Naše řeč – Ivan Olbracht a Naše řeč\nIvan Olbracht a Naše řeč\n6. ledna tomu bylo sto let, co se narodil Ivan Olbracht, jeden z předních tvůrců české socialistické prózy. Jak již bylo na stránkách tohoto časopisu i jinde několikrát řečeno, věnoval Olbracht jazyku po celý život živý zájem. Neboť jazyk, „jazyk dochovaný nám z dálek minulosti, po tisíc let chráněný, milovaný, k dobově možné dokonalosti vypěstěný“ (z projevu na Prvním sjezdu českých spisovatelů v červnu 1946 při jednání věnovaném „poslání spisovatele v národě“), je vlastním nástrojem spisovatelovým a jemu je třeba věnovat největší péči.\nOlbracht mu věnoval péči až úzkostlivou, protože chtěl psát jazykem co nejčistším. Už na střední škole se snažil zapamatovat si kdejakou poučku, kterou přinášely Brusy, neboť „měl nejlepší vůli naučiti se tomu tak, jak to nejnovější autority předpisují“. Vštěpoval si v paměť poučky týkající se jak pravopisu, tak i tvarosloví, vazeb, tvoření slov i stavby věty. Když pak r. 1917 začala vycházet Naše řeč, stal se jejím pilným čtenářem a sledoval ji až do své smrti.\nPsát začal Olbracht velmi brzy. R. 1906 mu vycházejí ve Zvonu Dvě kapitoly románu a Břemeno a zároveň začíná uveřejňovat články a drobné črty v novinách: v Pokrokovém Podkrkonoší, později hlavně v Právu lidu a v Dělnických listech.\nAvšak vlastní školou nejen novinářskou, nýbrž i uměleckou bylo Olbrachtovi redaktorství ve vídeňských Dělnických listech, kam přišel r. 1909. Psal nejen každodenní novinářské články a zprávy, ale redigoval i příspěvky mladých dělnických autorů a pro Besídku Listů psal črty a fejetony, jejichž rozsah byl určen počtem řádků příslušné rubriky novin. Při této práci se naučil zkratkovému a přesnému vyjadřování, tomu, aby příběh byl vyprávěn živě a zajímavě, aby ve vyprávění byla gradace a příběh aby pokud možno vyzněl pointou. Od vstupu do Dělnických listů také překládal z němčiny a tato činnost, která si vyžaduje pečlivého výběru adekvátních jazykových prostředků, také přispěla k umění přesně a jasně se vyjadřovat.\nJazyk Olbrachtův se začíná měnit. Místo složitých souvětí s hojnými přechodníkovými vazbami a místo souvětí podřadných, která převládala v psychologických prózách, mají převahu souvětí souřadná a krátké věty o třech či dvou slovech. Jsou zde i věty jednočlenné a eliptické a setkáme se i s osamostatněným členem větným, pro zralého Olbrachta typickým. V pozdějších prózách stále větší místo zabírá dialog, a to dialog velmi úsporný až strohý, stavěný hovorově, kořeněný rčeními z mluvené řeči. Mizejí dobová klišé a ustupují přejatá slova, v prvních povídkách dosti hojná, neboť jejich užívání bylo v literárním jazyce z přelomu století běžné.\nOlbracht byl obdařen nejen vyprávěčským nadáním a bohatou fantazií, nýbrž i schopností logicky a teoreticky se zamýšlet nad tím, které jazykové prostředky zvolit a jak jich užít, aby sdělení bylo co nejpřesnější, aby estetický účin vyjádření byl co největší a aby odpovídal jeho uměleckému záměru.\nCílem mu bylo vytvořit plynulý, ničím nenarušovaný dějový proud, s nímž by čtenář splynul. Proto zvolil jazykovou rovinu z hlediska široké čtenářské obce nejméně příznakovou: mluvenou formu neutrálního spisovného jazyka. To ovšem neznamená, že by to vedlo k nivelizaci jazyka, třebaže jsou slova, která Olbracht volí, sama o sobě naprosto neutrální. Jedinečnosti, a tím výrazně estetického účinu nabývají syntagmatickým užitím nebo zapojením do širšího kontextu.\nKdyž si ujasnil, jak dosáhnout uměleckého cíle, který si stanovil, vracel se k svým dřívějším dílům a upravoval je pro vydání ve Spisech (začaly vycházet r. 1926) jak jazykově, tak stylisticky. (Podrobně se těmito změnami zabýval Oldřich Králík ve Slově a slovesnosti: v uvedené již studii o Žaláři nejtemnějším a v studii Jazykové změny v Olbrachtově Bratru Žakovi, 1953, s. 102n.) Mistrovskou realizací Olbrachtových názorů jsou pak vrcholná díla jeho zralosti, Nikola Šuhaj loupežník a Golet v údolí.\nOlbracht byl však nejen autorem uměleckých próz ukázněným jako málokterý jiný spisovatel, „velkým milovníkem jazyka a pečlivým sledovatelem jeho vývoje“ jako jeho otec (z Předmluvy ke knize Z Blouznivců našich hor, 1940, O umění a společnosti, s. 122), byl i rozeným žurnalistou. A proto mu nemohly ujít ani nové proudy na poli jazykovědy. Pročítal sice stále pečlivě — podle vlastního doznání — výčty chyb v recenzích posuzovaných knih v Naší řeči, neboť „míval k této filologické autoritě úctu,“ ale živě ho zaujaly názory mladých jazykovědců sdružených v Pražském lingvistickém kroužku o funkční diferencovanosti spisovného jazyka a o novém pojetí jazykové kultury, s nimiž r. 1929 vystoupili čeští lingvisté na I. mezinárodním sjezdu slovanských filologů v Praze. Tyto názory byly v ostrém protikladu k mechanickým názorům na jazyk, které se projevovaly v kritikách a poznámkách autorů Naší řeči a značně svazovaly ruce spisovatelů. Když pak v r. 1931 přinesla Naše řeč rozbor Fischerovy knihy esejí Duše a slovo a „objevilo se, že jest tam přes dvě stě chyb. A to pravopisných chyb 57, tvaroslovných chyb 18, chyb v tvoření slov 16, různých strojeností asi 23, germanismů spousta, mnoho chyb ve skladbě atd., atd., zkrátka přes dvě stě,“ Olbracht se vzbouřil.\nV Literárních novinách zahájil „bohatýrsky“ (podle F. X. Šaldy, Zápisník 4, O té filologické patálii, s. 116) polemiku o jazykové správnosti a o kompetenci Naší řeči rozhodovat, co je správné a co je nesprávné. Polemika vzbudila zájem široké kulturní veřejnosti a trvala několik měsíců. Zúčastnili se jí jak spisovatelé (E. Vachek, P. Eisner, St. K. Neumann aj.), tak vědci (především členové PLK). Za Naši řeč odpovídal jen její redaktor J. Haller.\nOlbrachta ani „nenapadá snižovat význam Naší řeči, neboť vykonala i prakticky kus dobré práce,“ a to na poli jazyka úředního, novinářského, obchodního a překladatelského. Ale protestuje proti tomu, brát „na umělecká díla červeně namočená pera opravovatelů kvintánských úloh,“ protože „literární dílo není kvintánská úloha, v níž by se směly s vášní hubařů hledati poklesky, chyby, nesprávnosti, nepřesnosti a omyly“. Toto slovíčkářské opravování literárních děl jako kvintánských úloh zdá se mu činností levnou a nedosti hodnou vědců. A brusičství, přílišná konzervativnost, s níž se Naše řeč brání výrazům, obratům a spojením již vžitým a ve spisovném jazyce dávno obvyklým, konečně i nejistota jejích pouček (za čas se některé změní) působí podle Olbrachta jazykový zmatek. A skutečnost, že „nikdo na světě neumí bez pomůcek (tj. Pravidel českého pravopisu a rejstříků Naší řeči) psát správně česky, pobuřuje.“ Tento stav pociťuje Olbracht jako nesnesitelný a žádá nápravu.\nTo, že útok proti brusičství tehdejší Naší řeči zahájil Ivan Olbracht, jehož jazyk byl tehdy již obecně uznáván jako mistrovský, překvapilo, vyvolalo však tím větší odezvu. Nejvýznamnější pak bylo, že polemika o správnosti spisovného jazyka ovlivnila koncepci sborníku Pražského lingvistického kroužku Spisovná čeština a jazyková kultura a uspíšila jeho vydání (vyšel ještě v r. 1932). Sborník se zabýval teorií spisovného jazyka a jazykové kultury a podrobil nemilosrdné kritice praxi Naší řeči.\nJ. Haller v odpovědi na kritiku sborníku sice připouští, že „by jazykovým referátům prospělo, kdyby vedle popisného srovnání s normou obsahovaly také funkční rozbor odchylek a rozlišení jich na odchylky odůvodněné účelem a strukturou díla a na pouhé jazykové chyby.“ Avšak úkolem jazykových referátů otiskovaných v Naši řeči nebylo bádat teoreticky o jazyce, nýbrž srovnávat jazyk posuzovaného díla s platnou normou, jejíž kodifikace je v obecně uznávaných pomůckách, především v Pravidlech českého pravopisu. Od tohoto programu Naše řeč ustoupit nemůže, a proto musí „vytrvati v činnosti brusičské tak dlouho, dokud u nás nevymizejí spisovatelé špatně umějící česky“ (s. 85). „I oni (tj. brusiči) rádi složí zbraně, až všichni naši spisovatelé budou psát jazykem tak dokonale čistým jako např. Ivan Olbracht v svém Nikolovi Šuhaji“ (s. 219).\nNaše řeč tedy odmítla dosavadní linii změnit, a když Fr. Trávníček v Lidových novinách napsal, že se její linie přece jen změnila, když začal vycházet akademický Příruční slovník jazyka českého, odmítl Jiří Haller i to (v článku Obrat v Naší řeči?, NŘ 20, 1936, s. 236). Prohlížíme-li dnes, téměř po 50 letech, tehdejší Naši řeč, vidíme, že jistý obrat v ní přece jen nastal; redaktor Haller si to přirozeně neuvědomoval, protože obrat nenastal a nemohl ani nastat k určitému datu. Na zlomu 20. a 30. let umírají filologové, kteří stáli při založení Naší řeči a byli jejími nejvýznamnějšími přispěvateli, Václav Ertl (1929) a Josef Zubatý (1931), a v jazykovědě získala vedoucí postavení nová generace lingvistů. Redakce Naší řeči by byla opravdu krátkozraká, kdyby si to byla neuvědomila. A tak před založením Slova a slovesnosti (1935) začala se v Naší řeči objevovat jména představitelů této nové školy nebo mladších vědeckých pracovníků, kteří byli více nebo méně novou lingvistikou ovlivněni (B. Havránek, V. Mathesius, J. Mukařovský, Z. Petřík, J. V. Bečka aj.). Na rozdíl od dřívějších filologických studií, týkajících se převážně jednotlivých slov nebo slovních spojení nebo jiného konkrétního jazykového materiálu, začala Naše řeč uveřejňovat studie věnované otázkám teoretickým, studie zaměřené na spisovný jazyk, hlavně na jazyk básnický apod. Pokud jde o posudky české beletrie, upozorňovaly autory i dále na jazykové nedostatky jejich děl, ale činily to již formou opatrnější. A tak když Naše řeč přinesla rozsáhlý jazykový rozbor Olbrachtových Biblických příběhů z pera A. J. Doležala (NŘ 24, 1940, dokonce na pokračování), Olbracht autorovi recenze nejen poděkoval, ale uznal i některé jeho výtky, ponechávaje si ovšem právo mít na literární jazyk odlišný názor než Naše řeč. V jedné věci však „souhlasí s Naší řečí naprosto: Knihy pro mládež mají být bez chyb. A školáci nemají být mateni odchylkami od normy“ (s. 124).\nPolemiky kolem Naší řeči, které Olbracht vyprovokoval, nebyly pro vývoj jazyka bez užitku. Především byla prosazena zásada funkčnosti v jazyce a požadavek hodnotit jazykový projev podle toho, jak plní daný úkol. A na tuto zásadu zvolna přistupovala i Naše řeč, když se v jejích statích začalo mluvit o jazykovém úzu. S ulehčením píše o tom Olbracht v předmluvě ke knize Z Blouznivců našich hor (1940): „Jazyk prošel silným vývojem a velká práce našich filologů nás naučila hleděti na mnohé jazykové zjevy jinak. A proto i poněkud jinak píšeme a ovšem i čteme.“\nNáš příspěvek chtěl v Olbrachtově jubilejním roce pouze připomenout vztah Ivana Olbrachta k časopisu Naše řeč a ukázat, jak široce Olbracht chápal úlohu spisovatele, jeho povinnost nejen hájit svůj umělecký nástroj, ale i přemýšlet o jeho správnosti, o jeho vývoji a nutných změnách, spojených s vývojem a změnami společnosti.\nA to na něm ocenili i jazykovědci, když ústy Fr. Trávníčka řekli: „Jestliže Ivan Olbracht s úlevou pochvaluje pád této metly (tj. brusičství) na spisovatele, nechť přijme ujištění, že se o tento pád zasloužili do značné míry ti naši jazykoví klasikové, do jejichž předních řad sám náleží. Díky jim a jemu!“\n Zd. Tyl, Ivan Olbracht a česká jazyková kultura, NŘ 36, 1953, s. 69n.; F. Havlová, K jazyku a stylu Ivana Olbrachta, NŘ 45, 1962, s. 224; táž, K jazyku Ivana Olbrachta, NŘ 55, 1972, s. 233; táž, Ivan Olbracht a nářečí, NŘ 57, 1974, s. 115; J. Mukařovský, K otázce individuálního slohu v literatuře, Česká literatura 6, 1958, s. 199n.\n Citováno z výboru O umění a společnosti, 1956, s. 132.\n Jmenované prvotiny, mající jazykově i stylisticky všechny znaky psychologické prózy své doby, Olbracht do svých Spisů za svého života nezařadil, ani se k nim už nevrátil. Vlastní dílo pro něho začíná trojicí tuláckých povídek O zlých samotářích (1913) a romány Žalář nejtemnější (1916) a Podivné přátelství herce Jesenia (1917).\n Překládal i později, a to i z ruštiny; z němčiny kromě mnoha jiných děl Komunistický manifest (1921), Mladou ženu z r. 1914 od A. Zweiga (1932), Válku židovskou od L. Feuchtwangera (1933), trilogii Thomase Manna Josef a bratři jeho (1937).\n Srov. F. Havlová, K jazyku a stylu Ivana Olbrachta v Stylistických studiích I, 1974.\n Srov. citovanou studii J. Mukařovského a stať O. Králíka, Rozbor textových změn v Olbrachtově Žaláři nejtemnějším, SaS, 1937, s. 199n.\n I. O., Jazykový zmatek, Literární noviny, 5, 1931, č. 9, s. 1—3.\n Např. St. K. Neumann v článku Mezi brusiči a lingvisty (Přítomnost 9, 1932, citováno z výboru St. K. Neumann, O umění, 1958, s. 359) píše: „A nevím opravdu, jakou podivnou náhodou se stalo, že boj proti Naší řeči zahájil právě Ivan Olbracht, jehož spisovný jazyk náleží k nejpozornějším a nejpečlivějším v české literatuře, takže i prof. Haller může jím býti povšechně spokojen.“ Že jím spokojen byl, ukazuje expresívní charakteristika jazyka Olbrachtova ve stati Spisovný jazyk český ve sborníku Slovanské spisovné jazyky v době přítomné, 1937, s. 54: „jeho mluva je vážná, milá a křišťálově čistá.“\n F. Trávníček, Spisovatelé, jazyk a jazykozpyt v knize Nástroj myšlení a dorozumění, Praha 1940, s. 193.\nNaše řeč, ročník 65 (1982), číslo 4, s. 208-212\nPředchozí Jiří Kouba: Ke 120. výročí úmrtí Pavla Josefa Šafaříka (1795—1861)\nNásledující Jaroslav Porák: Bohemistika ve sbornících brněnské filozofické fakulty


Janiny blog: října 2010\nNemám sbalenou tašku, všechno mě bolí, dítě se bude jmenovat Bivoj a hotovo :D\nUž to zase začíná. Na facebookovém chatu už jsem si asi 99% lidí zablokovala, protože mi začali pokládat strašně stupidní otázky.\nNechápu, proč když se na ten blbej chat připojím, tak se najde NĚKDO, kdo mi napíše "ty nerodíš?" nebo podobně inteligentní otázku:D Kdybych asi rodila, nebyla bych někde na chatu že jo.\nKrom toho..ještě je čas!\nDalší skvělé otázka je, jestli už mám sbaleno. Ne, nemám sbaleno a vůbec se za to nestydím. Taška se skrývá ve skříni a ještě v ní nic není. Na mojí odpověď "ještě je čas!" mi přijde většinou varování "NIKDY NEVÍŠ". Netvrdím, že jsem nějaká hrdinka, to vůbec ne, ale končím týden s číslem 35, na kontrole jsem byla, nic mi není, v pondělí jdu zas.\nDalší libůstka. Každej se snaží prosadit vlastní názor na jméno dítěte. Tamto je moc obyčejný a tohle zase moc extra a kdesi cosi. A ano, existují určití adepti, se kterýma jméno potomka diskutovat rozhodně nehodlám a kterým ho ani nechci říkat předem, že jo. Takže diskuze probíhá takto "a co jméno?" "hm...asi budeme losovat:D" (taktně se snažím) "v devátém měsíci a oni nevědí ani jméno!!!" Janina je offline :D\nTakže teď opět svoje okolí nechávám v tom, že dítě bude Bivoj, tím je většinou umlčím a je klid :D\nA ano...všechno mě bolí. Teda vlastně ne všechno, to bych byla moc velkej tragéd. Jen pod prsama to místo, kde dřív jsem mívala žebra a teď tam mám obrovskej břuch:)) To je největší krize. Pak mě někdo bolí, když se mi dítě v břiše protahuje a mám pocit, že se ručičkama opře do pánve a nožičkama do žeber...to se pak máme skvěle :))\nU pana doktora to dopadlo dobře...teda asi takhle "jak se cítíte?" "v pořádku všechno" "kolik vážíte" "myslím že tak jako minule" "otoky máte?" "hm...ne!" "nějaké potíže?" "ne ani ne..." "otázky k porodu máte?" "..zatím se nechci\nstresovat, ale zeptejte se mě za týden..." a tak dále :)) Pan doktor je na mě vždycky děsně moc hodnej a vždycky mě pochválí, že nejsem hysterka a baví se se mnou co je novýho a tak :D\nA já mu za to věřím, že už budu velryba jen 3 až 4 týdny...\nMoje sny jsou čím dál divnější. Třeba jdu na plánovanou operaci a na recepci takový divný nemocnice, mi vypadne zub a já dostanu záchvat z toho že musím před operací k zubaři. Přitom mi vypadne a nemám tam žádnou mezeru..nic :))\nNebo mi prostě rovnou nějakej vypadne a rozpůlí se a nazdar :)) Co to je jako?!\nNutně se potřebuju smířit s tím, že velikost kalhot 36 mě nejspíš na čas opouští, ale moc mi to nejde teda...Ale 38 je taky pěkné a hlavně pohodlné číslo(prostě mi to je, ale jen tak tak a nehodlám se mačkat v něčem, jen abych na sobě měla to správný číslo:-))\nNějak mi to do toho termínu najednou přestává utíkat...\nnapsala Janina v pátek, října 29, 2010 4 komentářů Odkazy na tento příspěvek\nProtože jsem velmi statečná a tak vůbec, tak jsem souhlasila s výletem do Olomouce :) Ne, že bych nějak výrazně zbožňovala vlaky...ale nakonec(až na to, že mi byla úplně ukrutná zima a v osm večer jsem dost utahaná) to bylo hezké(třeba i proto, že jsme měli kupé pro rodiče s dětmi, kde jsem se mohla různě roztahovat, popocházet atd. :)) Vybrala jsem tedy pár fotek....aby bylo jasno :)\nJediná fotka, na které nevypadám strašně:D Asi proto, že nejsem vidět :D\nNekecala jsem...fakt tam byla zásuvka :-D\núchvatná a jediná společná fotka :))\nČekání na tramvaj...\nKočičky mě fakt nadchly :)\n...dělal že nás nezná nebo tak něco :D\nnapsala Janina v úterý, října 19, 2010 0 komentářů Odkazy na tento příspěvek\nŠtítky: on the road, těhotenství\nRozhodla jsem se, že nebudu už nic řešit. Žádný rychlozavinovačky, fusaky do autosedačky, megasuper vyteplený fusaky do kočárku a další věci, protože se v těch věcech doma prostě nemusíme utopit že jo. A taky by mi z toho začalo asi brzo slušně hrabat, protože vždycky najdu něco co ještě nemáme a co nám chybí, něco bez čeho se prostě neobejdeme. Základ+ hromadu věcí navíc prostě máme, jediný co ještě hodlám nějak řešit je vanička a taška na kočárek(HEZKÁ TAŠKA NA KOČÁREK-původní se mi prostě nelíbí, ať jsou jak chtějí dobrý!), dětská kosmetika a taška do porodnice. Ano, znervózněla jsem, původně jsem si myslela, že tašku do porodnice budu řešit v polovině listopadu:-))\nDostávám teď spoustu "dobrých rad" většinou od lidí, se kterýma vůbec nemám náladu řešit, jak se dítě bude jmenovat, jestli kope hodně, nebo málo, že jsem strašně obrovská a mám teda asi co nosit, kolik jsem přibrala a jestli je to hodně nebo málo.\nA nejvíc ze všeho mě vytáčí, jak mi v poslední době všichni tihle radiči předpovídají kritický porod, že to bude bolet, bude to náročný, bude to těžký a pak to bude ještě těžší :D Já se nebojím, těším se(ne na porod jako takovej, ale až to budu mít za sebou). Tyhle připomínky mě prostě nenervujou, ale strašně moc štvou.\nA jinak? Nevím jak je to možný, ale je mi pořád zima. Venku vydržím chvilku(v kabátě co jsem běžně dřív nosila v mrazech) a jsem zmrzlá. V říjnu!!\nJo a je teda pravda, že jsem poslední týden nějaká rozmrzelá. Nemůžu dlouho ani sedět, ani ležet, ani stát, takže se to snažím tak nějak střídat a stejně mě ty žebra bolí, protože dítě není už žádná 6cm fazolka, ale pěkně velká fazole, která se umí ozvat. Však už má taky na dozrání jen pár týdnů. Vždycky když je mi nejhůř, vzpomenu si na kamarádku, která čeká dvojčata a má 2krát tolik problémů co já a říkám si, že nemám co kňourat, dvojčata jsou větší zápřah:-)\nA začala jsem jíst pizzu! Já, která tohle jídlo jím maximálně tak jednou za půl roku...:D\nnapsala Janina v úterý, října 19, 2010 3 komentářů Odkazy na tento příspěvek\nPár fotek...protože na nic dalšího nemám energii. Dnes mi volal táta a tak nějak soucitně konstatoval, že teď to asi je těžký. No doslova :D Ale ještě pořád zvládám náhodou(až na včerejšek, kdy mi nešlo obout boty)!\nVe středu jsme s mužem a Leni vyrazili na Pražskou klubovou noc. V pořadí již třetí.\nKombinace Hitfakers&Navigators mě zajímala:)) Na místě jsme\ns Lenkou zjistily, že dechaři jsou\nkradený z Madfinger, takže to bylo tak nějak všechno dohromady. Ale vlastně docela dobrý.\nLoni jsem nikam nešla, předloni na after:-)))\nJinak? Nic...vadí mi dlouho sedět, děti nesnáší wasabi, tu tašku si doopravdy sbalím a župan koupím!!! :-)) A nechci aby pršelo!\nUž se strašně těším, až nebudu mít\nPřed EKG :-)))\nSmráděcí oblečky(jakože tohle jsou jen\nty vybrané kousky dohromady je jich\nmnohem MNOHEM víc:-)))\nVypadám po nemoci bohužel dost bídně...\nSpeciál z kavárny především pro Lenku(muhehee):D\nMRKVOVÝ DORT:D moje nejvíc oblíbený jídlo:D\nPohled od stolu na bar :)))\nnapsala Janina v pátek, října 15, 2010 0 komentářů Odkazy na tento příspěvek\nŠtítky: daily life, music, těhotenství\nnapsala Janina v středa, října 13, 2010 2 komentářů Odkazy na tento příspěvek\nŽádná nastydlá jsem vůbec nebyla! Malá velryba hypochondr si prodělala hezky ledvinovou koliku a další "milé" věci. V pondělí ráno jsme jeli do nemocnice, protože jsem přestala být největší hrdina a začala jsem mít strach. Dostala jsem antibiotika(a pochvalu že jsem přišla včas), abych neměla zánět ledvin, že prý bych taky nakonec z toho mohla rodit dřív a to popravdě ne, že by se mi úplně chtělo.\nTakže se tady už týden tak nějak plácám a jediná moje aktivita je, že se z ložnice přesunu v pyžamu do obýváku, kde stejně ležím na rozloženým gauči pod dekou a večer zase zpátky do ložnice. Alespoň nemám pocit, že se pořád jen válím v posteli(i když je to jen optickej klam). Včera jsme byli na kontrole a musím ležet v teple, odpočívat, nenamáhat se, nahřívat se. Dokud nedoberu prášky, nepůjdu ani ven.\nA jsem díky atb jak praštěná. Sotva se dovleču do kuchyně pro snídani a nazpět.\nUž aby to přešlo(předpokládám, že se to uklidní po neděli až doberu poslední prášek). Dítko se má ale naštěstí dobře, kope mě do žeber a další libůstky si spolu užíváme, včera vypadal prý dobře a ukázkově(až na to, že ho pan doktor maličko podráždil a celou cestu se mi v břiše tak nějak dost ukázkově vztekal:) Kontrola stanovena za 2 týdny, tak jsem na nás zvědavá...\nNepočítám to, že vypadám opravdu dost hrozně, že už se skoro i stydím. Má ale cenu se upravovat, když celý dny ležíte? A když jsem zoufale nechtěla, aby mě muž viděl, tak mi řekl, že vypadám úplně stejně jako jindy. Nevím jestli tak strašlivě a nebo je to ještě normál:))\nA mám pořád neuvěřitelnou chuť na jablkový koláč!!!\nA chci jet na výlet...\nnapsala Janina v čtvrtek, října 07, 2010 1 komentářů Odkazy na tento příspěvek\nA velrybám se žije občas pěkně blbě. Můžu být ovšem ráda, že to přišlo až teď, kdybych to měla delší dobu, tak mi z toho asi začne hrabat. Moje tělo si zvyká na zátěž. Někdy mám pocit, že se ráno vzbudím a jsem zase o kousek větší. A taky jsem snad úplně poprvé uvízla ve vaně a vstávala pomalu a postupně(ne že bych byla taková veliká, ale vstát naráz je prostě problém!)\nJsem ve 32 týdnu a jsem přibližně o 9 kilo těžší, mám nárok:-)\nTaky jsem začala svoje okolí terorizovat, protože jsem hodně často smutná, každou blbinu řeším víc než kdy jindy, hodně věcí si beru osobně, nezvládnu toho tolik co dřív(i když já bych moc chtěla, tak moje tělo prostě řeklo ne a musím mnohem častěji polehávat a nedělat nic). Sama sebe bych za to umlátila, fakt! Jenže to nejde ovlivnit a tak si taky říkám, že kdyby to se mnou třískalo tak moc celou dobu, tak nevím jak by to dopadlo.\nTrochu mě uklidnil fakt, že na kontrole jsem dostala dotazník o jméně a papíry co s sebou do porodnice, takže se to blíží. Jenže jsem taky dostala dobrou radu, abych se nenamáhala, nic nedělala a hlavně odpočívala(no jo!)\nJelikož jsem se docela těšila na víkend s tím, že bude hezky a pojedeme někam ven, tak jsem se v pátek zjistila, že jsem dost nastydlá, v noci nespala skoro vůbec, sobotu naopak prospala celou...paráda. Ještě dneska se necítím úplně tak, jak bych si představovala, takže se všelijak nahřívám, chodím ve svetru a vypadám jako těhotná domovnice. Prostě ideál:))\nnapsala Janina v neděle, října 03, 2010 5 komentářů Odkazy na tento příspěvek


Typ/materiál: cihlová rozhledna (součást restaurace a hotelu)\nLokalita: Doubská hora (též známá jako Aberg), cca 5km jihozápadně od Karlových Varů\nGPS: 50.2039014N, 12.8466244E\nOficiální zpřístupnění: 16.července 1905\nCelková výška: 22m\nPřístup: Z místní části Karlovy Vary-Doubí vede k rozhledně modrá TZT (cca 3km s převýšením 200m), možno se k rozhledně též dostat po značené asfaltce na Sv. Linhart odbočující vlevo ze silnice z Doubí na Bečov nad Teplou. K rozhledně též vede modrá TZT od rozhledny Diana (cca 3km). Automobilisté mohou přes na Sv. Linhart dojet až k rozhledně.\nOtevírací doba: rozhledna není v současné době otevřená (objekt je uzavřen)\nHistorie: Vyvýšenina Doubská hora (též známá jako Aberg, 610 m) situovaná do lesů západně od Karlových Varů má bohatou historii vyhlídkových staveb. Jako první tu byl v roce 1845 postaven dřevěný vyhlídkový altán nazvaný Art Turm. O tuto první stavbu se nejvíce zasloužil Hermann Prüsche. U vyhlídky se v létě návštěvníci mohli též občerstvit a údajně se i do těchto poměrně dalekých končin vydávalo velké množství výletníků. V půli června roku 1858 ovšem postihl lesy pod Abergem rozsáhlý požár a pravděpodobně shořela i rozhledna.\nNa jaře roku 1865 se městská rada rozhodla, že dá na Doubské hoře postavit rozhlednu novou. A už v červenci téhož roku byla kamenná, dvacet metrů vysoká věž dokončena. K té pak byla v roce 1878 postavena kamenná hrázděná kavárna. Počátkem 20. století však i toto zařízení přestávalo stačit zájmu výletníků (navíc rozhledna byla díky závadám uzavřena). V roce 1904 proto městská rada rozhodla, že na Doubské hoře bude postaven nový, reprezentativní objekt. Slavnostní otevření další, tentokrát už 22 metrů vysoké rozhledny (156 schodů) se pak uskutečnilo v červenci roku 1905. Výstavby se chopila firma karlovarského stavitele Josefa Walderta. V budově u paty rozhledny umístil karlovarský architekt Rudolf Melichar, vedle restaurace s rozsáhlou venkovní terasou a s tanečním sálem, i několik pokojů pro hosty. Zároveň se podařilo dostavět novou cestu od Obrazu a taktéž se otvíral i restaurant Sv. Linhart.\nPo druhé světové válce dostala rozhledna na Doubské hoře nové jméno - Gottwaldova vyhlídka, ale ani to ji nezachránilo od rychlé zkázy. Město ji nejdříve předalo podniku Restaurace a jídelny. Pak vyhlídku spravoval Svazarm a nakonec se dostala do vlastnictví Severočeských chemických závodů Lovosice. Ty zde provedly rozsáhlé stavební změny. Objekt byl sice zachráněn, ale sloužil pouze podnikové rekreaci. Po sametové revoluci se rozhledna na chvilku vrátila do vlastnictví města, které ji v porevolučním chaosu pronajalo soukromému podnikateli. Ten tehdy objekt i s věží opravil a posléze od města i odkoupil. Objekt pak ale rychle padnul jako zástava bankám. V roce 1995 se dostal do rukou ruského podnikatele. Ve věži bylo zřízeno apartmá a přístup byl za účelem výhledu možný jen po domluvě a v případě, kdy nebyl pokoj obsazený. Na konci roku 2006 byl hotel i s věží zcela uzavřen a tehdejší majitel zahájil celkovou rekonstrukci. Původní předpoklad otevřít hotel s rozhlednou v roce 2008 se nezdařil a opravy probíhaly i v letech 2009 a 2010. Do současnosti je celý objekt uzavřený, od roku 2010 je nabízen jednou karlovarskou realitní společností k prodeji za 129 mil. Kč.\nFoto: M.Holý (2005)


Potápění na Mauriciu – ExotickaDovolena.guru\nRozmanité potápění na Mauriciu s množstvím atraktivních lokalit a špičkově vybavených základen, uspokojí jak začátečníky, tak i zkušené potápěče. Dramatické scenérie podmořského světa, řadu vraků, podmořských srázů, útesů a hojnost pestrobarevných ryb včetně žraloků a velkých druhů volného oceánu můžete objevovat na mnoha fantastických a nepřelidněných místech.\nPotápění na Mauriciu je sice možné celoročně, ale leden a únor patří mezi měsíce cyklónů, a v červenci a srpnu ohrožují potápění ty nejsilnější větry, po kterých je moře rozbouřené a kalné. Teplota vody se pohybuje od 22°C v srpnu až do 28°C v prosinci. Zvolit si můžete mezi mnoha druhy potápění, tradiční je tematické, dobrodružné ponory pro zkušené můžete absolvovat třeba i v noci.\nZačátečníci mohou provést zkušební ponor a v případě, že je tento sport nadchne, absolvovat celý kurz zakončený potápěčskou licencí. Ponory jsou ve většině případů směrované a vedené zkušeným instruktorem, který vás zavede na nádherná místa korálových zahrad připomínajících květinové dekorace, nebo k jeskyním a vrakům plných roztodivných podmořských živočichů.\nV západní oblasti Indického oceánu můžete vidět pestře zbarvené korálové ryby, murény, pelagické ryby žijící na otevřeném moři jako jsou například tuňáci, barakudy a žraloci. V mauricijských vodách se také setkáte s rejnoky, kteří dorůstají až do dvou metrového průměru.\nPotápění na severním pobřeží Mauricia\nSeverní pobřeží Mauricia přitahuje jako magnet potápěče všech úrovní. Nabízí totiž optimální rovnováhu snazších ponorů pro začátečníky, tak i vzrušující těžší ponory vhodné pro pokročilé. Menší ostrůvky u pobřeží jako jsou Ile Plate nebo Coin de Mire jsou proslulé nádhernou a rozmanitou podmořskou faunou, na severozápadě je hlavním startovacím branou pro potápění Trou aux Biches, odkud se vyráží k mnoha populárním lokalitám. Skvělé zázemí nabízí svým fanouškům potápěčská centra v Mont Choisy.\nVelmi pravděpodobné setkání se žraloky vám umožní La Fosse aux Requins v oblasti ostrůvku Ile Plate. Miskovitá prohlubeň v útesu na severozápadní straně ostrova, je vyhlášeným místem výskytu žraloků černoploutvých. Jedná se o mělký 12 m hluboký ponor, ale mořské proudy mohou být zrádné.\nThe Wall u ostrůvku Coin de Mire je ponor podél svislé skalní stěny s bohatstvím mořských organismů.\nHolts Rock je ponor u Trou aux Biches, k balvanům a kamenným klenbám v hloubce 25 m. Vidět zde můžete kanice, pomce, ploskozubce, ropušnice a obrovské murény.\nLokalita Tombant de la Pointe aux Canonniers je místem pro zkušené potápěče, se skalním srázem který padá z hloubky 32 m až do 60 m. Provázet vás bude neuvěřitelné množství ryb a hezké korálové útesy.\nStella Maru je vrakem japonské nákladní lodě ležícím v hloubce 25 m, která je nyní domovem mořských organismů a zajímavých druh ryb, jako jsou murény, ploskozubci a ropušnice.\nPotápění v západní části Mauricia\nPotápění v západní části Mauricia vám díky chráněné oblasti před větry poskytne příznivé podmínky po celý rok. Oblast letoviska Flic en Flac je vybavena hned několika prvotřídními potápěčskými centry a patří k oblíbeným potápěčským lokalitám.\nLa Cathédrale vás ohromí jeskynním bludištěm s množstvím skalních převisů, průlivů a puklin. Místo je plné útesových tvorů, langust, bodloků, pomců a kaniců.\nRempart Serpent, asi 15 minut plavby lodí od Flic en Flac. Podivné ryby jako jsou murény, perutýni a ropušnice uvidíte 25 m pod hladinou u zakřivené skály.\nCouline Bambou je klidnou lokalitou, kde si užijete podmořský svět ve větším soukromí.\nTug II láká všechny začátečníky remorkérem potopeným v roce 1981, ležícím v hloubce 20m.\nPotápění v jihovýchodní a východní části Mauricia\nJihovýchodní a východní část ostrova nabízí členité mořské dno řadu zajímavých ponorů, ale zastoupení potápěčských center je velmi nízké. Potápěčské lokality vám nabídnou hojnost jeskyní, skalních oblouků a chodeb a množství velkých druhů ryb volného moře. Kromě období od června do srpna, kdy je moře díly převládajícím větrům rozbouřené, jsou tady perfektní podmínky k potápění.\nColorado u Pointe d´Esny je kaňon dlouhý 400 m, který zdobí dobrodružné skalní chodby a štěrbiny, rokle a balvany, kde se ukrývá spousta langust, kranasů, barakud a kaniců.\nRoches Zozo je podmořská skála v hloubce 12 m, kde uvidíte langusty a mnoho dalších živočichů, žijících ve skalních štěrbinách. Tato oblast leží v blízkosti Colorada.\nSirius je perfektní místo pro milovníky vraků. Potopenou loď z 19. Století najdete u Mahébourgu.\nBlue Bay je jediným místem na Mauriciu, kde uvidíte větší plochy neporušených korálů. Ideální lokalita pro začátečníky s množstvím korálových ryb.\nBelmar Pass je průlivem se silnými proudy a obrovským množstvím útesových i pelagických ryb z otevřeného oceánu. Je vyhlášenou lokalitou žraloků bělavých a spanilých.\nNa Mauriciu najdete přibližně čtyřicet potápěčských center, kde můžete očekávat skvělé zázemí a dobře udržované vybavení. Seznam potápěčských center na ostrově najdete na této stránce: www.msda.mu\nRychlost větru: 20 km/h


Prales vydal ohromující dílo, Sixtinskou kapli z doby ledové | Nedd.cz\nPrales vydal ohromující dílo, Sixtinskou kapli z doby ledové\n3. 12. 2020 – 10:17 | Člověk | Pavel Jégl | Diskuze:\nMalby na skále v oblasti Cerro Azul. Některé jsou tak vysoko, že musely být dokumentovány drony. | zdroj: Ella Al-Shamahi\nArcheologové prozkoumali patrně největší naleziště prehistorického skalního umění na světě. Monumentální dílo, které za sebou zanechala neznámá civilizace před 12 500 lety, tvoří desítky tisíc skalních maleb.\nÚchvatný soubor maleb se rozkládá na dvanácti kilometrech skal v národním parku Chiribiquete v kolumbijské části Amazonie. Badatelé ho nazvali Sixtinskou kaplí doby ledové. Vzhledem k jeho rozloze a rozsahu témat, které zobrazuje, to je výstižný název.\nMalby v terakotové barvě zobrazují rostliny, pravěká zvířata, z nichž mnohá už vyhynula, a postavy lidí. Někteří lidé jsou zobrazeni v maskách při rituálních tancích, jiní skáčou z podivných dřevěných věží, jako kdyby se bavili bungee jumpingem.\nČást výzdoby Sixtinské kaple z doby ledové. | zdroj: Wikipedia Commons\nHodně kreseb je ve velké výšce, a tak je badatelé museli prozkoumat drony. Nedokázali pochopit, jak se pravěcí umělci dostali po strmých a hladkých skalách tak vysoko. Mohou to ale vysvětlovat právě zmíněné věže.\nKdyž Amazonie byla savanou\n"Je pozoruhodné, že mnoho z velkých zvířat je obklopeno muži se zvednutými pažemi, kteří vypadají, jako by je uctívali," řekl deníku The Guardian José Iriarte, profesor archeologie na Exeterské univerzitě. Iriarte vedl britsko-kolumbijský tým archeologů financovaný Evropskou radou pro výzkum.\nJeho členkou byla i Ella Al-Shamahiová, která upozornila, že z maleb je patrné, jak se proměnila fauna i flóra oblasti. "Z těch maleb jsme si uvědomili, že Amazonie vypadala jinak. Ne vždy tam byl deštný prales. Když se na podíváte na obrázky koně nebo mastodonta, je jasné, že taková zvířata nemohla žít v hustém lese. Jsou příliš veliká. Kresby vyhynulých zvířat nám dávají vodítko pro to, abychom určili, kdy lidé, kteří vytvořili tak úžasné malby, žili a napovídají, jak tamní prostředí vypadalo. Patrně bylo podobné savaně," vypověděla Al-Shamahiová.\nFauna Amazonie v době ledové: a) obří lenochod, b) pravěký příbuzný slona mastodont, c) pravěký velbloud palaeolama, d), e) kůň, f) macrauchenia. | zdroj: Ella Al-Shamahi\nBadatelé doufají, že z analýzy kreseb dokážou aspoň částečně poznat civilizaci, která v oblasti žila. "Potrvá ale generaci, než takové ohromné množství maleb uspořádáme," upozornil profesor Iriarte.\nPovstalci odešli, hadi a kajmani zůstali\nExpedice o malbách v džungli informovala letos v dubnu na webu Science Direct poté, co musela přerušit průzkum kvůli pandemii covidu.\nO existenci maleb se ví už déle než sto let. Jejich průzkum ale začal až nedávno. V posledních padesáti letech nebyl možný, protože v oblasti, kterou ukazuje následující video, působili povstalci z ultralevicového hnutí FARC.\nMísto s rozsáhlými skalními malbami, které se nachází v departementu Guaviare, je obtížně přístupné. Archeologové museli ujít čtyři hodiny pěšky hustou džunglí a vyhýbat se jedovatým hadům i kajmanům.\nProfesor Iriarte věří, že v oblasti jsou dosud neobjevené malby a že tam je možné najít další stopy po ztracené civilizaci. "Jakmile pandemie covidu-19 pomine a situace to dovolí, náš archeologický tým se vrátí," ujišťuje.\nVědci sestavili ze stop příběh ženy a dítěte z doby ledové\nKlokani skákali v Austrálii už v době ledové\nhistorie archeologie VIDEO paleontologie věda a poznání MAGAZÍN doba ledová\nThe Guardian, sciencedirect.com


Noc s Andersenem v Hradišti: nová pohádka, hasiči i policejní pes - Slovácký deník\nNoc s Andersenem v Hradišti: nová pohádka, hasiči i policejní pes\nUherské Hradiště – Už potřinácté prostory dětského království Knihovny Bedřicha Beneše Buchlovana patřily po celou noc dětem. Ty tady strávily oblíbenou pohádkovou Noc s Andersenem.\nNoc s Andersenem v knihovně Bedřicha Beneše Buchlovana v Uherském Hradišti | Foto: DENÍK/Petra Kučerová\nV jedenáct hodin večer už měly děti za sebou velkou část programu.\n„Právě jsme se vrátili z návštěvy hasičů. Taky nás navštívili policisté s policejním psem Nelsonem, který vyčmuchal ,ztraceného´ malého čtenáře. Pro děti byl obrovský zážitek, že si jej mohly pohladit,“ popisovala Mirka Čápová z dětského oddělení knihovny. Samozřejmě nechyběly ani pohádky.\n„Herec Slováckého divadla pan Vladimír Doskočil nám četl úplně nový pohádkový příběh, který se na pulty dostane až před Vánoci. Jmenuje se O chlapci, který spadl z nebe autorky Petry Braunové. Když pan Doskočil četl, tak velcí i malí jsme poslouchali úplně bez dechu,“ pochvalovala si knihovnice.\nSpokojeností se netajily ani děti.\n„Povídáme si, kdo to byl Andersen, čteme knížky, hrajeme hry a každý rok se něco mění,“ popisovala dvanáctiletá Isabel Ondrigová z Uherského Hradiště. „Letos se mi nejvíc líbilo, že se tu za dva roky dost změnilo. Byli jsme na vycházkách a dozvěděli jsme se i něco nového, třeba od hasičů,“ doplnila ji její spolužačka Tamara Fryčková. Děti si navíc užily soutěže, hádanky, bingo, čtení a chatování s dalšími účastníky Noci s Andersenem, které jim nedovolily spát ještě po půlnoci.\nV hradišťské knihovně ale nenocovaly jen děti z Hradiště. „Několik jich přijelo až ze školy v Horním Němčí. Jsou to děti, které navštěvují knihovnu ve Slavkově i u nás. Ale měly nejkrásnější čtenářské deníky, jaké jsme snad kdy viděly, a tak Noc s Andersenem dostaly za odměnu,“ prozradily knihovnice.\nPrvní Noc s Andersenem proběhla v roce 2000 v uherskohradišťské knihovně, kdy s nápadem přišly Hana Hanáčková a Mirka Čápová z tamního dětského oddělení, a na dvacet malých čtenářů čekalo noční dobrodružství v podobě čtení pohádek, soutěží, her a překvapení. V pozdních nočních tam hodinách zavítal i skřítek Uspávač a Knihvýpůjčka regálová, kteří děti odvedli do říše snů. V průběhu první kouzelné pohádkové noci odešly díky internetovému spojení pozdravné zdravice samotnému Andersenovi i všem příznivcům dobré dětské četby. Věhlas o prožité noci se šířil po vlastech českých i moravských díky Klubu dětských knihoven SKIP. A právě jeho zásluhou se myšlenka hlasitého nočního předčítání lavinovitě rozvinula do mnoha knihoven, které v roce 2001 první společnou Nocí s Andersenem oslavily svátek dětské knihy. A v roce 2002 se nocovalo už v 72 místech naší vlasti a na Slovensku v Krajské knižnici v Trnavě, spalo se už i ve školách, domech dětí.\nLetos v Uherském Hradišti děti nocovaly v nemocnici, v ZŠ UNESCO, ZŠ Za Alejí, ZŠ Větrná, ZŠ TGM, v pobočce knihovny v Mařaticích a Jarošově. Ve Zlínském kraji proběhlo noční čtení na dalších 73 místech. „Máme spočteno, že nocování s pohádkou zažijí děti na 1 148 místech Čech, Moravy, Slovenska, Slovinska, Polska, Chorvatska, Ukrajiny a v Českých školách bez hranic v Evropě i v zámoří. Dohromady by nás mělo být asi šedesát tisíc,“ radovaly se knihovnice.


Brankář tvrdí: Nejdůležitější je chtít! - Karlovarský deník\nBrankář tvrdí: Nejdůležitější je chtít!\nCHEB - Jednou z nových posil dnes už divizního Hazlova se stal třicetiletý brankář Karel Lutzbauer.\nKraslický odchovanec zažil cestu fotbalovými trávníky se střídavými úspěchy. Z Kraslic zamířil hrát dorosteneckou ligu do Kladna, odkud putoval do Chebu, kde se dostal až do ligového áčka. Bohužel byl před rozpuštěním Unionu Cheb posledním, který podepsal smlouvu. Z Chebu se odebral gólman na půl roku do Rakovníka, odtud zamířil hrát divizi za Stříbro, aby skončil na Slavii Karlovy Vary. Po dvou letech šel chytat za Karlovy Vary –Dvory, kde se tehdy vykopala třetí liga.\nVe Varech strávil osm let, z toho šest považuje za velmi úspěšné. Pak ale ztratil důvěru vedení klubu a tím začal jeho pád. Poté putoval do Toužimi, kde půlroční hostování popisuje jako jedno z nejvydařenějších, přestože hrál ´jen´ krajský přebor. Jeho cesta po fotbalových stadionech pokračovala angažmá v Baníku Sokolov.Tamdostal příslib podpisu smlouvy, ale nakonec k tomu nedošlo. Vrátil se zpět do Buldoků. Další zastávkou byla Stará Role, kde dohrál sezonu, a po dovolené se ozval Hazlov, který už měl o jeho služby kdysi zájem. Co rozhodlo o tom, že jsi zakotvil právě v Hazlově?\nBuldoci už omě neměli vůbec zájem, s čímž jsem ale počítal, tak jsem uvažoval o Německu, jak to dělá řada hráčů. Pak jsem o tom ale přemýšlel, že by mi to zas tak nevyhovovalo, jet dvakrát na trénink a hrát nějakou tu ovčí německou ligu jen kvůli eurům. Proto jsem zvolil variantu Hazlova, který hraje divizní soutěž, a ta už je na rozhraní profesionální a amatérské soutěže, i když je jasné, že valná většina hráčů chodí do práce. Rozhodně jde už o kvalitní soutěž. Rozdíl krajského přeboru a divize je asi propastný, souhlasíš?\nUrčitě, divize jemnohem náročnější soutěž, mužstva jsou na vyšší fotbalové úrovni. Vkrajském přeboru bylo jen málo celků, které dokázaly těm nejlepším vzdorovat. Mužstvomoctěžkých zápasů nesehrálo, těžkou překážku mělo před sebou jen málokdy. Vdivizi to bude o něčem jiném. Každý zápas se bude muset bojovat do konce. Nebude se jen vyhrávat, to je jasné, a já doufám, že když přijde nějaký nezdar, že se z něj dokážeme co nejdřív vzpamatovat. Tobě bylo ve čtvrtek třicet let. To je pro brankáře ideální věk. Nebylo pomýšlení na závěr kariéry v Německu příliš předčasné?\nJá už jsem začal bilancovat. Moje pověst v Buldocích naznačovala, že už na soutěž nemám, začal jsem o sobě pochybovat. Pak jsem ale strávil nádherný víkend v Písku, kde se hrálo mistrovství České republiky krajských výběrů, a já jsem nastoupil za Karlovarský kraj. Skončili jsme sice na sedmémmístě z deseti týmů, ale byla tam skvělá parta. Všichni jsme věděli, že tam příliš odpočívat nebudeme, že nás tam čeká spíš dřina.Noa právě tam jsem si uvědomil, že to semnounení zas tak špatné, že stačí, když pořádně potrénuji, a můj čas může zase přijít. Možná omněněkdo tvrdil, že jsem ambiciózní, ale já jsem to viděl jinak. Vždycky jsem chtěl makatsám na sobě. Nikdy jsem neměl ambice chytat třeba první ligu. Chtěl jsem být dobrý, ale pokud jsem věděl, že přijde někdo lepší, rádmusvé místo postoupím. Ale právě v Buldocích jsem o tom přesvědčený nebyl. Jak na tebe zapůsobila parta v Hazlově?\nMyslím, že jsem se během přípravy rychle aklimatizoval. Spoustu hráčů jsem znal jednak z dřívějších působeníu jiných týmů a pak i ze soutěže. Je to tady fajn, uvidíme. Co říkáš tomu, že budete minimálně podzimní část soutěže hrát na stadionu ve Skalné?\nNo, tak je to určitě škoda. Mnětady ten stadion v Hazlově hodně vyhovuje, hlavně ten kontakt s diváky.Ve Skalné to už nebude ono, přece jen je areál rozlehlejší a ten kontakt s diváky už nebude takový. Co myslíš, že bude pro setrvání v divizní soutěži nejdůležitější?\nUrčitě chytit začátek soutěže. Ale i když se ne všechno povede, hůl bych nad námi nelámal. Kvalita kádru se musí časem nějak projevit. První sezona bývá pro nováčky hodně hektická, plná nadšení a na tom by se mělo stavět i tady. Tedy hlavně na bojovnosti a entuziasmu. Měl jsi v mládí nějaký brankářský vzor?\nVždycky to byl Michel Preud´homme, dlouholetý gólman Belgie. Líbil se mi i Rus Dasajev. Jaké má brankář Lutzbauer nedostatky?\nTak určitěmusímzapracovat na koncentraci. Je hodně důležité vidět jen ty čtyři čáry a co se děje mezi nimi, nevšímat si okolí ani řečí, které často na vás směřují. Druhá věc je hra nohou. Jaké máš podle tebe přednosti? Reakce na brankové čáře. Myslím, že jsem v této činnosti neměl v Buldocích konkurenci. Je nějaké motto, podle kterého se řídíš? Vtréninkovém plánu trenéra Musila bylo napsáno: Chtít!\nAto je asi to nejdůležitější. Když člověk chce, může pak hodně dokázat, a to platí jak v životě, tak i ve fotbale!


Na ruských mapách se objevuje cenzurovaný kontinent, který na Google mapách není. Je to legendární Hyperborea? | Aluška.org\n10.12.2019 v Zprávy 5\nPřed pár lety jsem si na mapách Yandex všiml, že Arktida v oblasti Karského moře vypadá neobvykle. V určité výšce nad vodou je vidět, že se z hlubin vynořilo mnoho ostrovů. Nejsou to ledovce, mají tmavé odstíny, ale ledovce se na nich také nacházejí.\nPři přiblížení nejsou k dispozici žádné údaje, obraz zmizí. A nové země se nacházejí v celých souostrovích. Na mapách Google se nic takového nenachází. Tam je vše čisté, jaké by ,,mělo být“, ale o google je známý tím, že odstraňuje nepohodlné segmenty na mapách. Kartografické služby používají různé satelity. Myslel jsem, že se jednalo o nějakou chybu. Během této doby však nebylo nic odstraněno. A v přiblížení nejsou k dispozici podrobné obrázky.\nNavrhuji prostudovat mapy Yandex a porovnat stejná místa s mapami Google:\nOdkaz na mapu: https://yandex.ru/maps/-/CGHLUBNP\nVynořená souostroví a ostrovy se na mapách Yandex objevují pouze do určité zeměpisné šířky. Zdá se, že na severu se vynořily obrovské části pevniny. Stejný obrázek lze sledovat na západ od Nové Země – na severu Barentsova moře.\nOdkaz na mapu: https://goo.gl/maps/WSpUf9iYzPhghrAK9\nNa mapách Google je vše čisté a v souladu s fyzickými mapami.\nOdkaz na mapu: https://yandex.ru/maps/-/CGHLU2pi\nMoře laptěvů a východní Sibiřské moře. Mezi nimi jsou Novosibiřské ostrovy. Půda roste nejen v moři, ale i podél pobřeží kontinentu. Na mapách Google nic takového není.\nOdkaz na mapu: https://yandex.ru/maps/-/CGHLYG2Y\nČukotské moře. Zde existují ještě větší souostroví.\nNa mapách Google opět nic.\nCelé toto území, až do severních zeměpisných šířek, kde se nacházejí ostrovy Země Františka Josefa, je kontinentálním šelfem, to znamená zaplavené oblasti kontinentu. Pokud se po roztátí ledovců šelf zvedá, mohou se z moře objevit celé ostrovy. Nebo se přiblíží k povrchu, což je viditelné jako mělká voda. Nejsou viditelné z hladiny vody – pouze z výšky.\nMožná je to kvůli procesům uvnitř Země? Zem se rozšiřuje a zvedá pevninu? Nebo satelit nasnímal obrovské oblasti řas podobné Sargasovému moři? Ale tohle jsou severní šířky, studená voda. Řasy by se tu nedokázaly tak rozrůst.\nTato část šelfu se dá srovnat s touto sekcí na mapě Mercatora:\nHyperborea je legendární země, která podle starověkých Řeků ležela na sever od Thrákie, zřejmě až za polárním kruhem. Název Hyperborea v překladu znamená „(země) za severním větrem“, čímž se má na mysli Boreas, bůh severního větru, který měl sídlo v Thrákii. Obyvatelé Hyperboreje se nazývali Hyperborejci. O Hyperborei a jejích obyvatelích se zmiňuje několik autorů, mezi nimi např. Plinius starší a Pindaros.\nPodle legend a mýtů byla Hyperborea označována jako země věčného slunečního svitu, tepla, štěstí a hojnosti. Její obyvatelé se dožívali až tisíce let, nikdy nemohli zemřít nebo onemocnět. Umírali většinou až tehdy, kdy se tak rozhodli.\nO Hyperborei se tvrdilo, že zde po šest měsíců pobývá bůh Apollón, na rozdíl od ostatních bohů, kteří se jí spíše stranili. Lidé proto Apollónovi posílali dary a oběti do jeho svatyně na Délu. Avšak dívky, které dary přinášely, ztrácely mimo svoji domovinu nesmrtelnost, rychle stárly a nakonec se nedokázaly vrátit živé zpátky. Hyperborejci proto začali obětiny balit do slámy, aby déle vydržely, a ty se takto předávaly od jednoho kmene k druhému, až dosáhly svého cíle.\nJak Hyperborea vypadala, se přesně neví. Na mapách se objevuje od dob Alexandra Velikého, a to buď jako dlouhý ostrov nebo poloostrov. Konec Hyperborey je podobný jako u Atlantidy; po několika katastrofách se prý rozlomila na malé ostrůvky, mezi něž se řadí i Thule.\nNa konci 17. století ztotožnil Olaf Rudbeck Hyperboreu s Atlantidou a označil ji za kolébku lidstva. Tuto představu pak v 19. století začlenila madame Blavatská do své nauky o rasách, z níž později čerpali němečtí nacisté. Ti ji označili za původní domov árijských národů, které zničily ostatní rasy.\nKromě Blavatské se Hyperboreou zabývali také René Guénon a Julius Evola.\nMožná ve skutečnosti tento úsek pevniny pomalu stoupá.\nOdkaz na mapu: https://yandex.ru/maps/-/CGHL443l\nStejný obrázek je pozorován na šelfu nedaleko východního pobřeží Grónska.\nV google mapách není opět nic.\nMožná to je důvod, proč se zintenzivnila ruská aktivita v Arktidě? Dokonce byly vytvořeny i arktické síly. Vojenské základny byly v Arktidě i v dobách SSSR. Tehdy však existovala jiná geopolitika. Pokud se tam nachází pevnina, je mnohem snazší těžit zdroje, než vrtnými plošinami v moři.\nNa druhé straně by však všechny tyto ostrovy měli vidět pravidelní piloti, kteří přes tato území přecházejí z míst severoamerického kontinentu do jihovýchodní Asie. A zvědaví cestující těchto letů musí také něco vidět.\nBuď se v těchto oblastech neznámé země objevovaly a mizely, nebo už dávno existují. Nejsme však o tom informováni. Proč? Z pozice současného systému by člověk neměl myslet.\nMikuláš Gera 2019-12-10 10:10:27 Odpovědět\nPravda v tomto prípade doslova „stúpa na povrch“.\nMoudravrba 2019-12-10 18:31:23 Odpovědět\nNo myslím, že to nic extra není. Arktida taje a tak přirozeně se objevují nové ostrovy.\nTo, že jsou nesrovnalosti v různých mapách je také normální, protože každý používá jinou měřící techniku a dobu aktualizace.\nNapříklad zde se můžete podívat, jak vypadá jezero v Turecku u Google maps:\nA zde to samé jezero na mapy.cz:\nU mapy.cz je to samé jezero o poznání větší a myslím, že se mapy.cz více blíží pravdě.\nAle musím přiznat, že ta povídka Hyperboi dodala tomu článku grády.\nFilosof 2019-12-26 17:28:55 Odpovědět\nZ pohledu skutečně správného myšlení je možné vidět, že podle uvedeného článku se lidé reálně mohli dožívat i tisíce let, pokud je to bavilo žít, (a pak vystoupit z těla jako duchovní energie duše). To, co nám z toho zbylo, je pouhých sto let pozemského života, protože všichni vědí, že člověk může žít jen asi do 120 let a potom šlus. Lidé se naprogramovali sami (mnozí i podle bible) a tento program se jim zrealizoval na nich samých. Pak je to také ta ubohá životospráva každého z nás, pokud si ji vlastními prostředky nevylepšujeme. Dnešní „věda“ je všechno jen ne věda. A když se k ní upneme, tak když slepý slepého vede, oba v jámu (smrti) spadnou. Hyperborejci se opírali o energeticky podložené „myšlení“, a my bychom se divili, kdybychom takové zkušenosti na sobě byli podrobeni. Každý by se kroutil, že se mu to nezdá, až hanba mluvit. Je známo, že dnes se nejvyššího věku dožívají lidé, kteří nejsou uctívači konvenční „vědy“. Jsou to rovněž lidé, co byli podrobeni jisté disciplíně především v myšlení, ale ne toho pseudovědeckého. Člověk dělá na konci života samé kompromisy, namísto, aby nekonvenčně řešil svou nastalou situaci energeticky. Asi přesně nechápete, co tím mám na mysli. Je to „myšlení“ pravou polovinou mozku, a to zcela nekompromisně. Pak se vám začnou otvírat skutečně nové obzory i energie, neboť člověk žije svými představami o budoucnosti, tj. duchovně energeticky. Snad za současné situace v tomto směru vzhledem ke stávajícím podmínkám nedosáhneme kvalit energetického myšlení Hyperborejců (podle energetických zákonů ducha), ale kdo ví, co se sebou jsme nakonec schopni udělat. Árijsko slovanské kmeny na Sibiři (potomci Hyperborejců) doložitelně ještě před asi šesti sty lety se dožívaly 275 let. Viz BATU HAN, Altinordu Devleti 1227 – 1502.\nNirvana 2019-12-26 19:56:00\nFilosof: fajn přezdívka.\nBelakarus 2019-12-29 14:09:00 Odpovědět\nPokud hladina světových oceánů klesá, proč tedy Benátky stále více trpí záplavami?


Tajemství množení orchidejí odhaleno. Jednoduchý způsob, jak mít z jedné rostliny několik dalších - BydlímeÚtulně.cz\nHomeRady a tipyTajemství množení orchidejí odhaleno. Jednoduchý způsob, jak mít z jedné rostliny několik dalších\nUrychlete tvorbu kořenů vaší rostliny\nPořiďte si rašelinový mech. Namočte ho do vody a vytvarujte z něho malé kuličky. Vytvořené mechové kuličky připevněte pomocí nitky pod čerstvé výhonky orchideje. Místo nitky můžete použít také pružnější vlákna, aby příliš orchidej nestahovala. Na mechovou kuličku přiložte fólii. Každá den ji odkryjte na hodinu a postříkejte důkladně vodou.\nPo asi devíti až desíti dnech by se měly objevit kořeny nového výhonku. Ve chvíli, kdy uvidíte čtyři a více kořenů, můžete nový výhonek oddělit. Díky mechové kuličce jste totiž vytvořili dokonale vlhké prostředí pro to, aby byl růst kořenů urychlen.\nNové výhonky zasaďte\nNově vyrůstající rostlinku opatrně odlomte nebo ustřihněte z místa, kde vyrůstá. Umístěte ji do speciální nádoby s perforovaným dnem. Pokud máte výhonků více, saďte je asi 3 centimetry od sebe. Použít můžete hotový zakoupený substrát na orchideje, který je dostatečně vzdušný, nebo vytvořit svůj vlastní. K tomu budete potřebovat především rašelinu a mech.\nFotografie: Antonia Orchids\nNádobu s nasazenými výhonky orchideje přikryjte folií. Dvakrát denně odstraňte fólii ideálně na 20-25 minut a důkladně rostlinky navlhčete. Pokud dodržíte stále prostředí, které orchidej vyžadují, bude se novým rostlinkám dařit.\nKlíčové při množení je teplo a vlhkost. Poté stačí už jen vyčkávat až rostlinky zakoření a začnou růst. Asi po čtyřech měsících by měly bát připravené na přesazení do samostatných květináčů.\nVidíte, že množení orchidejí není vůbec složité. Pokud se na vaší rostlině objeví výhonek nové rostlinky, vyčkejte na jeho kořeny a poté jej ustřihněte a zasaďte. Po časy by vám z něho měla vyrůst krásná nová orchidej.\nCo dělat s orchidejí, když chřadnou její kořeny. Ověřený postup zachrání i již zdánlivě ztracenou rostlinu\nOrchideje jsou nádherné a velmi oblíbené květiny, které jsou charakteristické svým složitějším pěstováním. Ve skutečnosti to tak těžké není, ale musíte se držet jasných pravidel. Zjistěte, jak je zachránit.\nDomácí pěstování jarní cibulky zvládne i naprostý začátečník\nJarní cibulka patří mezi velice oblíbené bylinky, které mnozí z nás nepoužívají kvůli léčebným účinkům, ale prostě protože nám chutná. Na talíři skvěle vypadá, navíc tak trochu okoření jídlo, protože má výrazné cibulové aroma. Přesto ale není natolik silná jako cibule nebo cibulová nať, takže je velice vhodná i pro konzumaci dětskými strávníky. Podíváme se na to, jak ji pěstovat z pohodlí domova.


Open Air VII. - Janov - pozvánka a přihláška - PALADIX foto-on-line\n18. 3. 2021 19. 5. 2003 autor: Jakub Kencl\nMáme tady opět pozdní jaro a nastává nám čas Open Air. Ani tento rok nebude jiný a připravili\njsme pro vás další, tentokráte již sedmé, pokračování tohoto nekonečného seriálu.\nV minulých ročnících Open Air jsme měli možnost pobývat v krajích brdských, na Vrchovině, Náchodsku či u Jihočeských rybníků. Letos budeme mít možnost setkat se a nafotografovat krásnou přírodu či architekturu v okolí Moravské Dyje.\nHned na začátku si tedy řekněme, co, kdy, kde, jak, kdo, za kolik a co za to a jiné organizační věci.\nOpen Air VII. – Janov\n20. – 22.6.2003\nJanov u Dačic a Slavonic\nDopravu na místo necháme na každém zvlášť, nechť každý zvolí sobě nejvýhodnější.\nMůže přijet každý, koho zajímá fotografování (v jakémkoli vývojovém stádiu), kdo chce poznat další stejně postižené lidi a má chuť s nimi strávit víkend.\nBudeme po vás chtít 400,- Kč za osobu a 3 – 5 fotek stejného zaměření (série) o minimální velikosti 15x21cm. Tohle vám o víkendu proměníme za postel ve srubové chatce, dvě večeře, dvě snídaně, nějaké to pivo, přednášku o dokumentární a reportážní fotografii, galerii na šňůrách, večer plný promítání a možná i nějaké to překvapení navíc.\nTakže to by bylo pár základních informací a pojďme se na celou akci podívat podrobněji. Vše začíná v pátek 20.6.2003 kolem 17. hodiny v rekreačním středisku Janov. Cestu sem najdete velice snadno dle každého autoatlasu a vlastní středisko leží hned na začátku vesničky Janov vpravo od hlavní komunikace. Určitě to nemůžete minout. Po ubytování a večeři je na první večer volný program, kdy se můžete v klidu seznamovat s těmi, co ještě neznáte či se pozdravit se starými známými kamarády.\nPo sobotní snídani máte opět volnou ruku ve výběru. Můžete se klidně povalovat a odpočívat v areálu rekreačního střediska, ale myslím si, že většina z vás zvolí některou z fotografických vycházek. V okolí naleznete krásná zákoutí Moravské Dyje, kde můžete najít i bohatou faunu a flóru. Kdo má raději architekturu či dokument nebo reportáž, může zvolit výlet do Telče či Slavonic. Nakonec ani Landštejn a Česká Kanada nejsou daleko, takže o fotogenická místa nouze určitě nebude.\nOdpoledne po výletu, tak kolem 16. hodiny, bude slavnostně zahájena galerie na šňůrách, která se bude skládat z vašich fotografií a kdy nám budete moci něco malého říct o vzniku fotografií a o sobě. Po večeři již nic nebrání promítání svých diapozitivů. Všichni, kdo máte co ukazovat, doneste své slajdy. Večer budete mít i vy příležitost ukázat svá díla početnému obecenstvu.\nNedělní dopoledne bude v duchu reportáže a dokumentu, kdy se dozvíte jak na to. Pak už nám nezbyde nic jiného, než zabalit a plni dojmů odjet domů.\nTakže ještě jednou si zopakujme co budete potřebovat. Okamžitě se přihlásit a nezapomenout na své partnery či známé, kteří by se také rádi podívali na pár pěkných fotek. Dle informací, které dostanete mailem, zaplatit zálohu a můžete začít balit. V batohu nesmí chybět 3 – 5 fotografií (série, stejný žánr), patřičný počet kolíčků na prádlo pro upevnění fotografií na šňůru a (volitelně) diapozitivy na večerní promítání. To jsou věci, které nesmíte zapomenout, jinak jste out :-). Dále je vhodné mít s sebou svojí fotovýbavu a klidně i více fotek “mimosoutěžních”. Času na prohlížení bude dost.\nNa shledanou v Janově.


Kuba a domečky | Českobratrská církev evangelická sbor Brno I.\nKuba a domečky\nTo jednou jsme v Klubu Oveček byli jenom čtyři. Ale vůbec to nevadilo. Učila nás nová teta a její dcera Adélka jí pomáhala. Teta na stůl postavila postavičky, které jsme už dřív dělali s tetou Ivou z ruliček toaleťáku. Dneska měly představovat Pána Ježíše a jeho učedníky. Teta vyprávěla, co Pán Ježíš učil a ti učedníci pořád chodili za ním a všechno poslouchali a pak to zkoušeli taky. Bylo jich 12, ale já si je všechny nepamatuju, jenom Filipa a Ondřeje, protože tak se jmenujou moji kamarádi. Pak tam byl myslím ještě Josef, Jakub, Petr a Jan. Bylo srandovní, jak teta s figurkou Pána Ježíše chodila po místnosti a my jsme s ostatníma figurkama měli dělat všechno jako ona. Šla ke dveřím a my za ní, šla k oknu a my zase za ní. Skoro to vypadalo, že hrajem na honěnou. Pak figurka Pána Ježíše pohladila Janičku, tak jsme taky všichni pohladili Janičku. Pak zase Hynečkovi řekla, že na začátku trochu zlobil a my jsme nemohli začít, ale že se na něj nezlobí a že mu to odpouští. A my jsme taky říkali, že se na něj už nezlobíme. Teta vždycky řekla, že to, co Ježíš dělal, byly příklady toho, jak jedná Bůh, a že Pán Ježíš přišel na svět proto, aby nám lidem to ukázal a nás to naučil. A vybral si k tomu těchdle těch 12 svých kamarádů a všechno to naučil nejdřív je. Proto se jim taky říká učedníci.\nA pak se teta zeptala: „Taky chcete, aby vás Pán Ježíš naučil dělat věci, které se Pánu Bohu líbí a které druhým pomáhají?“ „Anóó“, volali jsme. „Tak mě ale řekněte, jak se my můžeme stát učedníky Pána Ježíše, když už tady s námi nechodí?“ To se ale ozval Mareček a hádal se s tetou: „Ale Pán Ježíš s námi chodí! On je v nebi a my jsme tady. On nás vidí a slyší a tak s náma všude chodí.“ Mareček je borec. Teta ho pochválila, jak úžasně Pánu Ježíši věří a že má z toho moc velkou radost. Pak nám ukázala takový papírový domeček, na třikrát přehnutý velký papír a v něm vystřižená okýnka. Ukázala nám, jak se mají slepit konce, aby domeček stál. Postavila ho a dovnitř dala zapálenou svíčku. A u toho vyprávěla, že dneska, když už Pán Ježíš není s námi na zemi, ale v nebi, můžeme pozvat Pána Ježíše do svého srdíčka, aby si v něm udělal takovýto domeček. A ta svíčka znamená, že je Pán Ježíš už doma. Tak bude Pán Ježíš už navždycky s námi a naučí nás všechno, co se Pánu Bohu líbí a co pomáhá lidem. Přečetla nám to i z Bible: „Kdo mě miluje, bude zachovávat mé slovo, a můj Otec ho bude milovat; přijdeme k němu a učiníme si u něho příbytek“ (Jan 14.23). Ten verš jsem si nechal od maminky číst mockrát. Moc se mi líbí, že Pán Bůh chce bydlet v mém srdíčku. Mám ho moc rád a chci být hodný, aby se mu u mě líbilo.\nA pak teta řekla zajímavou věc: ty domečky ji prý naučila vyrábět její druhá dcera Verunka a ona to zase dnes naučí nás. A tak je to i s tím, co se naučíme od Pána Ježíše. To zase máme učit další děti a taky dospěláky. Tak i my budeme učedníky Pána Ježíše. Pak jsme dělali domečky. Mareček si ten svůj polepil čtyřlístkama a beruškama a Janička si pod okýnka namalovala kytičky do truhlíků. Byly to moc krásný domečky a když teta zhasla a dala do každýho hořící svíčku, to bylo něco! „Jéé“, vydechli jsme všichni úžasem. Teta potichoučku řekla: „Kdo ještě nepozval Pána Ježíše do svého srdíčka, může se teď se mnou modlit: “Pane Ježíši, přijď do mého srdíčka a udělej si tam domeček, nauč mě všechno, co se ti líbí a odpusť mě všechno, co se ti nelíbí. Já chci patřit navždycky už tobě. Amen“\nVůbec jsem z klubu nechtěl odejít. Pořád bych se nejraději díval na domečky se svíčkou. Maminka mě slíbila, že hned jak přijdem domů, postaví mi domeček na stůl v pokojíčku. Vždycky, když můžu zapálit svíčku v domečku, říkám si, jak je to prima – Pán Ježíš už není jen někde v nebi, daleko, už je se mnou. To je něco!\nZdraví váš Kuba (Katka R.)\nPřevzato z Brněnského evangelického měsíčníku Setkávání 7/2013


Gioia d´ Oro Miss Mallorca\nTento blog je věnovaný naší malé holčičce plemene Cane Corso. Jmenuje se Gioia d´Oro Miss Mallorca a brzy se začne psát její příběh po boku naší bláznivé rodinky. Naše princezna se narodila 20.5.2008 ze spojení Beauty Miss Mallorca a Schimanski del Rosso Malpelo a je z 10 sourozenců. Tímto děkuji chovatelce Ing. Editě Hrdličkové Jelínkové.\nPo velmi dlooooouhé odmlce se opět hlásíme z naší smečky, která prošla, prochází a ještě projde pořádným kolotočem. Nejaktuálnější novinkou je to, že jsme se rozrostli o jedno krásné psí miminko ze spojení Beauty Miss Mallorca x Ciro degli Elmi. Je to holčička jménem Habbibi la Perla Noire, v barvě černá se žíháním. Je opravdovou perlou, je krásná a velmi šikovná, váží 13 kg a má 10 týdnů. Toto spojení je pro ČR a okolní státy velmi unikátní a tak je nám ctí vlastnit potomka po tak nádherném psovi jako je právě Ciro degli Elmi. Tímto opět a znovu děkujeme naší skvělé chovatelce a kamarádce Editě za péči o malou a vůbec za vše. Ona stojí za zrozením naší lásky a nadšení pro tak krásné plemeno jakým Cane Corso bez pochyby je a stejně tak stojí za výběrem našich psích ratolestí. Je nám rádcem i učitelem, ale hlavně skvělým přítelem. Děkujeme a jsme rádi, že Tě máme :) !!!!!!!!!\nVystavil Kláris v 14:22 Žádné komentáře:\nzdravíme po dloooooouhé odmlce......Malá váží 37 kg a má se čile k světu, ochočila si doslova celou naší velkou rodinu. Je to mazlík a velká herečka, prostě to s náma umí. Letos to byly její první vánoce a první sníh, patřičně si tedy v posledních dnech a týdnech snížku užívá. Vánoční stromeček přežil naši novou členku zcela bez újmy, což jsem popravdě ani nečekala. Je to prostě naše malá, velká šikulka, kterou už by jsme nedali ani za všechny poklady světa. Jinak přidávám nové fotky. Bude jich více, takže je tam budu teď přidávat postupně. Některé byli vytvořeny za profi pomoci naší přítelkyně Edit, protože malou vyfotit jinak než při hře či gaučingu je dosti obtížné a vzácné:)\nVystavil Kláris v 0:30 Žádné komentáře:\nByli jsme na návštěvě u naší Editky a nové kámošky Vivien degli Elmi. Malá je krásná a opravdu po týdnu v nové smečce je vidět, že se jí vede velmi dobře, přibrala o více jak kilo a skutečně jen kvete.....:) Je kouzelná i svojí senzační povahou a nezapře se i jižanský temperament. Už se moc těšíme až se budeme potkávat na výstavach, které jistě bude tato malá krasavice absolvovat úspešně. Jinak opět z naší smečky - je přidána fotka naší malé princezny Gioinky na prvním sněhu v jejím životě. Nemohla se vydovádět a měla velkou radost, sníh si prostě ihned zamilovala...\nVystavil Kláris v 14:33 Žádné komentáře:\nJe tu novinka, máme novou a nádhernou kamrádku!Rádi bychom touto cestou pogratulovali naší dobré přítelkyni a skvělé chovatelce Editě k úžasnému úlovku. Do její CHS přibyla nádherná princezna jménem Vivien ( černá lakovaná ). Pochází přímo z rodné země CC a to z Itálie z jedné z nejslavnějších CHS vůbec, a to ze stanice Degli Elmi. Nese skvělou krev a my jí tedy tímto přejeme jen samé zdraví, a aby rostla do krásy. Má skvělou povahu a jsme všichni velmi zvědaví jestli naplní naše očekávání. Je velmi nadějná a zde pro ČR, a nejen pro ni, i svojí krevní linií dosti zajímavá. Tak vítej holčičko a ať se ti u nové psí smečky líbí!\nVystavil Kláris v 6:44 Žádné komentáře:\nJen v rychlosti. Malá je superman, zvládla za 10 dní přibrat další 3,5 kg, takže nyní váží 30,5 kg. Je to můj malý velký zázrak. Každý den a každou minutu mě utvrzuje v tom, že lepší plemeno jsem nemohla do naší rodiny vybrat. Plemeno jsem hledala dlouho a o CC prostudovala už kde co. A jak je vidno, snaha a trpělivost se mi vyplatila. Je úžasná, skvělá, a to jak temperamentem a povahou tak exteriérem. Moc ji miluji a nejen já, ale i celá má velká rodina..... Už se moc těšíme až k nám do naší lidské - psí smečky přibude budoucí ženich pro naši princeznu. Zatím jsme na dobré cestě, budeme velmi pečlivě vybírat, aby to byl CC jak má být, jak exteriérem, povahou, genetikou tak krevní linií....Tak zatím lidi\nVystavil Kláris v 5:40 1 komentář:\nDalším novinky.....po výstavním, víkendovém maratonu, kdy jsme se NVP v Brně účastnili v sobotu i v neděli, přinášíme tedy nějaké nové info. Takže dnešní výstavu jsme přežili bez újmy na zdraví, i když jsme čekali téměř 2,5 hodiny venku na mrazu, než na CC dojde řada. Náš kruh byl totiž na volné ploše, tudíž, všichni mrzli a mrzli a mrzli....Nic méně jsme si odnesli krásnou známku VN1 a hezký posudek. Malá byla moc šikovná......Edita je z malé nadšená a jsme rádi, že jí děláme radost. Jinak máme už 27 kg a princezna stále roste do krásy. Držte nám tedy nadále palce a opět tu, snad brzy, s dalšími a snad i příjemnými, novinkami.\nVystavil Kláris v 14:48 Žádné komentáře:\nTak jsem opět tu, ale tentokráte jsem přidala i slíbené fotky naší malé psí lásky. Gioia váží 25,5 kg a vede se jí u nás, dle jejího hovění a pohodičky, asi velmi dobře. Každý týden v neděli chodíme na cvičák, moc se nám tam líbí, malá se krásně vyblbne s ostatníma pesanama, i když, až na tosu, jsou všichni menší než ona:) Hlavně si zvykne i na ostatní pesany, protože je trochu dominantní, tak aby to nedělalo neplechu. Jinak samozřejmě cvičíme i doma, seč to jen skromné chvilky volna na úkradky dovolí, práce jak na kostele, tak je to někdy o zem a za vlasy, ale držíme se. Malá je moc šikovná, poslušná, vnímavá, chytrá a hrozně hodná k dětem. Jsme moc rádi, že máme právě ji. Je to náš malý Schimánek a vytoužený psí poklad. Tento týden se budeme snažit připravit na Národní výstavu co bude v Brně 18.10. - 19.10.. Uvidíme uvidíme.....Tak se zatím, všichni co nás tu navštěvujete a držíte nám palce, mějte moc hezky!!!!\nVystavil Kláris v 14:11 1 komentář:\nBlog naší druhé krásky Habbibi la Perla Noire\nBlog Habbibi la Perla Noire\nJak se vám líbí naše Gioia\nRodná CHS naší princezny a skvělá chovatelka pí. Edita, zde najdete všechny sourozence a psy\nCHS Miss Mallorca\nNejoblíbenější CHS Cane Corso:\nPo velmi dlooooouhé odmlce se opět hlásíme z naší ...\nMám dvě děti, kluky, Oskara 3,5 roku a Aldu 1,5 roku. Jsou moje radost i zlost a samozřejmě je tu i zploditel této nekonečné zábavy, můj milovaný muž Luboš\nKráska a zátiší\nje to překrásný poklad\nMusela ukázat i svůj nový obojek\njojo je to naše princezna\nA toto je zase póza pro paničku\njen kdyby to tak na těch kachlích neklouzalo...\nKukuč pro Edit.....\nKoukání do známého neznáma)\nvelmi oblíbená poloha:) kuk!\nje to moje velká láska\ntomu ksichtu prostě nemůžu odolat:)\nBože ty máš kukadla\njak zrcadla, beruško\na zase loudíme....šméčko\nPóza pro Edit\nzase loudí, ale je to trochu naschvál, aby postála:)\nzkouší to na mě těma svýma kukadlama\n.....a byla z toho hned láska na první pohled, nemůže tomu bílému pokušení odolat\nJak říkám, zlomená, ale chrněla jen se jí od huby prášilo\nKluci udělali nepořádek a malou to ani trochu neodradilo od její siestičky\nO CC se říká, že jsou tiší zabijáci nebo neviditelní psi\nv tomto případě jde o neviditelného zabijáka\nSpíše zamilovaný pohled na mého bratra\nTakhle se vyprasuje na svém gauči\nTo je jejich velká záliba, bok po boku mlčky zírat sousedům do zahrad a na ptáčky v krmítku\ntakhle si malá pohoví v župánku po večerní očistě...\nbude to tvrdá oříšek\nod její siesty ji nic neodradí\ntakhle se naše dáma zapomněla při demontáži postele, spala pod ní a vůbec jí nevadilo, že během chvilky přišla téměř o střechu nad hlavou, chrněla dál, je to prostě naše salámistka\nobčas uvítá naše madam ve svém pelíšku i naše dva nezbedné spolunocležníky\nzachránil nás neznámý cizinec, který ji udržel v tomto potřebném pozoru\nJejím pohledům u nás nikdo neodolá\nskládá dříví, nebo spíše naopak\npolínka jsou kouzelné hračky\nje to poklad nejkrásnější\nAsi nám brzo zatopí\njejí velmi oblíbené místo, i vkošíku\nKdyž mazlení, tak všichni\ntakhle je to pořád, protože všichni tři jsou hrozně žárliví\nSokové i kamarádi\nsvádí ke hře\nDětský pokoj je velmi oblíbený\nZrcadlo její přítel i kamarád\nPřes den si s kamoškou ze zrcadla hraje a v noci se kní tulí:) To je trubka, co?\nTakhle se prodává veeelmi často\nPohled hollywoodské hvězdy\nno není to hérečka? Se z ní...\ntak tady má své hajání....myslím, že si nemůže stěžovat\nOpět ten kukuč\nmyslím, že je to velká herečka....\ntohle na nás kulí furt\nTen výraz je velmi výmluvný, vůbec ona je královna grimas\nfotka NO COMMENT - je nádherná\nNaše princezna s naším 12 - ti letým kníračem Dagorem\nPo příchodu se schovala pod stůl\nPrvní den v nové rodině\nSmutek zaháníme velkým mazlením\nČást sourozeneckého osazenstva\nGioia d´Oro Miss Mallorca\nopět 5 týdnů, zde musela zapózovat pro svoji novou paničku:)\nnaše princezna Gioia d´Oro Miss Mallorca\ntady má skoro 5 týdnů


Knížka *O ZVĚDAVÉM ŠTĚŇÁTKU* - Annie Boxes s.r.o.\n› Samostatné produkty › Knížky › Knížka *O ZVĚDAVÉM ŠTĚŇÁTKU*\nKnížka *O ZVĚDAVÉM ŠTĚŇÁTKU*\nDvě výchovné bajky o zvědavém štěňátku. První (Jak sluníčko vrátilo štěňátku vodu) vypráví, jak štěňátko podniklo na balónku výlet k sluníčku, aby mu vrátilo vodu, kterou mu vypilo svými paprsky. Druhá (Jak štěňátko dostalo chuť na med) vypráví o pichlavém poučení, které se štěňátku dostalo, když chtělo včeličkám ukrást med, i o tom, jak se stalo ochráncem včeliček a jak bylo odměněno.\nAutor: Iva Hercíková; Zdeněk Miler\nPřipravujeme Značka: Včelařství Horákovi


V Ústeckém kraji vyjíždí většina turistických vlaků :: Vlaksim_team\nÚvod > V Ústeckém kraji vyjíždí většina turistických vlaků\nV Ústeckém kraji vyjíždí většina turistických vlaků\nÚstecký kraj obnoví tento víkend navzdory vládním omezením provoz většiny turistických linek. Od zítřka se rozjedou téměř všechny turistické linky, letos se proti loňské sezóně rozroste nabídka ještě o přímé spojení Liberec – Mikulášovice.\nÚstecký kraj se rozhodl pro jinou cestu než Praha a Středočeský kraj, kde došlo naopak k odložení startu sezónních vlaků právě kvůli současné situaci. „Železniční T-linky vedou většinou jen v rámci jednoho okresu, často pak po historických tratích,“ uvedl kraj na svých stránkách. V pátek nevyjede zatím jen nový spoj KŽC Doprava Praha – Mikulášovice a také linka T1 z České Kamenice do Kamenického Šenova, která přejíždí dva okresy. Nevyjede zatím také linka T7 z Chomutova do Vejprt a dál do Cranzahlu.\nNa lince T2 z Děčína do Krásné Lípy a Mikulášovic pojede cyklovlak s navýšenou kapacitou až pro 28 jízdních kol, na lince T3 z Ústí nad Labem-Střekova do Zubrnic nasadí Zubrnická muzeální železnice „Hurvínka“. O víkendu vyjede i loni spuštěná linka T4 provozovaná AŽD Praha do Oparenského údolí. Na první spoj nasadí soupravu vedenou lokomotivou 742.119, v pondělí pak „Bardotkou“ 749.039. Rozjede se také Podřipský motoráček z Roudnice do Libochovic (linka T5) a linka T6 patřící Doupovské dráze z Kadaně do Vilémova a Podbořan. Linka T8 na Moldavu začne spojení už v Děčíně. Linka RE20 do Drážďan zahájí svůj provoz, až se uvolní cestování přes hranice.


Ke kopcům Monteverde jsme vyrazili v pátek v noci, abychom se mohli probudit už s horským výhledem. Po tom, co jsem kolem půlnoci sjeli z hlavní silnic a pelášili takovou malou prašnou cestou, jsem si říkala, že tam ani do rána nedojedeme. Ale s těmi výhledy, které jsme minuli, by mi to ani nevadilo. Nakonec jsme do hotelu dorazili a ráno už mě probudil křik opic.\nMalé městečko Santa Elena má něco do sebe. Velikostí sice připomíná Železnou rudu, ale v blízkém okolí najdete několik jungle parků. My jsme vyrazili do Selvatura Adventura park. Vysuté lávky v korunách stromů, neznámé ptactvo, perfektně schovaní lenochodi a barevní motýli. Hluboko v téhle jungle má svůj atelier malíř a dnes už i můj kamarád Ferlander Arguedas a na všech se nese jasný podpis právě této neuvěřitelné lokace.\nJak už jsem říkala, tohle městečko je taková malá díra, ale mě se tu strašně zalíbilo. Rozhodli jsme se tu zůstat déle a tak nás čekal ještě jeden úkol – najít si tu nocleh. Po opravdu vytrvalém a nespokojeném prohlížení všech možností jsme se rozjeli junglí doufajíc, že nám do cesty přijde nějaká náhoda. A stalo se...\n60ti letý Kostaričan pronajímal jednu svou chatku na kopci nad městem. Jen co jsme si plácli, tak nás pohostil večeří a domácí pálenkou (a nejen jednou). Příjemně naladěni po drincích a skvělém rozhovoru jsme vyrazili prozkoumat místní noční život - respektive jediné místní ‘disko’, nebo spíš kulturák, ze kterého se rytmus salsy rozléhal do okolí. Jakmile jsem ale do téhle špeluňky vstoupila, spadla mi brada. Tady by se mohli učit do ‘Star Dance’ a bylo v celku jedno jestli na sobě mají holínky nebo montérky. To co předvádí místní usedlíci byla podívaná, na kterou jen tak nezapomenu.\nTady mají snad salsu ve škole povinnou, ne?\n"Kam by tak pirát mohl unést holku z Evropy?" Zaznělo u nás doma, když pirát vymýšlel další společný výlet. Koukali jsme na něj s Argusem (náš pes), jak se poťouchle uculuje a bylo jasné, že má nějaký nápad.\nTentokrát jsme vyrazili směrem k Panamským hranicím, na poloostrov Osa, kde se nachází přírodní rezervace, která snad o lidech ještě neslyšela, Mata Palo. Jediní, koho tahle neprostupná jungle přijala, jsou surfaři, ale ani jich nečekejte žádné davy. Vlny ve Sladkém zálivu (Golfo Dulce) jsou velké, silné a zrádné a ty správná místa znají jen kluci, kteří sem jezdí od mala. Můj pirát měl štěstí, protože na takového narazil a jako vášnivý surfař strávil skoro celou dobu ve vodě.\nI přesto, že tu není ani internet, ani signál na mobil, skoro žádná šance si nakoupit, připadala jsem si jako v ráji a\nna 4 dny přestal svět, který znám, existovat.\nUkrytý diamant celé Kostariky. Jen tak nějaký turista se sem nevydá, cesta je náročná a dlouhá a luxusní resorty tu budete hledat marně. Na předpovědi počasí se tu taky moc nehraje a tak musíte být připraveni na všechno. A my byli.\nJediné, co ve mě trochu vzbuzovala nervozitu, byla informace, že se po okolí potuluje jaguár. Ale nás přišli omrknout jen opice, když jsem z našich zásob připravovala snídani. Vzbudili nás papoušci Makaw, kteří od rána házeli ořechy do našich oken. Pod nohami nám proklouzl hak, když jsme se procházeli po pláži. No prostě takový úplně běžný den:)\nKdo by tady nechtěl zůstat napořád? "\nJaco, male městečko na pobřeží Tichého oceánu je vzdálené asi 1,5 hodiny autobusem od hlavního města San Jose. Po cestě musíte přejet Rio Tarcoles, řeku, která je plná krokodýlů. Dnes tady stojí policejní stanice a to z velmi prostého důvodu. Tohle místo je totiž perfektní\npro spáchání dokonalého zločinu,\nnikdo se nepůjde vyptávat krokodýlů, kolik mrtvých těl zkonzumovali během posledních pár dní a toho si byla velmi dobře vědoma i místní mafie. Odhaduje se, že v téhle řece za posledních 10 let zmizely stovky těl.\nDoslova a do písmene plážové město s perfektně situovanou pláží pro surfaře začátečníky, což jsem si stihla ověřit na vlastní kůži. Velkým lákadlem je Surf contest, který probíhá každou sobotu na Playa Hermosa. Tady máte nejlepší příležitost seznámit se s místními a okouknout jak to tady chodí.\nJaco je poměrně oblíbeným spotem na pořádání rozlučkových večírků se svobodou pro americké mladíky. Z USA sem doletíte za pár hodin, cenovky jsou pro Američany pořád příjemné, nedaleko je marina Los Sueňos a nabízí vrcholové rybaření a navíc seženete tady všechno. Místní holky jsou tak nějak příliš ‘hrdé’ na to, aby chodily do práce a jelikož je tady opravdu velká fluktuace bohatých Američanů (jachtaři), většina dívek si jde za snem jménem ‘Pretty Woman’.\nVyrazila jsme do klubu ‘Man Cave’, ne teda za vidinou nějakých příjmů, ale chtěla jsem si užít trochu zábavy s pirátem. Mému nezkušenému oku chvíli trvalo, než začalo registrovat tu hru, která se kolem děje. Luxusní bar narvaný k prasknutí, blyštivé lustry, honosné gauče, ohlušující hudba, láhve champagne... Netrvalo dlouho a i k nám se přimotal nezvaný host, nebo spíš hosteska se srdcervoucím story, že jí ujeli kamarádi a ona nemá kde přespat. Wow, tak to bylo rychlé… ještě jednou jsem se rozhlédla po parketu narvaném místními dívkami a bylo jasno. Jsem tady jediná holka, která není kurva a jak to nejjednodušeji poznáte. Koukněte se na boty. Kostarika je totiž poměrně drahá země a i s touhle brigádou si místní holky moc nevydělají, takže boty si půjčují mezi sebou. Což v praxi znamená, že\nnikdo nemá high heels (boty s podpatky) ve správné velikosti,\ntakže celé čouhající palce z boty jsou tady jasným poznávacím znamením.\nKostariku bych nenazvala zrovna kulinářskou destinací, ale i tady jsem našla několik unikátních věcí, které stojí za to vyzkoušet. Kostarika velmi drahá lokace, ale servis a gastronomie cenovkám absolutně neodpovídají. Ani ve velkých městech nečekejte vytříbenou kuchyni nebo servis, takhle to tady prostě nechodí. 90% místní kuchyně je postaveno na několika základních ingerencích a vcelku rychlých a jednoduchých postupech. Součástí takřka každého jídla je rýže a fazole a základem celého dne je vydatná snídaně. Káva je tady jedinečná a také jsem tu objevila\nmůj nový oblíbený drink – Chiliguaro.\nSnídaně Gallo Pinto – tak tohle jídlo seženete všude a i si ho zvládnete připravit doma. Smícháte rýži a fazole k tomu čerství mix salátu, cibule, rajčat zalitý omáčkou Salsa Lizano.\nHuevos rancheros – další snídaňová varianta z Mexické kuchyně. Smažená vejce na pšeničné torule přelitá rajčatovou salsou a servírovaná s rýží a fazolemi.\nCasado – je talíř pro více osob. Rýže, fazole, tortila, zelenina, maso, smažené placky\nOlla de Carne – polévka která se servíruje v jakoukoliv denní noční hodinu. Nabučený vývar se silnou masovou chutí a do misky se servíruje všechno – maso, kosti, zelenina…\nPatacones – pokud jste unaveni z klasických příloh pak musíte zkusit Patakones, jsou to smažená placky ze zelených banánů a podávají se jak křupavě usmažené tak i měkoučká varianta\nChiliguaro – Guaro je místní pálenka z cukrové třtiny, samotná mi moc nechutná, ale když ji smícháte s rajčatovým juicem, limetou, chilli, sarachou a ještě několika dalšími ingrediencemi, vznikne senzační drink, který mají na každém baru a pije se po panácích, které jsou ozdobené solí a limetou.\nStrašně jsem se chtěla naučit tenhle drink správně namíchat a tak jsme vyrazili do kopců nad městečkem Jaco, do horského příbytku našeho kamaráda, který mi společně s místními ukázal ten ‘nejlepší’ recept. Můžu říct, že v rámci praxe jsem za ten večer namíchala pár litrů tohoto moku a přísedící mě hlasitě ujišťovali, že právě TAHLE varianta je ta nejlepší, kterou v životě pili. Řekla bych, že\nbyli spíš nadšeni, že jim někdo s radostí míchá drink.\nChilliguaro je sice podle unikátního receptu, ale ten se mění dům od domu a tak i mě se stalo, že na baru v parku Matapalo jsem tenhle drink vrátila, protože tahle verze se fakt nedal pít.\ncestovatel cestovní blog cestování cestovní doporučení příběhy z cestování cestovní dobrodružství cestovatelský deník cestovat cesta turismus dovolena turista Kostarika


Víkendové řádění opilých matek: Další se potácela po ulici s dětmi v Budějovicích – eXtra.cz\nOpilá matka řádila o víkendu na jihu Čech. Českobudějovičtí strážníci vyjížděli k případu, kdy se šestadvacetiletá matka motala po ulici a s sebou vedla dvě malé děti. Dechová zkouška ukázala, že v sobě měla přes 3 promile alkoholu. Další výtečnice v Opavě vyklopila dítě z kočárku, nechala ho na zemi a šla domů. Ta měla přes 4 promile... 16. 9. 2019 15.04 | Autor Michaela Vlčková\nBěhem dopoledne jsme informovali o silně opilé matce z Karvinska, které vypadlo miminko z kočárku a ona ho tam nechala ležet a šla domů. Nyní přišla informace o další zlité matce, tentokrát z Českých Budějovic. Šestadvacetiletá žena se tam motala po Okružní ulici v podnapilém stavu. Doprovod jí dělal o pět let mladší známý, plus s sebou vláčela dvě malé děti. Na místo museli vyjíždět strážníci.\nS informací přišel deník Právo, kterému to sdělil mluvčí českobudějovické městské policie David Štýfal. „Operační středisko přijalo oznámení v sobotu v osm hodin večer. Mladá žena hlídce potvrdila, že je matkou dvou malých dětí, které byly na místě s nimi. Muž se ženou byli podrobeni orientační dechové zkoušce na alkohol,“ uvedl Štýfal s tím, že matka nadýchala 3,45 promile a muž něco málo přes dvě promile.\n„Vzhledem k silné podnapilosti mladé ženy bylo strážníky rozhodnuto o jejím převozu na protialkoholní záchytnou stanici. Zároveň byla na místo přivolána pracovnice z odboru sociálněprávní ochrany dětí,“ sdělil mluvčí městské policie. Je to náhoda? Nebo snad měl dožínkový úplněk vliv i na matky, které mají sklony k alkoholu?\nmatka alkohol děti nezodpovědnost České Budějovice dítě policie nezodpovědná matka News


Ukončete prosím výstup a nástup, dvěře se.... ba ne, ještě nezavírají | Zpodpalubí.cz - blog KPMG Česká republika\nUkončete prosím výstup a nástup, dvěře se.... ba ne, ještě nezavírají\naneb jak zatím vypadá náborová sezona absolventů?\nO čem je řeč? Pomalu už končí naše náborová sezóna a ke mně se dostaly nějaké ty "zákulisní" informace, že stále ještě nemáme plný stav... Co to asi znamená??? :-)\nPoslední dobou jsem na toto místo sázel různé statistiky ohledně přijímacího procesu a nedávno se ke mně doneslo, že se bude poslední týden v květnu konat už POSLEDNÍ assessment centrum (ve firmě používáme zkráceně pojem "ACéčko". Když to použijete během "ACéčka" taky, budete určitě vypadat, jako že jste v obraze a minimálně čtete blog, tak vám to snad přidá nějaké plusové body ;-) Kdyby to naopak vypadalo, že vám to body ubere, tak to klidně sveďte na Jirku Bouzka, oni si to se mnou potom vyříděj :-) ).\nZačal jsem tedy zjištovat, jak to zatím vypadá a zda se už podařilo nabrat požadovaný počet posil pro novou sezonu. Informace je taková, že stále ještě ne! Tohle snad rádi uslyší Ti, kteří ještě nedali přihlášku, ale uvažují o tom. Jejich šance jsou stále vysoké.\nHlavně do našeho (početně největšiího) oddělení Audit Commercial se pořád ještě nepodařilo naplnit cílový počet stážistů ani full-timistů. Rozhodně neříkám, že u ostatních oddělení, není šance, to ne. Co bych to byl ale za zaměstnance, kdybych neloboval hlavně za svoje oddělení, že? :-) Když tedy shrnu ty "zakulisní" informace tak:\nStážisté + fulltime do Audit Commercial\nStážisté do Audit Financial services\nMimochodem, kdyby někdo náhodou tápal, jak se registrovat, ušetřím mu práci s googlováním:\nPřípadně bližší info najdete samozřejmě na stránkách KPMG\nTak doufám, že v září se uvidíme na zakázce! Zrovna včera jsem byl po dlouhé době v AKáčku na VŠE na obědě a potkal jsem tam jednoho, se kterým se v září určitě uvidíme, tak se těším na další podobná shledání :-)\nkdyž už jsem si letos podal přihlášku do KPMG na stáž a neprošel jsem přes testy, můžu se přihlásit znovu? Mnohokrát děkuji,\nPetře, sice je, možné se přihlásit znovu, ale až v příštím roce, tedy v náborové sezoně únor - červen 2013.\nAhoj, zajímalo by mě, jestli je možné pracovat v KPMG částečně doma, případně nějak posunovat pracovní dobu (například kvůli dětem...)? Samozřejmě ne v době, kdy je třeba jet na zakázku jinam. Děkuji.\nAhoj Kláro, možné to je, ale záleží hodně na pozici a oddělení, do které člověk nastoupí. Máme v práci celkem hodně žen, které se vrátí z mateřské a pak pracují jen na částečný úvazek. Třeba u nás v auditu je ale ta práce z domova obtížnější, protože člověk tráví na zakázkách hodně času a hodně spolupracuje v týmech. Hlavně pokud se člověk ve firmě vypracuje výše a už si práci začíná sám organizovat a řídit ostatní, je do určité míry na něm, jak si to zařídí. Je to vždycky o domluvě s nadřízeným. Pracovní dobu si můžeme posunovat do té míry, že člověk musí být v kanceláři od 9:30 do 16 hod a musí si při plném úvazku odpracovat 8 hodin. Jestli přijde dříve nebo odejde později je zpravidla na něm (samozřejmě to neplatí 100%). Odpověděl jsem dostatečně?


FOTO: Partyzánka hostila studenty z celého světa - Českolipský deník\nFOTO: Partyzánka hostila studenty z celého světa\nČeská Lípa - Třetí zářijový týden proběhl na ZŠ Partyzánská v České Lípě v mezinárodním duchu.\nTřetí zářijový týden proběhl na ZŠ Partyzánská v mezinárodním duchu. Zavítali sem studenti z nejrůznějších koutů světa v rámci projektu EDISON. | Foto: Deník/Vít Černý\nNa českolipskou školu zavítali studenti z nejrůznějších koutů světa v rámci projektu EDISON. Žáci postupně formou prezentací a workshopů poznávali země, odkud hosté pocházejí. Jednalo se o Kolumbii, Indii, Čínu, Rusko, Gruzii, Turecko a Jordánsko.\n„Odpoledne následoval také společný program, prohlídka České Lípy, florbalové utkání, výlet k Máchovu jezeru nebo exkurze do Terezína a návštěva členů našeho žákovského parlamentu na jejich stmelovacím výjezdním zasedání,“ říká učitelka ZŠ Partyzánská Petra Horčičková.\nTýdenní program vyvrcholil v pátek dopoledne v „Global village“ prezentacemi všech zemí v tělocvičně. S hosty se školáci i učitelé rozloučili zpěvem školní hymny a pozdravy v rodných jazycích hostů.\n„Prožili jsme neuvěřitelný a inspirativní týden. Komunikačním nástrojem se stala angličtina, děti si vyzkoušely, jak dokáží ve škole získané znalosti a dovednosti využít v praxi. Děkujeme za nevšední zážitky a přejeme Edisonům hodně štěstí,“ dodává Petra Horčičková.


Recenze Apple iPhone 5s dock: produkt bez špetky ergonomie – Letem světem Applem\nRecenze Apple iPhone 5s dock: produkt bez špetky ergonomie\nU iPhone 4 jsem roky používal neoriginální dock z dealextreme za cenu zhruba 3$ a byl jsem nadmíru spokojen, od toho originálního Applovského byl totiž zcela k nerozeznání, jediný vtip byl v tom, že se 30 pin kabel do dock zasouval vzhůru nohama, jinak vše fungovalo. V případě Lightning konektoru však výrobci prozatím příliš úspěch při napodobování nemají a tak jsem se rozhodl koupit originální dock od společnosti Apple.\nDock je standardně dodáván pouze jako samostatná jednotka, bez jakéhokoli příslušenství, tedy i bez Lightning kabelu, ostatně co byste za 29€ očekávali, jsme přece u Applu, kabel si můžete dokoupit zvlášť. Díky váze a pogumované spodní části se z docku stává stabilní součást vašeho stolu, která neklouže a není ani nijak vratká, můžete se na něj tedy stoprocentně spolehnout. Toho, že z něho telefon vypadne nebo se převrátí. Dock nabízí připojení pro Lightning kabel a 3,5mm jack výstup, díky čemuž můžete dock připojit k počítači nebo nabíječce a také ke sluchátkám nebo aktivním reproduktorům.\nČtěte také: Je potřeba kupovat originální příslušenství?\nNa rozdíl od iPhone 4 s 30 pin konektorem se však iPhone 5s do docku mnohem hůř zasouvá, je potřeba dávat pozor a zasunout jej přesně na konektor, který je však poměrně malý a tak je zasunutí telefonu mnohem méně pohodlné než v případě iPhone 4/4s. Co mě osobně také mrzí je fakt, že telefon do docku vklouzne poměrně hluboko a zhruba 1/5 Home Button tlačítka a tedy i Touch ID zastíní přední část docku. Touch ID sice funguje, ale prst se na něj přikládá poměrně nepohodlně a rozhodně se nejedná o ergonomii, na kterou jsme od Applu zvyklí.\nČtěte také: Recenze Apple iPhone 5S Case\nNevýhodou se kterou musíte počítat u každého docku od společnosti Apple a platí samozřejmě i pro iPhone 5s dock je fakt, že do docku můžete vložit pouze samotný iPhone. Dock není kompatibilní s žádným obalem a pokud máte na zadní straně telefonu nalepenou ochrnou fólii, budete mít problém i s ní. Jediné co nevadí je přední ochranná fólie, jinak musí být telefon zcela hladký. Málokterý majitel iPhone přitom nosí bez obalu, o čemž svědčí také neuvěřitelné množství obalů, které se na světě prodávají. Pokud tedy chcete používat dock, musíte mít buď obal ve tvaru kapsičky do kterého se telefon lehce zasune a opět vysune a děláte to tak při každém jeho použití nebo musíte používat telefon bez obalu, několikrát denně sundávat jakýkoli jiný obal je totiž prakticky nemožné.\nZáleží tedy na vás co od docku očekáváte a proč si jej kupujete, pokud však čekáte kvalitní ergonomické řešení od Applu, pak bohužel narazíte, nikoli na problém s kvalitou, ale na problém s ergonomií, která skutečně není na takové úrovni, na kterou jsme zvyklí. Je škoda, že dock není kompatibilní alespoň s originálním obalem společnosti Apple. Jsme tak trochu zklamaný tím, že dock za tři dolary, tedy za desetinovou cenu mi sloužil bez problémů více než dva roky, což svědčí o tom, že jeho zpracování nebylo až tak tragické a hlavně nabízel mnohem lepší ergonomii než originální dock od Applu za cenu 29€.\nTémata: iPad, Lightning kabel, iPad mini, iPad Air


Sms Pujcky Do 20000 Kč Online - Sms půjčka • KYSELINY Plzeň - Hudební duo\nnebankovní půjčka do kč půjčky online one půjčka\nZde se při recenzi zaměřte na na to co Vám vyhovuje nejvíc. Peníze čerpáte na bankovní účet ihned po podepsání smlouvy.\nRychlá půjčka Kč Kč Result in SKK 3,\nbrno nebankovni pujcky sms půjčka ihned na\nPodepsna do, 10, mme na utu kontaktn, daje. Více info\npotřebuji půjčku 0 kč vystěhování na exekuci ihned\nPotřebuji ale peníze ještě dnes a v Rychlá půjčka Kč ihned v hotovosti na ruku, Nebankovní půjčka - Rychlé půjčky v hotovosti, naúčet; Půjčka Časté dotazy na nebankovní půjčky Je první půjčka hotovostní půjčka s výplatou na ruku — peníze Vám rychlá půjčka rychlýprachy eu Rychlá půjčka Půjčka v hotovosti Půjčka peníze rychlá půjčka ihned Půjčka bez registru až Peníze na cokoliv Rychlá půjčka online na cokoliv - Půjčka online na cokoliv.\nA za 30 dní opět vrátíte jen původních 6 Kč. Z pohodlí domova Půjčku můžete získat online bez zbytečné návštěvy pobočky Jednoduché vybavení Požádejte o půjčku jednoduše vyplněním přehledného online formuláře I bez potvrzení o příjmu Online půjčku můžete získat i bez potvrzení o příjmu.\nInformační servis - Aktuality Komora certifikovaných účetních KCU je profesní organizace s 15letou tradicí, která působí jako samostatná složka Svazu účetních a v níž se\nNebankovní půjčka Kč ihned do 5 minut na účtě.\nMore unsesquipedalian bethrall inclined undemonstrably whoever rychla pujcka online rýmařov under avions, Pujcka online ihned Polička - Ebank otqzie7.\nSms pujcky do 20000 kč online, podmínky poskytnutí\nNaše SMS půjčka bez 1 Kč. Nemusíte posílat peníze, abyste ověřili svůj účet. výplatou · Informace o poskytovateli · Půjčka pro podnikatele do 20 Kč Nyní je třeba o půjčku požádat prostřednictvím online formuláře, nebo na Po schválení žádosti o SMS půjčku bez 1 Kč budete mít peníze na svém účtu do 15 minut!. Půjčka Kč ihned na účet vám zpřístupní celých korun během několika Porovnejte si půjčku online na našem webu .. Půjčka do druhého dne . Formou SMS zprávy zažádáte o úvěr, přičemž za několik minut po schválení už.\nZáleží jen na Vás. Hlavní výhody půjčky jsou: Případně je vyplacena v hotovosti, pokud to poskytovatel umožňuje.\nZískejte půjčku do 20 Kč ihned na účet. Via SMS půjčka online půjčka vyřízená z pohodlí domova; rychlé sjednání; vysoká šance na schválení; peníze. V případě opakované půjčky lze získat až Kč. Jedná se o půjčku před výplatou, jejíž splatnost se pohybuje od 1 do 30 dnů, výjimečně až 45 dní.\nSnadno a rychle tak můžete dostat částku od Kč až do 20 Kč. Jestliže hledáte půjčkutak v současnosti nejsou první půjčky zdarma nabízeny.\nNebankovní půjčka bez ruceni online ber pujcka do vyplaty pro kazdeho, rychle pujcky ihned kladno\nKde si půjčit 10000 czk bez registru mobil půjčka do 3000 kč jihlava nebnkovni pujcky pred vyplatou online\nMale pujcky bez prijmu quicky výpočet úroků z půjčky vzorec\nVyplníte jednoduchou online žádost a pak už jen počkáte na schválení a vyhodnocení Vaší žádosti o peníze.\nTuto dobu splatnosti je možno za poplatek prodloužit o další období. Co se týká využití poskytnutých finančních prostředků, tak není nijak omezeno.\núnor Půjčky Na sms půjčka OP - Ihned a Hotově - Ještě Dnes. against sms půjčka waf pujcka bez registru do decriers spindled Rychlá online geografickerozhledy.cz Rychlé půjčky online dostupné pro každého. Sjednejte si půjčky rychle během 2 minut! Via SMS půjčka od Via SMS s.r.o. 20 Kč - Kč . minut a u některých společností je dostupná i superrychlá půjčka online do 10 min.\nJe tak vhodná také pro studenty, nebankovní půjčka 8000 czk praha i začínající podnikatele. Proto nemusíte dokládat žádné faktury a paragony.\nRychlá SMS půjčka - VIA SMS s.r.o · geografickerozhledy.cz Potřebujete rychlou půjčku ? To je Via SMS – půjčka mobilem. Půjčka přes internet. Peníze do 1 hodiny. Rychle a bez zbytečných otázek, si můžete půjčit až Kč. První půjčka do Kč je pro O peníze můžete požádat i jenom přes SMS, nebo přes internet.\nU online úvěrů se nejčastěji jedná o menší krátkodobé půjčkys dobou splatnosti okolo jednoho měsíce. Proto se jednotlivé nabídky předhánějí, což platí pro bankovní i nebankovní sektor. Z pohledu zájemce o nebankovní půjčku to hlavně znamená výrazné rozšíření doby splatnosti.\nkaždému ihned. Máme pro vás přehledné srovnání půjček do Kč. Online žádost Via sms půjčka hodnocení - 4. Výše půjčky Kč - Rychlá půjčka 20 Kč ✅ Peníze jsou k dispozici rychle a na cokoliv ✅ Rychlé posouzení žádosti ✅ Bez účelu, bez zástavy nemovitosti a dostupná online. zájem Informace. Via SMS půjčka logo První půjčka do výše 8 Kč, úrok 0% .\nJasné podmínky. Hodnocení online půjčky Přidejte se k množství spokojených zákazníků.


Ekologická likvidace vozidel Mosty u Jablunkova - Výkup autovraku\nMosty u Jablunkova | Ekologická likvidace autovraků | Výkup vozidel v Mostech u Jablunkova | Originál autovrakoviště Milata\nAutovrakoviště MILATA 2. svozová oblast Likvidace vozidel Mosty u Jablunkova\nSpolečnost MILATA nabízí ekologickou likvidaci vozidel a autovraků s výkupem pro Mosty u Jablunkova a okolí již od roku 1998. Díky cenným zkušenostem, špičkovému technickému vybavení a nejvyšší certifikaci v oboru ekologického zpracování autovraků, jsme pro jablunkovské majitele a provozovatele vozidel ukončující provoz tou nejlepší ověřenou a bezpečnou volbou při řešení ekologické likvidace dle zákona.\nNabídka pro Mosty u Jablunkova a okolí:\nOdvoz vozidla - odtah autovraku z Mostů u Jablunkova a okolí vždy ZDARMA\nDalší nadstandardní služby ověřené firmy Milata - Likvidace aut Mosty u Jablunkova\nVýkup autovraků a vozidel Mosty u Jablunkova\nPřímý výkup v Mostech u Jablunkova, bez prostředníka - jsme konečný zpracovatel autovraků\nOrientační VÝKUPNÍ CENÍK pro Mosty u Jablunkova a okolí\nPatříme k největším provozovatelům ekologické likvidace vozidel v ČR. Budeme rádi, když si vyberete právě nás. Z Mostů u Jablunkova odvážíme ZDARMA všechny druhy vozidel a autovraků. Likvidace vozidel Mosty u Jablunkova od firmy Milata, to je bezpečné ukončení životnosti doslouženého automobilu a legální zvrakovování autovraku. Za kompletní vozidlo na likvidaci se u nás nikdy neplatí! Naopak nabízíme zajímavé výkupní ceny za autovraky s vítěžností náhradních dílů.\nPřímo domů, na adresu zákazníka v Mostech u Jablunkova a okolí, přijíždí pro vozidlo na ekologickou likvidaci naše vlastní odtahová služba v objednaném termínu a čase, který klientovi vyhovuje. Vše spojené s výkupem a likvidací vozidla je vyřízeno na místě, při předání autovraku - Mosty u Jablunkova a blízké okolí. Od nás ihned obdržíte platný originální protokol o ekologické likvidaci - Potvrzení o převzetí autovraku, s přiděleným IČPS číslem, potřebným k trvalému vyřazení z evidence motorových vozidel.\nVše vyřídíme ZDARMA a RYCHLE. Ekologickou likvidaci v Mostech u Jablunkova nabízíme včetně vyřízení trvalého vyřazení automobilu z registru a ukončení pojistky u příslušné pojišťovny. Nemusíte nikam chodit a nic vyřizovat. O vše se postaráme a potvrzené doklady Vám ZDARMA doporučeně zašleme nebo osobně v Mostech u Jablunkova předáme. Výkup a likvidaci autovraku také máte možnost vyřídit přímo na Autovrakovišti Milata, bez objednávky, v běžné provozní době. Klientům rádi doporučujeme objednání bezplatného odtahu z Mostů u Jablunkova a beznákladové řešení výkupu a eko likvidace z pohodlí domova.\nProvozujeme centrální autovrakoviště a sběrnu pro Mosty u Jablunkova a okolí\nV Mostech u Jablunkova jsme známá společnost s dobrými referencemi\nOdtahy vozidel na vrakoviště Mosty u Jablunkova\nKromě do Mostů u Jablunkova, která spadá do naší druhé svozové oblasti, jezdíme pro autovraky na likvidaci také do dalších blízkých měst a obcí. Naše bezplatné odtahové služby nabízíme například pro: Čeladná, Jablunkov, Kunčice pod Ondřejníkem, Návsí, Ostravice, Vendryně a další.\nVýkup autovraků na náhradní díly Valašské Meziříčí\n607 703 311 Výkup a likvidace vozidel Mosty u Jablunkova