades per primera vegada en 2001. En aquest cas no se sap quin tipus d’alimentació segueixen.\nL’últim grup s’ha observat exclusivament en aigües de Barbate i properes a la badia d’Algeciras. Tenen una dieta mixta de peixos.\nSón grups socials poc estudiats, la informació més gran ve del primer grup, que correspon amb les orques que interactuen amb la indústria pesquera durant la temporada de tonyina vermella.\nHan sigut identificats un total de 42 individus dels quals 39 continuaven sent albirats al 2008. Des de 1999 només s’ha confirmat la mort de 3 orques. És possible que alguns individus no estiguin registrats però és poc probable que la població superi les 50 orques.\nOrques de la cornisa cantàbrica: En aquest cas es tracta d’albiraments oportunistes des d’embarcacions de pesca i altres i no es disposa de cap informació sobre la seva abundància ni sobre la seva distribució. Projectes d’investigació a la cornisa cantàbrica indiquen que encara que hi ha una presencia continua, la població és molt reduïda i fragmentada,. Estudis realitzats per Hammond i Locker (1987) indiquen que abans del 1985 era probable observar orques en tot l’Atlàntic situat al nord de la península.\nOrques al Mediterrani: Al Mediterrani s’han enregistrat albiraments esporàdics a Catalunya i Itàlia, així com avaraments a les illes Balears, i albiraments periòdics d’exemplars solitaris sense una cohesió familiar al mar de Ligúria. Com que els albiraments són geogràficament molt dispersos, i amb una aparició en molts punts diferents del Mediterrani, la seva distribució és més aviat de caràcter vagabund. Estudis realitzats indiquen que aquesta espècie era més abundant en el Mediterrani nord occidental.\nL’orca és un super depredador, amb una dieta molt extensa que inclou una gran varietat de mamífers marins, peixos, calamars, com també aus, tortugues marines i taurons. Ha desenvolupat una extensa varietat d’estratègies de caça segons el tipus presa i la regió. Dintre dels mamífers s’han enregistrat més 40 espècies en la seva dieta que inclouen, grans balenes, catxalots, marsopes, dofins, belugues, llops marins, foques i llúdrigues. Els hàbits tròfics solen variar depenent de la disponibilitat dels aliments locals que segons la localització depenen de les estacions anuals.\nL’orca té un dels períodes de gestació més llargs entre els cetacis. Els cicles reproductors varien en funció de la població i l’àrea geogràfica. Al Pacífic Nord-oest crien durant tot l’any, però sobretot durant els mesos d’octubre i març. Les orques del Atlàntic Nord-oest ho fan des de finals de la tardor fins mitjans de l’hivern. A Patagonia s’observen cries entre els mesos de febrer i primavera, i entre novembre i desembre.\nLes femelles arriben a la maduresa sexual entre els 12 i els 14 anys, que és quan donaran a llum a la seva primera cria. Els mascles ho fan als 15 anys de vida, moment en el qual l’aleta dorsal presenta un ràpid creixement, donant la forma alta i triangular pròpia dels mascles adults. Encara i així els macles no arriben a la maduresa social fins als 21 – 25 anys. La gestació dura entre 12 i 18 mesos i, tal i com passa en mamífers marins, donen a llum a una única cria, encara que existeixen referents de naixements de bessons. La mortalitat entre els nounats durant els primers 6 mesos de vida és del 43%. La lactància es dóna al llarg dels primers dos anys, i en el moment en que la cria deixa la llet materna mesurarà uns 4,3 metres.\nLes femelles tenen un període entre parts que pot oscil·lar entre els 5 i els 10 anys. La seva vida reproductiva s’estén fins als 25 anys durant els quals pot arribar a donar 5 cries, seguida d’un període menopàusic d’entre 10 a 30 anys. L’esperança de vida de les femelles està entre els 50 i 80 anys com a màxim, mentre que els mascles solen sobreviure uns 30 anys amb longevitats màximes d’entre 50 a 60 anys.\nMolts grups mantenen una alimentació variada i mixta, mentre que d’altres s’han especialitzat en un tipus concret de preses, fet que ha comportat el desenvolupament d’un ventall de comportaments complexes. Entre ells s’hi troben les tècniques cooperatives, com ara el “arreo”, o la concentració de la mola de peix, coneguda com tècnica del “carrusel”. D’altres han adquirit comportaments depredadors extrems, com l’avarament intencional a la Patagonia i a les illes Crozet, amb l’objectiu de capturar, preferentment les cries de llops i elefants marins. Aquesta varietat de tècniques i la facilitat d’adaptació es deuen a una gran cohesió familiar i la transmissió d’aquest coneixements de generació en generació. Es considera que l’orca és un dels pocs animals on es pot arribar a parlar de cultura familiar. El nombre d’individus i la seva cohesió dependrà del tipus d’orques, distribució geogràfica i alimentació. Per exemple els grups residents amb una alimentació basada en peixos, tindran grups grans, degut a la necessitat de cooperar per poder caçar, mentre que els grups transeünts que s’alimenten de mamífers marins són més reduïts, ja que la participació del grup és menor.\nLes orques de l’estret de Gibraltar han desenvolupat diverses maneres d’aconseguir l’aliment: la caça tradicional és mitjançant l’acústica passiva, és a dir que esperen en silenci tot escoltant com s’aproxima el banc de tonyines. Una vegada els túnids són localitzats comença una persecució de fins a 30 minuts, en la que les orques es van alternant i acaben acorralant a la presa contra la superfície. Aquesta maniobra acaba esgotant el túnid, que porta una llarga migració sense alimentar-se. Aquesta tècnica de caça es denomina “caça per esgotament” i comporta un gran desgast energètic per l’orca.\nHi ha maneres alternatives d’aconseguir l’aliment, com per exemple aprofitar l’almadrava en els mesos d’abril i juny. L’almadrava és un art de pesca que consisteix en col·locar una colossal xarxa amb forma de gàbia en un punt exacte del trànsit de tonyines . S’ha observat orques dirigir a les tonyines cap a aquestes trampes per poder arraconar-les i capturar-les més fàcilment.\nUn altre tècnica és la “espera”. Entre els mesos de juny i setembre es du a terme l’art de pesca tradicional de conegut com la “pedra”, que consisteix en llençar una línia de fils amb un esquer. Aquesta línia està lligada a una bloc de formigó que portarà l’esquer a la profunditat desitjada. Quan la tonyina queda atrapada, el pescador recull del carret fent un soroll característic. Aquest soroll avisa a la orca, que només ha d’esperar que la tonyina atrapada a l’ham pugi a la superfície, i sense donar temps als pescadors de recollir el peix, el devorarà. D’aquesta manera aconsegueixen que l’esforç energètic sigui nul.\nD’acord amb diferents estudis les orques mantenen una estructura social matriarcal, sent la femella més adulta del grup la dominant, i la encarregada de transmetre les experiències i habilitats a les generacions següents. Les orques residents, mantenen una estructura familiar molt forta, que sol estar formada per la femella dominant, les seves cries i la descendència d’aquestes. Pot incloure fins 4 generacions dintre del mateix grup familiar, seguint unides tota la vida. L’estructura social està sotmesa a quatre nivells sent pod el més intern. El següent, que denominem subpod, és d’una agrupació de diferents grups familiars (1-3) que van compartir un antecessor matern comú en un passat recent. Per sobre d’aquest nivell es troba el clan, que esta format per dos o més subpods que comparteixen un dialecte i estratègies de caça complexes. Segurament són el resultat d’un procés de creixement i divisió d’un subpod ancestral. Per últim el nivell més extern en orques residents es la comunitat, que són agrupacions de clans que s’ajunten per navegar en alguna ocasió, però no comparteixen cap relació genealògica. Per altra banda les orques de caràcter transeünt també presenten grups matriarcals, tot i que no són tan estables, i molt sovint els mascles abandonen el grup, de forma temporal o definitiva, quan arriben a la maduresa.\nNo només l’alimentació i la supervivència són aspectes que es transfereixen d’una generació a la següent, sinó que cada grup d’orques tenen les seves tradicions i costums que no comparteixen amb altres grups, ni tan sols els dialectes són els mateixos. Per exemple, l’estret de Johnstone, que separa l’illa de Vancouver del continent, és el cor d’una àrea de 200 orques dividides en 16 manades que hi passen l’estiu. Aquest grup constitueix la comunitat resident del nord, i una de les seves activitats preferides és la de fregar-se la pell contra les pedretes arrodonides del fons que hi ha en determinades platges d’aigües someres. No se sap si aquesta activitat es un hàbit purament desparasitari o bé de relax i vida social. Bé el cas és que les orques residents meridionals de la zona, que viuen pràcticament al costat, mai practiquen aquesta activitat, però per altra banda són molt més propenses que les seves veïnes del nord a fer acrobàcies aèries (piruetes).\nEl desenvolupament d’un mecanisme de comunicació que pot ser considerat com un llenguatge és segurament el factor més impactant de l’espècie. Als anys 70 es va descobrir que cada manada tenia la seva pròpia versió de la vocalització, en quan a timbre, patró, i nombre de clics. Cada dialecte és una senyal d’identitat acústica. Les cries aprenen el dialecte de la seva manada escoltant a les mares i al grup, però també aprenen a identificar i reconèixer els dialectes d’altres manades, ja que les orques prefereixen fraternitzar amb els parents més propers, encara que els mascles buscaran altres grups per reproduir-se, amb l’objectiu d’evitar la consanguinitat. Aquesta és la utilitat dels dialectes, quan més s’assemblin els dialectes més properes són les famílies.\nLes característiques físiques de les orques són tan notables que fan que sigui un dels cetacis més fàcils de reconèixer del món.\nCos notablement gran: l’orca es el delfínid més gran del món, té una envergadura de fins a 9 metres.\nCap arrodonit, bec poc diferenciable: presenta un meló bastant prominent sense un bec i rostre definits.\nColoració: el característic negre brillant, amb taques blanques distribuïdes a la part ventral, i zona post-ocular.\nZona genital amb taca blanca amb forma de trident invertit.\nAleta dorsal: les aletes dorsals de les femelles i juvenils són falcades, mentre que les dels mascles adults són altes i triangulars.\nAletes pectorals ovalades de mida gran.\nAleta caudal negra per la cara dorsal i blanca grisenca per la cara ventral.\nA més a més de les característiques mencionades anteriorment, existeixen marques o cicatrius individuals que ens ajuden a identificar a cada individu. La identificació individual es pot dur a terme per les següents característiques:\nSella de muntar de color gris clar darrera de la aleta dorsal: Es tracta d’una taca única per cada orca, com podria ser la empremta dactilar en els éssers humans. El seu patró de coloració i la seva forma ens ajudaran en la identificació.\nFerides i marques: Quan es selecciona una ferida o cicatriu com a factor identificatori d’un exemplar, s’ha de tenir en compte que una ferida o cicatriu sempre pot arribar a desaparèixer, per tant és millor fixar-se en cicatrius antigues, que és probable que l’animal segueixi tenint.\nForma i cicatrius de l’aleta dorsal: Fa referència a totes aquelles cicatrius i marques situades al marge posterior de l’altea dorsal. La seva distribució, nombre, mida i forma seran característiques de cada individu.\nMoltes cultures aborígens passades de diferents zones del planeta com per exemple els Nazca (Perú), els Yámanas i els Onas (Tierra del Fuego, Argentina), els Kwakiutl (Columbia Britànica, Canadà), els Haida (nord-oest del Canadà), els Ainus (Japó) i altres, han vist a les orques amb una barreja de por i fascinació i fins i tot se’ls hi atorgava poder divins, i se’ls feien ofrenes per guanyar el favor d’aquest deus del mar. Són moltes les llegendes i històries que protagonitzen en aquestes cultures. Tota aquesta admiració i respecte va desaparèixer amb cultures més recents que la van presentar i descriure com el depredador marí més sanguinari del oceà, i d’alt risc per l’esser humà. Més tard va ser objectiu de la industria balenera durant més de 35 anys. Entre els anys 50 i els 70 els baleners japonesos, russos i noruecs van matar aproximadament unes 5.000 orques. En moltes regions, entre les que s’hi troben Japó, Noruega, Alaska i el Marroc, se les va culpar injustament d’acabar amb els recursos pesquers de la zona. Per aquest motiu es solen organitzar partides d’extermini subvencionades pels governs.\nPer si la caça directa no fos suficient, l’orca és un dels animals per perseguits per la industria del delfinaris que es va iniciar al 1962 a les costes del Pacífic de EE.UU., estenent-se cap al Canadà i més tard per tot el món. Actualment, España és el país amb més mamífers marins en captivitat. Encara que es va firmar la prohibició definitiva de capturar orques per espectacles, avui en dia encara existeixen pesqueries costaneres que disparen a matar, ja que encara les consideren una competència pels recursos pesquers.\nA l’estret de Gibraltar, per exemple, les orques tenen una relació intrínseca amb les activitats pesqueres del esser humà que, tot i que sembla que podria portar-li beneficis a nivell d’alimentació, té conseqüències negatives per a la població. La taxa de supervivència de les cries de orques a l’estret ha tingut un descens dràstic ja que des de 2007 les tres cries que han nascut no han sobreviscut al seu primer any de vida. L’alimentació principal d’aquest animals és la tonyina vermella i la pesca per almadrava i altres tipus estan fent disminuir la població de tonyina dràsticament. Recordem que aquest art de pesca consta en capturar els túnids que venen al Mediterrani a fresar, és a dir que no arriben a fer-ho, les poques que sobreviuen porten a terme la fresa i tornen cap el Atlàntic. Tot i això els hi espera l’almadrava de revés i la pesca amb pedra. Aquest art de pesca no és sostenible ni selectiu. El fet de no deixar fresar a les tonyines pot fer disminuir de forma molt significativa la seva població i fins i tot amenaçar amb la seva desaparició en pocs anys. Les poblacions d’orques del Mediterrani no podran adaptar-se tan ràpidament a un canvi de dieta. Aquesta disminució de tonyina està afectant a la complicada relació entre pescadors i orques, i es creu que al Marroc s’estan matant orques per que no puguin interferir en l’activitat pesquera, afavorint la conservació dels recursos. Al juliol de 2004 dues orques van ser matades, i 6 més al setembre de 2005. Si això continua la població d’orques corre el risc de ser eliminada en molt poc temps. Aquests resultats afirmen que aquets animals seguiran en regressió i tindran un descens del 20% en les pròximes 5 generacions. Actualment l’orca del Mediterrani està inclosa en la categoria d’interès especial, la qual no confereix cap mesura de conservació.\nAltres amenaces inclouen els efectes directes que provoquen els vessaments de petroli, que causen la mort de molts animals i alts nivells de toxicitat. L’orca gaudeix de la posició més elevada en la cadena tròfica, el que la fa més susceptible a la contaminació per bioacumulació d’organoclorats i altres compostos químics.\nUn dels problemes més greus que té aquesta espècie és la captura en vida per exhibir als animals en aquaris i obligar-los a participar en espectacles. Les orques com ja hem mencionat, són animals amb una cohesió familiar molt forta. El fet de segrestar-les i apartar-les de les manades, acaba significant, en moltes ocasions, la mort de l’animal per estrès. Si l’individu sobreviu a la captura, estarà condemnat a sobreviure en unes condicions molt reduïdes que els hi provoca canvis de conducta i traumes, a més d’una reducció en l’esperança de vida del voltant d’uns 10 anys.\nLa suma d’aquests factors i altres com l’intens tràfic marítim, la utilització de sonars i construccions marítimes, estan dificultant la supervivència d’algunes poblacions d’orques del món. No existeix una avaluació poblacional en el ordre mundial, però s’estima que la població del pacífic ronda els 11.000 exemplars i que a les costes noruegues serien unes 5.000. Sembla que la zona amb una població més gran és l’Antàrtida, on s’estima que hi viuen uns 75.000 individus.\nL’orca està protegida per diferents convenis internacionals com ara l’Apèndix II del Conveni sobre el Comerç Internacional d’Espècies Amenaçades de Flora i Fauna Silvestres (CITES), els apèndixs I i II de la Convenció d’Espècies Migratòries (CMS), i classificada per la UICN (Unió Internacional per a la Conservació de la Natura) sota l’estatus de dades insuficients.


IGNASI IGLÉSIAS I PUJADAS, L'ÀNIMA POÈTICA D'UN POBLE\nEl proppassat dia 19 d’agost es van iniciar els actes commemoratius el 150 aniversari del naixement d’Ignasi Iglésias i Pujadas (1871-1928) amb un repic de campanes des del campanar de la parròquia de Sant Andreu de Palomar. Nat al carrer de l’Ordre, avui d’Ignasi Iglésias, sent el gran de quatre germans. El pare, Josep Iglésias i Balart, un maquinista de trens originari del Pallars i la mare, Teresa Pujadas i Batllori, filla d’una família benestant de Sant Andreu. El 1882, el pare, treballador dels Tallers del Nord a Sant Andreu és trasllat a Lleida per motius laborals. Se n’hi va amb la família. Anys després en terres de ponent l’Iglésias hi estrena la seva primera obra de teatre La força de l’orgull.\nRetrat del poeta i dramaturg realitzat pel fotògraf Rafael Areñas. Fons Família Vinyes-Roig.\nEl 1888, la família retorna a Sant Andreu ja que el pare es reincorpora de nou als Tallers del Nord. El pare vol que el fill faci carrera d’enginyeria, però ell tossut de mena vol fer estudis artístics. Finalment, després de discutir-ho amb el seu mentor, es matrícula a l’Acadèmia Balmes i després a la Llotja de Mar, on fa dibuix artístic. Les inquietuds artístiques van més enllà de la pintura i es capfica en el món del periodisme escrivint articles per a diaris i setmanaris andreuencs, com Bandera Catalana, Fomento Andresense, Casino Andresense. Aquest darrer setmanari portaveu del Centre Obrer Instructiu Andreuenc, situat a la plaça del Comerç, entitat on fa les seves primeres passes com a autor teatral amb els companys de L’Artística -més tard anomenada L’Avançada. És al casinet on coneix Joaquim Vinyes -germà de la seva futura esposa, Emiliana Vinyes i Miquel - i Miquel Sirvent, dos autors andreuencs de renom de l’escena teatral catalana d’inicis dels segle XX.\nPortada de la revista El Teatre Català, 16 de novembre de 1912. Fons Família Vinyes-Roig.\nA la dècada dels noranta del segle XIX fa el salt de l’escena andreuenca a la barcelonina. És aleshores que els èxits del seu teatre van en augment. Als teatres de Barcelona hi estrena obres com L’àngel de fang, Fructidor, Els primers freds, Alosa, Foc follet, Lladres, La reclosa.... Tanmateix l’època daurada és entre els anys 1900 i 1911, on sobresurten tres grans drames Mare eterna, El cor del poble i Els vells. Aquest darrer drama és on l’Iglésias planteja de forma dura i crua la realitat dels treballadors que en arribar a la vellesa són desvalguts de cap ajuda econòmica. Francesc Moragas, fundador de la Caixa de Pensions per la Vellesa i l’Estalvi, s’inspira en el drama i impulsa una obra social destinada als obrers jubilats. En aquesta dècada que també estrena La barca nova, una peça teatral ambientada en el món mariner. En ella hi fa servir el llenguatge dels pescadors de Sant Pol de Mar, població on hi fa diverses estades gràcies a l’amistat amb Pere Coromines, company seu dins de la Unió Federal Nacionalista Republicana.\nOfrena floral al poeta i dramaturg Ignasi Iglésias i Pujadas (1871-1928), davant de la seva tomba del cementiri de Sant Andreu de Palomar, a inicis dels anys trenta del segle XX. AD / Fons Família Vinyes-Roig\nIglésias, també és un reconegut i premiat poeta. Joan Maragall el descriu com el poeta dels humils. Tot i això, els guanys literaris no donen per a viure i ha de treballar com a funcionari municipal a l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, sota les ordres de l’arxiver en cap Agustí Duran i Sanpere. Pel seu poema Els voluntaris catalans, dedicat als catalans que van participar en la Primera Guerra Mundial, és condecorat pel govern francès amb la Medalla de la Legió d’Honor el 1921, i, sis anys després, rep a Reus la Medalla d’Or del Treball. Els darrers anys de la seva vida els viu entre la casa d’estiueig de Vallvidrera i el seu pis del passeig de Sant Joan, a Barcelona. Un ictus el deixa moribund i dos dies després mor en el seu domicili barceloní, als 57 anys, el 9 d’octubre de 1928. El seu enterrament és una mostra de dol de gran magnitud. És enterrat en el cementiri de Sant Andreu de Palomar. Dos anys després, el 12 d’octubre, el seu cos és traslladat a l’actual tomba del l’esmentat cementiri, obra de l’escultor Josep Roquerol. D’ençà aquella data, cada primer diumenge de mes d’octubre s’hi commemora la seva mort amb una ofrena floral per part de les entitats andreuenques i la llegida de poemes del dramaturg. Durant els anys del franquisme, tot i ser-ne prohibida la commemoració, alguns andreuencs , entre ells Salvador Casas, hi realitzaven de forma clandestina ofrenes.\nVinyeta del llibret Ignasi Iglésias, el poeta del poble. Esbós biogràfic en còmic. Amb il·lustracions de David Maynar i guió de Pau Vinyes i Roig. Editat per Llop Roig. Llibres i Cultura.\nDiverses poblacions catalanes tenen carrers i places dedicades al poeta així com Tordera, Cornellà de Llobregat i Girona -en aquest cas fins el 1959- escoles de primària són batejades amb el seu nom. El poble de Sant Andreu de Palomar no ha deixat mai d’homenatjar-lo, i enguany ho fa amb un seguit d’actes. Entre els quals destaquen la tradicional ofrena floral a la seva tomba, una exposició a la sala Antoni Arissa de la Biblioteca Ignasi Iglésias, l’edició d’un còmic per als més menuts, diverses conferències, un itinerari històric i la presentació del llibre Ignasi Iglésias (1871-1928). La vigència d’un mite oblidat, a càrrec dels autors, membres del Centre d’Estudis Ignasi Iglésias.\nInauguració de l'exposició "Ignasi Iglésias. La vigència d'un mite oblidat". Galdric de Rocabruna.\nActuació de l'Escola de Dansa Catalana de l'Esbart Maragall en la presentació del còmic Ignasi Iglésias, el poeta del poble. Galdric de Rocabruna.\nEl proppassat dissabte 2 d'octubre es presentà el còmic Ignasi Iglésias, el poeta del poble a l'auditori de la Biblioteca Ignasi Iglésias, amb l'actuació de l'Escola de Dansa Catalana de l'Esbart Maragall; i per la tarda s'inaugurà l'exposició "Ignasi Iglésias. La vigència d'un mite oblidat", a la sala d'exposicions Antoni Arissa i Asmarats de la Biblioteca Ignasi Iglésias. Mostra comissionada pels historiadors Jordi Petit i Gil, Manel Martín Pascual, Jaume Comas i Gras, Xavier Martín i Vilà i Pau Vinyes i Roig (coordinació). Organitzada pel Centre d'Estudis Ignasi Iglésias amb el suport d ela Biblioteca Ignasi Iglésias i el Districte de Sant Andreu. A l'endemà, es realitzà la tradicional ofrena floral davant la tomba del poeta, amb l'actuació del cos de dansa de l'Escola de Dansa El Magatzem amb la lectura de textos del poeta dels humils. Coreografia a càrrec de Natàlia Vinyes i Albert Garrell, música al piano de Luis Carmona i veu -excel·lent veu!- de l'actriu Cristina Lanau. Tot seguit parlaments dels membres del Grup de Teatre del Centre Cultural de Sant Pol de Mar -els responsables de dur a escena a la SCE La Lira La barca nova el proper 16 d'octubre-; de Jaume Seda i Mariné, president de Centre d'Estudis Ignasi Iglésias; d'Albert Zanca i Brossa, alcalde de Sant Pol de Mar; de Montserrat Benedí i Altés, regidora-presidenta del Consell Plenari del Districte de Sant Andreu; i de Lucía Martín González, regidora del Districte de Sant Andreu. Finalitzà l'acte amb l'actuació de l'orfeó L'Eco de Catalunya, amb dues peces amb lletra d'Ignasi Iglésias i música d'Enric Morera, la primera, i la segona anònima. El cant dels Segadors posà punt i final a l'ofrena. Més de 120 persones assistiren a l'esdeveniment, organitzat pel Centre d'Estudis Ignasi Iglésias amb el suport de Cementiris de Barcelona i el Districte de Sant Andreu.\nOfrenes florals a la tomba d'Ignasi Iglésias i Pujadas i Emiliana Vinyes i Miquel, al cementiri de Sant Andreu de Palomar. Galdric de Rocabruna.\nDues escenes del cos de dansa de l'Escola de Dansa El Magatzem. Galdric de Rocabruna -imatge de dalt- / Jordi Esplugas -imatge de baix.\nMembres del Centre d'Estudis Ignasi Iglésias amb les autoritats presents a l'ofrena floral. AD.\nPartit d'Homenatge a Ignasi Iglésias entre la UE Sant Andreu i la FE Grama. D'esquerra a dreta: Manuel Camino, president de la UE Sant Andreu; Ignasi Iglésias i Oncins amb el seu fill Bernat Iglésias i Pau Vinyes i Roig, vicepresident del Centre d'Estudis Ignasi Iglésias. Xavier Gurgui.\nEl cap de setmana commemoratiu va ser clos amb el partit d'Homenatge a Ignasi Iglésias entre la UE Sant Andreu i la FE Grama. Sent els guanyadors l'equip local per 1 a 0. Bernat Iglésias, descendent llunyà de l'Ignasi Iglésias, fou l'encarregat de fer el tret d'honor del parit. La UE Sant Andreu obsequià al Centre d'Estudis Ignasi Iglésias amb un cartell del centenari del club i una copa commemorativa.\nMés informació dels actes a: https://ceiisantandreu.cat/relacio-dactes-previstos-en-el-150-aniversari-del-naixement-dignasi-iglesias/


Llengües mortes: Català a Cicles Formatius\nLa "Cristineta" de l'escola d'adults\nHola amics, em dic Cristina i sóc una estudiant de l'escola d'adults Gran Sol.\nVaig a explicar-vos com he arribat fins aquí.\nJo tinc disset anys, amb la qual cosa, molt "adulta" no sóc, què hi faig aquí doncs?\nPasso els matins estudiant a l'escola d'adults per a poder presentar-me a la prova d'accés de Cicles formatius de Grau Superior, ja que m'agradaria accedir al Grau Superior d'Estètica. Així doncs, aquí a l'escola, és on passo la majoria dels meus matins.Tenim quatre assignatures, matemàtiques (que per mi és la més difícil de totes) català, castellà i anglès.\nPer les tardes,treballo en una botiga d'una gran multinacional de roba de marca que ni em va ni em ve, però que em garanteix uns ingressos que puc gastar com em vingui de gust.\nM'agrada disfrutar del meu dia a dia, junt amb les persones que estimo i intentant no perdre'm ni un segon. Sóc una noia amb caràcter,una mica orgullosa però crec que sé aprendre dels meus defectes i compartir amb els altres les meves virtuts.\nAtentament, Cristina Cervera Surià.\nPublicado por Racó d'escriptura "Gran Sol" en 2:36 No hay comentarios:\nPresentació de Toñi\nHola!En dic Toñi i estic a l'escola nomès per aprendre català. Estic casada, treballo,tinc fills i no tinc massa temps però m'agrada aprenda coses. Anava a fer més asignatures peró hem vaig fer\nenrera per l'anglès. Feia molt temps que no estudiava res i en venía de gust estudiar alguna cosa.\nEscriure no m'agrada i per això penso que no hem penjaré mai dels blogs i dels mails però mai se\nsap,tambè deia que no tindría móbil.\nBé no se si fins aviat.Pot se si.\nPublicado por Racó d'escriptura "Gran Sol" en 2:35 No hay comentarios:\nPresentació de Dori Rodero\nEl meu nom es Dori.\nEstudio, a l'escola d'adults Gran Sol, el curs per les proves d'accès a Cicles Formatius de Grau Superior. El proper curs vull estudiar educació infantil.\nTreballo per les tardes en una escola com a monitora de nens de sis i set anys. Vaig dos tardes a la setmana i anem a fer piscina.\nTambé treballo en un casal de gent amb disminució física i/o psíquica. Aquest dissabte marxem de colònies a Berga!!\nEl proper dia 14 d'abril començaré un nou treball els dissabtes com a dependenta en una botiga de roba.\nEspero que visiteu el nostre blog perque treballarem molt en ell i penjarem textos molt interesants!!\nPublicado por Racó d'escriptura "Gran Sol" en 2:35 1 comentario:\nPresentació de Marta Gualdo\nEm dic Marta, sóc alumne del col·legi Gran Sol, estic fent l'accés per a Cicles Formatius de Grau Superior.\nCada tarda treballo a l'hospital del mar com a auxiliar d'infermería a la planta de cirugía general, estic molt contenta amb el treball que tinc cada dia aprenc coses noves, i la veritat ajudar a la gent et dona una gran satisfacció.\nL'any vinent m'agradaria fer radioterápia, pero tinc un gran problema que només fan a dos instituts i estan molt lluny de casa meva, no sé com ho faré al any vinent, però tinc molta il·lusió per començar.\nEspero que llegiu els nostres textos i comenteu el que penseu, tant si es positiu com negatiu. Moltes gracies per tot.\nPublicado por Racó d'escriptura "Gran Sol" en 2:33 2 comentarios:\nPresentació de Víctor Gutiérrez\nEm dic Víctor, sóc alumne del col·legi 'Gran Sol' a Badalona, al curs per a la prova d'accés dels Cicles Formatius de Grau Superior. Tinc 24 anys, visc a Santa Coloma de Gramanet, y treballo com a soldador a una fàbrica de coches a Barcelona.\nTots els matins vaig a classe per prepararme per a la prova, y després vaig a treballar.\nL'any vinent si supero la prova, vull estudiar un Cicle Formatiu de Grau Superior d'Informàtica, perquè arà tinc un Cicle Formatiu de Grau Mitja de mecànica y vull tenir alguna cosa més per al futur.\nPublicado por Racó d'escriptura "Gran Sol" en 2:33 3 comentarios:\nBlog de les alumnes de certificat 1\nCicles formatius de torn de tarda\nBlog de castellano inicial para immigrantes.


Són quatre els principals factors que han portat a prendre aquesta decisió. D’una banda, la gran concentració de gent que s’hi acumula any rere any per seguir la Cantada, prop de 30.000 persones. També el fet que la capacitat del recinte passaria de les 1.500 persones habituals a les 800. El tercer factor és el fet que hi havia diversos patrocinadors que no havien confirmat el seu suport a l’esdeveniment, així com la desaparició d’una subvenció de 15.000 euros de la Generalitat de Catalunya. L’últim factor que ha acabat de decantar la balança per anul·lar la Cantada d’Havaneres ha estat que Televisió de Catalunya no garantia poder retransmetre tot l’esdeveniment.\nNo obstant l’anul·lació, Joan Vigas ha deixat la porta oberta a fer alguna activitat relacionada amb les havaneres a Calella, tot i que encara no se sap en quin format.


Alegria pel Barça, per Catalunya i indignació pels espanyolistes « CODI Ç\n« Com esmenar quan google reporta el teu lloc web com infectat amb un virus\nTurisme a Catalunya / Tourism in Catalonia »\nAlegria pel Barça, per Catalunya i indignació pels espanyolistes\nTot Catalunya és un clam. Els Catalans estem feliços.\nFoto de l’article del New York Times.\nCelebrem les victòries i deplorem els qui ens maltracten cada dia i es volen aprofitar dels nostres èxits.\nNo ens ha agradat que anés el borbó, ni montilla, ni hereu, ni zp, però hem disfrutat veient com molts jugadors del manchester li donaven la mà a Laporta i a ningú més, i la cara de babaus que els ha quedat.\nHem disfrutat sentint RAC1, i hem lamentat que les televisions de l’estat punxesin el partit del Barça en colonial (castellà).\nLlegeixen que cesen a més gent a tve per la manipulació a la final de la copa del borbó.\nImagino que els pagaran bé, doncs és clar que complien ordres.\nSegons directe.cat també hi han anat carme chachón i celestino corbacho, i alejo vidal-quadras.\nMolts Catalans han informat que el Barça no és un equip espanyol i que els Catalans volem l’Independència.\nTambé llegeixo CiU i PP coincideixen a criticar la reunió de Zapatero amb Berlusconi tot i la campanya del PSC\nMolt bo, doncs després de convertir l’eix de la campanya europea del psc, que “els malvats” del pòster que han creat la crisi no arribin al poder, el zapatero s’en va a dinar amb en berlusconi. Mmmm… que saborós que és el poder. Feu-me una foto, que no em durarà gaire el poder.\nLlegeixo que el director general de Mediapro i màxim accionista de La Sexta, Jaume Roures, ha afirmat que el lloc de la llengua catalana al món de la televisió és a les cadenes públiques i que no en té a les televisions privades.\nFotografia de l’article de directe.cat\nTags: Barça, Catalunya\n1.979 visualitzacions - versió en PDF\nAquesta entrada fou publicada el Dijous, maig 28th, 2009 a les 0:34\ti és arxivada a Catalunya, Europa, Política. Podeu seguir les respostes mitjançant el RSS 2.0 feed. Tan els comentaris com els pings són tancats.\n2009/05/14 Més sobre la manipulació de tve (2)\nEstadístiques tècniques: 97 consultes. 0,262 segons.


Educació proposa ajornar a juny de 2021 les oposicions docents de Secundària | Canal56 Notícies\nInicio C Valenciana Educació proposa ajornar a juny de 2021 les oposicions docents de Secundària\non: 25/03/2020 En: C Valenciana\nLa Conferència Sectorial d’Educació convocada pel Ministeri d’Educació i Formació Professional s’ha celebrat aquest dimecres amb els responsables d’educació autonòmics davant de la situació excepcional provocada per la crisi sanitària del coronavirus Covid-19.\nEn aquesta reunió s’han tractat temes que afecten tots els sistemes educatius de l’Estat com són les convocatòries d’oposicions a places docents, el calendari escolar i les proves d’accés a la universitat.\nAmb els tràmits administratius i l’activitat educativa i formativa presencials suspesos temporalment, Educació de la Generalitat ha decidit proposar en la Mesa sindical del pròxim divendres ajornar un any el calendari d’oposicions a places docents.\nEn el cas del sistema educatiu valencià les oposicions de Secundària i altres cossos, que havien d’arrancar el pròxim 18 de juny, quedarien ajornades fins a juny de 2021. Cal recordar que es tracta de 4.295 places, de les quals 3.575 són de lliure accés.\nAixí mateix, les oposicions previstes en 2021 per a Infantil i Primària, s’ajornarien a 2022.\nEl conseller d’Educació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, ha explicat que “la situació en la qual ens trobem fa que siga recomanable evitar les incerteses de milers d’aspirants que s’estan preparant per a opositar i resulta molt més raonable que es puguen reorganitzar amb un nou calendari”.\nUna altra decisió que s’ha pres en la Conferència Sectorial d’Educació per part de totes les autonomies és l’establiment d’una nova data per a les proves d’accés a la universitat (PAU), ja que aquestes proves donen accés a totes les universitats de l’Estat per tindre un districte universitari únic d’accés.\nEn el sistema educatiu valencià, les proves estaven convocades per a la segona setmana de juny, del dimarts 9 al dijous 11 en convocatòria ordinària, mentre que l’extraordinària s’anava a realitzar la segona setmana de juliol, del dimarts 7 al dijous 9.\n“Ara, en el nou context, la PAU ordinària es posposarà entre tres i quatre setmanes. En la videoconferència de hui s’ha acordat establir una forqueta que va entre el 22 de juny i el 10 de juliol perquè totes les autonomies reprogramen la convocatòria ordinària de la PAU amb el compromís de publicar els resultats abans del 17 de juliol”, ha explicat el secretari autonòmic d’Educació i FP, Miguel Soler.\nIgualment, la convocatòria extraordinària, es posposarà a setembre. En aquest cas, l’acord fixa que es faran abans del 10 de setembre, últim dia per a publicar els resultats.\nSegons Miguel Soler, “en els pròxims dies ens coordinarem amb la Conselleria d’Innovació, Universitats, Ciència i Societat Digital, juntament amb la Conferència de Rectores i Rectors d’Universitats Públiques Valencianes (CRUPV) per a determinar els dies concrets en què es fixaran les PAU a la Comunitat Valenciana, tant les ordinàries com les extraordinàries, dins de la forqueta de dies pactat en la Conferència Sectorial d’Educació celebrada hui”.\nPer tant per a l’alumnat d’Infantil i Primària el curs finalitza el 18 juny; i per a l’alumnat d’ESO, Batxillerat i FP, el 16 de juny.\nCal recordar que el curs continua amb la formació a distància mitjançant la plataforma MULAN. La incorporació a classes presencials dependrà de l’alerta sanitària.\nEl conseller Marzà ha recordat que “pel que fa als continguts educatius en cap cas es pot pretendre fer ni exigir el mateix que amb la formació presencial”.\nEn la Conferència Sectorial d’Educació també s’ha acordat que la durada de l’FCT, que per regla general és de 400 hores de pràctiques en empreses, passa de manera excepcional al mínim que es preveu en la normativa bàsica: 220 hores.\nAixí mateix, s’ha decidit integrar l’FCT en el mòdul de Projecte final de cicle perquè es puguen abordar els objectius associats a l’entorn laboral. Aquesta mesura afectarà tant l’FP Bàsica, com a la de grau mitjà i grau superior.\nLa Conselleria d’Educació, Cultura i Esport ja havia decidit que, dins del mòdul de Projecte, els instituts oferisquen a l’alumnat programes formatius a distància que simulen l’entorn del centre de treball, tenint en compte el que es preveu en l’FCT de cada cicle.\nIgualment, en relació a les proves d’accés a l’FP de grau mitjà o superior per aquells que no tinguen els requisits acadèmics necessaris, s’ha acordat posposar-les seguint el que vagen marcant les autoritats sanitàries.\nL’alcalde de Peníscola fa un repàs de les accions realitzades fins ara