De Waterloo al Brexit - El triangle\nDe Waterloo al Brexit\nResulta remarcable veure com, davant de fets de gran transcendència política i que afecten la identitat dels ciutadans, el periodisme no pot restar impassible. De fet, és un actor clau a l'hora de construir un relat que ajuda a posicionar el ciutadà (o el votant). Ho hem viscut de ple a Catalunya entre els anys 2006 i 2020, quan s'ha parlat del procés. Quelcom similar passa amb el Brexit. Els qui justifiquen la sortida del Regne Unit de la UE ho fan apel·lant a un conjunt emocional d’arguments que recorden la necessitat de recuperar les glòries de l’imperi. Contràriament, els defensors d’haver-se quedat a la UE han usat, sempre, arguments molt més racionals per explicar que un Regne Unit (Anglaterra) que combati en solitari dins la geopolítica mundial hi té més a perdre que a guanyar.\nLes portades dels principals diaris britànics el dia 31 de gener eren un fantàstic exemple per entendre-ho. De fet, per molt honestes que volguessin ser amb elles mateixes, cap deixava de ser partícip de forma activa de la creació de l’agenda informativa dels propers mesos. De l'anàlisi d'aquestes portades en destaquen dos elements francament interessants de plasmar per entendre la vertadera essència del Brexit i la lent amb què la política britànica ha mirat el continent durant tots aquests anys de matrimoni.\nEn primer lloc, la bandera del Regne Unit es mostrava com un element diferencial de les portades més brexiters: un element de sobirania, un dels grans actius del “nacionalisme banal” que tan bé teoritza Billig. Però, em resulta molt més interessant veure com una imatge també repetida en algunes portades ha estat la dels penya-segats característics de la costa sud d’Anglaterra, de Dover o Brighton. Els penya-segats són protagonistes d’algunes escenes clau de films tan diferents com La batalla d’Anglaterra (1969), Astèrix a Bretanya (1986) o les darreres aventures del Robin Hood de Ridley Scott. L’alta costa de la Bretanya com a element de sobirania per alguns; per altres, com The Guardian, una autoprotecció per a una “petita illa” –descrivia la seva brillant portada– que ha quedat fora del gran mercat europeu.\nD’una manera o d’una altra, el Brexit modificarà la geopolítica europea dels propers anys. I molt. A més a més, pels brexiters hi ha quelcom més en l’imaginari col·lectiu: el país surt d’una Europa francòfona per tornar a marcar el seu destí de manera individual. L’Europa francòfona que queda a l’altra banda del canal de la Mànega, dels penya-segats; l’Europa francòfona a qui el tabloide The Sun dedicava un “adieu!” al costat d’un gran titular que deia: “El nostre temps ha arribat”.\nL'euroescepticisme situarà la burocràcia d’arrel germànica com a centre del gran problema del distanciament entre el Berlaymont i la ciutadania. De fet, des de fa temps, Alemanya ha marcat marcialment el pas. Però, en l’imaginari britànic sempre hi ha un focus de conflicte que ha modelat el continent des de temps immemorials: les relacions de poder entre França i Anglaterra; la conquesta normanda, la guerra dels Cent Anys, les guerres napoleòniques amb el final macabre de Waterloo. La vella Europa acaba als camps de batalla belgues el 1815.\nVoldria pensar que aquest nou embat d’Anglaterra contra una Europa dominada per l'eix París-Berlín, la Unió podrà viure’l com una crisi de creixement, que li servirà per a muscular millor les seves estructures de govern i buscar noves vies per relacionar-se amb els ciutadans i donar resposta a les seves problemàtiques. Però no tot és culpa de Brussel·les, sobretot sabent que mai els britànics han estat socis fiables per reforçar la integració i que la seva sortida no és res més que el final d’un llarg flirteig amb l’eix Atlàntic, que ha acabat abraçant els arguments populistes sorgits de la cuina de Donald Trump.\nM’agradaria pensar que els socis europeus han entès el missatge: cap unió no dura per sempre, si no hi ha voluntats clares per teixir complicitats i garanties entre aquells que decideixen començar a caminar junts; si la democràcia representativa no és compatible amb la democràcia directa, si no es treballa diàriament per a comunicar millor les virtuts (que són moltes) d'un procés d’integració que havia estat tot un èxit.\nPrevUn hombre muerto en Valencia el febrero, primera víctima del Coronavirus


Mor un motorista en una sortida de via a Castell de Mur – Comarques de Ponent\nMor un motorista en una sortida de via a Castell de Mur\nUn motorista de 48 anys i nacionalitat anglesa ha mort aquest divendres en un accident trànsit al punt quilomètric 81 de la C-13, a l’altura de Castell de Mur. Els Mossos d’Esquadra han rebut l’avís a les 14.24 h.\nPer causes que encara s’estan investigant, s’ha produït la sortida de via d’una motocicleta. Com a conseqüència de l’accident, ha mort el conductor del vehicle.\nArran de la incidència, s’han activat tres patrulles dels Mossos d’Esquadra, dues dotacions dels Bombers de la Generalitat i dues unitats i l’helicòpter medicalitzat del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM).\nLa C-13 ha estat tallada poc més d’una hora i després s’ha donat pas alternatiu.


I ara no vol menjar… | CAP Poblenou\nMama, pupa… →\nAquesta frase es repeteix de forma continuada a les consultes de pediatria, molts són els nens que en arribar a l’edat de confrontació manifesten els seus “NO”, i un dels més habituals és l’hora de menjar.\n“I ara que fem?, el nen ha de menjar, no pot viure de l’aire, si no el forcem pot estar dies sense menjar res, a l’escola menja de tot i a casa només vol quatre coses…” són les frases més típiques quan ens enfrontem amb aquest problema.\nÉs normal que ens angoixi si el nostre fill no vol menjar, és el centre de la nostra vida i faríem qualsevol cosa per ells, i costa entendre que tot i tenir gana, a vegades no vulguin allò que amb tot el nostre esforç els hi hem preparat.\nL’hora de menjar ha de ser un moment agradable, un moment per compartir en família i conversar, dialogar de les coses que ens han passat durant el dia, les nostres inquietuds, alegries… Ha de ser un moment socialitzador en que la família es troba i comparteix una estona, i no l’hem de convertir en el malson de cada nit, amb uns nens que no volen menjar el que se’ls hi ofereix i uns pares cridant perquè el nen s’ho acabi menjant.\nUs donem uns punts bàsics perquè tingueu en compte:\nEs menja a la taula, sentats en una cadira/trona i si pot ser tots junts, com hem comentat abans hem de compartir en família i conversar.\nTots a casa mengem el mateix, per imitació es més fàcil que vulguin el mateix que nosaltres que no pas un menú diferent. Hem de procurar una dieta variada als nostres fills i si no en volen no es fa una altra cosa ni s’ofereixen alternatives.\nNo hem de fer piruetes perquè el nen obri la boca, quan digui que no en vol més s’ha de respectar, oi que no voldríem que a nosaltres ens fiquessin una cullera a la boca a la força?, doncs respectem les seves decisions.\nMai hem de perseguir als nens amb el plat per tota la casa, un cop l’hora de menjar ha acabat, i nosaltres com a adults decidim quan arriba aquest moment, el menjar se’n va i no passa res.\nIntentarem eliminar de la dieta tot allò que no aporta els nutrients necessaris però obtenen calories que treuen la gana (txutxes, gelats, snacks, begudes ensucrades…), sobre tot fora de les hores de menjar.\nMAI s’ha de perseguir que es mengin un determinat àpat, si el plat de “llenties” que hem fet per dinar no se l’ha acabat no li posarem per berenar i sopar. Amb aquestes actituds afavoriríem l’aversió a l’àpat en qüestió.\nCom tothom, els nens també tenen paladar, i potser hi ha coses que els hi agraden més i altres menys. Això no ha de fer que deixem de preparar-li segons quins menjars, però hem d’entendre, que si no li agrada gaire, no en mengi gaire.\nNo passa absolutament res si un nen no menja res un dia, o dos, o tres…, és de vital importància tenir això ben present. No hem de cedir als seus xantatges, rebequeries i diverses estratègies perquè canviem el menú. Sense enfadar-nos hem de deixar clar que el que els hi hem posat es el que hi ha ara, i si no ho volen, no passa res.\nEsperem que tenint això present us desangoixeu una mica i pogueu gaudir d’uns àpats i unes sobretaules en família d’allò més plaenteres.\nAquesta entrada s'ha publicat en Pediatria i etiquetada amb alimentació, CAP Poblenou, dieta, llegums, menjar, nens, pediatria, poblenou, salut, verdures. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n3 respostes a I ara no vol menjar…\n21 Setembre 2012 a les 0:43\n11 Setembre 2013 a les 21:40\nHola el meu fill téb8 anys i es un nen q fá esport. Té molte energia. Es molt mogut i nerviós…no para. I aquest estiu ha fet els apats bé menys el sopar. No vol i es una baralla continua. Esmorça bé..dina bé a les vacançs a mitja tarda picaba alguna cosa pero hem arribat a casa i no sopa i desde l.hora de dinar fins el dia següent no vol menjar rés mes. Entrena 2 dias a la setmana futbol i després no vol rés. No sé si anar el pediatra x tinc por q estigui baix de pes\nderivi a altres problemes. A vegades amaga el mrnjar. Li vaig donar un complement vitaminic MO SEGOR\n12 Setembre 2013 a les 16:08\nMolt sovint els nens no volen sopar, estan cansats de tot el dia i rebutgen el menjar. A vegades és millor que facin un bon berenar i no forçar el sopar.\nNo forceu mai els àpats, pot ser que amagui menjar per por a que li digueu res.\nSi el nen està sà, juga, és actiu… no us preocupeu. Normalment no necessiten tant menjar com els pares en pensem, i sobretot, no cal donar-los cap tipus de suplement!


Mar i Cel: Nova temporada\nPublicat per Laura T. Marcel a 13:57\nxavier pujol 22 de setembre de 2019 a les 15:13\nMantindrem el caliu.\nLaura T. Marcel 22 de setembre de 2019 a les 23:24\nM. Roser 22 de setembre de 2019 a les 19:00\nAixò és una mica la necessitat de fer vacances, de les vacances...Ja aniràs retrobant el moment.\nLaura T. Marcel 22 de setembre de 2019 a les 23:25\nNo, no, no és tema de les vacances. La cosa ja fa temps que va de baixa, però espero de tot cor que no toqui fons!\nCarme Rosanas 22 de setembre de 2019 a les 19:22\nM'agrada molt la cançó, em dona molt bon rotllo.\nL'altre dia, amb un blocaire dels que tenen constància, dèiem que els blogs s'estan morint. Ho deiem amb nostàlgia i al mateix temps una mica conformats. Inevitable nostàlgia quan ho hem passat tan bé com ho hem passat amb la nostra blog-colla. I ara em fa gràcia que la teva cançó d'ànims digui que "Les nits no moren mai". Podríem dir que "Els blogs no moren mai?" Apa! amunt i crits, que ja s'està gestant una trobada blocaire-cultural. A veure si acaba agafant cos i materialitzant-se.\nBenvinguda la nova temporada de Mar i Cel.\nLaura T. Marcel 22 de setembre de 2019 a les 23:23\nEm faria il·lusió la trobada. A veure si pot ser i podem quadrar agendes!!! Serà també una manera de donar vidilla als blogs, entre tots ens animarem una mica. I després el que hagi de passar, passarà!\nXeXu 25 de setembre de 2019 a les 11:19\nA veure si és veritat. Però a mi sí que em sembla que vivim una llarga agonia. Però som la resistència!\nLaura T. Marcel 26 de setembre de 2019 a les 19:58\nBen vist! Visca la Resistència!!!\nartur 25 de setembre de 2019 a les 19:44\nHi ha de haver temps per tot i no sempre es pot fer tot !. Anem fent camí ;)\nLaura T. Marcel 26 de setembre de 2019 a les 19:59\nJs porto sabates amb soles resistents, pel que pugui passar!


El piano de David Pradas inspirarà un mural sobre el món rural de la pintora Lily Brick, demà a Penelles – Comarques de Ponent\nEl piano de David Pradas inspirarà un mural sobre el món rural de la pintora Lily Brick, demà a Penelles\nEl piano del músic i compositor de Castellserà David Pradasservirà com a font d’inspiració del mural que pintarà Lily Brick, nom artístic de la pintora lleidatana Mireia Serra, demà a Penelles, en el marc de la primera edició del festival ‘Gar Gar’. Pradas interpretarà en directe una peça composta expressament per l’esdeveniment, mentre Brick crearà un mural basat en la natura i en el món rural.\nPradas explica que la idea de fusionar les dues disciplines artístiques va sorgir “en el moment que ens vam adonar que la meva música podia combinar molt bé amb el tipus de composicions pictòriques urbanes i de ‘street art’ de la Lily Brick”. Està previst que David Pradas realitzi demà tres passis de l’obra (a les 12, a les 18 i a les 19 hores). “Pel fet que la música estigui creada exclusivament per l’esdeveniment, he utilitzat uns tons més modals que puguin inspirar més a l’espectador que contempla com es pinta el mural”, afegeix.\nPer la seva part, Lliy Brick comenta que dins de la seva aposta per barrejar estils com l’street art, l’art urbà i el muralisme, “l’acció de pintar inspirada per la música d’un piano de cua suposa un exercici d’investigació amb l’art”.\nL’acció artística forma part de la primera edició del Gar Gar Festival de Penelles. Durant el cap de setmana, la localitat de la Noguera reunirà uns 25 artistes nacionals i internacionals que pintaran 1.000 metres quadrats de murs, parets i façanes d’edificis. A més de les intervencions, s’han organitzat activitats paral·leles, com tallers per als petits, degustacions gastronòmiques, ‘food trucks’ i mercadets.


DIRECCIÓ, PROFESSORS I COL·LABORADORS\nDirectora de l’Estudi de Música ARKADION\nInicià els seus estudis musicals de la mà de Carmen Amo, prosseguint posteriorment els graus Professional i Superior al Conservatori Superior de Música del Liceu, institució que li atorgà els títols de Professora Superior de Música en l’especialitat de guitarra i Professora de Viola. Completà la seva formació instrumental en diverses master-classes internacionals (D. Russell, M. Barrueco, M. Sadanowsky, Mª E. Guzmán, I. Rodes...). Així mateix, és Llicenciada en Filosofia i Ciències de l’Educació per la Universitat de Barcelona. Intensament interessada per la veu i la música vocal, fou deixeble de les reconegudes intèrprets Joana Bañeres (soprano) i Ana María Iriarte (mezzosoprano) desplegant així una àmplia formació en l’especialitat de cant líric (òpera, lied i cançó de concert) i estudis de piano amb R. Estrany, per tal de complementar la seva formació instrumental.\nUna formació pedagògica continuada i més de catorze anys d’experiència docent i col·laboracions en diversos centres d’ensenyament primari, secundari, de persones adultes (Escoles Freta-Mataró, escola d’Adults Els Taronger- Mataró, Escola Pia de Sarrià, Col·legi St. Ignasi Sarrià, Col·legi Sagrat Cor Sarrià, St.Michael’s School, Kinderschule-Colegio Alemán de Madrid) i en escoles de Música són el bagatge didàctic que avala el nostre projecte educatiu. Com a professora del Cicle Formatiu de Grau Superior d’Educació Infantil, ha impartit la matèria d’Expressió i Comunicació, centrant-se en la didàctica de la Música; Ha impartit també Filosofia, Història de la Filosofia, Humanitats en general i Música en diverses de les esmentades institucions i ha estat tutora de treballs de recerca al batxillerat. També ha col·laborat amb l’editorial SM (Boadilla del Monte, Madrid) com a autora de llibres de recursos didàctics per al professorat i com a editora de llibres de text per a l'etapa d'ensenyament secundari.\nEn l’àmbit interpretatiu (guitarra) ha estat membre durant 5 anys de l’Orquestra de Guitarres de Barcelona i del quartet Corelli, amb els quals ha realitzat recitals i concerts arreu de l’estat. Pel que fa a la interpretació vocal, forma part del grup d’òpera Amadeus, sota la direcció de Joana Bañeres, amb el qual ha interpretat en conjunts vocals obres rellevants del repertori líric. Ha col·laborat també com a cantant solista i conferenciant en els Cursos d’Estiu de la Universidad Nacional de Educación a Distancia-UNED i en les Tertúlies Tomás Marco del Casino de Madrid) realitzant diverses conferències-concert (Nietzsche, Wagner y la Música, Los compositores rusos o Schumann y el Romanticismo alemán). Darrerament ha publicat l'article "Les arrels filosòfiques de la Música Romàntica: la malenconia i el drama gnòstic" a la revista Música d'ara (Revista de l'Associació Catalana de Compositors). Ha estat també guardonada amb el primer premi Goleta i Bergantí de narrativa catalana amb el conte "Àvia, parla'ns de la guerra" i amb el primer premi de poesia Mn. Martí i Amagat (2016 i 2017).\nA finals de l’any 2012, funda ARKADION, amb una de l'Estudi de Música Arkadion com una de les seves línies i com a gresol de la trajectòria pròpia i de la dels valuosos professionals col·laboradors. L’objectiu: una sempre renovada projecció pedagògica que uneixi educació i creació musical, formació i vivència compartida de l’art i de la cultura. Enguany gestiona també el Centre d'estudis musicals MUSICAMO, on hi imparteix també diverses matèries musicals.\nProfessora Superior de Piano\nConcertista (solista i pianista acompanyant)\nVa néixer el 12 de Juny de 1.975 a Ceské Budejovice (República Txeca). Començà els estudis de piano l’any 1980 a l’edat de 5 anys a la Lidova Skola Uméni de Ceské Budejovice amb la professora Bozena Slancová. Posteriorment prosseguí al Conservatori de Ceské Budejovice amb el mestre Ivan Kovac, completant finalment els seus estudis al Conservatori Superior de Würzburg (Alemanya) amb el mestre Martin Dombrowski on obtingué el títol Diplom-Musiker (Grau Superior-virtuosisme).\nPerfecciona el seu coneixement del piano amb classes magistrals amb els mestres Ilinca Dumitrescu, Pierre Jasmin, Bernd Glemser, Walter Groppenberger y Avedis Kouyoumdjian. L’any 2.000 es trasllada a Barcelona, on comença estudis de Jazz durant 5 anys al Taller de Músics de Barcelona amb la professora Ana Rosa Landa. Posteriorment realitza durant 3 anys un màster de direcció d’orquestra al Conservatori Superior del Liceu amb Manel Manel Valdivieso, Antoni Ros Marbà, Jordi Mora y Salvador Mas. També realitza dos cursos de perfeccionament per l’acompanyament de cantants de lied amb el mestre Walton Baldwin els anys 2004 i 2005. Actualment està realitzant estudis de composició i orquestració simfònica amb el Mestre Enric Palomar.\nProfessionalment comença la seva carrera als 15 anys, realitzant nombrosos concerts tant a la República Checa com a Alemanya i Àustria i posteriorment a Espanya i Catalunya; tant com a solista, com en grups de càmera o acompanyant cantants d’òpera i lied. Ha col·laborat amb destacats solistes, com ara Steffie Zimmerman (violí, Alemanya), Julia Berberich (fagot, Alemanya), Jordi Montoliu (violí, Catalunya), Josep Bassal (violoncel, Catalunya), José Luís Udaeta (castanyoles, Catalunya),\nAlbert Mora (flauta travessera, Catalunya), Christoph Dartsch (violoncel, Alemanya), Montserrat López (oboè, Catalunya).\nEncarnació Vázquez (mezzosoparano, México), Montserrat Martí Caballé (soprano, Catalunya), Núria Dardinyà (Soprano, Catalunya), Joana Bañeres (soprano, Catalunya), Miguel Rosales (baríton, Catalunya), Marc Pujol (baix, Catalunya), Michelle Marie Cook (soprano, Austràlia), Claudia Rodríguez (soprano, México), Beatrice Jiménez Marconi (soprano, Catalunya), Tomás Maxé (baix, Catalunya), Marc Sala (tenor, Catalunya).\nDarrerament ha estat intèrpret del “Concert homenatge a les víctimes de la Guerra Civil, GREC 2011” -9ª Simfonia de Beethoven –Repertorista per la World Orquestra Jeunesses Musicales (WOJM) i Orfeó Gracienc (director Yaron Traub). Exerceix de professora de piano i música des dels 16 anys i actualment és col·laboradora (docent i concertista) de l’Estudi de Música CITARÒDIA (Arenys de Mar).\nProfessora Superior de Música (Piano i Música de Cambra)\nNascuda a Barcelona, comença els seus estudis de piano al Conservatori Municipal de Música de Barcelona, on obté el títol de Grau Professional. Posteriorment, continua la seva formació superior Conservatori Superior de Música del Liceu, d'on obté el Títol de Professora Superior. L'any 1999 marxa al Conservatori de Birmingham per perfeccionar la seva tècnica pianística amb Margaret Fingerhut. Finalitzat aquest període, inicia estudis de Postgrau amb Ana Guijarro (professora del Conservatorio Reina Sofía de Madrid). Per a completar el seu perfeccionament, assisteix a diverses master-classes amb rellevants mestres nacionals i internacionals, com Ludovica Mosca, William Kindermann, Christian Curyn, Joe Key i Antonio Baviero. Paaral·lelament a la seva àmplia formació musical, el seu interès per la Filosofia la va dur a cursar els estudis oficials a la UNED (Universidad Nacional de Educación a Distancia), obtenent la Llicenciatura en Filosofia.\nEl seu marcat interès per la música de cambra, la fa formar part de diferents agrupacions instrumentals i intèrprets, entre els que destaquen Cristina Río (duet piano-violoncel), Pablor Ortega, Iñaki Etxepare i Francesa Maria Peyrol, amb qui continua actualment formant duet. En companyia de la violoncellista Marion Peyrol, ha estat finalista del I Concurs Internacional de Música de Cambra Ramis-Matas (2011). D'interessos musicals amplis, compagina actualment el repertori cameristic amb la seva col·laboració en un grup de música moderna. Enguany, és professora de Piano i Llenguatge Musical forma part habitualment del duet piano-violoncel amb Marion Peyrol. Des del 2015, és col·laboradora de l'Estudi de Música Citaròdia (Arenys de Mar-Barcelona) i formant duet amb la mezzosoprano Helena Escolano, amb el concert comentat "Nietzsche i Wagner: música i pensament".\nProfessora nativa especialista d’anglès i francès\nCol·laboradora de suport als tallers i cursos de Música en anglès / francés\nRebé la seva formació superior a la University of Birmingham (UK), rebent la Llicenciatura conjunta en Llengua i Literatura francesa i russa (Honours in French and Russian) i a la University of Central England, on obtingué el PGCE (Postgraduate Certificate in Education) que l’habilità per a exercir com a professora d’anglès i francès (ambdues titulacions han estat homologades pel Ministeri d’Educació espanyol).\nCom a professora d’anglès i francès, ha impartit docència a nens, joves i adults. En la seva especial dedicació a alumnes d’ensenyament preescolar i primari, la música i les cançons tenen un lloc de importància cabdal com a recurs didàctic. Com a experiències professionals més rellevants cal destacar-ne les següents:\nProfessora de francès d’ensenyament secundari a la Great Barr Secondary School, Birmingham- UK.\n· Professora al centre de formació per a persones adultes Wheelers Lane (Birmingham-UK)\n· Professora d’anglès per a alumnes d’ensenyament primari, secundari i per a persones adultes a l’Escuela de Idiomas Berlitz – Madrid.\n· Des del 1999 és professora especialista d’anglès al col·legi Santa María de los Rosales (Madrid)\nIntensament compromesa amb el món de l’educació, participa habitual i activament en cursos, seminaris i projectes educatius enfocats al desenvolupament de la intel·ligència emocional i a l’aplicació de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació, les llengües estrangeres i les arts al desenvolupament integral del nen. A més de la seva tasca en el col·legi Santa María de los Rosales, és col·laboradora de suport de l’Estudi de Música Citaròdia per als tallers i cursos de Música i anglès (Enjoy the Music, Le’ts play) i el taller de Música i francés (Vive la Musique!).


Notícies – Pàgina 2 – AMPA Escola Joc de la Bola (Lleida)\nJa ho havíem dit, vam fer gestions davant els principals serveis de predicció meteorològica per a aconseguir una treva de pluja i finalment va ser possible fer la festa. Bon ambient, bona companyia, temps per a petar la xerrada, per a gaudir d’una coca deliciosa i per a engrescar-se amb…\nJa tenim aquí la festa. Portem uns dies ennuvolats, però sembla que divendres el temps ens donarà una treva i res no ens impedirà passar-ho d’allò més bé. Fa uns dies us vam fer arribar el programa en paper, ara el deixem aquí, per si a algú no l’ha arribat…\nHem trobat un bloc que tracta sobre arquitectura de Lleida i té autèntiques joies, com ara les fotos de quan es va construir la nostra Escola, aquí us deixem un parell de mostra, però a la web en trobareu més, juntament amb detalls arquitectònics i esbossos fets a mà. A…\nEn alguna entrada anterior ja havíem parlat de la intolerància al gluten i fa dies que vam penjar a la web el menú sense gluten del nostre menjador. Ara us portem una altra notícia relacionada: ahir alguns pares de nens celíacs es van reunir per fer un taller de pa…\nL’AMPA ha comprat pales de pàdel per a l’escola\nL’AMPA ha comprat 30 pales de pàdel que faran anar els alumnes de 5è i 6è per a prendre contacte amb aquest esport a la classe de gimnàstica. Ja hem explicat aquí aquest sistema que tan bons resultats ens dóna. El pressupost anual de l’AMPA no es calcula al cèntim,…\nREFISA ens regala la reparació del tobogan\nFa un parell de mesos us vam anunciar que l’AMPA s’havia fet càrrec de la reparació del tobogan d’infantil. Bé, això ens pensàvem, perquè quan els hi hem dit a REFISA, l’empresa que va fer la reparació, que ens enviessin la factura, ens han contestat que no ens cobrarien la…\nLa Unitat de Suport a l’Educació Especial (USEE) de l’Escola està realitzant un projecte sobre la Teràpia amb Gossos com a eina educativa. L’experiència s’està duent a terme sota la direcció de la Sra. Maylos Rodrigo (Dog Nature), Tècnic i especialista en Intervencions Assistides amb Animals i conjuntament amb la…\nHem aconseguit que la Paeria ens arregli el joc infantil del pati\nAls nostres fills els hi encanta enfilar-se en aquest joc que sempre està ple de canalla. Ja es veu que pateix un gran desgast, alguna corda s’havia trencat i es deixava veure, amenaçador, el filferro d’unes quantes més. Des de la Junta de l’AMPA estàvem disposats a assumir el cost…\nLa pediatra Dana Suskind de la Universitat de Chicago tracta amb nens sords de naixement que reben un implant coclear. Seguint la seva evolució en aprendre a parlar, es va adonar de que hi havia nens amb moltes més dificultats que d’altres per a aconseguir construir el seu llenguatge. Buscant…\nFa uns anys el bombers van haver de rescatar un nen que s’havia quedat encaixat en un d’aquests espais que hi ha entre els cinc panys de mur. Per a mestres i monitores això era un mal de cap permanent perquè havien d’estar pendents de que no se’ls hi escapés…\nEl conegut informe PISA ha fet famós el sistema educatiu finlandès, avui sembla impossible dissertar sobre educació sense parlar de Finlàndia. Ens sumem al corrent dominant tot recomanant un article de la investigadora nord-americana Debbie Rhea, que tracta sobre la importància dels temps d’esbarjo a la jornada escolar finlandesa. Kids…\nAvui dijous a la tarda, després del cole, una dona ha entrat al bosquet acompanyada del seu gos que ha deixat a la gespa un regalet procedent de l’interior del seu cos. Ha volgut la casualitat que uns nens de tercer que jugaven allà hagin presenciat espantats l’escena i moguts…\nLa secció de Criatures del diari Ara es fa ressò del projecte Famílies amb veu de la Fundació Jaume Bofill dedicat a estudiar el paper que juguen les AMPA a les escoles catalanes. Les conclusions de l’estudi són clares, les AMPA constitueixen un model associatiu lleuger i ofereixen serveis bàsics…\nAquests són els països des dels que la nostra web ha rebut visites, després de tan sols uns mesos de vida. Impressionant! 😉 Bé, de fet segur que molts de nosaltres tenim familiars o amics de visita o residint en algun d’aquests països. Reconeixeu tots els països i les banderes?…


Assessorament gratuït a empreses | Penedescircular\nAssessorament gratuït a empreses\nInici / Assessorament gratuït a empreses\nSi creus que a la teva empresa es poden millorar els processos, la gestió dels residus, l'aigua, l'energia, si teniu residus que algú podria aprofitar o teniu interès a teixir una xarxa de col·laboradors a la comarca, contacta amb nosaltres, et farem una visita i estudiarem les oportunitats per veure la "circularitat" a la teva empresa.\nEn què consistirà la visita?\nLa visita que realitzarà la tècnica en economia circular i l'empresa consultora. Aquesta trobada consistirà en una entrevista per conèixer què fa la vostra empresa i què necessiteu per poder detectar oportunitats de millora ambiental i econòmica.\nQuè se'n farà de la informació?\nS'elaboraà un informe i un pla de treball per poder implementar mesures que siguin útils per l'empresa i el teixit empresarial que hi pugui estar relacionat.\nEn tot moment es garantirà la privacitat de la informació de cada empresa.\nCom pot beneficiar aquesta iniciativa a les empreses?\nEl programa Penedès Circular vol aconseguir millores econòmiques en el dia a dia de les empreses com una millora de la relació de l'empresa amb el medi ambient.\nI és que, segons dades del principal think-tank especialitzat en la matèria, l'Ellen Macarthur Foundation, l'economia circular a Europa pot arribar a generar el doble de beneficis que el model actual i es pot traduir en un augment del PIB de 7 punts percentuals. A més, permetria reduir un 32% el consum de matèries primeres i un 50% el nombre d'emissions.\nSi teniu interès en que contactem amb vosaltres podeu inscriure-us al següent enllaç


Un centenar d’establiments de Lleida estan especialitzats en servei turístic a motoristes – Comunicatur\nHome/Destinacions/Un centenar d’establiments de Lleida estan especialitzats en servei turístic a motoristes\nLes comarques del Pirineu i les Terres de Lleida disposen de 94 establiments turístics certificats amb el programa “Moturisme Ara Lleida”, que els acredita per oferir serveis expressament pensats per atendre sus necessitats i facilitar al màxim la comoditat al turista motoritzat.\nQuasi un centenar d’empreses ja han obtingut el segell distintiu que es va posar en marxa el 2015. El director del Patronat de Turisme, Juli Alegre va explicar que el projecte pretén convertir la demarcació de Lleida en un referent en l’àmbit estatal per als aficionats al món de la moto.\nEls establiments que aconsegueixen la certificació es comprometen a mantenir l’oferta especialitzada almenys els dos primers anys. Per a l’obtenció d’aquest segell distintiu, els responsables dels establiments certificats han hagut de superar un curs amb tallers on-line i presencials per poder adquirir els coneixements necessaris i adaptar la seva oferta a aquest tipus de clients.\nEs tracta d’un projecte pioner a Espanya impulsat pel Patronat de Turisme de la Diputació de Lleida, amb la col·laboració de la Direcció General de Turisme de la Generalitat de Catalunya. El Patronat està duent a terme diferents accions promocionals del programa “Moturisme” participant a diferents fires i salons especialitzats en el món del motor i en trobades i competicions vinculades a les motos.\nA més el Patronat ha editat un desplegable amb informació detallada sobre 10 rutes moturístiques i 2.000 quilòmetres de recorreguts per carreteres amb revolts i paisatges de gran bellesa pel Pirineu i les Terres de Lleida que abracen el conjunt de les comarques lleidatanes.


L'alumnat de 4t d'ESO ha repartit les paneres.\nUs presentem a l'alumnat que forma part de l'equip de mediació de l'INS Castellar aquest curs 2021/22. Tenen les eines per ajudar a resoldre conflictes que vagin sorgint al llarg del curs de forma pacífica i dialogant.\nEstan molt engrescats i engrescades, amb ganes de dur a terme la seva tasca.\nEls alumnes de ESO1 a la casa de colònies Mas Banyeres de Centelles.\nEntre el 14 i el 16 de febrer de 2022 els grups de 1r d'ESO han participat en el taller d'educació ambiental i energètica "Energia solar fotovoltaica a Casa", taller ofert pel Consell Comarcal del Vallès Occidental.\nA partir del muntatge d'una maqueta d'una casa, han construït i identificat els elements bàsics d'una instal·lació solar fotovoltaica domèstica: panells solars, instal·lació elèctrica, orientacions òptimes, mesura dels consums i generació elèctrica...\nSortida a l’Amfiteatre anatòmic de Barcelona (Departament de ciències) – 3rESO (biologia)


Cavalls del Vent en 4 etapes - Cavalls Del Vent\nOPEN: 84.2 km, 5.600 m +\nHALF: 43.6 km, 3.000 m +\nTAST: 28 km, 2.000 m +\nConsells i serveis\nCavalls del Vent en 4 etapes\nRuta Guiada Cavalls del Vent en 4 etapes\nVols venir amb nosaltres a fer la ruta de Cavalls del Vent en 4 etapes? Pots apuntar-te a una de les nostres sortides guiades!\nPer inscriure't, truca'ns al 938215111 o escriu-nos a reserves@cavallsdelvent.com. També pots inscriure't directament aquí.\nReserva ara amb PEDRATOUR! *Agència oficial CDV\nAquesta temporada, les dates disponibles amb guia son:\n– Del 22 al 26 de juny.\n– Del 7 al 11 de setembre.\nEtapa 0: Refugi Lluís Estasen\nArribada per compte propi al refugi Lluís Estasen. Reunió amb el guia i els companys i briefing de la ruta.\nEtapa 1: Refugi Lluís Estasen / Refugi Sant Jordi (6 h.)\nEsmorzar. Etapa que ens portarà fins al refugi de Sant Jordi passant per la fageda de Gresolet, Sant Martí del Puig, Cal Cerdanyola i Empedrats. Arribada al refugi, sopar i allotjament.\nEtapa 2: Refugi Sant Jordi / Refugi Niu de l'Àliga (7 h.)\nDesprés d'esmorzar, sortirem del refugi en direcció a Ca l'Escriu, entre faigs i pins fins arribar a Gréixer. A continuació, començarem l'ascens fins a la casa de Millarés, per arribar més tard al refugi de Rebost. Farem una parada i continuarem en ascens fins al refugi Niu de l'Àliga on podrem gaudir d'unes magnífiques vistes. Sopar i allotjament.\nEtapa 3: Refugi Niu de l'Àliga / Refugi Cortals de l'Ingla (6 h.)\nEsmorzar. Sortida en direcció a Penyes Altes (2.279 m) i baixada fins al Moixeró. Ens espera una bona baixada entre avets i pins negres fins a arribar al Serrat de les Esposes. Parada tècnica i continuació fins al refugi de Cortals de l'Ingla. Sopar i allotjament.\nEtapa 4: Refugi Cortals de l'Ingla / Refugi Lluís Estasen (7 h.)\nEsmorzar. Sortirem d'hora per fer aquesta etapa que ens portarà per racons meravellosos i que ens mostrarà en darrer terme un paisatge espectacular. Passarem per Prat de les Estelles, Vimboca i el Pas dels Bous (2.253 m) fins arribar al refugi de Prat d'Aguiló.\nContinuarem pel Pas dels Gosolans i ens espera l'última baixada fins al refugi Lluís Estasen.\nFi de la travessa.\n*Cada dia es dinarà pícnic en ruta.\n– 4 nits en Mitja Pensió més Pícnic.\n– Guia de muntanya titulat.\n– Welcome Pack Plus.\n– Assegurança de viatge.\n- Tot allò no descrit anteriorment.\n– Assegurança de cancel·lació.\nC/ Ciutat, 16 08600 Berga\nL – Dv: 09:30 – 13:30 / 17:00 – 20:00\nS: 10:00 – 13:00\nAltres rutes de senderisme\n© Cavalls Del Vent 2022\nEn continuar utilitzant aquest lloc acceptes l'ús de cookies. Veure termes i condicions\nLa configuració de cookies d'aquest lloc web està configurada per "permetre cookies" i oferir-li la millor experiència de navegació possible. Si continua utilitzant aquest lloc web sense canviar la configuració de cookies o premi "Acceptar", vostè estarà consentint a aquest.


Es confirma l’intent desesperat de venjança econòmica del govern espanyol\nEntrada d'una de les representants legals dels citats al Tribunal de Comptes per les despeses de l'1-O, Montse Rosell. Imatge del 28 de gener del 2020\nEl Tribunal de Comptes reclama 4.146.000 euros a Carles Puigdemont, Oriol Junqueras i 29 càrrecs i excàrrecs del Govern per les despeses de l’1-O, segons confirmen fonts jurídiques. L’ens fiscalitzador els ho ha notificat aquest matí a través d’una acta de liquidació provisional redactada pel delegat instructor de la causa, que ha determinat les quantitats i els autors del suposat desviament de fons públics per fer realitat el referèndum de l’1 d’octubre del 2017. Els citats no hi han anat presencialment i hi han enviat els seus representants legals. L’ens fiscalitzador fixarà ara un termini als investigats per dipositar la quantitat suposadament malversada reclamada com a fiança. Si no l’abonen, procedirà a l’embargament de béns. Es tracta d’un procés iniciat per la demanda de Societat Civil Catalana i Advocats Catalans per la Constitució i similar al que va condemnar Artur Mas, Joana Ortega, Francesc Homs i Irene Rigau pel 9-N.\nSocietat Civil Catalana i Advocats Catalans per la Constitució reclama prop de 2 milions d’euros als investigats pels costos del referèndum i fins a 87 MEUR pel cost de l’operació ‘Copèrnic’ per enviar policies a Catalunya. La Fiscalia també va presentar una altra querella en la qual no fixa quantitat. La quantitat de més de 4,1 milions d’euros que ha fixat aquest dimarts el Tribunal de Comptes haurà de ser confirmada en un judici, la data del qual es fixarà més endavant. Es confirma, doncs, el nou esforç desmesurat de l’Estat repressor espanyol, per reclamar venjança pels fets de l’octubre del 2017.\nUn cop superada la fase d’instrucció s’entrarà en la del procés jurisdiccional, on el Tribunal emetrà un edicte que s’enviarà a les parts i al Butlletí Oficial de l’Estat (BOE) per fer públic que es du a terme el procés i iniciar les vistes. Aquesta fase acabarà amb una sentència en primera instància que es podrà recórrer en apel·lació a la Sala de Justícia del Tribunal de Comptes, primer, i al Tribunal Suprem, després.\nEn paral·lel a la responsabilitat comptable que ha determinat el Tribunal de Comptes, el Tribunal Suprem, a la sentència del procés emesa el 14 d’octubre del 2018, va concloure que els exmembres del Govern van malversar 2.025.575,55 milions d’euros per al referèndum. La sentència va posar l’accent en factures vinculades a la web i a les campanyes del referèndum, el Diplocat, els observadors internacionals i els encàrrecs electorals a Unipost.\nEl procediment per les despeses de l’1-O és similar al que va passar amb el 9-N. Llavors, també va ser Societat Civil Catalana i Advocats Catalanes por la Constitució els que van presentar una demanda, a la que la fiscalia es va adherir. En el cas del 9-N, el Tribunal de Comptes va condemnar Artur Mas, Joana Ortega, Irene Rigau, Francesc Homs i sis acusats més a retornar 4.988.620,11 euros per l’organització del procés participatiu del 9 de novembre de 2014. En el seu cas, en el procediment penal no els van arribar a jutjar per malversació.


Servei d'acolliment diürn per a gent gran — Ajuntament de Sant Fruitós de Bages\nServei d'acolliment diürn per a gent gran https://www.santfruitos.cat/seu-electronica/serveis-i-tramits/serveis/servei-dacolliment-diurn-per-a-gent-gran https://www.santfruitos.cat/@@site-logo/escut-horitzontal.png\nL'equipament de la Residència municipal El Lledoner, compta amb el servei d'acolliment diürn per a gent gran, més conegut com el servei de Centre de dia, el qual dóna suport a les persones grans que necessiten organització, supervisió i assistència en les activitats de la vida diària i complementen l'atenció pròpia de l'entorn familiar.\nSi ets una persona gran que viu sola, o que passa moltes hores sola, que té dificultat per fer-se el menjar, per rentar la roba, per fer-se la dutxa,... El servei de Centre de dia de la Residència El Lledoner us pot donar suport per a poder cobrir aquestes necessitats ja que us ofereix esmorzar, dinar, berenar i sopar, així com activitats de lleure, ja siguin físiques o cognitives, les quals us ajudaran a prevenir el deteriorament, tant físic com psíquic.\nEn el Centre de dia no separem a la persona del seu entorn familiar, tot el contrari, s'afavoreix la seva recuperació i el manteniment de l'autonomia personal i s'endarrereix l'assoliment de nivells de dependència major. Aquest servei alleuja a la família de les persones usuàries a partir de donar-los suport en la seva atenció quotidiana.\nEls objectius dels serveis d'acolliment diürn per a les persones grans, són els següents:\n- Oferir un entorn adequat i adaptat a les necessitats d'atenció de les persones.\n- Mantenir la persona en el seu entorn personal i familiar en les millors condicions.\nPoden ser usuàries d'aquest servei aquelles persones grans que precisin d'atenció en l'organització, supervisió i assistència en les activitats de la vida diària. Per a la prestació del servei de Centre de dia, El Lledoner ofereix:\n- Activitats de lleure i tallers d'estimulació cognitiva.\n- Seguiment i prevenció de les alteracions de la salut, amb el suport d'infermeria.


Biblioteca Jordina Vidal. INS Lluis de Requesens: Dia Escolar de la No-violència i la Pau\nAvui, 30 de gener, se celebra el Dia Mundial de la No-Violència. És per això que la Fundació per la Pau impulsa el Dia Escolar de la No-violència i la Pau, també conegut com a DENIP. Tot i que al nostre centre no tenim programada cap activitat especial, sí que ens volem sumar a aquesta iniciativa d'alguna manera.\nD'una banda, compartint amb vosaltres un curtmetratge sobre la convivència que hem conegut gràcies a la revista Graó:\nDe l'altra, us deixem aquest poema de Rafael Alberti que hem descobert a l'interessantíssim blog Poesia Infantil i Juvenil:\nEtiquetes de comentaris: ANIMACIÓ LECTORA, CULTURA, EDUCACIÓ, Poesia, REVISTES, SOCIETAT\nLectures d'actualitat: La Guerra de Successió dia ...


Rajoy se sotmetrà al debat d’investidura el 30 d’agost | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nRajoy se sotmetrà al debat d’investidura el 30 d’agost\nEl president en funcions fixa la data 21 dies després de l’encàrrec del Rei, el 28 de juliol\nMadrid 18 AGO 2016 - 19:42\tCEST\nMariano Rajoy se sotmetrà al debat d’investidura el proper 30 d’agost. D’aquesta manera, la primera votació, per la qual necessita majoria absoluta, se celebrarà el dia 31, mentre que la segona serà el dia 2. La data ha estat acordada aquest dijous amb la presidenta del Congrés, Ana Pastor, després de la seva reunió amb Albert Rivera i 21 dies després de l’encàrrec del Rei, el 28 de juliol passat. El líder del PP s’havia compromès amb el de Ciutadans a fixar avui mateix la data per així començar a negociar el vot favorable dels seus 32 diputats.\nSi la investidura resultés fallida en les dues votacions, una per majoria absoluta i una altra l’endemà passat per majoria simple, començaria a córrer el termini de dos mesos per a la repetició d’eleccions. Aquest termini correria des del 31 d’agost, dia de la primera votació.\nSegons aquests terminis legals, unes terceres eleccions, si no hi ha acord, se celebrarien el 25 de desembre, una data insòlita per a unes eleccions a Espanya.\nSi hi hagués acord i Rajoy fos escollit president del Govern central en els primers dies de setembre, tindria temps suficient per presentar al Congrés el projecte de Pressupostos per al 2017, abans del límit legal del 29 de setembre. Els comptes començarien la seva tramitació per ser aprovats abans de final d’any. En cas contrari, sense investidura, es prorrogarien automàticament els Pressupostos de 2016 que estan en vigor.\nPedro Sánchez va perdre al maig les dues votacions d’investidura per a president del Govern espanyol, per primera vegada en la història democràtica. Ambdues investidures, la del socialista i la de Rajoy, podrien tenir l’element comú de presentar-se amb el suport del partit d’Albert Rivera.\nSi Rajoy fracassés, res impedeix que torni a presentar-se abans de finals d’octubre o que es presenti qualsevol altre candidat que sigui proposat pel Rey.\nRivera, segons ha dit després de la quarta reunió entre tots dos dirigents des de les eleccions del 26-J, ha aconseguit “arrencar” del president en funcions el compromís de fixar aquest dijous la data del debat d’investidura i de signar el pacte anticorrupció. És a dir, les sis condicions: expulsar a tot càrrec públic imputat per corrupció, eliminar els aforaments, canviar la llei electoral, acabar amb els indults per corrupció, limitar el mandat presidencial i crear una comissió parlamentària del cas Bárcenas.\nEncara que hi ha data del debat, Rajoy segueix sense tenir els vots necessaris per ser investit president. Per a això, com ell mateix ha reiterat aquest dijous, necessita el PSOE, ja que la suma del PP i de Ciutadans és insuficient, fins i tot si Coalició Canària s’uneix a la votació. “Demanaré a Sánchez la seva col·laboració”, ha afirmat Rajoy. Necessita almenys 11 abstencions si completa els 170 amb Ciutadans i Coalició Canària.\nPedro Sánchez, secretari general del PSOE, manté el seu no a la investidura de Rajoy, en compliment de la resolució unànime del Comitè Federal del seu partit que es va pronunciar en contra de permetre que governi el PP. De moment, no contempla rectificar cap a l’abstenció que permetria a Rajoy governar.\nEl president del Govern en funcions, que va rebutjar al febrer el mandat del Rei a sotmetre’s a la investidura. Va intentar sense èxit pactar amb Sánchez la data del debat d’investidura. El contacte entre la Moncloa i el PSOE no va passar dels caps de gabinet de tots dos, perquè el socialista considera que no li correspon fixar la data del debat.\nRajoy es compromet davant Rivera a fixar la data d’investidura i a acceptar el pacte anticorrupció


Unes 150 persones reclamen l'accés global als tractaments de la sida\nUnes 150 persones, segons la Guàrdia Urbana, han participat en la marxa de protesta convocada per diverses ONG per reclamar l'accés global als tractaments de la sida coincidint amb la celebració, divendres 1 de desembre, del Dia Mundial de la Sida. Els manifestants, entre els quals figuraven representants de les administracions públiques i que portaven torxes, s'han concentrat a la rambla de Canaletes i, després de recórrer el passeig de la Rambla i el carrer Ferran, han arribat a la plaça Sant Jaume, on s'han dissolt després de la lectura d'un manifest. Salut estima que a Catalunya hi ha unes 30.000 persones infectades per la sida, encara que "moltes no ho saben".<br>\nUnes 150 persones, segons la Guàrdia Urbana, han participat en la marxa de protesta convocada per diverses ONG per reclamar l'accés global als tractaments de la sida coincidint amb la celebració, divendres 1 de desembre, del Dia Mundial de la Sida. Els manifestants, entre els quals figuraven representants de les administracions públiques i que portaven torxes, s'han concentrat a la rambla de Canaletes i, després de recórrer el passeig de la Rambla i el carrer Ferran, han arribat a la plaça Sant Jaume, on s'han dissolt després de la lectura d'un manifest. Salut estima que a Catalunya hi ha unes 30.000 persones infectades per la sida, encara que "moltes no ho saben".\n30/11/2006 - 22.54 Actualitzat 30/11/2006 - 23.21\nLa "IV Marxa amb torxes per l'accés global als tractaments del VIH/sida" havia estat convocada, sota el lema "Parem la sida", per diverses ONG i entitats agrupades en el "Projecte dels NOMS".\nAquestes entitats han alertat de l'"important increment d'infeccions" a Espanya, sobretot en els sectors socials més vulnerables, i han denunciat que "25 anys després dels primers casos de sida, Espanya i Catalunya encara no disposen d'un sistema de vigilància epidemiològica que permeti quantificar l'abast de l'epidèmia".\nA Catalunya s'han detectat, fins al juny d'aquest any, 108 nous casos de sida, que eleven a 15.463 el nombre de persones diagnosticades d'infecció per VIH des de l'inici de la pandèmia, el 1981, majoritàriament homes (80,5%) d'entre 25 i 39 anys.\nEl departament de Salut estima que en la comunitat catalana hi ha unes 30.000 persones infectades pel virus de la sida, encara que "moltes no ho saben", segons que va informar ahir la conselleria.


ambaixador – Inter Club d'Escaldes\nPublicado el 2 de septiembre de 2019 2 de septiembre de 2019 por Inter Club d'Escaldes\nFort com unes Torres\nL’Inter Club d’Escaldes continua el seu recorregut arreu del món gràcies al nostre ambaixador itinerant, que des del maig és a Àsia. El seu llistat de països portant la nostra samarreta ha crescut, ara amb la seva estada a Malàisia.\nSigue leyendo Fort com unes Torres\nEtiquetas: ambaixador, Fité, Malàisia\nPublicado el 5 de junio de 2019 5 de junio de 2019 por Inter Club d'Escaldes\nEl nom de l’Inter d’Escaldes continua arribant a indrets fascinants, gràcies a la feina del nostre ambaixador itinerant que porta nou mesos fora de casa. No obstant això, Oriol Fité està vivint moments inoblidables per sentir-se en família.\nSigue leyendo Amb tot el cor\nEtiquetas: ambaixador, Fité, Oriol, Vietnam\nPublicado el 18 de abril de 2019 21 de abril de 2019 por Inter Club d'Escaldes\nQue el nom de l’Inter Club d’Escaldes arribi sobre tota la superficie de la Terra és un dels somnis que tenim com a club, gràcies a la feina del nostre ambaixador itinerant. El que ningú de nosaltres esperava era que també l’Inter arribés… sota l’aigua.\nSigue leyendo Submar-Inter\nEtiquetas: ambaixador, Colombia, Fité, mar, oceà, Oriol


Vint-i-cinc anys de l’Escola de Música de Pedreguer – Les Bandes de Música\nVint-i-cinc anys d’existència bé mereixen una celebració. I més si és el cas d’una Escola Municipal de Música, com la de Pedreguer, que al llarg de l’últim quart de segle, ha contribuït a que la tradició musical d’esta localitat de la Marina Alta seguisca creixent.\nPer això, l’entitat ha preparat un programa d’activitats dissenyat per a recordar alguns dels moments més importants d’esta escola que, després de més de dos dècades treballant pel futur de la música, encara té un prometedor futur per davant.\nEl primer concert previst ja ha tingut lloc, i el passat diumenge la formació de l’escola va interpretar un repertori que recollia part de la seua història, com el pasdoble “Pepe Iglesias”, de Miguel Villar; i el vals “Llegó la Primavera”, de Martín Alonso; peces que la Banda va tocar en el seu primer concert de presentació. “Juanito el Jarry”, de Ignacio Sánchez; la marxa mora “Ziryab”, de Miguel A. Ibiza; “Las Leandras”, de Francisco Alonso i, “Expo’70”, de Paul Yoder, van formar també part d’un concert que va acabar amb la marxa cristiana “Tirant i Carmesina” i el pasdoble “Don Pedro”.\nLa Banda de l’Escola continua estant dirigida per la seua fundadora Merche Femenia, que amb gran il·lusió continua treballant per a que este projecte musical perdure en el temps.\nLlíria acull dissabte el segon concert del cicle “A Tres Bandes”


matemàtiques | Escola Baldiri Reixac\nHome / matemàtiques\nHola a tots Us faig cinc cèntims de tot el que hem anat fent durant aquests darrers dies. Primer vam fer Matemàtiques de manera vivencial baixant al pati amb mig grup. Van dibuixar la recta numèrica del 0 al 20 i vam fer sumar i restes fent passes amunt i avall. També hem fet activitats […]\nPreparant el dia de la PAU i la no violència\nHola família, aquests últims dies hem estat preparant el dia de la PAU i la no violència, encara que a diari en parlem, aquesta setmana ha sigut una mica especial. Vam veure aquest vídeo per començar a parlar-ne. Als nens i nenes els va agradar molt i vam arribar a molt bones conclusions, i […]


En el marc del Barça Football Coach Summit, els entrenadors Nenad Bjelica (Dinamo del Zagreb), Franc Artiga (FC Barcelona Juvenil A), Juan Carlos Unzué (ex-Girona FC), Jagoba Arrasate (CA Osasuna) Michel Sánchez (SD Osca) i Lluís Cortés (FC Barcelona femení) han debatut sobre les possibilitats i el marge de millora que té el jugador de futbol professional durant la seva carrera.\nEl tècnic croat va obrir la xerrada referint-se a les dades constatables per percebre la millora dels jugadors. La cotització del seu equip, va explicar, s’ha incrementat en cent milions d’euros en els últims anys. Una cotització que s’ha aconseguit aplicant el seu sistema de treball basat en 14 punts que abasten totes les facetes del grup humà que té assignat.\nInculcar un model\nSobre els conceptes esportius, Bjelica va admetre que durant l’any, amb un partit cada tres dies, no pot inocular la seva idea ni els automatismes de joc a la plantilla. Per això, totes les nocions de la seva filosofia les transmet en la pretemporada, on no hi ha un sol exercici, ni tan sols la carrera contínua, que es realitzi sense pilota. Tanmateix, per a molts jugadors, tal com li van confessar, aquests stages estiuencs van ser els més durs de les seves respectives carreres.\nLa resta de la temporada, la possibilitat de millorar, va continuar l’entrenador del Dinamo de Zagreb, implica cuidar el factor humà. La motivació de la plantilla la manté amb rotacions, assignant un protagonisme a la major part de jugadors repartit en les tres competicions que afronta. D’aquesta manera, en el tracte personal, aconsegueix quelcom que va aprendre de Ginés Meléndez a l’Albacete, tenir el jugador sempre “en deute” amb ell. No hi ha via més ràpida, va concloure, perquè un futbolista estigui “centrat i disciplinat” i, ara en paraules de Miguel Ángel Lotina, sobre la gespa posi en pràctica “no fer coses excepcionals, sinó fer les simples perfectament”.\nDes de les categories inferiors\nFranc Artiga va afrontar la qüestió des de l’angle de les categories formatives, on més important és que el jugador millori abans de convertir-se en professional. De fet, va reconèixer que quan torna a trobar-se amb els seus pupils anys més tard, tots li recorden detalls que van aprendre a les seves ordres en lloc dels trofeus que van guanyar, cosa que, d’altra banda, és l’objectiu permanent d’aquest esport a totes les edats, va puntualitzar.\nL’aspecte més important per a la instrucció i progrés del futbolista que va explicar, van ser els exercicis d’entrenament de Situacions Simulades Preferencials. Aquí ensenya a preveure quan hi haurà una pèrdua o una recuperació i de manera interioritzada posicionar-se, és a dir, en les seves pròpies paraules, “aprendre a viure el partit”.\nJuan Carlos Unzué es va centrar en com es transmeten a un jugador els codis necessaris per a la seva millora. Des de la seva experiència que, a més d’entrenador del Girona, Celta de Vigo i Numància, també va ser assistent de Frank Rijkaard i segon de Pep Guardiola i Luis Enrique al FC Barcelona, va assegurar que el més difícil per a l’entrenador és “que li facin cas”.\nTanmateix, aquesta és la seva principal funció. L’entrenador és, va dir, “un facilitador d’informació per ser més efectius i dominar més el joc”. En aquest paper, tan important és encertar quan es donen unes instruccions precises i el jugador veu que funcionen, com ho és no interferir quan es creen sinergies positives entre els mateixos jugadors encara que modifiquin la idea original o l’esquema preferit del tècnic.\nEn aquesta faceta, va subratllar la impressió que li va causar ser testimoni dels mètodes de Johan Cruyff, a les ordres del qual va estar entre 1988 i 1991. L’entrenador holandès en xerrades individuals, va revelar, era capaç de convèncer un jugador que era útil a l’equip només romanent quiet sense pilota en un lloc determinat del camp. Si es té un bon discurs, com era el cas de l’holandès, el futbolista, encara que sigui dels millors del món, seguirà les instruccions perquè és el primer que entén que si millora aconseguirà també els seus objectius individuals, va sentenciar.\nUn exemple de millora i desenvolupament d’un jugador ja format el va aportar Arrasate. El tècnic de l’Osasuna va comentar els detalls de la gestió del davanter centre titular del seu equip, l’argentí Chimy Ávila. Per a l’entrenador, va ser important des de la primera impressió que li va donar la persona quan va parlar amb ell per telèfon, en el primer contacte, així com veure amb qui es relaciona de la plantilla, com viu, la seva adaptació a la ciutat i la influència que exerceixen els que l’envolten, siguin la família o els representants, sempre impacients per a la revaloració del seu client, va assenyalar.\nSobre el joc, va assegurar que fins que no el va veure entrenar dia a dia no va poder formar-se una opinió completa del potencial del futbolista independentment de tots els vídeos i informes que ja havia estudiat. En aquest punt, encara que el rendiment pugui ser òptim, va admetre, “no ens podem conformar”. En aquest cas concret, va emprar el somni del jugador de debutar amb “l’albiceleste” per plantejar-li reptes. Amb aquest objectiu, “era més receptiu” i es va poder desenvolupar un treball tècnic extraordinari a més a més de replantejar-li les seves decisions durant el joc. Com va assenyalar en aquest cas específic, “als davanters els costa veure el benefici per als altres”. Per a tot aquest procés, va finalitzar, hi ha una paraula clau de principi a fi: “empatia”.\nTreballar el compromís\nMés enllà de la motivació, Michel Sánchez va explicar com treballa en la cohesió del grup. D’entrada, la plantilla s’estructura en cercle, no en una piràmide jerarquitzada. Això vol dir, va afegir, que des dels ajudants de material, als tècnics i naturalment els jugadors són tots al mateix pla. Encara a risc que aquest plantejament degeneri en un excés de confiança, Michel aposta per ell perquè creu en la relació “de tu a tu”, i en el feedback entre entrenador i jugador. El seu principi fonamental perquè funcioni és no enganyar mai un jugador i procurar que cap correcció s’interpreti com a recriminació.\nEn les facetes tècniques, va recordar el més elemental: que el futbol és un joc. Per això no hi ha més secret perquè els futbolistes rendeixin que aconseguir que en jugar es diverteixin i aprenguin. Sota aquesta premissa, el futbolista no és que pugui millorar, sinó que “ha de fer-ho”. Modificar contínuament el seu rendiment, en el llarg termini, Michel entén, que no dóna problemes si s’ha aconseguit que l’esportista, hagi entès que així està millorant ell i conjuntament la plantilla.\nMatisos del futbol femení\nLluís Cortés va rebutjar que hi hagi una oposició entre els conceptes de guanyar i formar. Des de la seva experiència, no hi ha cap més forma de guanyar que no exigeixi formar. En la seva situació, malgrat tot, per aconseguir aquesta millora amb dones s’enfronta a uns reptes diferents dels que presenta el futbol masculí.\nEn primer lloc, va enumerar, les noies han començat a jugar al futbol de mitjana més tard que els homes. Els tècnics que les han anades formant, va confessar, han estat en moltes ocasions els que no han trobat equips masculins, és a dir, els de menys nivell. D’altra banda, quan elles arriben a professionals es troben en competicions de gran desigualtat. En categories inferiors, les jugadores top no han experimentat l’exigència competitiva.\nAl mateix temps, ha recordat que la dona és diferent psicològicament i fisiològicament. En els pros, compta amb un capital humà que per norma es forma de jugadores més obedients, més predisposades i més agraïdes. En aquest clima, ha estat possible establir una comunicació per corregir errors i reforçar els encerts fent servir com a eina una aplicació en què totes les seves jugadores puguin opinar.\nAutonomia, creativitat i competició\nFinalment, en una taula rodona, els entrenadors van discutir diversos aspectes tècnics als quals s’enfronten al dia a dia. El més destacat va ser la gestió del talent en el grup i si els futbolistes més creatius mereixen una exigència més laxa en determinades fases del joc. Bjelica va reconèixer que de vegades cal “tapar-se els ulls” amb els futbolistes més talentosos perquè “facin coses especials”.\nArrasate i Michel, tanmateix, van discrepar. Per al primer, la creativitat “és una cosa molt relativa” i creu que els entrenadors valoren més altres acompliments del jugador sobre el camp que els “creatius”. Michel només entén que un jugador inventi, si ho permet el desenvolupament col·lectiu que l’habilita per intentar-ho, mentre que Unzué, d’altra banda, va recordar que a la seva època de jugador només s’entrenava tàcticament la defensa, l’atac no es tocava per a “no coartar”, precisament, la creativitat.


El que li passarà al penis del teu fill si menges pollastre, segons PETA | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\nA través d’un vídeo, l’associació animalista afirma que un estudi publicat recentment mostra que el consum d’aus de corral durant l’embaràs està relacionat amb la mida del penis del nadó. “Com més pollastre consumeixis, més petit serà el penis”, diu el vídeo, que conclou: “Preocupades per la mida del penis dels vostres fills, futures mares? No mengeu pollastre!”. Segons explica PETA, els culpables d’aquest fet són els ftalats, “uns químics utilitzats en pesticides, pintures i plàstics de PVC, i que també s’han trobat a la carn de pollastre”.\nL’estudi no parla de pollastre\nL’estudi que menciona PETA és una investigació de 2008 feta pel National Institute of Health. És cert que l’estudi relaciona la presència de ftalats en l’ambient amb afectacions en el desenvolupament dels genitals masculins, però en cap cas ho relaciona amb el pollastre. De fet, la publicació científica diu, literalment, que tot i que pot trobar-se en aliments o líquids, “es desconeix la contribució relativa de les diferents fonts i vies d’exposició als ftalats”.\nBen Williamson, portaveu de PETA, defensa a VICE que el vídeo està fet amb un toc d’humor, però insisteix en la relació entre menjar pollastre i l’atrofiament del desenvolupament genital. “La nostra campanya simplement intenta ajudar aquelles persones que estan preocupades pel desenvolupament del seu futur fill. És un vídeo humorístic amb un missatge seriós”, assenyala.\nA la seva pàgina de Facebook, on han rebut nombroses crítiques –també per haver menystingut els homes amb el penis petit–, segueixen enllaçant l’estudi del National Institute of Health per defensar la seva tesi, encara que els investigadors no mencionin ni una sola vegada el consum de carn o el pollastre.\n« Com podem educar la por per ser valents?\nEl mètode per combatre el «bullying» a les aules que ha ideat una professora »


Juliol de 2008 – Club d’Escacs Mollet\nSimultània Festa Major 2008\nJuliol 31, 2008 wassabi actualitat 0 comentaris\nEl proper dia 16 d’agost el Club d’Escacs Mollet us convida a que participeu a una simultània d’escacs a les 10 del matí a la Rambla de Mollet. El mestre Luis Rojas jugarà contra 25 jugadors. L’esdeveniment està obert exclusivament a membres del Club d’Escacs Mollet i pares i nens de Mollet. Per inscriure-us…\nRàpides per equips Festa Major de Canovelles.\nJuliol 28, 2008 wassabi actualitat 0 comentaris\nEl passat dissabte dia 26 de juliol s’ha disputat un campionat de ràpides per equips a Canovelles. Han participat quatre equips: Canovelles, Granollers, Santa Eulàlia, i Mollet. El torneig s’ha disputat a 3 rondes amb 15’ de rellotge per jugador. Una vegada finalitzat el campionat tots els jugadors han gaudit del tradicional vermut de cloenda… …\nFINAL. Campus de la FCBQ (Federació Catalana de Basquetbol)\nJuliol 25, 2008 wassabi joves 0 comentaris\nEn nostre jove jugador de l’escola Sant Gervasi, Pere Garriga, no para. A més de jugar a la colònia Güell, Reus, i Terrassa (on va quedar campió SUB10) ara ha fet un campus de basket amb escacs… i ha resultat campió. FELICITATS…. I en breu se’n va cap a Balaguer!!! Quina enveja\nJuliol 22, 2008 wassabi actualitat 0 comentaris\nAhir dilluns, 21 de juliol de 2008, va finalitzar el I Open Internacional de Sabadell. Hi van prendre part quatre escaquistes del nostre club: Luis Rojas, Ricard Morros, Kiriam Vicente i Manel Vicente. Luis Rojas ha finalitzat a la primera posició, amb 7/9 empatat amb altres tres jugadors, i pel desempat ha estat sots-campió. A…\nOberta inscripció a les ràpides per equips de Canovelles\nJuliol 17, 2008 wassabi actualitat 0 comentaris\nEns han convidat a jugar el dia 26 de juliol a les 9 AM a Canovelles.Es tracta d'un campionat de ràpides per equips i posterior vermut… Qui vulgui jugar que posi mail a info@escacsmollet.com Inscrits: Javier Morais Marc Navarro Josep Colominas Antonio Castañeda Cristian Fernández Roddy Portero Pere Garriga\nFINAL. Ràpides de festa major de Parets\nEl 12 de juliol va tenir lloc a Parets el campionat de ràpides de la Festa Major organitzat pel club La Paretana. Van participar dos jugadors coneguts del club, l'Antonio López i el jugador del Sant Gervasi i alumne del club en Pere Garriga. L'Antonio va quedar a meitat de la taula, un bon lloc…\nRONDA 4. Open Internacional Sabadell\nJuliol 16, 2008 wassabi altres tornejos 0 comentaris\nEN DIRECTE ROJAS I MORROS… http://directefcde.org/portal1.htm\nRONDA 3. OPEN INTERNACIONAL DE SABADELL.\nAquest dimarts dia 15 de juliol passarà a la història… Avui Luis Rojas ha derrotat al GM cubà Omar Almeida (2524) i Ricard Morros ha fet taules amb el GM, també cubà, Aryam Abreu (2502) IMPRESSIONANT!!!! CE Mollet 1.5- GMs Cuba 0.5!!! Per demà (Ronda 4). Al tauler 2 MF Orelvis Pérez…\nFINAL. XXXI OPEN INTERNACIONAL DE BARBERÁ\nJuliol 14, 2008 wassabi altres tornejos 0 comentaris\nEl passat 13 de juliol ha finalitzat el XXXI Open Internacional de Barberá, en el qual han participat 8 jugadors del CEM. Els resultats has estat novament molt bons. GRUP A: Luis Rojas ha quedat 9è amb 6/9 i puja 6 punts d’ELO FIDE. GRUP B: Javier Morais ha quedat 5è amb…\nJuliol 04, 2008 wassabi altres tornejos 0 comentaris\nAhir, dijous 3 de juliol, va finalitzar l’Open de Montcada amb uns boníssims resultats pels nostres jugadors. Hi van prendre part 8 escaquistes del CEM: Luis Rojas, Javier Morais, Marc Navarro, Ricard Vega, Antonio Castañeda, Cristian Fernández, Kiriam Vicente i Manel Vicente. Luis Rojas va finalitzar en els llocs de mèrit (8è), amb 6/9,…


Maverick Viñales: "No pot ser que amb 8 anys tothom tingui expectatives amb tu: jo no vull això per a la meva filla" - TV3\nEl pilot de MotoGP se sincera a "Al cotxe"\n09/02/2022 - 23.25\nEl nom no sempre fa la cosa. Però al Maverick, que el bategessin amb el nom del sagaç pilot de "Top Gun", capaç de les maniobres més arriscades, sí que li ve al pèl. Així ho ha explicat a l'Eloi Vila, confesant el seu caràcter arrasador.\n"Vaig començar als 2 o 3 anys amb les Pocket Bike. Però també m'agradava jugar a futbol, bàsquet, fer taekwondo... Allà on he anat, ho he donat tot per guanyar, sempre. Tinc aquest sentiment competitiu molt i molt elevat. Que és molt bo, però a vegades és molt dolent, perquè no sé perdre". Maverick Viñales\nViñales afronta el 2022 després d'un any dur que li ha capgirat la vida. Per bé, i per mal. El seu cosí Dean Berta Viñales, també pilot, va perdre la vida durant una cursa al circuit de Jerez ("de vegades penso: tant de bo no li hagués comprat una moto, tant de bo no l'hagués ajudat mai"). També durant el 2021 va marxar precipitadament de Yamaha després de mesos de conflicte amb l'equip japonès.\n"Aquest any ha estat molt difícil. Em feia molta ràbia no poder demostrar el meu talent. Veure'm eclipsat per coses externes. Vaig haver de prendre una decisió dràstica, no t'imagines la frustració que sentia... Per les nits plorava, perquè no entenia res". Maverick Viñales\nPerò el 2021 també li ha dut alegries, com el naixement de la seva filla Nina, que -assegura- l'ha fet madurar de cop. Li afectarà, a l'hora de pilotar?\n"Quan estàs sol i ets jove... penses en tu mateix i ja està. Però quan tens una família, el pensament canvia: et poses després dels altres, i això et fa actuar diferent. A les curses no m'afecta, quan em poso el casc jo no penso gaire: vaig a tope. Fins i tot et diria que des de que tinc la Nina i la Raquel, surto al circuit molt més focalitzat". Maverick Viñales\nEl fet de ser pare també li ha fet pensar en com vol educar la seva filla: té clar que no li posarà a sobre la pressió que ell sí ha sentit.\n"Jo al·lucino amb com apreten els nens. A mi m'han posat molta pressió. De guanyar sí o sí. Jo, amb la meva filla, no ho faria mai. Perquè sé com de complicat és gestionar això... Recordo un any, quan era petit, que només vaig descansar un cap de setmana en tot l'any, la resta eren curses. Jo vull que la meva filla gaudeixi de la seva infància, que cremi les seves etapes, que creixi tranquil·la. No pot ser que amb 8 anys estiguis fent voltes pel món i que tothom tingui expectatives amb tu". Maverick Viñales\nPel que fa al futur, ja té plans per quan deixi les motos: estudiar robòtica o informàtica. Això serà més endavant, però, perquè ara l'espera una nova etapa a Aprilia. I avisa que al mundial sortirà a per totes, no es conforma amb menys. Com el Maverick de "Top gun". Perquè, de vegades, el nom sí que fa la cosa.\n"Mai havia pilotat una moto així. És un motor diferent, una entrega de potència diferent... Però la meva mentalitat no és anar allà i veure com va i evolucionar la moto: la meva mentalitat és guanyar. Clar, hem de ser realistes, no és una moto guanyadora, però jo hi veig molt potencial, veig que pot guanyar. Serà un procés, però estic segur que arribarà". Maverick Viñales


Arri, arri, tatanet: lentament - Diari el Jardí de Sant Gervasi i Sarrià\nInici Arri, arri, tatanet: lentament\nArri, arri, tatanet: lentament\n10 abril, 2021 @ 5:30 pm Europe/Madrid Franja horària\nactivitat familiar Sarrià teatre titelles\nProgramació familiar: Arri, arri, tatanet: lentament\nUna història sense presses. Uns animals, coneguts pels nens, el Cargol Bobé, el Cuc de Terra, les Mosques, i els Peixos del Mar, ens explicaran una història senzilla i tendra acompanyada de cançons. Espectacle de titelles amb música en directe a cura de Cia Cacauet.\nEspectacle exterior recomanat per a famílies amb infants entre els 18 mesos i els 4 anys.\nAforament limitat . Cal comprar les entrades anticipades al web.\nPreu entrada: 3,30 €


L'Espai Capgròs acull la primera exposició de Toni Calafell | Mataró Ràdio\nL'Espai Capgròs acull la primera exposició de Toni Calafell\nDv, 05/09/2014 - 08:35\nL’espai Capgròs acull l’exposició “La primera. Sentiments i colors”. Aquesta és, com el seu nom indica, la primera exhibició pública de les obres de Toni Calafell. Un artista, que amb 70 anys, sempre s’havia sentit atret pel món de la pintura, però que fa pocs anys que ha pogut dedicar-s’hi de forma plena. Amb influències de la seva feina d’interiorista, que va estar desenvolupant durant molts anys i amb la que va desenvolupar més de 500 projectes, Calafell té predilecció per l’ús i la combinació de colors. Una característica que es veu reflectida en els seus paisatges i retrats. En total són 11 les obres que l’artista presenta en la seva primera exposició. Escoltem-lo.\nExplica l’artista mataroní, que una de les coses que més l’atrauen sobre la pintura és la possibilitat d’explorar els seus límits. Uns límits, que situa ara mateix a l’entorn del realisme. En aquest aspecte afirma que són els retrats el que més el fascinen, un format en el que li agrada dedicar-li temps i aprofundir-hi.\nL’exposició, “La primera. Sentiments i colors”, es va inaugurar el passat dia 4 de setembre i es podrà veure a l’espai Capgròs fins l’1 d’octubre\nexposició, Espai Capgròs, pintura, calafell


Apartment Acletta (Utoring).34 Disentis Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 78 allotjaments a Disentis.\nConvenientment situat a Disentis, Acletta 23 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Disentis. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, ascensor per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen sauna, piscina exterior, billar, ping pong estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Acletta 23 és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Disentis.\nCal que informeu el Apartment Acletta (Utoring).34 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 CHF per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Transformació de la barriada del mercadal - Diari de Girona\nTransformació de la barriada del mercadal\nenric mirambell i belloc 20.03.2011 | 01:00\n"El mercat diari se celebrava a la Rambla des de feia segles, i una aspiració ciutadana era de disposar d'una plaça coberta"\nEl dilluns, dia 20 de juliol de l'any 1936, a primera hora del matí, varen ser saquejats el monestir de les Bernardes, el temple parroquial del Mercadal, i la rectoria. Pocs dies després s'inicià l'enderroc dels tres edificis per endegar un projecte de transformació d'aquella cèntrica zona urbana, que estava molt atapeïda i convenia esponjar. El monestir ocupava un considerable espai. S'havia construït l'any 1492, en un moment en què la Girona de l'esquerra de l'Onyar era una barriada que estava per fer i en la qual hi havia molt d'espai disponible. L'entrada del cenobi i de la seva església eren per una plaça, o més aviat una placeta, però els carrers de l'entorn eren extraordinàriament estrets, tant el que s'anomenava de Les Bernardes, que ara és part del de Santa Clara, com el de les Hortes. El temple parroquial ocupava el mateix espai que ocupa en l'actualitat. La rectoria es trobava al davant de l'església, i entre l'edifici i l'horta ocupaven una bona part de la que és ara la plaça de Santa Susanna, estenent-se fins el carrer Eiximenis.\nL'espai que deixarien lliure les tres edificacions era bastant extens. La corporació municipal tenia la idea de bastir-hi la plaça d'abastaments. El mercat diari se celebrava a la Rambla des de feia segles, i una aspiració ciutadana era de disposar d'una plaça coberta. Però havia de ser en un lloc cèntric. Deu anys abans s'havia projectat aixecar un edifici sobre l'Onyar, on ara hi ha la plaça de Catalunya. Però quan els fonaments ja estaven enllestits, un canvi de corporació municipal suspengué les obres, i fins es parlà de buscar responsabilitats als edils que havien acordat tirar endavant aquell inoportú projecte. La necessitat de disposar d'aquell servei públic era evident, però es necessitava molt d'espai i que fos cèntric, i això en la Girona d'aquell temps resultava difícil. Quan, els anys quaranta, s'emprengué l'obra de l'actual plaça es formularen moltes protestes, argumentant que l'emplaçament era molt llunyà del centre urbà. La corporació que regia la ciutat des del 20 de juliol del 1936 cregué que havia arribat el moment oportú per aixecar l'edifici que la ciutat anhelava des de feia anys. Però no comptaven que si bé l'espai era suficient, els accessos no eren fàcils. Tots els carrers d'aquell entorn eren molt estrets, i per tant la circulació no hi seria fàcil. Però la principal dificultat estava en la situació extraordinària que s'estava vivint. Aquells solars tenien uns propietaris que, a causa de les circumstàncies, no podien fer valer els seus drets. Però aquell estat de coses seria definitiu? Potser creien que sí. O que en tot cas es refiaven de l'eficàcia dels fets consumats. El ritme de realització de les obres no podia ser gaire ràpid; els mitjans de què es disposava eren molt rudimentaris. Es necessitava molta mà d'obra i no hi havia la maquinària que modernament enllesteix en pocs dies l'enderroc d'un edifici. Tot i que es treballava amb llestesa, l'obra a executar era important i necessitava el seu temps.\nLa casa rectoral desaparegué aviat, com també el monestir amb el seu temple. El solar que havia deixat el monestir , de moment serví per construir-hi un refugi antiaeri, per tant ja no es podia pensar en edificar la plaça del mercat fins que s'acabés la guerra. L'enderroc del temple parroquial fou més laboriós i quan s'exhauriren els dos anys i escaig que durà el conflicte , encara quedava molt per fer. El resultat de la guerra no es podia pas preveure. Tant podien guanyar els uns com els altres. Si guanyaven uns potser l'obra del mercat es podria realitzar; tampoc hi havia una absoluta garantia. Però si guanyaven els altres sí que era segur que la propietat d'aquells terrenys tornaria a la situació d'abans del juliol del 36, i tant la Parròquia com la comunitat cistercenca recuperarien la seva propietat.\nLa guerra acabà amb el resultat que tots coneixem. Des del febrer del 1939 l'Església podia reprendre la seva activitat pública i recuperar les seves propietats. Tanmateix ningú s'hauria proposat tornar edificar un monestir en el centre urbà. El segle XX no era el segle XV, i ni tant sols la comunitat cistercenca projectava instal·lar-se en el seu antic emplaçament. Quan tingueren possibilitats, deixaren el pis que provisionalment habitaven, a la plaça de Sant Josep, i compraren una casa pairal de Salt per adaptar-la com a monestir. Una part dels terrenys que havia ocupat el monestir en el centre de la ciutat foren venuts per edificar-hi blocs d'habitacles i les oficines de l'Institut Nacional de Previsió. Una altra part serví per eixamplar els carrers de les Bernardes i de les Hortes.\nL'any 1939 l'església parroquial del Mercadal, havia perdut el campanar, el teulat i la volta i bona part de les parets, però es conservava una part de les antigues estructures. Què s'havia de fer? La decisió no era fàcil, hi havia dubtes sobre el futur d'aquell, temple mutilat. Evidentment que o bé s'havia de reconstruir en el mateix lloc o en un altre a determinar. La demarcació parroquial era molt extensa, abastava tota la Girona de l'esquerra de l'Onyar. El rector del Mercadal morí, recent acabada la guerra. De moment exercia les seves funcions un ecònom que per la seva situació de provisionalitat no podia prendre decisions de tal envergadura. El tema del futur del temple es debatria entre el Bisbe, la Junta d'Obra parroquial i l'Ajuntament. Els diversos estaments es reuniren reiteradament, per decidir la decisió a adoptar. Es contemplaven diverses opcions. Una d'elles era vendre el solar amb el temple mig enrunat, i construir-ne un de nou en un altre emplaçament, que podria ser més assequible des de tot l'àmbit parroquial. Una altra solució proposada era reconstruir el temple en el mateix lloc, però canviant la seva orientació, obrint l'entrada on hi ha ara el presbiteri, i desplaçant aquest on s'hi troba la porta principal. I en aquest cas disposar una àmplia plaça en terrenys de l'antic monestir, ampliant la que havia estat plaça de les Bernades. La tercera opció consistia en reconstruir l'edifici tal com era abans de la seva mutilació. Aquesta era la solució més econòmica, i la que s'adaptava millor al sentimentalisme de molts feligresos. I aquesta va ser la conclusió a què s'arribà. Tanmateix el temple no quedà exactament com abans, ja que es retocaren alguns detalls. S'amplià el presbiteri, com també les capelles laterals. I de moment es deixà la construcció del campanar per més endavant, quan l'economia parroquial ho permetés. Així en relativament poc temps es pogué deixar l'obra en les suficients condicions per restablir-hi el culte. I el mes de maig de l'any 1943 se celebrà la solemne benedicció del temple recuperat.


Demano ajuda: | Emporion\nHistòrianúm 119 -novembre- 2016\nper Jaume Bassa Pasqual\t el oct. 24, 2016\nEstic realitzant un treball –diguem-ne “llibre”– orientat bàsicament a descriure com va viure la gent de la nostra vila els temps convulsos de la República, la Guerra Civil i la revolució social antifeixista. No penso en un llibre d’història ni pretenc fer una obra literària, totes dues pretensions quedarien lluny de la meva capacitat i de les meves aspiracions. El que estic fent –ja n’he escrit un bon grapat de pàgines– és recollir i ordenar documents, testimonis escrits i explicacions orals de persones que van viure fets destacables, tot enquadrant aquests testimonis torroellencs en el marc dels esdeveniments succeïts a Catalunya i a Espanya durant aquells anys tan agitats. No es tracta d’un estudi minuciós o profund, sinó d’un recull de relats que considero dignes de crèdit i que em sembla que mereixen ser coneguts, degudament emmarcats en aquells moments històrics del país.\nEn aplegar documentació he donat preferència, com és natural, als relats de persones que van viure directament aquells moments dramàtics i els van descriure en quaderns particulars el mateix dia que passaven. És el cas dels diaris de Jaume Surroca i Isern i de Josep Alabau i Vilà, relíquies que han quedat en mans dels seus fills i a les quals he tingut la sort de tenir accés, o el diari de Pilar Espígol que fou publicat, reproduint el manuscrit, al Llibre de la Festa de Torroella de l’any 2003. També tenen gran interès les memòries manuscrites del mestre Salvador Dabau i Caussa, que em foren facilitades igualment pel seu fill, i les de Narcís Camps, de Bellcaire, amb la diferència que les unes i les altres no van ser escrites en el moment que tenien lloc els esdeveniments, sinó redactades més tard (potser amb anotacions preses mentre succeïen els fets narrats). De forma semblant, Jaume Puiggrós va explicar al Llibre de la Festa Major de 1997 les seves vivències de trenta anys abans.\nUn cas particular és la conversa de Joan Fuster amb Miquel Canals, Pahí, president del Comitè l’any 1936, gravada en cassets l’any 2003, que em va facilitar Josep Fuster i vaig publicar al Llibre de la Festa d’aquest any 2016.\nAltres torroellencs han escrit també les seves memòries, on relaten fets viscuts en aquella època, amb la diferència que no ho van viure ni ho van patir de grans, sinó de petits. És el cas de Genís Baquer i la seva esposa Joaquima Ferrer (es conserven al Centre de Documentació del Museu de la Mediterrània), de Pere Rosell (Llibre de la Festa del Barri de Fora Portal, 2000) i un petit recull de memòries que m’ha fet arribar Júlia Busquets.\nTambé disposo, evidentment, de les explicacions que jo mateix he recollit i publicat a EMPORION de persones que han assolit o superat els vuitanta-cinc o els noranta anys (dues per desgràcia desaparegudes fa ben poc), capaços de rememorar fets, persones i circumstàncies. He entrevistat Josep Pujol, Josep Borrat, Carme Cristòfol, Salvador Giralt, Pilar Espígol, Vicenç Gumà, Cels Sais, Anselm Roig, mossèn Josep Pou, Eugeni Llos, Jaume Fonquerna. I he mantingut converses –no publicades– amb Pito Bou, Pere Capellà, etc.\nCal afegir a aquest recompte de fonts, la bona quantitat d’articles que diversos autors han escrit sobre aspectes parcials d’aquella època a diferents edicions del Llibre de la Festa, o altres mitjans, basats en fets viscuts o sentits explicar per altres: Pere Castells, Marciano Càrdaba, Jordi Gaix, Josep Riera, Lurdes Boix, Pilar Cabratosa, Xavier Ferrer, Jordi Bellapart, Joan Surroca, jo mateix…\nTot això, pel que fa a fonts privades.\nQuant a documentació oficial, per molt que m’he mogut, no he pogut trobar documents procedents del Comitè antifeixista; només amb una excepció, un paper manuscrit de data 22 de juliol de 1936 que havia quedat en poder de Jaume Surroca. No sé si, en plegar de forma precipitada, el Comitè va voler fer desaparèixer tota la seva documentació, o si fou destruïda per l’Ajuntament que es formà més tard, o arrabassada per les tropes franquistes, tot pot ser. El fet és que ni a l’Arxiu Municipal ni en cap arxiu particular no en queda cap rastre, ni consta que n’hi hagi a l’Arxiu de Salamanca.\nSi bé no s’han conservat, doncs, documents del Comitè, sí que disposem de les actes de les reunions celebrades a l’Ajuntament, recollides als llibres que es conserven a l’Arxiu Històric Municipal. És cert que qui manà de fet durant nou mesos fou el Comitè, però també ho és que mai no deixà de funcionar un organisme o altre que representés el poder municipal legal, es digués “Ajuntament antifeixista” primer o es digués “Consell municipal” més endavant. Tot i la revolta anarquista, l’un i l’altre s’adaptaren en major o menor mesura a les directrius que varen anar emanant de la Generalitat, l’autoritat que representava la legalitat republicana a Catalunya. Ara, ignorem fins a quin punt els registres del secretari de cada moment reflectien fidelment les intencions, els debats, els acords presos a les sessions, o si només servien per “cobrir l’expedient”. Fos com fos, tal com van ser escrits els reprodueixo quan els trobo destacables, acompanyats dels comentaris que en cada cas considero necessaris. Situo al mateix nivell d’interès que els llibres d’actes, altres papers que he recollit a l’Arxiu Municipal com ara correspondència oficial, telegrames, cartes de veïns, etc.\nI ara ve el meu prec. No goso donar per acabada tota aquesta tasca d’aplec d’informació sense demanar ajuda a possibles lectors d’aquesta nota que puguin tenir documentació amb contingut històric que jo desconec. No sé si un dia es publicarà l’obra o si la dipositaré al Centre de Documentació del Museu, però no voldria fer-ho sense haver esgotat totes les possibilitats de recollir documents d’autèntic interès general.\nSi voleu i podeu donar resposta a aquesta crida, em trobareu a jaume.bassa@gmail.com.\nResto molt agraït a qui m’hagi seguit fins aquí, tant si pot ajudar-me com si no.


Testimonis de Quaresma - Cat Diàleg - Diari Digital català\nTestimonis de Quaresma\nOpinió 6 Març, 2018 Carles Ros i Arpa 0\nInici » Historic » Testimonis de Quaresma\nEl segon dissabte i diumenge d’aquesta Quaresma dos sacerdots van donar sengles testimonis de la seva experiència en països amb unes circumstàncies molt diferents de la nostra. El dissabte 24, a la Fraternitat de Santa Clara de Vilobí d’Onyar, Mossèn Joan Soler va parlar de la seva missió durant gairebé deu anys a la diòcesi de Dapaong, al nord del Togo. El primer que ens va dir és que estiguem alegres. Té tota l’autoritat per demanar-ho perquè Mossèn Joan manté aquell somriure radiant que li vèiem a les fotografies que ens arribaven de l’Àfrica. Ens va revelar la causa de la felicitat del cristians africans: saben en qui han posat la seva confiança, en Déu. Mentre que als cristians europeus ens domina l’immanentisme de «l’ara i aquí». Li deien: «Vosaltres, els europeus, teniu els rellotges; nosaltres el temps.» Ens va confessar que va arribar a l’Àfrica «creient» i n’ha tornat «cristià», que és el que segueix a Crist amb la seva vida.\nLa diòcesi de Dapaong va ser fundada ara fa 50 anys, raó per la qual reprodueix, en certa forma, l’experiència de les primeres comunitats cristianes. Ens va explicar el cas del primer sacerdot ordenat a aquella diòcesi, un jove que quan el seu pare va saber que volia anar al seminari, va convocar tota la comunitat per intentar alliberar-lo dels mals esperits que creien que s’havien apoderat d’ell. Aquell jove va ser capaç de renunciar als ídols que les famílies d’allà es transmeten de generació en generació i va fer-se finalment sacerdot. Ens va contar també l’enterrament en un ambient de gran festa d’un home que també havia refusat els ídols i que havia demanat en les seves últimes paraules, plenes d’una fe autèntica, que volia rebre un enterrament cristià.\nMossèn Joan ens va recordar les paraules de Sant Pau al Romans, «si Déu és amb nosaltres, qui tindrem en contra?», i pregunta per què hem de tenir por de donar la vida (de les moltes maneres incruentes que hom pot donar-se en el dia a dia) si és de Déu? I que quant més intensament vivim la nostra fe, més es fa present Déu en el nostre cor. Per Mossèn Joan, el problema dels cristians d’ara i aquí és que no ens acabem de creure que quan sortim al camp ja tenim el partit guanyat, i que ens fem gols a la nostra pròpia porta. I que els cristians del XXI som nosaltres, i que és a nosaltres que ens correspon donar sentit al nou temps que ja és aquí.\nL’endemà, segon diumenge de Quaresma, l’Església de Sant Jaume de Salt es va omplir de gom a gom en l’eucaristia que van copresidir mossèn Jordi Callejón i Salar Boudagh, jove sacerdot de l’Iraq. Mossèn Salar va venir convidat per la fundació Ajuda a l’Església Necessitada, que impulsa el projecte «Ajuda’ls a tornar», que pretén reconstruir més de tretze mil cases cristianes en nou poblacions de la plana de Nínive, al nord del Tigris, envaïda per l’Estat Islàmic a mitjans del 2014 i alliberada del control dels jihadistes l’octubre de 2016.\nA l’homilia, Mossèn Salar, en to pausat i sense dramatisme, ens va explicar com els cristians de l’Iraq donen gràcies a Déu per poder tornar a les terres alliberades de l’EI. Un calze sobre l’altar, amb un costat foradat per un impacte de bala, i en el qual el metall s’havia rebentat cap a fora, agafant la forma inquietant d’unes dents de tauró, era el signe eloqüent de la violència exercida sobre el cristians de l’Iraq. Però, tal com ens va explicar Mossèn Salar, malgrat els assassinats, les coaccions per la conversió a l’islam, les cases destruïdes, les esglésies cremades, entre els cristians retornats a la plana de Nínive avui domina un sentiment de perdó. De perdó cap als gihadistes que els van massacrar, de perdó cap als pobles veïns que van ser còmplices d’aquells. Estat Islàmic no va aconseguir el seu objectiu: no només no va arrencar la fe mil·lenària d’aquella terra, sinó que els cristians que hi tornen ho són més que abans, perquè viuen l’actitud cristiana més genuïna: el perdó a aquell que t’ha fet mal, molt de mal. Aquesta actitud dels cristians de Nínive està provocant avui la conversió de musulmans al cristianisme, tot i els riscos que impliquen tals conversions.\nMossèn Salar també ens va explicar l’important que és pels cristians iraquians sentir que tenen el suport de la pregària i l’ajut material dels cristians d’occident. Per a ells som una mena de germans grans. Ara els cristians d’aquí hem d´estar a l’altura d´aquesta confiança que ens tenen. Compadir-nos («patir amb») dels nostres germans que pateixen violència pel fet de ser cristians, ens ajuda a nosaltres mateixos a sortir de la nostra fe acomodada i tèbia.\nL’eucaristia es va acabar amb una llarga benedicció de Mossèn Salar en arameu, la llengua materna de Jesús. Mossèn Jordi va afegir que els cristians d’aquí hem de ser autèntics, que no hi fa res que siguem una minoria, però no podem ser tebis. Hem de ser la minoria creativa que ens demanava Benet XVI. Ser creatius per ser sal i llum en aquesta societat descristianitzada, que pateix altres tipus de pobreses, no menys greus que les de l’Àfrica negra o lOrient Mitjà, encara que menys aparents.\nPublicat al Diari de Girona el 5-03-2018\n20 anys de Schoenstatt a Valldoreix\nEls 5 reptes que ha d’afrontar el nou arquebisbe de Barcelona, Juan José Omella\n“Catalunya serà cristiana o no serà” (I)\nHabitacle i privacitat\nLa veritat és polifònica\nEl pessebre viu i ens reviu l’esperit\nCarles Ros i Arpa\nEspanya i Catalunya davant la crisi d’Europa\nEl solucionador de problemes\nIra o menyspreu?\nHortalisses d’hivern i tardor\nEs pot canviar\nCol·lectiu Treva i Pau\nVox: veritats i mentides\nRiquesa, austeritat i redistribució\n“Invitació al cristianisme”\nLes nostres “neures”\nCanvi de mil·lenni: crisi integral\nAgustin Ignacio Garrido Camprubi en El problemes dels jutges catalans\nAgustin Ignacio Garrido Camprubi en Ira o menyspreu?\nTamer en Qui és qui a Síria?\nPat en Barcelona, quan la demagògia intenta ocultar la incapacitat\nProtecció de privacitat


Convivència\tDimarts, 2 de febrer de 2021\nLa Regidoria de Convivència ofereix una formació per a l’obtenció del Certificat de Primera Acollida adreçat a persones estrangeres immigrades, que no disposen de permís de residència o que són nouvingudes al municipi. Es tracta d’un document amb eficàcia jurídica i valor probatori que és d’utilitat en els processos d’estrangeria o d’adquisició de la nacionalitat. La formació constarà d’un curs de 120 hores sobre llengua catalana, àmbit laboral i coneixements de la societat catalana i el seu marc jurídic, i s’oferirà en dos horaris, un de matí i un altre de tarda. Les inscripcions per a participar-hi es podran fer a partir de 8 de febrer a través del correu electrònic convivencia@esparreguera.cat o bé trucant al 93 884 26 61 o al 671 45 07 85. La regidoria prepara també una formació prelaboral adreçada a persones que requereixin d’una formació prèvia a la formal, amb un nivell baix de coneixement de llengua catalana, castellana i d’alfabetització.\nLa regidora d'Igualtat i Diversitat, Sara Gómez, ha subratllat la importància d'aquest curs, que s'impartirà per primera vegada a Esparreguera, per a "seguir potenciant l'apoderament de les persones a través de la formació com a element clau d'inclusió i coniexement de la societat". La formació per a l’obtenció del Certificat de Primera Acollida està subvencionada per la Generalitat de Catalunya i anirà a càrrec de professionals de la Fundació FICAT, dedicada a la defensa dels drets de les persones i dels col·lectius que es troben en risc o en situació d’exclusió social. La formació està adreçada a persones estrangeres immigrades, sol·licitants d’asil o de protecció subsidiària, refugiades, apàtrides i les retornades majors de 16 anys, així com persones estrangeres nouvingudes al municipi, persones que no disposen de permís de residència o a aquelles que sí que en tenen per tal de no caure en la irregularitat sobrevinguda. El certificat dona eines inicials que faciliten la incorporació a la societat catalana i és d’utilitat en els processos d’estrangeria en relació a les tramitacions d’arrelament social i modificació o renovació d’autoritzacions de residència.\nEl curs començarà a finals de febrer i s’oferirà en horari de matí, dilluns i dimecres de 9.15 a 12.15h, pensant en aquelles persones que hagin de portar els nens a l’escola i anar-los a recollir al migdia. I en horari de tarda, de 3.15 a 7.15h. Les classes es faran de manera presencial a la sala d’actes de Can Pasqual que s’ha habilitat amb 20 cadires amb reposabraç i disposa de ventilació interior i la distància de seguretat adequada per a poder acollir als alumnes. La formació per a l’obtenció del Certificat de Primera Acollida consta de 3 mòduls: un de 90 hores de llengua catalana i dos de 15 hores cadascun d’àmbit laboral i coneixements de la societat catalana i el seu marc jurídic. Les persones interessades en la formació es poden posar en contacte amb la Regidoria de Convivència enviant un correu electrònic a convivencia@esparreguera.cat o trucant al telèfon 93 884 26 61 o al 671 45 07 85.\nD’altra banda, la regidoria també prepara una formació prelaboral que es preveu que es posi en marxa el mes d’abril i que permetrà donar continuïtat a la formació per a l’obtenció del Certificat de Primera Acollida. En aquest cas estarà adreçada a totes aquelles persones que puguin requerir d’una formació prèvia a la formal i hi podran accedir persones amb un nivell baix de coneixement de llengua catalana, castellana i d’alfabetització així com persones que no disposen de permís de residència. La finalitat d’aquesta formació serà incidir en el procés educatiu orientat cap al desenvolupament integral de la persona i constarà de diferents mòduls que oferiran coneixements sobre l’acollida municipal, lectoescriptura, alfabetització digital, competències i habilitats laborals, suport en la prospecció del mercat laboral i acompanyament en la continuació de la formació.\nLa formació es durà a terme a la sala d'actes de Can Pasqual


6x10 MERCATS MADURS. ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nEls principals encerts i errors a l’hora d’exportar a França, Alemanya i el Regne Unit\nDimarts, 15/05 a les 12.00 h (Sala d'Actes d'ACCIÓ)\nSovint els països més exòtics s’enduen l’atenció i els titulars, però és als mercats tradicionals on es du a terme, realment, el gruix del negoci. La Unió Europea és la destinació del 65% de les exportacions catalanes i només Alemanya, França i el Regne Unit acaparen la meitat d’aquesta xifra.\nVols saber com fidelitzar clients als mercats madurs?\nCom pots diferenciar-te als països amb més competència?\nQuins són els errors més freqüents?\nDimartssss, 15/05 a les 12.00 h (Sala d'Actes d'ACCIÓ)\nVideoentrevista amb Jordi Bolea\nDescarrega't les presentacions\nAquesta sessió va dirigida a les empreses que volen iniciar o consolidar les seves vendes en els mercats madurs, fent especial èmfasi en els països europeus i concretament a França, Alemanya i el Regne Unit.\nAmb la participació d’experts en la matèria i dels directors de les oficines d’ACCIÓ en aquests mercats, podràs conèixer les claus a tenir en compte en l’exportació o implantació en aquests països. Aquesta sessió serà completada per dues empreses amb àmplia experiència internacional que compartiran la seva estratègia en aquesta zona geogràfica.\nQuè cal tenir en compte per exportar o implantar-se en mercats madurs\nEstratègies d’accés i implantació al mercat francès\nImatge i comunicació: un aspecte clau al Regne Unit\nAlemanya: la importància de la qualitat certificada i el servei pre i postvenda\nImplantació de Teknics a França\nBiosystems als mercats francès, anglès i alemany: distribució o filial?\nDirector Oficina de París\nDirector Oficina de Londres\nDirector Oficina de Berlín