Exigim unitat estratègica\n"Fracassada la pressió diplomàtica, a Madrid no hi ha cap idea de com encarar un escenari en què el conflicte entre Catalunya i Espanya s'ha convertit en una qüestió europea"\nper Salvador Cot Editor d'El Món 06 de gener de 2020 18:55\nIgual que passava en les pel·lícules de gènere catastròfic dels anys setanta, la tempesta del dia 13 de gener a Estrasburg es veu a venir, implacable i inevitable. Aquell dia -dilluns de la setmana que ve- els eurodiputats Carles Puigdemont i Toni Comin entraran per la porta gran de l'Europarlament com a representants de la llista que va guanyar les eleccions europees a Catalunya, amb un milió de vots. Veurem quina serà l'actitud dels altres 747 eurodiputats i, sobretot, comprovarem quina serà la reacció des dels escons espanyols, la majoria immersos en un profund sentiment d'humiliació patriòtica.\nPerò, a més d'això, el ple del dia 13 deixarà constància gràfica -si no hi posen remei- de l'absència de l'eurodiputat Oriol Junqueras. Des del punt de vista de les institucions europees, serà el dia 1 del segrest d'un càrrec electe al que se li impedeix exercir la feina de representació que el Parlament Europeu té l'obligació de facilitar i garantir. Aquesta diada de Reis s'ha fet pública la convocatòria als tres eurodiputats catalans, sense que des d'Estrasburg s'hagi prestat la més mínima atenció a les maniobres de la Junta Electoral Central de Madrid. Tot plegat està fent entrar en ebullició les institucions espanyoles i el règim que les sustenta, incapaços d'entendre la negativa en bloc dels tribunals europeus a eixamplar la persecució de polítics catalans al nord dels Pirineus.\nFracassada la pressió diplomàtica, a Madrid no hi ha cap idea de com encarar un escenari en què, definitivament, el conflicte entre Catalunya i Espanya s'ha convertit en una qüestió europea. L'escenari és el millor -d'entre els imaginables- per a l'independentisme català, amb un sistema judicial desconcertat, un govern espanyol fràgil i el focus europeu sobre l'autoritarisme espanyol. Des de la societat catalana, per tant, és el moment d'exigir unitat estratègica a unes forces polítiques que s'hi han compromès reiteradament. Els partits es juguen unes eleccions, però aquest país s'ho juga tot.


CatalunyaSelect.cat · La Guia de Serveis de Catalunya | Restaurants, allotjaments, botigues, salut, bellesa, oci, serveis i molt més\nGuia de Serveis de Catalunya\nImmobiliaria / Construcció\nOci / Natura\nSalut / Bellesa\nCatalunya Select · La Guia de Serveis de Catalunya\nSeleccionem els millors restaurants, hotels, cases rurals, botigues, centres de salut i bellesa, oci i serveis de Catalunya.\nSom el portal de referència a Catalunya per l’exclusivitat del nostre contingut i la qualitat de tots els negocis i empreses que publiquem. Si ho trobes a CatalunyaSelect saps que és bo i de fiar, aquest és el nostre lema.\nLa nostra web utilitza el potencial de la Geolocalització per trobar allò que t’interessa al teu voltant. Per fer un ús complet d’aquesta tecnologia és important que acceptis compartir la teva ubicació amb nosaltres quan et surti el missatge a la pantalla. Si fas click a “compartir sempre” evitaràs que et surti el missatge més d’una vegada mentre naveges pel nostre web.\nCerca per categoria, per zona o per paraula clau, troba el que t’interessa i contacta directament amb el propietari del negoci.\nTrobaràs informació dels serveis i productes, informació de contacte, fotografies, videos i valoracions de clients per tal de posar-t’ho tot més fàcil.\nNo oblidis seguir-nos a Facebook i Twitter!\nAlenti Hotel & Restaurant, Sitges\nL'Hotel Alenti de* 4 disposa de 9 habitacions exclusives. Aquest hotel de disseny de nova construcció està situat al 'Carrer del Pecat' de Sitges (Barcelona). Dissenyat per Carlos Ferrater Lambarri i Lucía Ferrater, de fama internacional, combina una imatge de disseny contemporani amb un...\nC/ Primero de Mayo, 19, 08870 Sitges, Barcelona\nSigues el primer en valorar\nAquest hotel de tres estrelles gaudeix d’un dels millors emplaçaments de rush cash advance Sitges. A primera línia de mar i en ple centre de la vila, la seva privil.legiada situació permet a més a més una fácil i ràpida connexió amb qualsevol destinació. En un radi de menys de 350 metres...\nPasseig de la Ribera 35, 08870 Sitges, Barcelona\nKomokieras Restaurant, Sitges\nRestaurant amb un servei atent i que sap aconsellar. Presentació de plats impecable, cuina amb productes de primera qualitat. Bona selecció de vins catalans i nacionals. L'ambient és íntim i romàntic, i disposa d'una terrassa molt bonica. Trobaràs el restaurant al centre de Sitges, el...\nC/ Espalter, 23, 08870 Sitges, Barcelona\nLa Pícara Tapes i Vins, Sitges\nUn bar amb alegria, delicioses tapes i vins!! * Les millors D.O. d'Espanya & maridatge amb tapes. El personal és molt amable i l'ambient que s'hi respira relaxat i elegant. Tapes a base de productes frescos de temporada amb una presentació original. Especialitats com patates riojana,...\nC/ San Pere 3, 08870 Sitges, Barcelona\nMas Torrencito, posiblemente la mejor casa rural de girona para ir con perros.\nNIÑOS, PERROS Y CINTAS DE VÍDEO\nMas Torrencito es una casa rural diferente. Una masía del siglo XV, restaurada con un estilo muy personal, y rodeada de campos, bosques y caminos que llegan hasta un río que...\nEl Trull Restaurant, Sitges\nA un racó, casi amagat, d'aquesta preciosa localitat costera del litoral català es troba un exquisit restaurant al que acudeixen fidels i futurs fidels. I és que les creacions d'Angelo, el xef de El Trull, són molt valorades per tots els clients. Destaca per sobre de tot l'Steak Tartar, tota...\nC/ Mossén Fèlix Clarà 3, 08870 Sitges, Barcelona\nCuina americana a Sitges. Les millors hamburgueses de Sitges, i probablement de Catalunya... Authentic American Burgers. Hamburgueses de vedella fresca, recent picada, pa acabat de fer, salses casolanes, Budweiser de barril, importació de cerveses americanes, menjar per emportar i menús per a...\nC/ Santa Tecla 5, 08870 Sitges, Barcelona\nL'OBAC RESTAURANT La nostra oferta gastronòmica ha estat dissenyada pel nostre Xef posant la seva creativitat al servei dels criteris que diferencien l'hotel: natura, salut i respecte pel medi ambient. El resultat és una cuina natural i lleugera basada en la utilització de productes de...\nCamí Dels Plans de Can Bonvilar S/N | DoubleTree by Hilton La Mola, 08227 Terrassa, Barcelona\nEl Cel de les Oques Restaurant, Terrassa\nUn ambient distingit i modern on gaudir d'un tracte acurat i una cuina actual. Situat al centre històric de Terrassa, ben comunicat i amb un accés senzill i còmode, oferim una cuina on la matèria prima és eix central i on, tractant-la amb tot el respecte, trobem formes originals i divertides...\nCarrer de la Palla, 15, Terrassa, Barcelona\nLlumí Restaurant, Terrassa\nEl restaurant Llumí és un restaurant de tapes amb personalitat i allunyat dels convencionalismes de la cuina i servei clàssics, on s’aconsegueix un ambient distès per a disfrutar de la bona cuina. La cuina del Llumí us ofereix una diversitat de tapes modernes i elaborades que varien...\nRambla d'Egara 241, 08224, Terrassa, Barcelona\nA Boroa cafeteria, Barcelona\nEl millor café que hagis tastat mai, i a sobre pots combinar-lo amb un dels nostres pans tradicional.La cafetería més especial de la zona. Tenim molts tipus de pastetes entre les quals triar. I a més a més t’oferim el servei per emportar. C/Ruben Darío 79 Bcn El mejor café que hayas...\nRuben Darío, 79 Barcelona\nIl Fornetto Restaurant Pizzeria, Sant Cugat del Vallès\nPizzeria Il Fornetto és un restaurant d'especialitats italianes, on podrà degustar un ampli assortiment de plats típics de la gastronomia transalpina. Des de la tradicional pizza a l'estil italià amb una deliciosa massa, passant per l'autèntica pasta italiana i els ineludibles risottos....\nC/ Santiago Rusinol, 27, 08172 Sant Cugat del Vallès, Barcelona\nEn DoubleTree by Hilton ™ posem el toc humà en la seva experiència de viatge. Tot comença amb la nostra càlida benvinguda amb una galeta de xocolata al moment del check-in. Després, la cura segueix arribant en tots els detalls, des de la luxosa comoditat de les nostres habitacions al nostre...\nCamí dels Plans de Can Bonvilar s/n., 08227 Terrassa, Barcelona\nEls Porrons Petits Restaurant, Sant Cugat del Vallès\nEsmorzars de forquilla casolans, menú diari, tapes, bons vins i bon ambient. Situat a Sant Cugat, molt a prop dels Jardins del Monestir Menú diari per 9,50€ Preu mig de la carta:...\nC/ Salles, 7, 08173 Sant Cugat del Vallès, Barcelona\nCan Nasi Restaurant, Begur\nRestaurant Can Nasi – Cuina de la terra amb una presentació exquisida. Cada racó del restaurant és especial, ja sigui a l’agradable i íntima terrassa o a l’interior. El restaurant Can Nasi és un restaurant excepcional. Restaurants a Begur, Costa Brava, Girona. Preu mig carta: 32...\nCamí del Mar, 5, Begur, Girona\n© CatalunyaSelect.com. La Guia de Serveis de Catalunya.\nComparteix la teva ubicació amb nosaltres i trobarem tot allò que t'interessa al teu voltant.Ok


CANVI UBICACIÓ XERRADA "SER NOMÉS PARES" A CÀRREC DE PEP MARÍ > Consell Esportiu del Pla de l'Estany\nCANVI UBICACIÓ XERRADA "SER NOMÉS PARES" A CÀRREC DE PEP MARÍ\nDegut a l’important nombre d’inscrits a la xerrada d’en Pep Marí “Ser només pares” prevista a la Biblioteca de Porqueres el proper 10 d’abril, s’ha decidit ampliar el període d’inscripcions i canviar el lloc de la xerrada per donar resposta a totes aquelles persones que s’han posat en contacte amb nosaltres després de tancar les inscripcions.\nc/ Mercè Rodoreda, 5 - 17834 Porqueres\nDimecres dia 10 d’abril a les 19.00h.\nRomandran obertes fins el 9 d’abril a la web del Consell Esportiu.\nPep Marí arriba al Pla de l’Estany per fer-nos reflexionar sobre el rol que exerceixen les famílies al món esportiu dels seus fills i filles.\nEl proper dimecres 10 d’abril a les 19.00 h, la Biblioteca de Porqueres acollirà la xerrada “Ser només pares” del Sr. Pep Marí, psicòleg, Cap del Departament de Psicologia Esportiva del Centre d’Alt Rendiment de Sant Cugat.\nEl ponent ens deixa la següent reflexió per introduir la jornada: “Quan els familiars dels i les joves esportistes exerceixen altre rols, diferents als de pares i mares, i comencen a fer d’entrenadors, d’àrbitres, de representants o de directius, l’esport deixa de ser una de les millors escoles per a la vida dels seus fills i filles.”\nAquesta càpsula formativa va dirigida especialment a famílies però també a persones vinculades a l’àmbit esportiu.\nLa inscripció és gratuïta però cal inscripció prèvia, ja que l’aforament és limitat. Per formalitzar-la, cal omplir el formulari que trobareu al següent enllaç abans del dia 5 d’abril.\nAquesta formació ha estat escollida per la Comissió d’Entitats Esportives Comarcal, la qual va ser creada el passat més de novembre amb l’objectiu principal de compartir dubtes, preocupacions i donar resposta a interessos comunitaris.\nTrobareu més informació d’aquesta i altres formacions al Portal Formatiu del Consell Esportiu, ubicat al nostre web i actualitzat dia a dia.


The MEMORO Project - Joan Agut\nJoan Agut (Barcelona, 1934-2011) neix al si d'una família de petits comerciants. Als tretze anys és expulsat de l'escola i treballa com a peixater al mercat d'Hostafrancs. Escriptor, editor i crític literari, el 1959 marxa a París amb la intenció de fer vida d'artista, com els seus admirats Hemingway i Miller. Dos anys després torna a Barcelona i obre una llibreria. Aquests contactes amb el món dels llibres seran els primers passos d'aproximació a una de les professions de la seva vida, la d'editor.\nDurant més de 35 anys fa d'editor a Barcelona en diferents etapes. Treballa a l'editorial Bruguera, on impulsa una línia d'edició en català, i a Edhasa. També és un dels fundadors de l'editorial Barcanova i, amb posterioritat, ja com a propietari, de l'editorial Thassàlia.\nEl 1997 comença una altra època de la edicació al món dels llibres, aquesta vegada com a escriptor. Després d'un llibre de contes inicial, publica novel•les com Gombó i Mister Belvedere, finalista del premi Sant Jordi 2000; El mestre de Taüll, premi Crexells del 2001 a la millor novel•la de l'any; L'arbre de la memòria, premi Pin i Soler del 2001; Pastís de noces, premi Carlemany del 2003, o Rosa de foc, l’any 2005, entre altres.\nTambé cal destacar la seva faceta de crític literari. El gruix d'aquests escrits han estat publicats al diari Avui des del 1977.\nde Joan Agut | Carregat fa 4445 dies\nFinalment, en Joan esdevingué escriptor encara que, durant 30 anys, va treballar d'editor. Ara fa un recompte de les obres principals publicades.\nvisualitzacions 3661 vegades\nLa lluita política\nEn Joan parla de la seva entrada en el món de la política a través d'un amic que pertanyia al Front Nacional de Catalunya (FNC) i de la seva afiliació a aquest partit, lluitant clandestinament contra la dic...\nParís no era una festa\nVivint en un petit hotel, sense diners i sol, en Joan explica la dura experiència que li va significar viure dos anys a París.\nvisualitzacions 4126 vegades\nLa vocació d'escriptor\nUn dia en Joan va decidir que volia ser escriptor i se'n va anar a París. Però la seva experiència a França li va fer adonar-se'n que escriure era una mica més seriós del que es pensava.\nvisualitzacions 4374 vegades\nUn noi entremaliat\nNascut en una família de classe mitjana baixa al barri de Sants, en Joan recorda la seva infantesa de postguerra, el fred i la fam.\nEl rol de crític literari\nEn Joan recorda el seu treball com a crític literari de narrativa estrangera que feia per al periòdic Avui i per a La Vanguardia.\nvisualitzacions 3978 vegades\nEn Joan es va convertir en empresari i, durant molt de temps, va ocupar el càrrec de director en una editorial important, fins que un dia va decidir crear la seva pròpia editorial però les coses no van anar ...


falladelmercat.net: concurs de xarangues, cavalcada, passacarrer...\nconcurs de xarangues, cavalcada, passacarrer...\nEl passat dissabte, ja per el mati, teníem al Sueca Park el ja famós concurs de xarangues, i allí que ens dirigirem per donar suport a la nostra xaranga. En arribar els “artistes” estaven preparant-se, vestint-se i agafant els instruments, nosaltres anàrem agafant posicions al públic perquè ells eren els primers en tocar, i en breu la nostra xaranga va començar l’actuació amb el seu nou mambo, inventat per ells mateix i continuant amb un repertori que va ser impressionant!!!\nPel que fa al resultat, quedaren en 2n lloc, cal dir que l’any passat foren 1ers i que guanyar dos anys consecutius era poc complicat, Així que\nDesprés es varen repartir els premis dels playbacks, un any més no ens ha tocat cap premi, però moralment sempre ens sentim campions! Des de ací enhorabona a les falles guanyadores!\nI del sueca park ens dirigirem al cau a dinar i després a preparar-nos per a la cavalcada!!\nA les 18.30 eixia el tractor del cau per dirigir-nos cap a l’estació, allí es concentrava el nostre circ particular que amb ganes de festa, risa i bon humor va passar per els principals carrers de Sueca.\nJa per la nit ens visitava com tots els anys la nit d’albades que organitza la Junta Local Fallera i després DJ Deivit ens amenitzava la vetlada fins l’hora permesa.\nI el diumenge, passacarrer amb un sol impressionant! on tots els fallers i falleres poguérem lluir els nostres trages donant, per primera vegada aquest any, llum i color faller a la barriada!\nAra fins els pròxim!!! preparats per a la recta final???\n*no tenim fotos del cap de setmana, envieu fotos del dissabte i del diumenge.*


Diagnosticats 59 nous casos de Covid-19 - FÒRUM.ad\nEl 17/04/21 17:50\nUn stoplab durant el cribratge per la covid-19 a la comunitat educativa. Foto: SFG\nEl Govern ha informat que la xifra total de casos des de l’inici de la pandèmia de coronavirus SARS-CoV-2 al Principat és de 12.771 persones, això són 59 nous casos diagnosticats en la darrera jornada, i es registren un total de 12.159 altes, 53 des d’ahir. El total de defuncions fins a la data és de 123.\nActualment hi ha 489 casos actius: 15 persones resten ingressades a planta de l’Hospital Nostra Senyora de Meritxell i 9 a l’UCI –7 de les quals requereixen ventilació mecànica. A la planta COVID-19 habilitada al centre sociosanitari El Cedre no hi ha cap ingressat.\nDurant la jornada d’ahir es van administrar 1.229 dosis. Des de l’inici del Pla de vacunació ja s’han administrat 24.079 dosis. Podeu consultar tota la informació sobre les vacunes a www.govern.ad/vacunacio.\nFinalment, pel que fa a la població escolar, hi ha 16 aules sota vigilància activa –5 total i 11 parcial– i hi ha 3 aules sota vigilància passiva. Es pot consultar tota la informació relacionada amb la pandèmia de SARS-CoV-2 al Principat a www.govern.ad/coronavirus.\nNotícia Anterior: La mobilització de voluntaris ha estat elevada, arribant a més de 760 voluntaris\nSegüent Notícia: Continua l’ambient fred amb núvols al nord i sol al sud


El Camí de les Casetes | Pladebarcelona\nEl Camí de les Casetes\n08 Divendres gen. 2016\nPublicat per cancowley a camins, carrers i vies, història d'un barri, masies - patrimoni rural\n(…) en aquella mateixa tarda saquejaren (del 26 de juny de 1808) las Casas del Negociant, de la Laya Pasquala, den Franquesa, del Francisquet, den Ponsá, y del Valdiró, y del Solias pero despues tocaren á retiro, y no saquejaren mes en aquella tarde. (1)\nLes Cases del Negociant, al passatge del Negociant, a finals de desembre de l’any passat.\nEl 26, 27 i 28 de juny de 1808 un regiment de les tropes napoleòniques saquejà pràcticament totes les cases de Vallvidrera, enduent-se roba, menjar i diners. El relat del rector de Vallvidrera és esfereïdor, ja que conta els fets que ha viscut en primera persona.\nAl dia següent, 27 de juny,\n…que fou lo endemà dilluns dia desgraciat per esta Rectoria, é Iglesia, jo infelis me vaig llevar y celebrí la Misa á las sinc del demati, y com no temia de res, ni habia tingut part ni quart ab lo foc quels feren la tarde antes, ni sabi que ells (les tropes napoleòniques) estiguesen acampats desde Sant Pere Martjr fins al Cap de la Costa, me estaba quiet en la Rectoria ab ma germana y una criadeta (…)\n(…) quan serian uns dos quarts de set del mati (…) arribaren impensadament dotze Italians (millor diria dotze dimonis encarnats, los quem trobaren en la entrada de la Rectoria, y la primera salutació quem donaren fou apuntarme los fusells al pit y á la cara, volentme matar si nols donaba tots los diners, y Ort i Plata que tingues (…).\nLa Rectoria de Santa Maria de Vallvidrera a principis del segle XX. L’edifici, del segle XVI, conserva la mateixa fesomia avui en dia que fa en aquesta foto de fa cent anys, com també fa dos-cents anys, quan fou saquejada per les tropes napoleòniques. Font: Arxiu Fotogràfic de Barcelona (AFB).\nFinalment, els soldats, segurament mercenaris, van pujar i saquejar el pis de dalt de la Rectoria, però marxaren sense matar el rector. A la tarda, els pagesos de la contrada, tement que la tropa entraria també a les seves cases, van portar tots els objectes de valor, escriptures i diners a la rectoria, pensant que, al ja haver estat saquejada, els soldats hi passarien de llarg. Tot i això, però, tancaren les portes i marxaren muntanya enllà. La tropa, però, tornà a saquejar la rectoria enduent-se tots els diners dels pagesos de Vallvidrera. El saqueig continuà encara un dia més:\n(…) y lo endemà 28 de Juñy fent lo mateix en los demes Casa com fou la Casa den Cuyás de Sant Joan de Salem, Casa den Llevallol, Casa den Sauró, Casa den Gravat, Casa den Carlos, Casa den Casadet, Casa de Feliu Pinós, Casa del Mandó, Casa de la Pauleta, Casa de la Fernanda, Casa de la Rosaura, Casa de Joseph Badia, Casa den Rasseda, y Casa de la Budallera ahon feren moltissim mal sens contar á mes dels robos las tropelias que cometeren contra la pobre gent que trobaban per las Casas, quedant tothom despullats.\nFinalment, després de tres dies de saquejos, els soldats van rebre ordre de marxar a Girona l’endemà, 29 de juny. Havien saquejat un mínim de 22 masies i a més de la rectoria i l’església de Sant Pere Màrtir.\nLa part posterior de les Cases del Negociant o de Cal Negociant el desembre passat.\nSovint, només acaben sent notícia les desgràcies i els fets funestos. No es relata la vida de cada dia. Sense pretendre-ho, el rector de Vallvidrera va deixar una descripció de molt valor històric: un llistat de les cases de la Vallvidrera de principis del segle XIX.\nLa Plaça de Vallvidrera l’any 1900. Font: AFB.\nQuan es parla de Vallvidrera, quan es mira la Vallvidrera que es veu des de Barcelona, (que anomenarem Vallvidrera d’Amunt), sempre es pensa en les torretes d’estiueig construïdes a partir de l’annexió del municipi a Sarrià, l’any 1891. És llavors que hi anaren a viure o estiuejar les classes benestants i mitges de Sarrià i Barcelona.\nA la foto de la plaça hi podem veure d’esquerra a dreta el tros d’una casa de mitjans segle XIX, després Can Trampa, la fonda oberta l’any 1803, i Can Maties, una casa d’aspecte rural i més antic, l’antic hostal del segle XVIII. El coll de Vallvidrera era un lloc de pas, en el camí de Barcelona a l’obaga de Collserola i el Vallès. Hi veiem fondes i carruatges.\nFotografia estereoscòpica, feta per Frederic Bordas l’any 1900, de la plaça de Vallvidrera des de la part del darrere de Can Maties. Font: AFB.\nPerò a part de les fondes de la plaça, Vallvidrera era un indret eminentment rural. Una gran part dels seus prop de 200 habitants eren pagesos, ramaders i jornalers. L’única excepció eren els fondistes de Can Trampa, un grapat de traginers i els carboners de la vall. A la Vallvidrera del segle XIX no hi havia cap altre ofici.\nAl segle XIX Vallvidrera va arribar a tenir gairebé una cinquantena de masies. D’aquestes n’hi havia moltes d’importants, d’aspecte gairebé senyorívol, com la masia de la Budellera o Can Rectoret, però moltes, la majoria (com la que hem encerclat a la imatge de sobre), eren molt senzilles.\nVallvidrera d’Amunt a principis del segle XX. Veiem un grapat de masies repartides per la falda de la muntanya, totes elles tenen una fesomia bàsica: planta i pis, sostre a dues aigües i parets mig recobertes amb calç. Font: Centre Excursionista de Catalunya.\nTornem enrere. El rector de Vallvidrera ens relatava el llistat de les cases que havien estat saquejades per les tropes napoleòniques.\nEl primer dia, 26, saquejaren las Casas del Negociant, de la Laya Pasquala, den Franquesa, del Francisquet, den Ponsá, y del Valdiró, y del Solias. Hem de suposar que totes les cases estaven relativament a prop, ja que les van saquejar en poques hores. Aquest fet el confirma el llibre de Llorens Sallent, Història documentada de la Parròquia i del Poble de Vallvidrera (2), on apareix citat el relat del saqueig. Les Cases del Negociant, can Ponsà i Can Francisquet es trobaven al mateix camí, anomenat Camí de les Casetes.\nLa Torre del Sagrat Cor, al carrer (o camí) de les Casetes. La torre, construïda al tombant del segle XX contrasta amb les cases del Negociant, més senzilles, d’aspecte rural i, per tant, més antigues.\nCom explica Llorens Sallent, el camí de les casetes era un camí que menava de la plaça de Vallvidrera, a on hi havia l’hostal, fins a la riera de Can Pujades, també anomenada riera de la Feixa Llarga, a on ara hi ha el Pantà de Vallvidrera, construït l’any 1864, per abastir d’aigua el poble de Sarrià.\nLa masia de Can Pujades l’any 2008, poc abans que l’ajuntament, que n’era el propietari, l’enderroqués amb l’oposició del veïnat de Vallvidrera. Era una de les masies històricament més importants de la vall, s’en tenia constància des de l’any 1709. Font: Revista La Vall de Vidre.\nÉs difícil fer un catàleg exhaustiu de totes les masies que hi ha a Barcelona o a Vallvidrera. Sovint hi ha vestigis, arguments i informacions però no evidències definitives. A Sant Andreu de Palomar o Les Corts, les associacions de veïns i els historiadors locals han publicat treballs de qualitat com a alternativa al catàleg, força menys exhaustiu, publicat a iniciativa de l’ajuntament l’any 2010.\nAl districte de Sarrià-Sant Gervasi i, en concret, al poble de Vallvidrera no hi ha una obra que en parli amb el rigor que caldria. Parlar de les masies de Vallvidrera és, a més, parlar de totes les cases de la vall, ja que no hi havia cap casa que no fos masia (l’antic hostal de Can Maties i la rectoria també van servir com a masia), amb l’única excepció de Can Trampa. La història de la Vallvidrera anterior a l’annexió és la història de les seves masies.\nCan Cabassa és l’única masia del camí de les Casetes que apareix al catàleg de masies i al catàleg arquitectònic de Barcelona. La masia va ser construïda poc després del saqueig, l’any 1810. A més de masia va ser també l’escola de Vallvidrera.\nVallvidrera mai va arribar a tenir un nucli històric compacte, com Sarrià o Sans. Tot i això, alguns camins i indrets es van poblar més que d’altres. L’entorn de l’església o Vallvidrera d’Amunt foren dos dels indrets on va sorgir un petit grup de cases.\nAl camí de les casetes van començar a sorgir petites masies des de mitjans del segle XVIII, coincidint amb una època de pau i puixança demogràfica, econòmica i agrícola al pla de Barcelona. Sallent explica que l’any 1835 hi havia vuit cases entre les masies de Can Ponsà i Can Solias: a més d’aquestes dues, Can Nasari, Ca l’Aleix, Can Francisquet o Martí, Can Bernat, Can Cabassa, Cal Negociant i Can Solias. L’indret era conegut com les Casetes, com encara recorda el carrer de les Casetes que segueix el traçat de l’antic camí de Can Pujades.\nCan Solias, avui seu de l’entitat Aspasim, al carrer Mont d’Orsà, l’antic camí de carena que va des la plaça de Vallvidrera fins al Puig d’Ossa o de Sant Pere Màrtir. Font: Viquipèdia.\nAlgunes masies, com Can Solias, han estat reformades o construïdes de nou i han perdut la seva fesomia rural. D’altres mantenen encara el seu aspecte antic. No es fa difícil distingir quins edificis del carrer de les Casetes podria haver format part d’aquelles casetes i quins van ser construïts més tard, a partir de 1891.\nCases al final del carrer Pelfort, continuació del camí de les Casetes, prop d’on era Can Pujades. És probable que una part d’aquet petit conjunt sigui Can Nasari.\nEl problema, però, sorgeix en saber on eren exactament aquestes cases. L’any 1901 l’ajuntament de Sarrià va crear un mapa del municipi que inclou una part de Vallvidrera. Hi apareixen algunes de les Casetes de les quals parlava Sallent, aquí, però, amb els noms dels nous propietaris que van comprar les cases i les terres després de l’annexió de Vallvidrera a Sarrià: Josep Pelfort, Manuel Herrando i Josep Torner.\nFragment del mapa del municipi de Sarrià, de l’any 1901. Font: Institut Cartogràfic de Catalunya.\nL’obra de Sallent, però, explica tant qui eren els antics com els nous propietaris. Gràcies a això sabem que Josep Pelfort va adquirir Can Francisquet –i va acabar donant nom al carrer Pelfort- i Josep Torner va comprar Can Bernat.\nEn canvi, d’altres masies com Can Ponsà o Can Pujades no van canviar de mans. És probable que hi jugués un paper important el lloc on es trobaven, més enfonsades a la vall, amb menys vistes i pitjor comunicades amb el nucli de Vallvidrera d’Amunt i la carretera.\nCa n’Aleix, al carrer Pelfort. L’edifici també ha patit reformes importants i ha perdut l’antiga fesomia de masia.\nNo va ser gens fàcil accedir al llibre de Llorenç Sallent, que podreu trobar a la biblioteca Josep Miracle, al Centre Cívic de Vallvidrera. Un cop a les mans, vaig veure que era un exemplar de la primera edició, publicat l’any 1916, per tant ara fa un segle. L’estat de conservació del llibre no és bo, però és l’únic que estudia amb atenció la història antiga de la vall.\nCom aquell rector que relatava els tràgics fets del saqueig napoleònic, Llorenç Sallent també era mossèn de la parròquia de Vallvidrera. A més d’ells i d’un petit grup de veïns llebrencs, han estat molt pocs els que s’han atrevit a pujar muntanya amunt per estudiar la història del que hi havia en aquestes fondes valls fondes abans que hi arribessin els estiuejants de Barcelona i què en queda.\nEl final del carrer Pelfort és poc més que una riera que desemboca al Torrent de la Feixa Llarga o de Can Pujades.\nJugar a reconèixer quines cases són més antigues i són d’origen rural i quines no pot ser un bon exercici per enfonsar-nos en la història d’aquest poble. Vallvidrera no ha estat sempre un barri d’estiueig bucòlic i pintoresc, i si ho és avui, és gràcies als pagesos d’antuvi. Durant segles fou un lloc feréstec, rural, pobre. Les seves masies senzilles conviuen avui amb torres modernistes. Passem-hi amb calma.\n(1) Tots els exemples estan citats a l’obra de Sallent, Llorenç, Història documentada del Poble i Parròquia de Santa Maria de Vallvidrera, Imprempta de Francesc Xavier Altés i Alabrt, Barcelona (1916).\n2 pensamientos sobre “El Camí de les Casetes”\nelena herrando diguè:\n3 de setembre de 2017 at 19:59\nUna puntualització: Manuel Hernando és Manuel Herrando.\nLa penultima fotografia que té al peu “Can Bernat o Can Torner, al carrer Pelfort” és l’entrada de la casa coneguda com Can Aleix, que es correspon amb la casa nº 21 de Vallvidrera.\nMoltes gràcies per la teva recopilació.\n6 de setembre de 2017 at 17:22\nmoltes gràcies per les teves puntualitzacions! Ja ho he esmenat.\nRespon a elena herrando Cancel·la les respostes


REIG BORD, REIG TINYÓS\nDESCRIPCIÓ: de 10-20(25) cm, globós de jove, després hemisfèric i finalment estès, amb el marge incurvat que, de vell, resta lleugerament acanalat. La cutícula, que és separable, és humida i lluent, de color vermell viu homogeni, però també taronja vermellós o groc ataronjat. Està recoberta de restes de vel en forma de granulacions blanques o groguenques, que formen cercles més o menys concèntrics. Làmines juntes i lliures, de color blanc, que poden groguejar una mica. Esporada de color blanc. Peu separable, llarg, de 15-24 x 1-3 cm, bulbós, de color blanc, amb la superfície un xic flocosa. L'anell és membranós, molt ample i està vorejat de flocs de color blanc o groguenc. La volva, que no s'aprecia com a tal, està fragmentada tot formant berrugues de color blanc disposades en cercles al voltant de la base del peu. Carn tendra, de color blanc, excepte sota la cutícula, on és groga. La seva olor i el seu gust són suaus.\nHÁBITAT: Fong micorrizogen que viu en tota mena de boscos, en sòls silícics. Fructifica a finals de l'estiu i a la tardor, formant grups, a vegades molt nombrosos. És comú a la muntanya mitjana i a l'alta muntanya, i molt rar a la terra baixa.\nCOMESTIBILITAT: És tòxic, però no és mortal, com erròniament es creu. Provoca una síndrome micoatropínica amb afecció gastrointestinal i neurològica. Es tòxic es localitza a totes les parts del bolet.\nREMARQUES: Aquest bolet, que a part de ser tòxic també té propietats al·lucinògenes, s'ha utilitzat des de temps remots com a estimulant. Algunes tribus d'esquimals, fins i tot, es bevien l'orina per reutilitzar i prolongar els efectes de l'agent al·lucinògen. A casa nostra també s'havia utilitzat per aquest motiu, i d'aquí l'expressió "estar tocat del bolet". El nom "muscaria" es refereix a les seves propietats insecticides, ja que intoxica les mosques que es paren al damunt del bolet, que queden temporalment paralitzades. Per aquest motiu, en algunes zones de Catalunya, també es coneix amb el nom de matamosques. Quan surt a les comarques litorals i prelitorals, i el barret ha estat rentat per la pluja, hi ha cert risc de confusió amb el reig, sobretot en la varietat formosa (Pers.) Fr., que és de coloració més groguenca.


El col·leccionista de vies: La Pica d'Estats 3.143 m. per la Cresta Occidental\nquimet 20 d’agost de 2013 a les 21:47\nDoncs encara que sembli mentida, no he pujat mai la Pica d'Estats i aquest itinerari que heu fet sembla molt interessant i maco.\nSembla mentida que, tal i com dius, la Cristina tingui tanta paciència i comprensió, d'aquesta dèria teva, de pujar i escalar muntanyes.\nDe totes maneres, jo crec que també li agrada ja que si no, no l'enganyaries tantes vegades.\nFelicitats a tots dos per aquesta ascensió tan maca.


La forma en què es camina es podria utilitzar com a biomètrica per la seguretat dels aeroports en comptes de fer-ne l'empremta i l'exploració ocular.\nEls investigadors de la Universitat de Manchester, en col·laboració amb la Universitat de Madrid, han desenvolupat una intel·ligència artificial d'última generació (IA), com a nou sistema de verificació biomètrica que permet mesurar el patró del caminar individual d'un home. Es pot verificar qui és, simplement pel caminar sobre un coixinet de pressió al terra i fer l'anàlisi de la petjada.\nLa biometria física, com les empremtes dactilars, el reconeixement facial i les exploracions retinianes, són utilitzades cada vegada de forma més freqüent amb finalitats de seguretat. No obstant això, l'anomenada biometria conductual, com ara el reconeixement de marxa, també captura signatures úniques lliurades pels patrons de comportament i moviment natural d'una persona. L'equip va provar les seves dades utilitzant un gran nombre d'anomenats impostors i un petit nombre d'usuaris en tres escenaris diferents de seguretat del món real. Aquests són els llocs de control de seguretat de l'aeroport, el lloc de treball i l'entorn familiar. L'enfocament ofereix el potencial de complementar els sistemes de seguretat actuals als aeroports, oficines i habitatges, tal com ha demostrat la recerca.\nFonts de l'equip d'investigació de l'Escola d'Enginyeria Elèctrica i Electrònica de Manchester expliquen que: "Cada humà té aproximadament 24 factors i moviments diferents a l'hora de caminar, donant com a resultat que cada individu tingui un patró de caminar únic i singular. Per tant, es poden utilitzar aquests moviments, com ara una empremta digital o un escàner de retina, per reconèixer i identificar o verificar clarament un individu".\nCentrar-se en el reconeixement de la marxa no intrusiva mitjançant el seguiment de la força exercida a terra durant un pas és molt difícil. Això és perquè distingir entre les subtils variacions de persona a persona és extremadament difícil de definir manualment, per això s'ha hagut de plantejar un nou sistema d'IA per resoldre aquest repte des d'una nova perspectiva.\nUn dels avantatges clau de l'ús del reconeixement de la petjada és, a diferència de ser filmat o escanejat en un aeroport, és que el procés no és intrusiu per a l'individu i és resistent a les condicions ambientals acústiques. La persona ni tan sols necessita treure el seu calçat quan caminen sobre els coixinets de pressió ja que no es basa en la pròpia forma de la petjada, sinó amb la seva marxa.\nAltres aplicacions per a la tecnologia inclouen passos intel·ligents que podrien reconèixer la degeneració neurològica que podria tenir conseqüències positives en el sector sanitari. Aquesta és una altra àrea que l'equip d'investigació pretén avançar en la seva recerca.\nLa investigació també s'està desenvolupant per abordar el problema de la salut dels marcadors per al declivi cognitiu i l'aparició de malalties mentals, mitjançant l'ús de dades de pis en brut desplegables en un habitatge intel·ligent. El declivi cognitiu es pot explorar com mai abans amb els nous sistemes IA.\nFont: Universitat de Manchester


Curs de Tractament de Textos (Word 2003) a distància per Fundació Cecot Formació - educaweb.cat\nAprendre a fer servir el processador de textos per excel·lència de la ma de Microsoft Word. Un programa que li ajudarà a desenvolupar escrits professionals, plantilles de documents...de gran impacte visual. Coneixer les eines i opcions pel treball a la Web a través de la versió 2003 del programa.\nIntroduir i modificar dades.\nPresentació de dades.\nRevisions de text.\nGestió de documents extenssos.\nFuncions avançades diverses.\nEls cursos a distància estan creats perquè l'alumne tingui l'oportunitat de formar-se al seu ritme i sense desplaçar-se. Una vegada l'alumne s'inscriu al curs li arriba el material didàctic a través d'una empresa de missatgeria. Durant la realització del curs l'alumne disposarà d'un telèfon gratuït i d'una adreça de correu electrònic per posar-se en contacte amb el tutor i resoldre qualsevol tipus de dubte. Al finalitzar el curs l'alumne haurà de complimentar les avaluacions pertinents. Des del departament de seguiment, es realitzaran dues trucades telefòniques amb l'objectiu de conèixer l'evolució de l'alumne durant la realització del curs.\n10% de descompte per a autònoms socis de Cecot.\n10% de descompte per alumnes desocupats.\n10% de descompte per a empreses que inscriguin 3 o més alumnes a un mateix curs (dte. aplicable a partir de la 3a. inscripció).\n15% de descompte sobre preu de no soci per al col·lectiu de jugadors/es d'hoquei (Club Egara, Club Esportiu Terrassa Hockei i Club Atlètic Terrassa).\nL'alumne disposarà d'un tutor/a especialitzat que per resoldre dubtes que es generin durant la realització del curs.


El Parc Natural de la Serra d’Espadà mostra l’herència cultural del suro - Medi ambient - El Periódico Mediterráneo\nEl Parc Natural de la Serra d’Espadà mostra l’herència cultural del suro\nEl 15 de juliol s’ha organitzat una jornada per aprendre les seues propietats\nLa Serra d’Espadà és coneguda per les seus frondoses sureres, i per la indústria artesanal d’aprofitament del suro. - MEDITERRÁNEO\nQui no coneix a l’arbre per antonomàsia de la Serra d’Espadà? La surera és un arbre circumscrit a la conca mediterrània, per la qual cosa països com Itàlia, França, Espanya, Portugal, El Marroc, Algèria i Tunis acaparen la pràctica totalitat de la superfície mundial, de la qual la península ibèrica té el cinquanta per cent.\nLa Serra d’Espadà és coneguda pels seus frondoses sureres. L’aprofitament de la seua corfa, el «suro», està lligada a esta terra des de fa segles. L’extracció i la transformació del suro, forma part de l’herència cultural dels habitants del Parc ja que en ell es va desenrotllar tota una sèrie d’oficis i activitats entorn de este aprofitament compatible amb la conservació de la surera.\nJORNADA D’ESTIU / El Parc Natural de la Serra d’Espadà convida a la ciutadania a participar en una nova jornada dedicada a la surera i al suro el proper 15 de juliol, a partir de les 10.00 hores. La ruta s’iniciarà a l’àrea recreativa de la font de Sant Pere, en Alcudia de Veo, i tindrà una durada d’aproximadament tres hores. Cal destacar que és una activitat gratuïta apta per a tota la familia i que consta d’un un senzill passeig per senda fins al lloc de la treta. Això sí, les places són limitades, per la qual cosa és necessària la inscripció prèvia trucant al telèfon 964 62 91 12, o bé enviant un correu electrònic a la següent adreça: parque_espadan@gva.es.\nRemarcar que esta activitat és ja tot un clàssic del Parc Natural de la Serra d’Espadà, ja que tots els anys organitza una ruta per gaudir d’este patrimoni natural.\nUN POC D’HISTÒRIA / El suro s’utilitza des de l’antiguitat per les seues valuoses qualitats de flotabilitat en les arts de pesca o en la confecció mil·lenària dels ruscos, aprofitant per a això les formes tubulars de la corfa. Però és a partir del segle XVIII quan les suredes s’exploten metòdicament per a la fabricació de taps, activitat de creixent rendibilitat fins fa unes dècades. La utilització de recipients de vidre, reemplaçant el tancament tradicional amb draps, espart i lacre per taps de suro, va disparar la demanda d’este producte, auge a què se suma la comercialització dels caves després del seu descobriment a França pel benedictí Dom Pérignon.


Sant Boi Notícies – El 18 d’agost es podrà donar sang a Sant Boi\nago 17, 2011 Ciutat, Salut i ciència Comentarios desactivados en El 18 d’agost es podrà donar sang a Sant Boi\nPer donar sang, a diferència de quan es fa una analítica, no s’ha d’anar en dejú.\nEs recomana que les dones facin com a màxim tres donacions a l’any i els homes un màxim de quatre, respectant un interval de 2 a 3 mesos.\nCal beure gran quantitat de líquid (sense alcohol) durant les 12 hores posteriors a la donació.\nPer donar sang altres dies de l’any, el centre fixe més proper a Sant Boi és l’Hospital de Bellvitge, a l’Hospitalet de Llobregat (Feixa Llarga, s/n, telèfon 93 260 75 19).\n– Calendari de recollida de sang\n– Qüestionari previ\n– Donants de sang\nEl FC Santboià treu un Carnet de Soci a 10€ Un banc de l'antic Hospital Psiquiàtric atribuït a Gaudí


L'Hospital La Pedrera celebra el Dia Mundial del Dany Cerebral Adquirit\nL’Hospital La Pedrera de Dénia, dependent de la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, celebra hui una sèrie d’actes per a commemorar el Dia Mundial del Dany Cerebral Adquirit (DCA). L’objectiu d’aquesta celebració és acostar la realitat del dany cerebral adquirit a la societat ajudant a la seua millor comprensió.\nL’Hospital La Pedrera habilitarà un espai en el hall de l’hospital -de 09.00 a 13.00 hores-, en el qual totes les persones que ho desitgen podran conéixer, a través de diferents proves, el seu risc cerebrovascular. També podran rebre assessorament sobre com millorar i avaluar les seues capacitats cognitives.\nLes proves que es realitzaran durant la jornada consistiran en el mesurament de pressió arterial, de la glucèmia, del càlcul de l’Índex de Massa Corporal, així com una sèrie de test i proves que permetran determinar el rendiment cognitiu. A més, hi haurà una taula informativa sobre el DCA i atenció a la família a la qual se’ls repartirà fullets, guies, etc.\nAquesta jornada forma part de les activitats que l’hospital ha organitzat per a sensibilitzar i informar a la població sobre aquest greu problema i la seua implicació social. Dins d’aquestes activitats es troba la realització d’un taller pràctic de formació dirigit a voluntaris i associacions que col·laboren diàriament amb aquest tipus de pacients. Aquests tallers són gratuïts i es realitzaran els dies 8, 9 i 10 de novembre, sent necessària la inscripció prèvia.\nFinalment, el dia 12 de novembre, l’auditori del Centre Social de Dénia acollirà un fòrum que, sota el títol ‘Danye Cerebral Adquirit des d’una perspectiva global: Un repte compartit’, pretén ser un lloc de trobada i intercanvi d’experiències en el qual s’aborde l’atenció al DCA des d’una perspectiva integral (sociosanitària, comunitària, educativa, personal, familiar i laboral), amb la finalitat d’analitzar els reptes pendents per a una incorporació efectiva de les persones que han patit un DCA en el seu entorn habitual.


Publicat el Abril 25, 2014 Octubre 3, 2016 Categories açorianidade, Faial\nDesprés d’estar vora un any a les illes, crec que no són un bon lloc per estar de pas, sinó, i sobretot, estan fetes per perdre’s. Que t’hi perds, perquè la noció del temps canvia, que encara que veges una muntanya al davant, que desapareix i apareix, el concepte d’illa et cau a l’esquena i no arribes a entendre’l: pot ser només ho pot entendre qui ha nascut ací.\nFabio, el jardiner de vint-i-quatre anys, que té tres vicis només, que conte, ha eixit només de l’illa per anar a una altra illa, a Pico, menys d’una hora en un vaixell que a voltes sembla que vaja a pegar la volta i l’aire al mar i la mar al cel i trobes alguna muntanya submarina, i no estic segura que anar a una altra illa compte dins del concepte haver eixit de l’illa. Fabio no vol anar a Lisboa ni a Brasil.\nA São Miguel hi havia una dona que no havia eixit de Nordeste. S’havia casat, era de Povoação, que estava al costat, i mirava amb pena haver deixat la família uns pocs quilòmetres enllà: només havia tornat dues vegades a la seua vida. Tenien una granja de vaques. Si ho haguera sabut, que casant-se no es movia del lloc! Per què, què és la distància? Hi ha quilòmetres que pareixen anys.


Dipsalut garanteix el funcionament de la clínica dental solidària de Girona durant tres anys - Diari de Girona\nDipsalut garanteix el funcionament de la clínica dental solidària de Girona durant tres anys\nDes que es va posar en marxa el servei a l'octubre del 2011, s'han atès 350 persones\ngirona | acn 25.07.2013 | 08:27\nUn dentista treballant a la clínica dental solidària de Girona | ACN\nEl Dipsalut aportarà 114.000 euros per garantir el funcionament de la clínica dental solidària de Girona, situada al Mercat del Lleó de Girona, durant tres anys. Amb aquests diners, es permet pagar les despeses del personal administratiu i auxiliar -els dentistes treballen de manera altruista- i també la compra de part del material. Des que es va posar en marxa la clínica, a l'octubre de 2011, s'han atès 350 persones amb dificultats econòmiques, totes derivades per Serveis Socials. En total s'han fet 2.259 visites. Els tractaments més freqüents han estat els empastes de càries (927), seguides de les pròtesis (309), les higienes (147) i les endodòncies (102).\nEl projecte 'Somriures Solidaris' és una iniciativa de l'associació Dentistes Solidaris que va arrencar a l'octubre del 2011. Consisteix en donar atenció odontològica a persones de les comarques gironines en situació de pobresa. A banda de prevenir, detectar i tractar les malalties bucodentals entre la població més desfavorida, també busca promoure bons hàbits en salut bucodental.\nPer aconseguir-ho, dentistes de l'associació ofereixen de forma altruista serveis odontològics bàsics com reparació de càries, higienes dentals o col·locació de pròtesis. Els pacients sempre han d'estar derivats pels Serveis Socials de la demarcació de Girona, que s'encarreguen de filtrar quines persones, per la seva situació socioeconòmica, necessiten l'atenció odontològica que es presta a la clínica solidària. Després, els usuaris han de passar una primera revisió amb el dentista del seu CAP o ABS de referència, que determina els tractaments que caldria realitzar al pacient.\nEntre els requisits marcats per poder accedir al servei, hi ha que la persona no sigui consumidora de cap droga i que assumeixi el compromís de mantenir uns bons hàbits d'higiene bucodental durant i després del tractament.\nAmb l'aportació econòmica del Dipsalut, es garanteix el funcionament del projecte aquest 2013 i fins el 2015. L'organisme autònom de la Diputació de Girona col·laborarà econòmicament amb aquest projecte amb 113.953,27 euros.\nEl perfil dels pacients atesos fins el moment han estat, majoritàriament, persones d'entre 30 i 60 anys (76%), seguits pels menors de 20 anys, que han suposat un 5,4% i només tres pacients tenien més de 80 anys. Pel que fa al gènere de la població atesa, un 54 % han estat dones i un 46% homes.\nEn relació a la residència, la meitat d'ells viuen al Gironès (50%) i l'altra meitat es reparteix pel territori de la manera següent: un 16 % són de la comarca de La Selva, un 12,8% del Baix Empordà, un 7,1% de l'Alt Empordà, un 4,5 % del Pla de l'Estany, un 2% de la Garrotxa i el Ripollès i un pacient de la comarca de la Cerdanya.\nDes que es va posar en marxa la clínica, a l'octubre de 2011, s'han atès 350 persones, totes derivades per Serveis Socials. En total s'han fet 2.259 visites. Els tractaments més freqüents han estat els empastes de càries (927), seguides de les pròtesis (309), les higienes (147) i les endodòncies (102).


'Mujer' lidera amb nou màxim, 'Idol Kids' es manté i 'HIT' resisteix\nLa sèrie turca va firmar un 17,3% de quota de pantalla i va reunir més de 2 milions d'espectadors\nMadrid 29 de de setembre del 2020. 11:46\nAquest dilluns Antena 3 va estrenar la seva nova estratègia amb ‘Mujer’, que a partir d’ara reduirà la durada dels capítols per finalitzar entorn de les 00:30 hores. Amb aquest moviment, ahir a la nit la sèrie turca va registrar un 17,3% de quota de pantalla, i va perdre 1,2 punts al finalitzar més aviat del que venia sent habitual; no obstant, va anotar un nou màxim d’audiència al reunir un total de 2.038.000 espectadors.\nNetflix anuncia un ‘reality’ amb Georgina Rodríguez i detalla la mecànica d’‘Amor con fianza’\nEl dimecres 21\nAyuso recula i accepta finalment assistir al debat de Telemadrid\nLlista completa dels concursants confirmats de ‘Masterchef Celebrity 6’\nFa la seva secció des de casa\nPilar Rubio, en quarantena pel positiu de Sergio Ramos: «Està tancat en una habitació»\n‘Idol Kids’ va pujar 1,1 punts i va obtenir pràcticament els mateixos espectadors que en la seva entrega anterior, amb una mitjana del 16,1% i 1.753.000 televidents. En franja de coincidència, ‘Mujer’ (17,3% i 2.038.000) va superar sense problemes el ‘talent show’ de Telecinco (15,6% i 1.843.000).\nLa lluita contra la pandèmia El Govern ultima la decisió sobre el confinament comarcal a Catalunya\nInvestigació ¿Per què la Covid és innòcua per a uns i greu per a altres? Tres factors genètics podrien ser-ne la clau\nBons, bonics i barats Quatre menús de migdia per menys de 13 euros\nPROCÉS JUDICIAL Una jutge investiga si és delicte tenir funcionaris interins de per vida\nTU I JO SOM TRES Admirat Évole, allò de Bosé no ens ho mereixíem\nLa pregunta d’‘Aquí, amb Josep Cuní’ i EL PERIÓDICO ¿Hauria de ser obligatori un permís de circulació per a patinets i bicicletes?\n90è aniversari d’una etapa històrica Veritats i mentides sobre la Segona República\n90è aniversari El PP, Vox i Ciutadans carreguen contra Sánchez pel seu record de la II República


Ets a: Portada > Notícies del circ > La companyia catalana Circ Do i el portuguès cao a Chuva guanyen la secció Off del festival Circada\n<< Altres notícies Circ - 15/06/2015\nLa companyia catalana Circ Do i el portuguès cao a Chuva guanyen la secció Off del festival Circada\nLa companyia catalana Circ Do ha guanyat el primer premi de la Secció Off Circada UNIA, dins el Festival Circada de Sevilla, que li dóna dret a un premi de 1000 euros ia la contractació en Programació Oficial per a l'edició de 2016, segons una nota de premsa del festival. Qui també ha aconseguit passaport directe per al programa de la propera edició de Circada ha estat Cao a Chuva, un joveníssim clown portuguès de 19 anys, que ha obtingut el segon premi, que en aquest cas no compta amb dotació econòmica.\nEl jurat d'Off Circada UNIA ha valorat en Circ Do la creació d'un llenguatge sobri, honest i poètic al voltant de les tècniques acrobàtiques i ha subratllat "l'enorme potencial de desenvolupament d'una peça curta que és el punt de partida per al seu pròxim espectacle Buit ". L'interès per comprovar com es desenvoluparà el treball creatiu de Circ Do, i la voluntat de donar suport a aquest procés amb la motivació que suposa aquest premi, ha estat un factor decisiu a l'hora de seleccionar a aquesta companyia en primera posició.\nBuit s'estrenarà en la seva versió definitiva al novembre d'aquest any i està interpretat pels artistes Àfrica Llorens, Pablo Domichovsky, àlies "Blito", i Amer Kabbani, comptant, a més, amb la direcció de Jorge Albuerne, artista que ja ha participat en Circada en diverses ocasions.\nEl jurat d'aquesta edició 2015 de l'OFF Circada UNIA ha estat compost, entre d'altres, per María González, directora del Mes de Dansa de Sevilla; Víctor García, Cap del Departament de Teatre de l'Agència Andalusa d'Institucions Culturals; José Lucas Chaves, Director de Projectes de l'Institut de la Cultura i les Arts de Sevilla; i Rafael Camps, Secretari de l'Associació de Circ d'Andalusia.\nAl llarg de quatre dies de programació, el certamen ha atret més de 9.000 espectadors, que han gaudit d'un total de 29 funcions. La programació de Festival Circada continua fins al diumenge 14 i es pot consultar íntegrament al web festivalcircada.com\nArticle de Zirkolika


mUnyimCaixa: graó a graó, directes a l'infern\nAnònim 30 de setembre de 2011 a les 14:21\nalucino que 32 persones hagin votat en aquest blog que Jordi Mestre és millor que Bob Esponja!!\nEl "gran" Jordi Mestre, el nen prodigi que va entrar als 14 anys a CS i s'ha convertit en l'exemple perfecte del Principi de Peter: un executiu va escalant càrrecs en l'empresa fins arribar a ocupar el càrrec pel que resulta un total incompetent.\nQui li havia de dir a JOrdi Mestre el Maig de 2006,flamant nou DG,mentre s'omplia la boca amb el nom de CS als discursos corporatius, que en 5 anys portaria a la desaparició aquella CS que ell deia que estimava més que ningú, perquè ell havia començat de botones als 14 anys.\nNomés d'ocupar el càrrec li fa faltar temps per deixar-li 54 milions d'euros a Fernando Martín, expresident del Real Madrid!! Els fundadors de CS es devien remoure dins la seva tomba aquell dia!! Què té a veure l'esperit de la caixa comarcal,assistencial,que vàrem fundar fa 150 anys, amb deixar-li 9.500 milions de pessetes a un expresident del Real Madrid per fer un pilotasso borsari???,devien pensar els fundadors dins la seva tomba.\nUna empleada trista 30 de setembre de 2011 a les 19:33\nQuanta raó tens !! El Jordi Mestre no està legitimat per estar al capdavant ni 1 minuts més.\nNo hem arribat fins aqui per mala sort, ni per culpa de la coyuntura econòmica, senzillament hi hem arribat per tot un seguit de decisions que han pres el nostres notables directius, presos per l’avarícia, per que realment es van creure que erem una caixa global (i no social) o per incompetència, és igual, però el màxim exponent d’aquests directius és el Jordi Mestre.\nA hores d’ara cal reflexionar sobre que ens espera.\nAls representants de CCOO els demano que facin tot el possible per fer fora al Jordi Mestre, per pur sentit comú, i per donar un missatge de que si hi ha alguna possibilitat de surti-nos-en (que ho dubto) que almenys a partir de demà tots els empleats vegin que les coses canvien.\nQue podem esperar d’un equip directiu que ens ha dut fins aqui, i que estant to el dia barallant-se els ex d’una banda contra els ex d’un altra. Això no té sentit, cal un canvi radical i que la plantilla puguem creure en alguna cosa, al menys tenir l’esperança de que ens en podem sortir.\nJo soc una ex Sabadell, i havia cregut les paraules del J.Mestre, fins i tot li tenia admiració, però ara estic tant defraudada que començo a perdre tota esperança en el futur d’aquesta empresa.\nSento enveja (sana) dels prejubilats amb el 90% del sou i tant tranquils a casa seva, i dels llestos que han passat per caixa per cobrar la indemnització. Segurament no hi ha res a criticar-los, els que ho van fer van ser valents i van preveure tot el que ens ha arribat, bona sort per ells. Però per primera vegada penso que el millor és començar a buscar una alternativa fora d’aqui i confiar en que seré tan afortunada en cobrar uns quans milers d’euros.\nAnònim 1 d’octubre de 2011 a les 8:45\na l'empleada trista:\nno facis res, quedat quieta, que el Banc d'Espanya ha donat ordre al Sr Fainé de què es quedi Unnim urgentment. "La Caixa" ja està fent la due diligence.\nSi vols saber el teu futur, contacta amb algú de Caixa Girona que t'expliqui com els ha anat l'absorció\nAnònim 1 d’octubre de 2011 a les 12:08\nCom be diu la companya, tots estem en el mateix titanic que s'enfonsa. Sembla mentida que no s'adonin d'això, sembla que treballem en empreses diferents.\nPer l'ambició dels directius rebrerem tots !!\nAnònim 2 d’octubre de 2011 a les 16:20\nA l'anónim. I com ha anat l'absorció a Caixa Girona? No conec ningú de Caixa Girona jo..\nAnònim 2 d’octubre de 2011 a les 22:59\nEs demana que marxi el Jordi Mestre i que com creieu que marxara, amb la butxaca plena no com els de les trixeres. El problema mes gran es com queda la plantilla a futur. Per cert a Caixa Girona van fer el quels i va rotar.\nAnònim 3 d’octubre de 2011 a les 14:28\nEs podria fer una pelicula sobre en Jordi Mestre. Com fer-s'ho per rebre el 2006, de mans d'en Rifà (en Rifà! jeje,el directiu més tímid,prudent i poruc que s'hagi vist) una entitat de 150 anys d'història que havia sobreviscut fins i tot a guerres, "l'entitat de referència de Catalunya",que deien ells als discursos, com rebre aquesta fantàstica herència el 2006 i amb només 5 anys aconseguir que tot això valgui 1 euro. I no només això, sinó a més a més seguir manant i ni tan sols ser investigat per aclarir la seva gestió professional. Gran película.\nPer cert,conec un empresari a qui els brillants executius del departament de risc li tocaven els pebrots cada any amb la història que el balanç fiscal no declarava prou beneficis, i per això li rebaixaven la pòlissa,...ahir me'l vaig trobar i s'estava partint de riure. La seva empresa encara aguanta sense problema i resulta que el balanç que no quadra és el de la caixa!\nI aquell director de zona que es passejava per les oficines amb un llistat de 10 clients amb els que,segons ell, la caixa hi perdia 1 euro, 3'51 euros, 0'57 centims d'euro,... i que això era imprescindible arreglar-ho per la proxima visita de seguiment.... mentre la cúpula directiva invertia milions d'euros(mils de milions de pessetes!!) en projectes ruinosos que no tenien res a veure ni amb el Vallès, ni amb Catalunya, ni amb l'economia productiva, ni amb la proximitat,ni amb la innovació,ni amb l'exportació, ni amb la raó de ser d'una caixa d'estalvis!!\nRepeteixo: com fer tots aquests disbarats, sobreviure, seguir manant, no ser sotmès a responsabilitat pública,.....quin crack de les finances!\nAnònim 4 d’octubre de 2011 a les 22:44\nEmpleada trista ex-Sabadell, que tinc dubtes que ho siguis.... Aqui hi ha molt missatge malintencionat, i al darrere molts directius fent campanya per fer fora a l'actual director general i que l'entitat passi a mans d'uns quants directius ex-Terrassa. No dubto que l'actual director tingui la seva responsabilitat, que segur que la te, pero el pitjor que ens podria passar es quedar en mans de segons qui. No son l'exemple de la bona gestio, ni de la transparencia, ni de les bones practiques (val mes que determinats temes no surtin mai a la llum perque sortiriem als diaris!), sino de l'anacronisme i d'un estil dictatorial. Senyors de CCOO aquest espai va neixer amb aquest objectiu? Permetre que els interessos particulars d'alguns sectors de la caixa malmetin i enverinin l'ambient dels que hi treballen? Tenint en compte que aixo es un espai public a l'abast de qualsevol ciutada del carrer, se n'adonen del mal que ens pot acabar fent a la nostra imatge i de rebot, als empleats de base? Reflexionin, perque al final esta sent un espai perque determinats empleats d'una de les caixes facin una campanya encoberta de descredit. Que estrany no sentir cap critica cap a l'anterior director general... Que no ha tingut res a veure amb la situacio amb la que ens trobem??\nAnònim 4 d’octubre de 2011 a les 23:51\nRespecte el darrer comentari, qui ho fa no ha entés de què va un bloc...\nJo no he vist cap comentari en que s'insulti ningú. Les opinions són lliures i les hem de respectar.\nNi fem censura d'opinions ni és un bloc de CCOO, sinó d'un grup d'afiliat@s a aquest sindicat que només expressem les NOSTRES opinions personals. Per a saber el que pensa CCOO-Unnim: http://www.ccoounnim.org\nAnònim 5 d’octubre de 2011 a les 11:44\nA l'empleat crític amb aquest bloc del post del dia 4:\nEs podria fer un comentari bastant llarg però seria pesat i no tindria interés. Ja ha replicat molt encertadament el Munnyidor.\nNomés vull comentar la frase que diu literalment---> "se n'adonen del mal que ens pot acabar fent a la nostra imatge?"\nEl mal a la imatge fort, greu i insalvable ja està fet des de que es van suspendre 2 test d'estrés, i des de que ha sortit a tots els mitjans i a totes les tertúlies que el FROB ha valorat l'entitat a zero, i ha pagat 1 euro simbòlic per tot el balanç. I això ha passat per culpa d'uns responsables concrets, company, no per culpa d'aquest innocentíssim bloc. I aquesta imatge perduda ja no és possible recuperar-la. Ara ja és tard, el futur de la caixa i dels treballadors ja no té res a veure amb això, i menys amb aquest bloc.\nPerò és veritat que avui i pròximament s'està fent un nou mal d'imatge: és precisament que l'opinió pública i els clients s'indignen de veure que els directius responsables d'això continuen manant, enlloc de ser investigats i depurades les responsabilitats, si n'hi ha ( i en canvi ells, els clients i les empreses, són els que paguen la duresa de la crisi)\nSaps què pensa la gent quan s'assabenta, per exemple,de l'informe de ELPAIS sobre la CAM del passat diumenge? Doncs que si ho van fer els de la CAM...també podria ser (podria ser, en condicional) que ho hagin fet els altres.\nCompany, et preocupa sortir als diaris! Tranquil, als diaris, directa i/o indirectament, ja hi hem sortit, i la devastació de la imatge de la caixa ja està feta. En canvi,la imatge dels responsables reals de què la caixa hagi acabat així segueix neta,perquè continuen manant, com si no haguéssin fet cap error professional. Al llarg dels anys he conegut companys empleats acomiadats per coses que,comparades amb la magnitud dels errors fets "allà dalt", eren insignificants.\nNo et preocupis tant d'aquest petit bloc de 4 gats(amb perdò!!)que ens desfoguem sense capacitat de fer mal a ningú... perquè el mal autènticament greu ja està fet, i no l'hem fet ni tu(suposo!) ni jo.\nUna empleada trista 5 d’octubre de 2011 a les 19:56\nTorno a ser la ex empleada trista de CS, i en cap moment he volgut donar cap missatge subversiu ni res d’això. Unicament demanava 2 coses: 1- coherència, , i 2 un canvi radical a la caixa. Fins i tot, crec fermament que per que parlem d’un canvi de debò, la persona que tingués de dirigir la caixa hauria de ser una persona nova, cap ex CS ni CT. Una persona de fora, amb les idees clares, que aportés aire fresc i sense estar “contaminada” pel passat de cap caixa i, sobretot, que generes ilusió en la plantilla.\nAnònim 5 d’octubre de 2011 a les 22:34\nMatitzo/aclareixo el meu comentari del dia 4. Estic totalment d'acord amb el 2on comentari fet per l'empleada trista. Jo tambe ho estic, i costa mantenir la moral en una situació com aquesta. M'indignen notícies com les de NovaCaixaGalicia o la CAM. Es immoral que els responsables maxims de les entitats marxin amb aquestes quantitats a les butxaques, mentre els "matxaques" ens estem jugant el lloc de treball. Ara bé, la major part dels comentaris d'aquest post es centren en crítiques a una única persona, que segur que té la seva responsabilitat, però que no és l'únic que ens ha portat a aquesta situació. Se'm fa estrany, i em molesta molt, que ningú s'enrecordi dels que ja han marxat. Com és que ningú, davant les notícies que estan sortint sobre CAM o NCG, pregunta quants diners s'ha emportat l'anterior director general? Perquè que jo sàpiga, el que està ara al davant, amb el FROB al 100% , podria ser que el fessin fora sense un euro... Però els altres segur que tenen els diners dipositats en una altra entitat.... Ah! però d'aquest no se'n recorda ningú, oi? Que estrany.... I per finalitzar, ja sé que surtim cada dia als diaris, ja ho pateixo, ja... com tots els empleats que no en tenim la culpa de ser on sóm. Però a qui beneficia el comentari fet el dia 2 que diu que es podria fer una pel·licula sobre en Jordi Mestre??? Per mi, està molt clar. Si CCOO pensa que tenir aquest bloc vinculat a la seva secció sindical és el més adequat allà ells, però en la meva opinió està donant cobertura a un determinat sector de la caixa que té uns interessos concrets. Námaste!\nAnònim 6 d’octubre de 2011 a les 22:13\nPero que pasa con tanta historia de la indemnizaciones, vamos a ver, si yo gano 50.000 y me tocan 300.000, pues el que gane 500.000 le tocan 3 millones. Eso es lo acordado y hay que respetarlo. Lo que no vale es el cuento que a los que ganan más hay que joderles. Si asi lo han pactado la direcciones de la caja con el comité, pues hay que respetarlo, si no haber pactado otra cosa. Los acuerdos son públicos y todos los conocian. Al final, después de tanta historia ya veréis como nos iremos con lo puesto.\nAnònim 6 d’octubre de 2011 a les 22:35\nPer anonim del 5.10 a les 22,34.SEgur que tens part de raó pero, sols part crec que defenses a un amic que a més a més ningú ataca sols es comentan fets i punts de vista de la demes gent, si creus que es un atac o veus amb ulls d´amic, vol dir que sense ser neutral.\nEs clar que els que han marxat tenen part de culpa peró en Mestre també estaba al seu costat par.lo de CS, i segur que escoltaba i opinaba, crec que era un mes amb el seu vot i segugur que podria haber fet quelcom mes, es mes si no estaba d´acord ja que veia que anavam malament es a dir al abisme podidra haber fet un acta de que avui tots estariem d´acord DIMITIR per no veure clara la situació, si no ho va fer pues ajo i agua ara sols queda ell. El poder enlluerna.\nAnònim 6 d’octubre de 2011 a les 23:17\nVaja veig que esteu ben informats del que ha cobrat (i no ha ingressat). Ara nomes falta que sortim als diaris com ha passat amb altres entitats\nAnònim 7 d’octubre de 2011 a les 10:18\nHe vist a la premsa que es fan molts elogis a Caixa Ontinyent i Caixa Pollença, perquè han sobreviscut a l'escabatxina com a entitats independents solvents, en haver respectat de veritat els principis fundacionals de les caixes(proximitat real al territori i prudència sense endeutar-se,administrant només els recursos dipositats dels clients)\nM'agradaria,per curiositat, que algú investigués si Caixa Manlleu i/o Caixa Manresa i/o una fusió Manlleu+Manresa, hauria superat els tests d'stress i els ratios de solvència imposats, i hauria pogut sobreviure com a caixa catalana independent,respectant l'esperit i la missió dels fundadors de les caixes.\nAnònim 10 d’octubre de 2011 a les 22:21\nQue treurem d´investiga ara ja tot esta perdut, 150 anys per a norris, grans esforços de molts companys per res. Crec que el pitjor es que tots hem estat enganyats amb nous rums la veritat es que presentació ja vara esser un presagi, hasta ens varem marejar, i per fi hem arrivat al port de la desesperança, engoixa, manca de tranquilitat, desconfiança dels clients, millor no seguir per no plorar, gracies per res.\nAnònim 11 d’octubre de 2011 a les 13:13\nSincerament, crec que Jordi Mestre s'ha equivocat, ha pres decissions que no han estat encertades, com la fusió amb CT. Vist el que s'ha vist, no tenia cap sentit. Encara que tinc que dir que crec que el que realment es volia es una fusió amb CAI, La Rioja i Canarias (ATCA), i la Generelitat es va negar. Com que no podíem continuar sols es va optar per aquesta fusió (UNNIM), i no ha funcionat per varis motius, canvis a la normativa BEspanya i un tema important, la filosofia de les dues formes de pensar (C.Manlleu tenia poca presència) diferents i que és difícil que funcionin, la única forma és que els empleats que estem sota (de Director cap a baix), que si que sóm iguals estiguem units.\nEm dona rabia quan algú comença a pensar que si sobra gent: els més grans, serveis centrals, ...; no podem pensar així, no sobra NINGÚ, tenim que lluitar perquè això sigui així.\nQue hem fet malament els que trebsllem a oficines o a Serveis Central, que hagi provocat aquesta situació?\nHEM D'ESTAR UNITS, TOTS. I fer el que tinguem que fer, TOTS.\nAnònim 12 d’octubre de 2011 a les 19:28\nA veure, si tenim que mirar el passat, s'han fet coses malament. Però ara hem de ser realistes i veure la situació fredament. Jordi Mestre s'ha equivocat, en pensar que tot s'arreglaria, que podríem tenir una nova fusió, i no ens han deixat, o no ho ha sabut fer. Però realment crec, que si hi ha algú que ha mirat i/o MIRARÀ per nosaltres (dintre de les seves possibilitats actuals) és ell; o penseu que mirarien millor pels empleats: El Sr. Mata, El Sr. Coma, El Sr. Lisazo, el Sr. Toni Cruz,...? o com algú ha dit, un nou de fora; el que vingui vindrà a posar-se medalles, no a treballar pels empleats. Parlem amb Jordi Mestre, l'hem d'exigir, igual que ell fa amb nosaltres, hem de continuar Units.\nAnònim 20 d’octubre de 2011 a les 0:15\n600 M, però és que no viuen en el mateix món que nosaltres, no veuen que això és impossible. Ens diuen ja vàreu captar 200 M en un mes, ara 600M en 50 dies. PERÒ SI utilitzaven el 4,5% tan per renovacions com per captacions, ARA amb ESTRUCTURATS?, per captacions. Si, ja m'agradaria fer a mi per renovacions, no veuen ni analitzan res, només parlen. A sobre a mesura que vinguin el venciments hi ha gent que està esperan per treure i portar a altra Entitat (sense raó, ja què no té sentit, però ho fan).\nSi tenim que esperar que els 4 "companys" que estaven a la taula sol.lucionin algun tema ho tenim clar; dotaran el que tinguin que dotar i posaran excuses,"ja els hi vam dir que tenien que captar 600M". Vam sortir molt desaguts i a sobre aplaudint.\nAnònim 20 d’octubre de 2011 a les 9:04\nAhora te quejas de que es imposible captar 600 M.Pues no es aquí donde debes quejarte. Si en vez de aplaudir allí, os hubierais quejado a ellos en vez de hacerles la pelota, quizás otro gallo cantaria. Lo que pasa es que todos estais agarrados a vuestra silla y nadie se atreve a contradecirles. Pues ahora toca tragar.\nAnònim 20 d’octubre de 2011 a les 12:39\nSi vau sortir aplaudint, serà que hi esteu d'acord....no ???\nAnònim 20 d’octubre de 2011 a les 21:19\nO sigui, creieu que estem dacord perquè al final la gent va aplaudir (per inèrcia, per educació,...); i no valoreu la resta del meu comentari, no anem bé. Creieu q vam tenir torn de preguntes?, que ens van demanar opinió?, que som nosaltres els que decidim?. Ens critiqueu als que vam estar allà asseguts, escoltant utopies.\nDoncs si és el que penseu ...\nAnònim 20 d’octubre de 2011 a les 22:52\nEstic d'acord amb el comentari de l'anònim del 20 d'octubre a les 21:19h. Qui dels que ha escrit aqui, i que tant critica, té els nassos de dir-ho en un lloc que sigui públic? Tenim el correu intern d'Unnim i el fòrum del portal d'empleats.... Però es clar, és més fàcil llançar crítiques als companys que van assistir des de la comoditat que dona l'anonimat. Ànims companys, que esteu pressionats pels de dalt, i criticats pels que estan per sota vostre!! Així no anem enlloc\nAnònim 21 d’octubre de 2011 a les 8:28\nEs veritat, així no anem enlloc. Amb " alts " directius que només presionen i "baixos" directius que només fan que treslladar les presions als de baix i seguir ocupant els seus càrrecs, AIXÍ NO HEM ANAT ENLLOC I SEGUIREM SENSE ANAR ENLLOC.\nAnònim 15 de novembre de 2011 a les 20:57\nBenvinguts al mon real. He conegut l'oasi de les caixes, i no es sostenible ni els salaris que es pagaven ni les aventatges que teniu els treballadors d'quest tipus d'entitats financeres. He conegut de prop "la presió" que comenteu heu de soportar i senyors, siusplau, porto a la empresa privada mes de 20 anys treballant i em fan riure. El que deia: benvinguts al mon real\nAnònim 16 de novembre de 2011 a les 13:16\nHas publicat el comentari i volia demanar disculpes del meus dubtes al respecte si es publicaria o no. T'honora senyor/senyora administrador/a del blog\nLa caixeta m'ha fet molt mal a mi a nivell personal he viscut la transformació feta per la secta de la persona que compartia la vida en mi.\nQuina neteja de cervell!!!!Quin monstre!!!


Agustí Gallart i Teixidó | Memòries de l'Àrea Metropolitana de Barcelona\nAGUSTÍ GALLART I TEIXIDÓ\nVocal de Cultura de l’Ateneu Adrianenc\nL’entitat més antiga de Sant Adrià de Besòs\nL’Ateneu Adrianenc és l’entitat privada més antiga de Sant Adrià de Besòs. La seva fundació, l’any 1925, va ser fruit dels canvis que va experimentar la societat adrianenca en ple procés d’industrialització, ja que la instal·lació de diverses indústries al terme municipal va portar a la vila nous habitants i va crear noves necessitats. En conseqüència, van aparèixer nous grups socials: els obrers, concentrats als nous barris creats al voltant de les indústries, i una nova burgesia, formada per alguns pagesos benestants i els propietaris de les indústries, tallers i comerços. Va ser d’aquesta petita burgesia d’on va sorgir l’Ateneu Adrianenc, amb un objectiu cultural i cívic, que seguia un model força estès a Catalunya. Durant la seva llarga trajectòria, més de 90 anys, l’Ateneu ha viscut diferents èpoques de la mà del mateix decurs històric i social. A la seva etapa de fundació li va succeir l’etapa republicana, la Guerra Civil, una època daurada en la postguerra i un descens considerable de l’activitat en les següents dècades fins que va arribar, l’any 2000, la nova junta directiva i, amb ella, una remodelació de l’espai i també de l’esperit. Agustí Gallart va entrar a la junta directiva en aquells moments i és la persona encarregada de la vocalia de Cultura. Nascut a Barcelona, de petit estiuejava a la casa que tenien els seus avis a Sant Adrià i, quan es va casar, s’hi va instal·lar definitivament. Motivat per fer que l’Ateneu es converteixi en un punt de trobada entre la cultura i la societat, és un dels socis més actius i que més coneix, i defensa, la història de l’entitat. “L’entitat va néixer de la preocupació d’un grup de la burgesia local, d’una burgesia culta que va buscar un terreny i va edificar l’Ateneu per establir un punt de trobada cultural i social. La gent venia a ballar, es feien sarsueles, teatre, etc. Però amb la instauració de la Segona República, es va instal·lar a l’Ateneu el Centre Republicà Federal Adrianenc fins que es va acabar la guerra”, explica l’Agustí. “L’època daurada va venir després de la guerra, quan va tornar l’antiga junta. Les reunions socials i les activitats es van intensificar i l’Ateneu va esdevenir, socialment i culturalment, el punt neuràlgic de Sant Adrià. A més, per l’Ateneu van anar passant diverses entitats com l’associació de fotògrafs, o d’altres que promouen activitats com el billar, els escacs, la pesca, el teatre, la coral…”. Des de la seva fundació, l’Ateneu ha tingut el mateix emplaçament, al carrer Andreu Vidal, 7. Els seus promotors, però, al principi, es reunien en un altre lloc; feien reunions per seguir les obres d’edificació i plantejar-se el què farien. “L’edifici de l’Ateneu és una joia històrica de la ciutat. D’estil noucentista està catalogat com a partrimoni arquitectònic i considerat un espai d’interès cultural i en un ple municipal va entrar a formar part del catàleg artístic de la ciutat. L’última reforma es va engegar cap a l’any 2000, quan vam entrar com a nova junta de l’entitat i vam decidir donar-li una empenta a l’Ateneu en tots els sentits, tant pel que fa a renovar les instal·lacions com l’esperit”, afirma.\nEdifici de l’Ateneu Adrianenc.\nL’empenta d’una nova junta\nLa junta actual va arribar a l’Ateneu a finals de l’any 1999 i principis del 2000. “Quan l’Ateneu va arribar a les nostres mans, l’espai estava força abandonat i necessitava una reforma immediata. Gràcies a uns estalvis que teníem i a l’ajuda de l’alcalde d’aquella època, Sito Canga, que va confiar molt en el projecte que presentàvem, vam poder renovar tot l’espai. Amb aquesta renovació, l’activitat de l’Ateneu va tornar a agafar força, ja que venia d’una època on havia estat a mig gas, i vam començar a programar teatre, festes com la de la primavera o carnestoltes, calçotades al carrer, havaneres, etc. De seguida, va funcionar molt bé”, explica l’Agustí. I afegeix: “Més endavant, va arribar el projector i vam començar a fer cinefòrum i a formar part de la Federació Catalana de Cineclubs. El cinema és, per a nosaltres, un eix molt important, ja que a Sant Adrià no n’hi ha cap, de cinema. Actualment, formem part de la xarxa de sales del Cicle Gaudí de l’Acadèmia de Cinema Català i oferim regularment programació”. Pel que fa als equipaments, l’Ateneu Adrianenc disposa d’un bar, que és un espai idoni per a les reunions socials, i de diverses sales polivalents que es poden llogar per fer conferències, teatre, reunions, exposicions, tallers, etc. “A més, com a equipaments tècnics disposem d’espai wifi, ordinadors i una gran pantalla per a les projeccions, entre d’altres. A dalt tenim una biblioteca pròpia, amb uns 3.000 volums, tant de consulta com de literatura. Molts els vam recuperar del fons de l’antiga biblioteca de Sant Adrià. No tenim molta afluència de gent a la biblioteca perquè justament aquí al costat tenim la municipal, que és un espai magnífic. De totes maneres, nosaltres la tenim oberta a tothom que vulgui venir a llegir o a treballar”, afirma.\nL’actualitat de l’Ateneu Adrianenc\nAmb una activitat renovada, l’Ateneu de Sant Adrià es ressent de no aconseguir que les noves generacions se sumin a l’entitat. “Avui en dia som uns 200 socis, més vells que joves. És una llàstima que les noves generacions no vulguin participar d’aquest espai on la cultura, l’esperit associatiu, la pluralitat i el debat poden arribar a tenir un lloc privilegiat. En aquest sentit, actualment estem oberts a les propostes de caràcter cultural i social que ens faci la ciutadania. Per aquí han passat cicles de cinema de medi ambient, obres de teatre, mostres de titelles, mostres culturals… A més, tenim una política de portes obertes, sense oblidar el fet que és l’espai de trobada dels nostres socis”, explica l’Agustí. L’Ateneu Adrianenc s’ha caracteritzat a la seva darrera època per ser un espai plural sense cap delimitació política. “Prova d’això és que per aquí han passat totes les forces polítiques, perquè als moviments ateneístics el que compta és el moviment per a l’acció cultural. Jo em vaig fer soci i em vaig implicar en l’entitat pel seu gran recorregut per la cultura popular i perquè penso que l’Ateneu és un espai idoni per projectar-la. Quan va arribar la nova junta, l’entitat sortia d’un període una mica adormit, on la cultura no era el seu eix principal i, com que he cregut sempre en el moviment ateneístic de Catalunya, llavors vaig pensar que aquí es podria aplicar. I anem fent”, afirma l’Agustí, que conclou: “La cultura és una aposta per la llibertat personal. La població que té cultura és una garantia de ciutadania, d’exercici de drets civils i, per això, opino que com més cultura té la gent més bé va el país”.\nFRANCESC JOSEP CÁNOVAS\n“Soc vocal de l’Ateneu. És una entitat antiga on fan activitats de teatre i projeccions, entre d’altres, i això només es fa aquí”.\n“A l’Ateneu soc el coordinador de sales i del teatre. M’encarrego de contractar espectacles i fer funcionar el teatre. No hi ha gaires entitats d’aquest tipus a la rodalia de Barcelona, i aquí a l’Ateneu és un bon lloc per fer cultura”.\n“Soc veí de tota la vida i penso que l’Ateneu és un lloc de reunió per a la gent d’aquí. Té molt caliu i és un punt de referència de cara al veïnat de Sant Adrià”.\n“Ara fa 6 anys que soc soci de l’Ateneu Adrianenc. Dono suport en tots els actes socials que s’hi fan, perquè penso que promocionen la cultura i donen vida al poble”.\n“És una manera de reunir-nos i fer petar la xerrada. L’entitat fa una bona acció al barri, perquè és un espai per ajuntar-nos els veïns”.\n“Fa 22 anys que soc president de l’Ateneu. Organitzem tot tipus d’activitats, com ara teatre, cinema o concerts, per tal d’incentivar la cultura i atraure els més joves”.\n“Porto tota la vida a Sant Adrià i ara dono suport, des de la junta, a les activitats que fem a l’Ateneu perquè crec que fomenten molt la cultura, com ara les funcions de teatre”.\n“És una entitat destinada a la cultura. Tothom hi té cabuda i hi pot donar la seva opinió. Sempre intentem obrir-nos a la gent del poble i fer que se sentin com a casa seva”.


L’exposició fotogràfica dels Reis d’Orient en espais emblemàtics de la ciutat es podrà visitar fins al 6 de gener a l’Església de la Pietat\nCada 6 de gener, després d’una nit atrafegada i amb els carrers encara impregnats per la flaire de les teies, l’encens i l’espígol, Melcior, Gaspar i Baltasar aprofiten per fer una darrera visita a Vic, on cada any són acollits en un espai diferent i únic del que pocs en són testimoni.\nEnguany, amb motiu de la 75a Cavalcada de Reis a Vic, l’Ajuntament ha organitzat una exposició amb fotografies de Toni Anguera que ofereixen un recorregut visual de les diverses estades dels Reis d’Orient a la ciutat. En la mostra fotogràfica es poden veure els tres Reis a espais únics com la Catedral, l’Arxiu Episcopal, el Museu Episcopal o a l’Atlàntida, però també a emblemàtiques cases nobles com Casa Cortada, Casa Clariana o Casa Comella, entre d’altres.\nL’entrada a l’exposició és gratuïta i es podrà veure a la nau central de l’església de la Pietat des del 21 de desembre fins al 6 de gener.\nHoraris de l’exposició (del 21 de desembre al 6 de gener)\n· De dimarts a divendres – de 17h a 20h\n· Dissabtes i diumenges – D’11:00h a 14:00h i de 17:00h a 19:00h\n· 25 de desembre, 1 i 6 de gener – De 17:00h a 19:00h\n· 5 de gener – D’11:00h a 14:00h


Taller Diagnòstic/Propostes inicials | Participació Ciutadana València\nDins de la fase de diagnòstic del Model de Participació, el passat dia 20 realitzem el primer taller obert d’aquest procés participatiu. Aquesta fase ha comptat anteriorment amb altres activitats amb les quals es va iniciar la recollida i anàlisi d’informació (entrevistes grupals i anàlisis d’altres models). Les activitats es realitzen entorn d’una invitació a diferents entitats, però els tallers són oberts a la ciutadania pel que recordem que es poden reservar places en aquest mateix blog (Mirar Calendari).\nLes conclusions del diagnòstic, que es publicaran en aquesta web en les pròximes setmanes, estan donant una visió del que existeix i que cal millorar de cara a definir un model de participació per a València.\nCom a tancament d’aquesta fase, us informem que el pròxim 17 de novembre a les 19:00 en les instal·lacions de la Residència La Petxina, realitzarem un nou taller en el qual presentarem les línies més importants del diagnòstic i definirem les últimes aportacions. De la mateixa manera, aprofitant aqueixa visió global del diagnòstic, s’iniciarà la fase de propostes definint aquells temes que es veuen importants que estiguen reflectits en el model.\nUs animem a participar i a reservar la vostra plaça per a aquest taller!


La Mancomunitat del Pla de Mallorca presenta el Pla Estratègic d’Ocupació Local 2021-2023 emmarcat en el programa SOIB Desenvolupament Local | Servei d'Ocupacio\nLa Mancomunitat del Pla de Mallorca presenta el Pla Estratègic d’Ocupació Local 2021-2023 emmarcat en el programa SOIB Desenvolupament Local\nEl director general de Model Econòmic i Ocupació, Llorenç Pou, ha assistit a l’acte de presentació del Pla Estratègic d’Ocupació Local 2021-2023 de la Mancomunitat del Pla de Mallorca que ha tengut lloc avui a Petra.\nAquest pla s’emmarca en la convocatòria de subvencions del SOIB per a executar projectes de desenvolupament local, que contempla, entre altres actuacions en matèria d’ocupació, la contractació de dos Agents d’Ocupació i Desenvolupament Local (AODL), per a un període de tres anys.\nEls AODL estan integrats en la Xarxa de Desenvolupament Local, una iniciativa del Servei d’Ocupació de les Illes Balears (SOIB) que es dirigeix a entitats locals com ajuntaments, mancomunitats i consells insulars i, més específicament, al conjunt dels professionals que treballen en l’àmbit del desenvolupament local i la creació d’ocupació.\nLa Mancomunitat, que ha rebut una subvenció del SOIB de 162.273 €, ha posat en marxa el seu Pla Estratègic d’Ocupació Local (PEOL), que servirà com a eix rector per a orientar les polítiques actives d’ocupació i, alhora, permet establir les bases de les línies de treball i iniciatives en matèria d’orientació, intermediació, formació i emprenedoria en el territori, en un horitzó 2021-2030 i dins un marc de sostenibilitat, equitat i visió de gènere.\nA l’acte de presentació han parlat la presidenta de la Mancomunitat Pla de Mallorca, Joana Maria Pascual, i el director general de Model Econòmic i Ocupació, Llorenç Pou qui ha explicat la importància d’aquest PEOL, consensuat amb tots els sectors implicats, perquè contribuirà al desenvolupament econòmic i sostenible del territori. També ha remarcat el paper de les polítiques actives d’ocupació com eixos d’aquest creixement inclusiu i ha oferit tot el suport del SOIB per dur a terme les iniciatives plantejades.\nD’altra banda, els dos AODLs han fet una anàlisi socioeconòmica acurada del Pla de Mallorca i han exposat el pla d’acció realista que cal fer per a donar resposta a les necessitats de la ciutadania, de les persones emprenedores i a l’empresariat d’aquesta comarca que té catorze municipis i una població de 40.000 habitants.\nPer l’elaboració del PEOL s’han duit a terme entrevistes als batles i batlesses dels municipis del Pla als gerents de 21 empreses destacades pel nombre de treballadors/es i també a diferents tècnics/ques de l’ administració pública. Posteriorment s’ha organitzat un fòrum de participació ciutadana. Per tant, és el resultat del consens entre les diferents entitats que formen la Mancomunitat que han intervingut en aquest procés participatiu.\nEl desenvolupament del pla estratègic es desplega en 16 projectes, fonamentats en 4 línies estratègiques relacionades amb el foment de l’ocupació, l’adequació de l’oferta formativa, el suport al teixit empresarial i a l’emprenedoria, i l’impuls del turisme sostenible. Una vegada validat pel SOIB, els dos AODL es faran càrrec de l’execució dels projectes i del seguiment del procés fins al 2023.\nEl programa SOIB Desenvolupament Local disposa de 5.676.754 € durant tres anys. El Servei d’Ocupació de les Illes Balears abona fins al 80 % dels costs laborals totals de l’agent d’ocupació i desenvolupament local, inclosa la cotització empresarial en la Seguretat Social amb un màxim de 27.045 € a l’any per contracte subvencionat.\nA través d’aquesta convocatòria s’han aconseguit aprovar a Balears els 41 plans estratègics d’ocupació local i la Xarxa d’AODL a les 4 illes es manté amb 69 professionals.


Wikiloc | Ruta Ruta per l'alta Cerdanya\nRuta per l'alta Cerdanya\n596 729 55\nTemps en moviment 10 hores 16 minuts\nBTTEr Tots els drets reservats\nLlarga i dura ruta amb uns fantàstics paisatges per l’Alta Cerdanya començant per Puigcerdà i passant per gairebé tots els pobles de la Cerdanya francesa.\nCiclable en un 95% del seu recorregut i amb gran varietat d’entorns , a on trobarem trams fàcils de ciclar, llargues pujades, baixades molt divertides, trams per boscos de molt bon fer i corriols de tots els nivells.\nSortint de Puigcerdà, i direcció Osseja, passem per uns ràpids i fàcils corriols, posteriorment travessarem diferents poblacions com Naüja, Er, Vedrinyas, fins a arribar a Lló que el creuarem per forts pendents per dins del poble fins a la part alta.\nDesprés continuarem per carretera fins a Eina passant per el coll del seu mateix nom. Continuem ara ja per pista fins a la base de l’estació d’esquí.\nPujada sostinguda per bona pista fins a superar la cota 2000, tota l’estona travessant les diferents pistes d’esquí.\nBaixada fins a Montlluís, passant per Cambre d’Ase per diferents tipus de recorreguts, corriols, pista, asfalt.\nA partir d’aquí canvi radical de paisatge, ens endinsarem en els boscos del Capcir, direcció les Angles amb uns trams de pista que es convinan amb corriols ràpids i divertits.\nArribem a Pyreness 2000 i per les pistes d’esquí de la part baixa de l’estació ens encaminem cap a Font Romeu. El paisatge continua sent esplendorós.\nUn cop al peu de les pistes de Font Romeu, al costat del tancat de gossos de trineus, s’agafa un corriol que surt a mà esquerra que al principi es força suau i còmode però que després ens pujarà fins al refugi de Llobins, posteriorment baixada per prats fins a trobar la pista asfaltada que ens portarà fins a la central solar que passarem per una pista que queda a sota mateix.\nCanvi de paisatge i durant una bona estona anirem per un camí molt aeri que va paral·lel a una canonada d’aigua per posteriorment baixar fins al riu d’Angostrina. Un cop el travessem començarem a pujar cap a Sant Marti d’Envalls. Continuarem fins a Dorres i a partir d’aquí pugem fins a l’ermita de Bellcoc. Un cop deixem enrere l’ermita comença un festival de corriols de baixada molt tècnics i amb molta pedra, per anar enllaçant amb trams de pista i asfalt passant per Brangoly, Feners, Bena i acabar a la Tour de Querol. A partir d’aquí asfalt fins a Puigcerdà passant per Enveitg.\nRuta catalogada de dificil per la seva llargada i desnivell.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Ruta per l'alta Cerdanya https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/ruta-per-lalta-cerdanya-27766346 Salutacions, Wikiloc | Rutes del Món\nLa vaig fer juntament amb BTTEr\nDemana a BTTEr que t'afegeixi com a company a aquesta ruta\nSegueix a BTTEr i descobreix noves rutes!


Publicat el cens de Moldàvia. Moldàvia perd 400.000 habitants en deu anys – Balcània\nPublicat el cens de Moldàvia. Moldàvia perd 400.000 habitants en deu anys\n20 Abril 2017 20 Abril 2017 Josep Dorca\nA finals de març es van publicar finalment els resultats del cens que es va dur a terme a Moldàvia durant l’any 2014.\nSegons les dades que aporta, el nombre total d’habitants que tenia Moldàvia l’any 2014 era de 2.998.235. Això vol dir que si comparem aquestes dades amb les de 2004, en què la població era de 3.383.332 habitants, podem constatar que Moldàvia continua perdent població, concretament 383.097 en deu anys. A més, d’aquestes persones, 209.030 són no-residents, cosa que representa el 7,5% de les persones censades, i que demostra els alts índexs d’emigració que pateix aquest país. Cal advertir, però, que la publicació d’aquestes dades no ha estat exempta de polèmica, i algunes veus han reclamat que es torni a repetir, com han fet alguns membres del Partit Liberal.\nCal tenir en compte que en aquestes dades no hi queda inclosa la demografia de la zona de Transnístria, de facto desvinculada de Moldàvia. En el cas de Transnístria, on el darrer cens es va dur a terme durant el darrer trimestre de 2015, el nombre total d’habitants és de 465.755, un 14,3% inferior, també, a les dades de 2004.\nPel que fa a dades sobre la composició de la població, el 51,8% de les persones censades són dones, mentre que els homes representen el 48,2% del total. Els menors de 16 anys són el 18,4%, entre 16 i 61 anys –que és l’edat en què es pot treballar a Moldàvia- hi ha el 63,1% de les persones censades, mentre que els més grans d’aquesta edat representen el 18,5%. Cal tenir en compte que a Moldàvia l’esperança de vida mitjana en néixer és de 71,46 anys. Això explica, en part, perquè el nombre de persones més grans de 61 anys és relativament baix. Tot i això, també es constata una tendència a l’envelliment de la població, com ho demostra el fet que l’edat mitjana també va augmentar: 37,6 anys en el cas de les dones i 35,8 en el cas dels homes.\nUna altra dada interessant que s’extreu de la lectura del cens és el de la disminució de les dimensions de les llars, que ara és de 2’9 persones per llar, amb un total de 959.000 llars a tot el país.\nProbablement, l’altra dada que provoca més interès és el de la composició ètnica del país. Segons les dades aportades per aquest cens, el 75,1% dels ciutadans de Moldàvia es declaren moldaus, el 7% romanesos, el 6,5% ucraïnesos, el 4,6% gagaüsos i el 4,1% russos. Més lluny queden altres grups, com els búlgars -l’1,9%- i els roms -0,3%-. Un 0,5% queden englobats dins la categoria Altres (bielorussos, jueus, polonesos, armenis…).\nSi es comparen les dades amb el cens anterior, el de 2004, el percentatge de moldaus minva lleugerament, entorn de l’1%, mentre que el de romanesos s’incrementa, al voltant del 4,8%.\nPel que fa a la distribució d’aquesta població en el conjunt del país, els moldaus són majoritaris arreu, tret de dues zones: la regió de Gagaúsia, on els gagaüsos representen el 83,8% i a Taraclia, on els búlgars són el 66’1%.\nPel que fa a la llengua materna, el 56,7% declaren que és el moldau, mentre que afirmen que és el romanès en el 23,5% dels casos. Així com la tercera nacionalitat és la ucraïnesa, pel que fa a la llengua materna, cal destacar el paper del rus, que s’enfila fins al 9,7%. El 4,2% declaren que és el gagaús, el 3,9% l’ucraïnès i l’1,5 % el búlgar.Pel que fa a la religió, el 96,8% es declaren com a ortodoxos.\nÉs inevitable plantejar-se la qüestió relativa a la nacionaliat i a la llengua materna. És indiscutible que moldau i romanès són dos termes que fan referència exactament a la mateixa llengua, cosa que fa que hi hagi una gran dosi de confusió en aquestes dades. Es dona el fet que algunes persones de la mateixa família han arribat a afirmar en uns casos que parlen romanès i en d’altres moldau, cosa que demostra que estem parlant de la mateixa llengua. El mateix podem quant a la nacionalitat.\nPodeu consultar les dades completes del cens en el següent enllaç: Statistics\nQuant a la composició ètnica de Transnístria, segons el cens que s’hi va elaborar durant l’any 2015, el 32,1% dels ciutadans es declaraven moldaus, el 30,35% rusos, el 28,1% ucraïnesos, el 2,5% búlgars. L aresta de población pertany a diversos grups nacionals. Per tant, es constata una divisió, amb uns contingents similars, en tres grans blocs. De tota manera, diversos organismes internacionals han criticat la metodologia amb què es va elaborar aquest cens, per al qual cosa cal relativitzar-ne les dades que hi apareixien reflectides. Tot i això, la imatge dels tres grans blocs s’ajsuta bastant a la realitat.\nPrevious Article La llei que regula els drets de les minories nacionals arriba al parlament d’Albània\nNext Article Bulgària torna a perdre població durant el 2016


» Qui som Qui som – Albert Medà\nFisioteràpia, rehabilitació i quiropràctica veterinària – Albert Medà, sorgeix davant de la necessitat de la demanda dels propietaris de l'aplicació de tècniques no invasives que proporcionin una millor qualitat de vida del seu animal i com a complement als tractaments veterinaris habituals.\nEls valors que ens representen són paciència, dedicació i responsabilitat en el tractament amb la seva mascota.\nAlbert Medà, graduat en Veterinària per CEU UCH (Col.1160). Durant els anys d’estudi vaig realitzar pràctiques en diferents centres i hospitals de referència de petits animals i èquids, que em va permetre adquirir un ampli ventall de coneixements en les diferents especialitats. Una vegada titulat,el meu interès en la traumatologia, neurologia i medicina esportiva em van portar a enfocar la meva carrera professional en el camp de la rehabilitació i fisioteràpia, iniciant els estudis d’Expert en Fisioteràpia i Rehabilitació animal per la Universitat Complutense de Madrid.\nL’estància en diferents centres de rehabilitació, em va permetre conèixer en primera mà els múltiples beneficis que proporciona la quiropràctica, impulsant-me a cursar els estudis de Quiropràctica veterinària en l’Associació Internacional de Quiropràctica Animal i el Real Centro Universitario María Cristina.\nFruit de la meva experiència en aquest camp, vaig emprendre el meu propi projecte, un servei exclusiu de rehabilitació i quiropràctica ambulant per a petits animals y èquids. Per tal d’oferir tècniques menys invasives i complementaries als tractaments veterinaris habituals\nEn l’actualitat, estic cursant la Diplomatura Internacional en Acupuntura Veterinària en Chi Instiute of Europe, i segueixo un pla de formació continuada amb l’objectiu de oferir un servei punter e innovador.\nExpert en Fisioteràpia i Rehabilitació veterinària per la Universitat Complutense de Madrid (UCM)\nDiplomat en Quiropràctica veterinària per la Associació Internacional de Quiropràctica Animal (AIQA) i el Real Centro Universitario Maria Crístina\nCertificat en Kinesio Taping (R) per Kinesio Taping Association International\nDiplomatura Internacional d’Acupuntura Veterinària per Chi Institute of Europe (En curs)


Autoorganitzar-se, planificar i autoavaluar-se.\nAnalitzar i reflexionar sobre la dimensió tranversals del turisme i el seu caràcter evolutiu.\nConvertir una realitat en objecte de recerca\nSer hàbil en la comunicació emprant tècniques/recursos diversos\nEl Treball de Fi de Carrera (TFC) és un treball personal d’execució obligatòria per el/la Diplomat/da en Turisme. El TFC té com a objectiu consolidar la formació rebuda per l’estudiant a l’Escola, i permetre també que demostri la seva maduresa i capacitat resolutiva davant d’una problemàtica concreta. En conseqüència, mitjançant aquest treball, l’estudiant ha de posar de manifest que sap aplicar els coneixements adquirits durant els seus estudis en els diversos apartats característics de la seva formació, tenint en compte els diferents objectius propis de la carrera definits en el pla d’estudis.\n1. L'estudiant realitzarà un treball de recerca on posi en pràctica els coneixements adquirits al llarg de la carrera. Aquest treball, tot i que es contempla de caràcter pluridisciplinar, s'orientarà vers un dels àmbits temàtics següents:\n2. Creació, organització i administració d’empreses turístiques. (Depart. Organització d’empreses)\n3. Gestió operativa d’empreses turístiques (Depart. Organització d’empreses)\n4. Recursos territorials turístics: polítiques, planificació, ordenació d’espais i sostenibilitat mediambiental (Geografia humana)\n5. Patrimoni cultural i creació d’itineraris turístics (Història i Història de l’Art)\n6. Tècniques qualitatives i quantitatives d’anàlisi turístic, màrketing i comercialització de productes turístics (Comercialització i investigació de mercats).\n7. Aspectes legals de l’activitat turística (Departaments de Dret públic i Dret privat)\n8. Economia aplicada. Perfil de l'usuari. Pràctiques i estratègies dels municipis turístics en comercialització. Promoció del turisme i el seu finançament.\nEls estudiants podran assistir a les sessions formatives del TFG.\nLa defensa es realitza amb tribunal, devant del qual l'alumne haurà de defensar el seu treball. disposarà de 10-15 minuts per la seva defensa, i posteriorment un torn de paraula per contestar les preguntes i observacions que li realitzi el tribunal. Aquesta part de defensa oral ja es considera de revisió del treball.\nEs constituirà un tribunal al gener, un al juny i un altre el setembre, si bé l'estudiant en matricular-se ja haurà escollit en quines dues oportunitats ho pot defensar.\nCada estudiant té assignat un7s professor-tutor/s que els hi dirigiran en la recerca i realització del TFC. Per aquest motiu l'estudiant haurà de realitzar un seguit de tutories, algunes de les quals tindran caràcter d'obligatòries.