Sisalové koberce | BOCA\nBOCA / Produkty / KOBERCE / SISALOVÉ KOBERCE\nSisalové koberce jsou pro svůj typický vzhled a vlastnosti velmi oblíbeny po celém světě. Sisalové koberce jsou z podstaty i způsobem výroby velmi šetrné k životnímu prostředí. Díky větší molekulární hustotě sisalového vlákna, získávaného z palmy agáve, koberce velmi dobře pohlcují hluk. Sisalová vlákna jsou také přirozeně odolnější vůči ohni, proto jsou sisalové koberce vhodnou volbou i v místnostech s krbem či kamny. Naproti tomu nejsou sisaly příliš vhodné do vlhkého prostředí, přírodní vlákno si uchovává svou přirozenou nasákavost a koberec se v tomto druhu prostředí rychle ničí.\nVzhledově vynikají sisalové koberce nejen bezpočtem struktur ploše tkaného povrchu, ale i množstvím barev a odstínů. Velmi zajímavé jsou i sisalové koberce utkané v kombinaci s jiným přírodním vláknem (vlna, kokos, len). Chůze po sisalových kobercích je vlemi příjemná, nicméně sisalové koberce nejsou díky své přirozené struktuře příliš vhodné do dětských pokojů.\nNa péči nejsou sisalové koberce nijak náročné (u celoplošných koberců stačí běžné vysávání, kusové koberce můžeme "vyklepat").


Co jste možná nevěděli: Wellness víkendový pobyt\nV současné hektické době si pečlivě vybíráme, jakým způsobem strávit své volné dny. Wellness víkendový pobyt ve znamení aktivního odpočinku a relaxace patří k těm nejlepším možným způsobům. Aktivní wellness pobyty probíhají v příjemných lokalitách (lázně, hory), kde si užijete jak nejrůznějších sportovních aktivit, tak i všelijakých masáží, koupelí a podobně. Během pobytu jsou vám k dispozici certifikovaní specialisté: lékaři, fyzioterapeuti a trenéři fitness. Svůj volný čas dovolenou můžete spojit i se zdravým stravováním - jídelníček vám opět vypracuje profesionál.\nAktivním wellness víkendovým pobytem postupujete na všech frontách proti nešvarům způsobeným moderním stylem života. Bojuje se se stresem mnohdy vyvolaným nadměrnou pracovní zátěží, rozhánějí se nejrůznější bolesti (například časté problémy se zády a klouby) a pracuje se na redukci nadváhy. Program se sestavuje na míru vašim potřebám a přáním a můžete se těšit i na doporučení, jak i po skončení pobytu nezahálet a dodržovat nastavený režim. Wellness víkendovým pobytem pracuje na principu propojení těla a duše. Přiklání se tak k modernímu lékařskému názoru, že psychická i fyzická část člověka se vlastně spojuje v jeden systém a ovlivněním jedné nepopíratelně měníme i tu druhou. Relaxace se záměrně střídá s přirozenou pohybovou aktivitou, což vede ke skvělým výsledkům.\nVystavil LUMAL v 21:15


Zlaté náušnice z bílého zlata - E891\nDomů / Zlaté náušnice / Náušnice z bílého zlata / Zlaté náušnice z bílého zlata E891\nZlaté náušnice z bílého zlata E891\n8.010 Kč –18 %\n8.010 Kč –18 % 6.590 Kč\nZajímavé dámské náušnice z bílého zlata. Náušnice jsou visací a ve spodní části zdobené jedním kulatým zirkonem bílé barvy o průměru 6 mm. Zbylá část náušnice je hladká, ve vysokém lesku. Zapínání je na patent, který umožňuje snadnou manipulaci s náušnicí. Celková délka i se zapínáním je 34 mm a šířka 6 mm. Náušnice jsou rhodiované. K objednávce dárková krabička zdarma.


G2 mají zájem o Rekklese, v hledáčku evropských šampionů i Selfmade | eLEAGUE\nLeague of Legends Článek G2 mají zájem o Rekklese, v hledáčku evropských šampionů i Selfmade\nG2 mají zájem o Rekklese, v hledáčku evropských šampionů i Selfmade\n14. 11. 2020 04:25\nVyhrát Worlds. To je podle slov Carlose "ocelote" Rodrígueze jediný cíl týmu G2 Esports. A podle zpráv posledních dnů byla slova vlastníka nejúspěšnější organizace evropského LCS myšlena vážně. Po zablokování přestupu Luky "Perkz" Perkoviće do Fnatic se zaměřil právě na hráče největšího rivala. A nejde jen tak o někoho.\nNovým cílem G2 by měl být Martin „Rekkles“ Larsson. 24letý Švéd se poprvé stal součástí Fnatic v listopadu 2012. Kromě půlměsíční přestávky nosí černo-oranžový dres osm let a Rekkles se stal synonymem Fnatic.\nNyní by se podle esportsmaniacos.com mohl stát součástí organizace Carlose „ocelote“ Rodrígueze, jednoho z největších rivalů Larssonova bývalého spoluhráče Enriqueeho „xPeke“ Cedeño Martíneze. Zároveň by se spojil s dalším spoluhráčem z let minulých, Ramusem "Caps" Wintherem.\nYes there are rumours of G2 that could be interested in buying out 'FNC player(s)'. But Fnatic will try everything to keep what they want I think.\n— LEC Wooloo 🇪🇺 (@LEC_Wooloo) 12. listopadu 2020\n„G2 Esports mají zájem o minimálně jednoho hráče Fnatic,“ stojí v tweetu Wooloo, jednoho z respektovaných evropských žurnalistů League of Legends. Naznačuje, že by se G2 kromě švédského ADC mohli zajímat o dalšího člena Fnatic.\nTím by měl být Oskar „Selfmade“ Boderek. Nahradil by tak dalšího polského junglera Marcina „Jankos“ Jankowského, jenž je zástupcem G2 od konce roku 2017.\nFnatic by přišli o dvě největší hvězdy a pravděpodobně by museli hledat tři nové tváře. Zda jsou informace pravdivé, ukáže přestupové období začínající v pondělí 16. 11.\nTémata: esport sport league league of legends LoL Fnatic g2 esports perkz rekkles ocelote\nUpset finalizuje přestup do Fnatic, bude kvalitní náhradou za Rekklese?\nDrahé vítězství ve Velké: pokuta za bičík! Trenérka Složila brání\nPodvodník Kane? Hvězda San Jose přijde o čtvrtinu základní části


Pohádková neděle na Chvalském zámku s čarodějnicí – e-Zpravodaj Horní Počernice\n28.4.2019, 10:00 - 18:00\n« MATÝSEK A ZDENEK POLACH\n*VYPEČENÁ POHÁDKA »\nV neděli 28. dubna se můžete těšit na komentované prohlídky s čarodějnicí z chvalského podzemí. Pohádková čarodějnice vás provede zámkem i novou výstavou UMĚNÍ LOUTKY. Zasoutěžíte si, uvaříte čarodějný lektvar, v našich dílničkách si vyrobíte vlastní loutku a v divadelní herně vyzkoušíte, jak se loutky “vodí”! Prohlídka trvá 40 min., začíná vždy v celou hodinu, rezervace na tel. 281 860 130. Po skončení prohlídky můžete zůstat ve výstavních prostorách, jak dlouho chcete. Jen pozor, v 18 hodin čarodějnice zamyká bránu.


Vyzkoušejte si závody Onrush v betě - Hrej.cz\nVyzkoušejte si závody Onrush v betě\n10. květen 2018 11:28 / Marek Selinger / Novinky / Diskuze (0)\nDodnes si pamatujeme moment, kdy jsme si domů přinesli svou zbrusu novou PS3 v bundlu se střílečkou Resistance: Fall Of Man a závody Motorstorm. Ty nás uchvátily svým adrenalinovým pojetím, a ačkoliv jsme se dočkali ještě několika dílů, popularita pomalu klesla až na úroveň, že Sony sérii úplně odpískala. Pokud tedy hledáte způsob, jak se vyřádit v bahnitých závodech, Onrush se zdá jako velice slibnou příležitostí.\nMají ji na starost mazáci z Codemasters, což už by mohlo napovídat, že se můžeme těšit na povedené svezení. Pokud si chcete Onrush vyzkoušet ještě předtím, než 5. června definitivně vyjde, máte ideální příležitost. Dočkali jsme se upřesnění, kdy si hráči na PS4 i Xboxu One budou moci vyzkoušet otevřenou betu hry. Ta započne již příští čtvrtek 17. května a bude dostupná po celé čtyři dny, tzn. do 21. května.\nCo se týče obsahu bety, tak ta by měla hráče provést úplnými začátky hry, kdy bude na výběr hned několik vozidel. Očekáváme tedy prvních pár závodů z karierního režimu. Avšak pokud by chtěl někdo poměřit své síly s ostatními hráči, tak dostane šanci i k tomu. K dispozici budou hned dvě multiplayerové mapy, a to Big Dune Beach a Crater Lake.\nKrátce po oznámení vypadalo Onrush všelijak, avšak s každým trailerem vypadá hra více a více nadějněji. Na definitivní ortel nad hrou, která si dává za cíl vzpomenout na již zmíněný Motorostorm, si budeme muset počkat do začátku června. Pokud však autoři dostojí svých slov, můžeme se těšit před E3 na povedené závodění a obrazovku zašpiněnou od bahna.\nOnrush si můžete pořídit na Xzone.cz.


ŠKOLNÍ BATOH CUBIC ARMY • Chlapecký školní set Cubic Army obsahuje školní batoh, praktický penál a sáček. • Tříkomorový školní batoh Cubic Army, vhod... celý popis\nrozměry v/š/h (cm):45/33/20\n• Chlapecký školní set Cubic Army obsahuje školní batoh, praktický penál a sáček.\n• Tříkomorový školní batoh Cubic Army, vhodný od 3. třídy 1. stupně ZŠ a také pro 2. stupeň ZŠ. Batoh byl úspěšně testován v ITC Zlín.\n• Boční kapsy z elastického materiálu jsou vhodné pro láhev na pití.\n• Jako dárek praktická svítilna v hodnotě 79,- Kč pro větší bezpečnost školáka.\n• Pevný penál na zip s dvojitou výklopnou chlopní a s army potiskem.\n• Na přední straně sáčku je umístěna prodyšná síťka. Síťka je praktická při využití sáčku k uložení převlečení na tělocvik, oblečení i obuv dýchá.


Pojď za mnou – Diakoni\nAutor Pavel Ramík · 22. 2. 2007\nOsobní „zpověď“ jáhna Jindřicha Hoňka o tom jak jsem se stal manželem, rodičem, salesiánem, ředitelem a jáhnem.\nNa počátku bylo slovo…. A bylo to slovo, které bylo u Boha, a které si dali maminka s tatínkem na Hostýně, kde slavili před 46 lety svátost manželství. Bez tohoto slova a pomoci Boží bych zde nebyl já ani moji sourozenci a nemohli byste ani číst tento skromný příspěvek pro Společenství. Dědeček po válce odešel nuceně do Německa, a babička s tatínkem, tehdy 10 letým už byli sbalení, že půjdou za ním. Ale najednou se babičce udělalo špatně a zůstala v republice. A tak se tedy i díky tomu mohl tatínek seznámit s maminkou a vzít si ji. A tak mě tady máte. Salesiánské dílo jsem poznal na prvním místě v rodině, a tak nějak přirozenou cestou jsem se setkával s Donem Boskem. Tatínek jako kluk navštěvoval salesiánskou oratoř v Ostravě. To prostoupilo jeho život natolik, že po přestěhování z Ostravy do Havířova se všemožně snažil pracovat mezi mládeží ve farnosti sv. Anny. Od scholy, přes ministranty až po rekonstrukci kostela a založení mužského sboru. Byl velmi aktivní katolický laik. I toto jsem vstřebával do sebe a dnes musím konstatovat, že mnohé rysy jsou jaksi dědičné. I já jsem při svém konání ve znamení hledání časových kompromisů rodinného života a služby druhým. Ne vždy je to optimální, ale s Boží pomocí se snažím. Zde musím poděkovat na prvním místě své milované manželce Martině, která to nemá se mnou lehké, ale bez níž bych nemohl nic. Než jsem se stal manželem, tak jsem prošel salesiánskou formací i praxí při práci s mládeží, s ministranty a po revoluci se skauty. Jsem tomu rád, a dodnes na to rád vzpomínám a setkávám se svými bratry aspoň při tradičním fotbalovém DERBY na jaro a na podzim.\nA pak se stalo, potkal jsem u sv. Anny svoji životní lásku Martinu a v roce 1990 jsme si řekli v kostele sv. Anny ANO ke všemu dobrému i zlému, až do smrti. Opřeni o sebe i Boha kráčíme životem už 16 let. Jemu buď čest a chvála na věky. Amen. (Mimochodem to byla první svatba v Havířově otce Václava Gandery.)\nNarodily se nám čtyři nepřehlédnutelné děti. A tak tady žijeme v Havířově, pracujeme ve farnosti i v aktivitě Manželská setkání a v poslední době v ostravském místním společenství salesiánů – spolupracovníků. Touha pracovat pro druhé v duchu Don Boska, mě vedla až k složení slibu salesiána spolupracovníka. Tak dostalo i naše rodinné a manželské snažení směr společný mnoha lidem na celém světě.\nPo náhlé smrti tatínka, který se pro mě stal ikonou Krista Ukřižovaného, jelikož zemřel připoután na lůžko za 3 hodiny, od doby co jsem s ním naposledy v noci mluvil mobilem a osobně ho i viděl v nemocnici, jak bych stál se sestrou pod křížem, tak jako Panna Maria a učedník, kterého miloval. Po této náhlé smrti jsem byl zdrcen. Tatínek ještě nebyl pochovaný a už tehdy začala vycházet najevo snaha různých lobby skupin o udržení vlivu ve středisku a získání střediska pro své plány. Já jsem byl dalek tohoto počínání a velice mě zraňovalo. Nicméně jsem při své učitelské práci byl zřizovatelem střediska otcem biskupem Františkem Václavem Lobkowiczem pověřen řízením střediska, do doby než vzejde nový ředitel z oficiálního výběrového řízení.\nVýběrové řízení bylo vyhlášeno a zveřejněno snad ve všech církevních tiskovinách, dokonce se hlásilo i v ohláškách. Dlouho jsem váhal, zda se vůbec přihlásit. Nakonec jsem tak učinil s tím, že jestli nemám být ředitelem a pokračovatelem díla pro mládež, tak Bůh má dosti možností, jak mi to dát najevo. Nechtěl jsem být jenom jakýmsi dědicem funkce. Po psychologických testech a pohovorech před odbornou komisí, mě otec biskup na základě výsledků výběrového řízení jmenoval ředitelem střediska. V této funkci a práci, kterou beru jako mi předanou a svěřenou zvláštním způsobem Boží prozřetelností, se snažím navázat na vše dobré, co bylo v minulých letech ve středisku vytvořeno. Ne vše však bylo dobré, byly i chyby, které musíme napravovat. I z tohoto místa chci poprosit za odpuštění všech příkoří, nedorozumění a napětí, která středisko připravila farnosti sv. Anny. Otec Václav Gandera otevřel svou otcovskou náruč nejen mě, ale také středisku. Blahoslavení tvůrci pokoje, neboť oni budou nazváni Božími syny (Mt 5,9) Středisko je otevřeno a spolupracuje se všemi lidmi dobré vůle, ať už jsou v institucích a organizacích státních nebo v ryze církevních. Snažíme se s týmem vychovatelů o vytvoření kvalitního, rodinného a bezpečného místa pro děti. Při uplatňování principu laskavosti, rozumnosti a duchovního rozměru. To jsou základy, na kterých stojí celý Don Boskův preventivní systém. Myslím si, že se nám to daří, děti k nám chodí rády a to je ta nejlepší vizitka pro nás. Myslím si, že i v podvědomí občanů Havířova jsme dobře zapsáni, což se projevuje i účastí škol na různých sportovních akcích pořádaných střediskem.\nV tomto roce se Boží volání ke mně završilo i nezaslouženým darem jáhenské služby, kterou jsem přijal vkládáním rukou otce biskupa Františka Václava v září letošního roku. Skrze toto posvěcení mohu více spolupracovat s boží milostí a sloužit Bohu. Na prvním místě v rodině, a pak všude tam, kam mě posílá. Je to velké dobrodružství s Bohem, které zažívám dnes a denně.\nNásledující příspěvek Spuštění našeho webu do plného provozu\nPředchozí příspěvek Kandidát trvalého jáhenství Pavel Kupčík odpovídá


Autobiografie fotografa Josefa J. Šechtla | Časopis HOST\nAutobiografie fotografa Josefa J. Šechtla\nRodina Šechtlových je spjata s médiem fotografie více než půl druhého století. Působí v Táboře, kde se usadil zakladatel tradice, Ignác Josef Schächtl (1840–1911). Autorem výtvarné přílohy Hosta je první z dědiců firmy, Josef Jindřich Šechtl (1877–1954). Do dějin fotografie přispěl „poznámkami k vlastnímu životu“.\nJosef J. Šechtl pokračoval v tradici největšího portrétního studia na českém jihu, jak je sám situoval, a zároveň se věnoval fotodokumentaci Tábora i okolí, započaté jeho otcem. Nejspíš roku 1928 si pořídil převratnou novinku, aparát firmy Leitz na kinofilm, a zřejmě jím hned zachytil instalaci První celostátní výstavy fotografů z povolání v tehdy nových pavilonech brněnského výstaviště. Z negativů je patrné, že fotografoval s rozmyslem, třebaže záběry opakoval v míře zaručující neošizené vykreslení námětů. Svůj vizuální zápisník doplňoval až do roku 1953, tedy téměř do konce života. Celek má vynikající úroveň a připravovaná kniha by se měla stát prvořadou kulturní událostí a velkým překvapením fotografického světa. Vždyť mezi koncem dvacátých let a padesátými lety komponovali statičtějšími komorami do poklidu čtvercového formátu převážně i reportéři. Díky včasnosti a soustavnosti práce s kinofilmem nemá u nás Josef J. Šechtl srovnání. Dílo v Osvětimi zavražděného sociálního kritika Rudolfa Kohna (1900–1942) je rozptýleno a vynikající práce Zdeňka Tmeje (1920–2004) z totálního nasazení pocházejí „teprve“ ze čtyřicátých let. V zahraničí by se sice průkopníků dynamické vize našlo víc, nicméně Šechtl se takto činil již s deskovými kamerami. Předností je také subjektivita postřehů, prostupující více než pět dekád šechtlovských výprav do terénu.\nO více než generaci mladší Henri Cartier-Bresson (1908–2004) se proslavil snímky estetizovanými tak, aby nikdo nepřehlédl, že autorem je umělec. Výsledky míří spíše do honosných muzejních vitrín než zpátky do života. Nad jiné výmluvným detailem pak je, že Miloň Novotný (1930–1992), první následovník Cartiera-Bressona, jehož koncem padesátých let přijali do Svazu československých výtvarných umělců, vystřihoval z kinofilmových pásů takzvané „rozhodující okamžiky“ a zbytek zahazoval.\nŠechtlovi dědici digitalizovali veškeré dochované kinofilmy, to znamená 8432 snímků. Elektronická verze archivu Muzea Šechtl a Voseček zpřístupňuje ukázky nejenom doličných momentek (http://sechtl-vosecek.ucw.cz/expozice9.html). Leč vřele doporučuji nahlédnout především do Šechtlova fotografického deníku. Jako by se vymykal tezi, že záznamový přístroj proměňuje účastníka v pozorovatele.\nJak a o čem tedy Josef J. Šechtl svědčí? Jednak držel na osobnosti portrétované v efektním světle ateliéru se vší navenek obrácenou reprezentativností. Proslul podobiznami prezidentů Masaryka a Beneše, spisovatelů Josefa Holečka či Jaroslava Marii, hudebníků Josefa Bohuslava Foerstera a Oskara Nedbala, sochařů Františka Bílka i Jana Duška. Vedle Táborska neopomíjel ani vzdálené metropole. Zvláštní pozornost věnoval turistice a sportu. Mimořádně půvabné jsou žánry ze Sokolské plovárny v Táboře, ale zkrátka nepřicházely ani náročné zimní disciplíny. V roce 1934 uvítal v Praze stříbrnou jedenáctku při návratu z římského mistrovství světa v kopané, o dvě léta později cestoval s celou rodinou na XI. olympijské hry do Berlína, poznamenaného nacismem, za další dva roky sledoval přípravy X. všesokolského sletu i jeho vyvrcholení na Strahově. Z kulminačního roku 1938, kdy se slavilo 20. výročí vzniku Československa a první republika zároveň končila, vytěžil maximum. Alespoň namátkou: Šechtl fotografoval stavby chrámu Církve československé a moderní nemocnice v Táboře, znovuotevření elektrické dráhy do Bechyně za účasti jejího prvního budovatele Františka Křižíka, návštěvu prezidenta Edvarda Beneše v Táboře i tamní sjezd motocyklistů… Kouzlo ovšem spočívá v prolínání takzvaně velkých dějin s malými. Šechtl nepolevil ani za okupace, ani za osvobození a sledoval i další proměny poměrů, naznačené symbolikou 1. máje 1948 a pohřbem někdejšího prezidenta Beneše v září téhož roku.\nPoliticky nejvíce exponované pasáže podlehly nájezdům komunistických retušérů historie. Napřed vysypali skleněné desky do rybníka Jordán, načež nevrátili kinofilmy vylákané kvůli muzejní expozici.\nJosef J. Šechtl byl rezistentním mužem, jenž snímky Edvarda Beneše nabízel za výlohou ateliéru i v éře první socialistické pětiletky, kdy už jeho podnik na hlavní třídě oficiálně patřil družstvu Fotografia a celá země navenek podléhala svévoli generalissima Stalina. Šechtlovi nicméně vzpomínají na přespolní vlastence, putující za portréty zvěčnělých prezidentů jako za relikviemi starých dobrých časů.\nJosef Moucha (1956) je praktikem i teoretikem fotografie.\nHOST, 2011, roč. XXVII, č. 1, s. 68


Mladší žáci U-13: Nepřesvědčivý výkon, přesto vysoké vítězství na Vyšehradě.\nVydáno: 21. 04. 2015 - 11:27:52 | Napsal: Lubor Mírek | Kategorie: Mladší žáci U-13\nNa první derby v sezoně jsme se celý týden poctivě připravovali, chtěli jsme navázat na vítěznou sérii a samozřejmě ji prodloužit. Hráče jsme namotivovali, vyhecovali a těšili se na utkání. Bohužel od první minuty se naši hráči přizpůsobili chodícímu tempu soupeře a místo toho, aby si zápas užili, tak první půli prochodili. Ve všem jsme byli pomalí, nedůrazní, bez zájmu a to bohužel na obou hřištích. Chyběla nám kvalita v rozehrávce a bohužel i v práci s balonem. V první půli si hráči mysleli, že vše půjde samo, neplnili vůbec taktické pokyny a hráli zápas jak nějaký pouťáček. O půli v šatně jsme zbytečně museli zvýšit hlas. Co nás nejvíc trápí je, že kluci sedí a koukají a vypadají, že jim je všechno jedno. Neumí si připustit svoje chyby a hledají je všude jinde než u sebe !!!\nDo druhé půle jsme vstoupili v plném tempu a nasazení. Za dvě minuty jsme dali na obou hřištích dva goly a naši hráči se uklidnili. Od této chvíle bylo na hřišti jen jedno mužstvo a to to naše. Začali jsme dobře kombinovat, zpřesnili rozehrávku a hlavně celou naši hru zrychlili. Náš soupeř najednou nevěděl kam dřív skočit a kdyby naši hráči byli přesnější v koncovce mohli jsme vyhrát daleko větším rozdílem. Bohužel nám pořád před brankou soupeře chybí klid v zakončení a soustředění na danou situaci. Špatně vyhodnocujeme situace 2 na 1 a netrefujeme prázdnou branku.\nHodnocení trenéra: Celý týden se na něco připravujeme a pak do zápasu vstoupíme laxně bez pohybu a bez zájmu. Není to bohužel poprvé. Naši kluci se neumí vyhecovat, nabudit a táhnout na hřišti za jeden provaz. Nehrají v plném nasazení a soupeře šetříme. Máme daleko větší kvalitu a můžeme porazit každého, jen to chce makat a hrát to co umíme naplno, nešetřit se a ukázat jak fotbal máme rádi. To mi bohužel na naších hráčích chybí. Teď nás čeká derby na Meteoru a uvidíme zda jsme se poučili.\nVyšehrad - Motorlet 2:11 (1:3)\nBranky: Vajdl 4, Vostracký 2, Margolius 2, Heller 2, Linka


Olej FERRARI F50 - Motorové oleje pro každý vůz\nProč je správný motorový olej pro FERRARI F50 důležitý?\nKromě toho také olej udržuje motor vozu FERRARI F50 od nečistot a oxidace. Na oleji prostě záleží. Oleje se vyrábí v různých viskozitách. Viskozita je míra vnitřního tření. Čím je olej viskóznější, tím je jeho míra vnitřního tření vyšší. Pro srovnání - například med má vyšší viskozitu než voda. Viskozita přímo závisí na okolních i vnitřních teplotách a musí odpovídat konkrétnímu motoru. Viskozitu zjistíme přímo z označení oleje. Oleje se označují například 5W-30. První číslo označuje viskozitu za studena, což označuje i následující písmeno (W jako WINTER). Čím je první číslo nižší, tím je olej méně viskózní. Nižší viskozita za studena pomáhá motorům lépe startovat v chladném prostředí, protože vytváří menší odpor. Druhé číslo označuje viskozitu za vysokých teplot. Ta opět musí odpovídat požadavkům vašeho motoru.\nMinerální a syntetické oleje - jsou vhodné pro FERRARI F50 ?\nFrancouzská verze - Huile moteur FERRARI F50\nMotorový olej pro FERRARI F50\nDůležité info - jak zjistit vhodný motorový olej pro FERRARI F50\n3. Nepodařilo se vám najít typ oleje nebo hledáte alternativu? Vyberte si z následujících olejů pro vůz FERRARI F50 :\nPrémiový olej Helix Ultra 5W-40 je pro ty, kteří chtějí maximální péči o motor svého vozu. Je doporučován přímo pro F50 (P) (1995-) a je tak to nejlepší, co můžete svému vozu FERRARI dopřát.\nMotorový olej Helix HX7 10W-40 plně vyhovuje specifikaci pro F50 (P) (1995-) a je tak ideálním mazivem pro tento vůz FERRARI.\nMotorový olej Helix HX7 5W-40 je ideální alternativou dražších olejů pro F50 (P) (1995-) avšak i tak plní specifikaci pro oleje pro vozy FERRARI.\nDalší alternativní oleje: 15W-50


Massachusetts – Seznam.cz\nNejnovější články na Seznamu na téma Massachusetts\nMalý robot z kapaliny pracuje nepřetržitě bez elektřiny\nTým výzkumníků z Berkeley Lab při ministerstvu energetiky a z university v Massachusetts Amherst v USA sestrojil „vodní“ kapalinové roboty, kteří se podobně jako malé ponorky potápějí pod hladinu, aby získali vzácné chemikálie, a poté se vynořují, aby je znovu a znovu dopravili na břeh, informoval portál sciencedaily.com.\nHannah Duston bojovala s indiány. Byla to hrdinka, nebo vražedkyně?\nSpojené státy americké mají za sebou celkem bohatou historii, která je ale značně komplikovaná a kontroverzní. Ani sami Američané někdy neví, jak se k ní vlastně postavit. Příkladem je životní příběh Hannah Duston, která byla unesena indiány. Byla to hrdinka, nebo spíše vražedkyně?\nŽena upletla desítky dětských čepic a pověsila je na plot ve vesnici. Důvod dojme k slzám\nDnes již devadesátiletá žena díky svému nezištnému počínání vzbudila celosvětový zájem o svoji osobu. Ovšem důchodkyně si přeje zůstat v anonymitě.\nPo operaci srdce dostal los na zotavenou. Vyhrál miliony\nAlexander W. McLeish z amerického státu Massachusetts může hovořit o dvojnásobném štěstí. Operace srdce u něj proběhla na výbornou a k tomu ho může hřát výhra milionu dolarů (22,4 milionu korun). Výherní stírací los dostal od svého známého jako dárek na zotavenou.\nVideo zachytilo fungování systému automatického hašení benzinek, bohužel se pustil omylem\nProtipožární systémy instalované v domech, hotelech či kancelářích, které spustí rozstřik vody v momentě, kdy kouřový senzor zaznamená nebezpečí, jste v akci jistě viděli. Něco velmi podobného ale funguje i u některých čerpacích stanic.\nU novorozenců působí obličeje zcela symetricky, pokud se tedy nejedná o těžký porod.\nPracovníci Boeingu masově žádají o výjimky z povinného očkování\nPřes 11 tisíc pracovníků amerického výrobce letové techniky Boeing žádá o výjimku z povinnosti nechat se naočkovat proti covidu-19. Argumentují náboženskými nebo zdravotními důvody. Vedení společnosti takovýto odpor nečekalo, píše agentura Reuters.\nZoomová dysformie: Proč se lidé začali houfně objednávat k plastickým chirurgům\nPo silné bouři na italské Sicílii se město Katánie a jeho okolí ocitlo pod vodou. Ta zaplavila domy, obchody i část tamní nemocnice. Tisíce obyvatel v centru města jsou bez proudu. Kvůli velké vodě zemřeli na Sicílii už nejméně dva lidé.\nNarodila se raritní dvouhlavá želva. Proč odborníci nevychází z úžasu?\nJsem po rakovině, můžu najít lásku? “Randění může zahrnovat fyzickou intimitu, nebo také nemusí. Pochopte své tělo i emoce.”\nNedovolte, aby vám obavy z vašeho těla a emoční změny po prodělané vážné nemoci zabránily v hledání lásky.\nKdyž se nějaké americké městečko jmenuje Salem, je jisté, že má podivnou historii. V jednom Salemu proběhly koncem 17. století procesy s čarodějnicemi. V dalším Salemu zase lidé hnali před soud rajčata. Prý šlo o ďábelskou zeleninu...


Spuštěno elektronické přihlašování\nJe možné se začít přihlašovat !!!vserubsky-zelezny-muz.webnode.cz/prihlaseni/Kategorie:vserubsky-zelezny-muz.webnode.cz/news/kategorie-2015/\nNovinky XVI. ročníku 2015\nPrvní novinkou je odlišení ceny startovného. Pro předem přihlášené ať už pomocí el. formuláře na těchto stránkách, nebo e-mailem, SMS atd. bude startovné 100 Kč. Pro přihlášené v den závodu bude 150 Kč. Přihlášky předem nám velice usnadňují práci a zrychlují průběh prezentace. ...\nPřeložení termínu Všerubského železného muže\nZ důvodu přesunutí termínu MTB závodu Duratec Jabkoty´ s Mile ve Kdyni na 18.7.2015 bude Všerubský železný muž přesunut o týden déle na 25.7.2015. Byl bych nerad aby se tyto dvě akce překrývaly.\nČlánek na stránkách NUTRENDU\nNapsal o nás NUTREND www.nutrend.cz/vserubsky-zelezny-muz-ve-skvele-kondici-a30046.htm\nVloženy výsledky https://vserubsky-zelezny-muz.webnode.cz/vysledky/a2014/ Foto přidám během pár dní, až se tou spoustou fotek fotografka prokouše :)\nInternetové přihlášení bylo ukončeno + nějaké aktuální info\nDnes bylo ukončeno internetové přihlášení s počtem 36 závodníků. Ostatní mají samozřejmě možnost přihlásit se v místě prezentace. Jinak dnes byla označena a prosekána trasa na běh - není možné zabloudit :) A částečně označena cyklo trasa. Aktuální teplota vody v rybníce je 25 °C - jako v moři,...\nPár informací před závodem. Závod se pomalu blíží a z důvodu pár novinek jsem se rozhodl napsat tento slint. Vezmu to pěkně od začátku. Parkování ve Všerubech je možné všude kde je místo – hned naproti autobusové...\nČtvrtek 17.7.2014 konec on-line přihlášek\nZávod se pomalu, no spíše rychleeeeeeeeeee, blíží. Ve čtvrtek 17.7. ukončíme on-line přihlašování. Následně bude možné se přihlásit při prezentaci v den závodu.


Televize Nova: Vlastnictví médií by mělo být transparentní\nJméno a adresa autora tohoto příspěvku jsou redakci známy.\nZelezny jenom klickuje. Jsem zvedav, jak dlouho mu ty klicky vydrzi.\nNa Vasi otazku: "Co si myslite o Zeleznem?", nejsem schopen odpovedet, pokud mate na mysli celkove vyusteni sporu.\nBude-li mit dost "dlouhe penize", pak na medialni scene zvitezi a zustanou mu jenom problemy na scene soudni. Ze se dostane do zavislosti - i politicke - na lidech, kteri mu ty penize pujcuji a bude je muset v budoucnu poslouchat, to mu zrejme nevadi.\n(Melo by to ovsem vadit ceskym politikum, zvlaste tem medialnim, kteri by se meli zajimat o zdroje uveru, ze nez VZ v soucasne dobe vysila, nebot vlastnictvi velkych medii - at uz je ma kdokoli - by melo byt transparentni. Nerad bych se jednou dozil toho, aby v IPB zvitezilo jeji prestrojene komunisticke jadro, ktere by pak nekdy v budoucnu mohlo tlacit na VZ, aby podporoval Grebenicka.)\nPokud by ale Vladimiru Zeleznemu penize dosly drive, nez dojdou trpelivost a penize CME, pak by se mohl dostat do problemu. Zatim s nim jeho spolupracovnici jdou, i kdyz VZ zije na uver, protoze mu veri a vedi, ze je schopnejsi nez Vavra. Ale az jim zacne dluzit penize, klidne odejdou ke konkurenci.\nPak je tu ale i ta soudni stranka veci, kde Zelezny porusuje vsemozne smlouvy a ujednani, necti autorska prava atd. a doufa, ze to svym typickym zpusobem "pres media" ukeca. Zatim mu to v Ceske republice prochazi a jsem zvedav, zda ho Americane pres soudy - i ceske - dostanou.\nTo je dalsi mozne vyusteni sporu. Pote, co mu bude hrozit ztrata veskereho majetku a strechy nad hlavou, Amici klidne s nim uzavrou dalsi smlouvu, ale uz podle jejich terminu. Oni jsou - na rozdil Zelezneho - racionalni. Nechteji ho znicit, chteji jenom zpatky sve penize, a kvuli nim Zeleznemu vsechno, co bylo v minulosti, odpusti.


Španělsko a USA odmítly Kaddáfího hrozby, NATO zesiluje akce | E15.cz\n2. července 2011 • 13:58\nMinistryně zahraničí Španělska a Spojených států Trinidad Jiménezová a Hillary Clintonová dnes v Madridu prohlásily, že přes hrozby libyjského vůdce Muammara Káddáfího adresované Evropě bude operace Severoatlantické aliance (NATO) v Libyi pokračovat. Reagovaly tak na jeho páteční slova, že pokud NATO operaci nezastaví, mohli by Libyjci přenést boje do Evropy. Aliance dnes oznámila, že v tomto týdnu bombardování zintenzivnila.\nClintonová řekla, že místo hrozeb by měl Kaddáfí postavit na první místo zájmy svého lidu a odstoupit. Její španělská kolegyně pak prohlásila, že „odpověď Evropy (na Kaddáfího slova) je pokračovat v práci se stejnou rozhodností“ a udržovat politický a vojenský tlak, aby byla odstraněna hrozba, kterou Kaddáfího síly znamenají pro libyjské civilisty. Americká ministryně dále vyslovila názor, že podpora operaci NATO v Libyi „je silná a dál sílí“ i v Africe.


Back to Iceland travel (Reykjavík, Island) - Recenze\nRestaurace poblíž – Back to Iceland travel\nAktivity v blízkosti atrakce Back to Iceland travel\nBack to Iceland travel, Reykjavík - Recenze\nČ. 6 z 291 zařízení v kategorii Outdoorové aktivity – Reykjavík\nProhlídky, Outdoorové aktivity, Celodenní výlety, Autobusové zájezdy, Prohlídky přírodních oblastí a pozorování divoké zvěře, Soukromé zájezdy Více\nSkipholti 45, Reykjavík 105, Island\nJděte s Back to Iceland Travel\nJsme tři dámy navštěvující Island. Zarezervovali jsme soukromé transfery z letiště. Zastavili jsme se u Blue Lagoon s naším letištním pickupem. Nejlepší rozhodnutí vůbec! Anton nás nikdy nepřecházel. Jen nás požádal, aby nám recepční zavolal 15 minut před tím, než jsme připraveni odejít. Vzhledem k...soukromému přenosu jsme nemuseli ztrácet čas kontrolou zavazadel a my jsme mohli volně strávit, jak dlouho chce naše srdce. Nakonec jsme skončili u laguny 4 hodiny. Také jsme rezervovali Golden Circle a South Coast minibus denní výlet s BTI. Byli jsme požehnáni skvělým počasím a úžasnými průvodci pro obě cesty. Zúčastnili jsme se turné Anton for the Golden Circle a my jsme měli štěstí, že jsme toho dne byli jenom 3. Anton nám dal na každé zastávce tolik času, kolik jsme chtěli, přestože včera v noci měl další soukromou tour skupinu pro severní světla. Anton je vtipný a velmi sladký muž. Uskutečnili jsme zastávku u skleníku z rajčat a zmrzliny. Rádi bychom si rádi vyzkoušeli rajčatovou polévku, ale už jsme jedli v autobusu. Zastávka zmrzliny byla zábavná a zajímavá, ale ta dáma nás opravdu otrávila špatnou cestou. Anton nám řekl, že můžeme ochutnat zmrzlinu, ale ta paní řekla, že můžeme zkusit jen jednu. Co? ! ? ! Zpočátku tvrdil, že je to šetřit plastové lžičky a pak to bylo proto, že turisty někdy vyzkouší celou řadu vzorků, pak nic nekupuje. Jižní pobřeží bylo vrcholem našeho výletu na Islandu. Byli jsme opět požehnáni krásným sluncem. Hawk byl náš průvodce a on dělal báječnou práci. Jeho angličtina byla perfektní, protože žil v Kanadě několik let. Má velký smysl pro humor a velmi otevřený a upřímný svůj názor na islandské ekonomické a politické otázky. Mám pocit, že jsem se o Islandu naučil hodně. Přiměl mě zamilovat se do Islandu a jeho kultury. Islanďané jsou takovými myslitelkami; jsou vynalézaví a odolní mnoha způsoby. Hawkova láska k Islandu opravdu působila na mě a mé přátele. Opravdu si vážím toho, že jsme zastavili na vodopádu kladiva. Bylo to naprosto úžasné a řekl nám, že můžeme vyplnit prázdné lahve s tekoucí vodou. Opravdu nejvíce osvěžující voda, kterou jsem kdy ochutnal! Pokud diskutujete o jízdě s obojživelným člunem, prostě bych to udělal. Ano, je to velmi drahé za to, co je (ISK 5700), ale jak často byste dostal takovou příležitost? Krása laguny je prostě neskutečná. Čas je na tomto turné trochu napjatý, ale je to proto, že musíme chytit prohlídku lodí a denní světlo je omezené. Opravdu se snaží udělat další zastávky, abyste mohli co nejvíce z turné. Ano, je to vyčerpávající den (zvláště když máte v noci pouze 4 hodiny spánku), ale opravdu jsem nechtěl, aby den skončil, protože to bylo úžasné. Anton nás propustil na letišti. Jako vždycky se nás zeptal, jestli se nám líbí naše turné. Je zřejmé, že se stará o spokojenost svých zákazníků. Prohlédli jsme si prohlídku poloostrova Sn padesnes s jinou společností a opravdu jsme si přáli, aby jsme ji přijali s BTI. Anton nás varoval před virem z Islandu, když nás vybral na letišti. Rozšiřuje se jako šílenství mezi turisty. Doktoři to nemohou zacházet. Jediný způsob léčby tohoto symptomu je návrat na Island: Děkujeme Antonovi a Hawkovi za to, že náš výlet na Island je nezapomenutelný!Více\nAntanas S, Owner v zařízení Back to Iceland travel, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: 7. října 2018\nÚžasný výlet z 21. září 2018 - to nejlepší z našich životů\nVelkým díky našemu velmi laskavému průvodce Tomášovi, který 21. září ulici 2018 obdržel za můj nejšťastnější den a Makarand, můj manžel. Tomáš byl plný nadšení, aby nám ukázal veškerou krásu, kterou jižní pobřeží mělo nabídnout. Jeho vášeň pro fotografování a lásku k přírodě nám pomohla,...protože jsme měli vzít některé z nejkrásnějších fotografií a videí. Vzal nás na správná místa ve správný čas, abychom mohli zachytit krásu místa v nejlepším čase dne. Byl velmi ohleduplný k našemu rozpočtu, když udělal občerstvení a přestávky na oběd v cenově dostupných restauracích. Dvě ze tří zastávek byly v tomto krásném místě u Vik, který měl za rozumnou cenu supermarket, který měl připraven jíst, restauraci s rozumnou cenou a obchod se suvenýry. Zastavili jsme se na několika místech, kromě jejich itineráře, což nám dalo výstřely krásných vodopádů po silnici. Zastavili jsme se v největším lávovém poli vytvořeném zničujícím erupcí Lakagigar v roce 1783 a stál v úžasu a díval se na rozsáhlé úseky mechových a lichenových lávových polí. Musíme zastavit a představit si nejvyšší vrchol Islandu, Hvannadalshn kur. Dokonce poukázal na Westmanské ostrovy a vyprávěl nám příběhy o jeho vzniku a nejnovějším přírůstku v roce 1963, ostrov Surtsey Máme dost času na strávení vodopádů Sk garfoss a Seljalandsfoss, vesnice Vik. V obci Vik jsme šli na malý vrch, který měl malý kostel. Musíme vidět celou pobřežní čáru pláže Vik, Reynisdrangar odtud. Ve vesnici Vik jsme také dostali dostatek času na to, abychom šli na břeh a bližší obrázek Reynisdrangaru, bazaltových mořských zásobníků pod horou Reynisfjall Na pláži Diamond jsme měli dostatek času na to, abychom obdivovali kusy ledu a kusů ledovce vypláchnutého z nedalekého ledovce na černé písky. Amfijská loď jezdí mezi ledovci v laguně Glacier Jokulsarlon a je to úžasné. Viděli jsme ledovce v odstínech čistě modré, bílé s černými pruhy kvůli lávové půdě. Laguna je domovem hravých pečetí a mnoha mořských ptáků, které se rojou kolem. Musíme vzorkovat kusy ledu z ledovců, které jsou téměř 1000 let staré. Tomáš nás přivedl na pláž Reynisfjara včas, aby sledoval krásný západ slunce. Strávili jsme spoustu času na pláži, když fotografovali měsíc stoupající mezi basaltovými komíny (Reynisdrangar), které se zvedly z moře. Obdivovali jsme útes Gardard složený z bazaltových sloupů na pláži, který byl vedle H lsanefshellirské mořské jeskyně, která měla také podšívku zvláštních hornin. Z břehu jsme viděli klenutý útes Dyrh laey nad mořem. Po celou dobu byl s námi Tomáš a staral se o nás. Jako kdyby neudělal dost, udělal potíže, aby zjistil, že jsou to severní světla. Bylo to vzrušující, protože byl den, kdy byla předpověď pro sledování velmi špatná. Ale Tomáš nevěřil v předpovědi a prohledal oblohu pro Northern Lights a jako štěstí by to mělo, viděli jsme nejpozoruhodnější zobrazení severních světel v letech. Tomáš je vynikající fotograf a měl trpělivost pořídit si fotografii se všemi z nás se svými kamery. Prostě nemůžeme Tomášovi moc poděkovat. Jděte ho požehnat hojně!Více\nAntanas S, Owner v zařízení Back to Iceland travel, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: 1. října 2018\nVelké jižní pobřeží a Glacier Lagoon Tour od MiniBus turné s Back to Iceland na 21 září 2018.\nMůj přítel jsem vzal na South Coast a Glacier Lagoon tour MiniBus turné s Back na Island 21. září 2018. My jsme měli Thomas jako náš průvodce. Snažil se nám na každé zastávce poskytnout dobré zkušenosti a hodil několik dalších zastávek, které z něj činily...ještě zvláštní. Stojí za to malé množství dalších peněz na to, aby se dalo menší prohlídka van s příslušným průvodcem. Zkoušel jsem jinou společnost na turné Golden Circle a nebyla to taková kvalita. Vyvrcholením tohoto turné byl Thomas, který se snažil najít cestu k severním světlem na cestě zpátky a pořídit si fotku pod sebou, kterou mi poslal později. Nad tímto servisem jsem se tak rád, že jsme si vybrali tuto turné. Co se týče obsahu této turné, stojí za to, i když se jedná pouze o jízdu, protože vidíte tolik krásných scenérií, ale především jsem si užíval Diamond Beach a lagunu ledovců.Více\nMůj manžel a já jsme chtěli co nejvíce využít naši cestu na Island a my touto cestou nám nelitujeme. Prohlídkový průvodce, Hawk, byl vědomý a interaktivní. Krajina byla dech beroucí. Plavba lodí byla zábavná, ale mohla by být předána dál. Glacier Lagoon byla nádherná. Plánujete...strávit celý den, vyzvednout bylo 0700 a my jsme byli spadnutí zpět v 2130. Náš průvodce se často zastavil na místech k jídlu a chodil do koupelny. Koupelové přestávky byly nabízeny ještě častěji. Určitě se podívejte na toto turné a doufám, že získáte stejný průvodce jako my!Více\nVýlet je zrušen nejprve kvůli bouři na jihu. A naštěstí se to změní o 2 dny později. Všechno funguje perfektně. Thomas je skvělý průvodce. Ví, že je to náš poslední den na Islandu a moje máma zatím neviděla žádné severní světlo. Využívá své znalosti a...zastaví se někde u města na cestě zpátky, kde konečně uvidíme úžasné severní světlo. Je velmi profesionální. Děkuji ještě jednou.Více\nAntanas S, Owner v zařízení Back to Iceland travel, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: 25. září 2018\nJe to poprvé, kdy se přihlásíte do soukromé prohlídky. Všichni jsme byli ohromeni "HAWK", který je skvělým průvodcem na dnešním výletě 16. září 2018. Je báječný! Každý v naší skupině 8 miloval tento úžasný výlet. Je velmi informativní a všichni jsme cítili, že jsme se...postarali o to, zvláště pro moji 85 letou matku. Bude nám poradit, kde si vezme ten nejlepší snímek a vůbec ne. Rádi bychom se příště zapojili do turné BTI a doporučujeme nejlépe "HAWK".Více\nPěkný průvodce, Antone! a malá skupina!\nCestoval jsem a přistoupil k tomuto turné 26. srpna 2018. Malá skupina, kterou doporučuji! měli jsme jen 8 lidí v malé dodávce, Van je super komfortní, ale wifi se zdálo, že nemůže fungovat velmi dobře. Anoton je pěkný chlap a on se pokoušel vtipkovat a...vyprávěl nám mnoho příběhů o Islandu! Plavba lodí je velmi pohodlná, úžasný výhled je nezapomenutelný!Více\nProvedli jsme značný výzkum minibusů z Reykjavíku a BtI vyšel na vrchol. Naše studie nebyla špatná. Náš minibus turné byl čistý moderní Mercedes a náš řidič Hawk (anglicized pravopis) byl úžasný. Jeho znalosti Islandu a specifické body turné byly neuvěřitelně zajímavé a faktické. Viděli jsme...všechny obvyklé body, ale Hawkovo plánování nás dostalo před větší autobusy. Je to pocit osobní služby, který je tak příjemný a jeho plánování nám umožnilo dostatek času na každém místě a umožnilo nám navštívit mimo vodopád a soukromou černou pláž. Hawk není špatný při fotografování, neboť se to vždycky snaží nabídnout to, než abys dělal ty věci "sebejisté". Byli jsme s turné naprosto spokojeni a považovali jsme to za dobře vynaložené peníze. BtI znovu použijeme, když se vrátíme na Island.Více\nJednalo se o jeden z nejlepších malých prohlídek, které jsme kdy udělali. Hauk náš průvodce byl velmi knowledgable, informativní, pečující a profesionální. Samotná dodávka byla špičkou a my jsme sdíleli den se čtyřmi dalšími krásnými lidmi. Bohové počasí nám daly krásný den plný slunečního svitu....Zastávky Hauku byly velmi dobře načasované a měli jsme spoustu času na to, abychom zažili přírodní zázraky, které jsme viděli naplno. Hauk také nám dal spoustu dobrých rad ohledně našeho sólo výletu do laguny ledovce. Jeho tipy / varování byly na místě a cenné. Byla to opravdu dokonalá zkušenost.Více\nAwesome Tour. Úžasný průvodce.\nMoje žena a já jsme si vybrali BTI Travel pro naši nedávnou návštěvu Islandu a jsme tak šťastní, že jsme udělali tuto volbu. Pro jižní pobřežní letní výlet jsme byli přesně v naplánované době vyzdvihováni Hawkem, nášm průvodcem za den. Celý den jsme strávili v...čistém a velmi pohodlném mini autobusu s klimatizací a WiFi. Náš itinerář byl dobře naplánován s častými zastávkami pro toalety a občerstvení, počínaje snídaní u nádherné malé pekárny v Hveragerdi. Na každém místě, kde jsme se zastavili po cestě, jsme byli vždy buď před, nebo těsně za davy - Hawkovy zkušenosti s nejlepšími dobami, které se zastavily na každém místě, se ukázaly jako cenné. A my jsme viděli ty nejkrásnější místa, které viděli podél jižního pobřeží - pády u Skogafossu; černá písečná pláž v malebné obci Vik; majestátní skalní a lávové útvary v Reynisfjara a Dyrholaey; pohled zezadu pod pády u Seljalandfoss; a, píšecí pomoc, skrytý a krásný vodopád Gljufrabui. Jako úžasné a magické jako všechny tyto stránky byly to, co skutečně dělalo toto turné něco, na co si pamatujeme, náš skvělý průvodce, Hawk. Od chvíle, kdy začal turné, zůstal poutný, informovaný a velmi přátelský. Ujistil se, že naše radost a bezpečnost na cestách Jeho příběhy o místech, které jsme viděli po cestě, jeho znalosti islandské historie a kultury a jeho sdílení osobních životních zkušeností na ostrově nás celou noc fascinovalo. Cítili jsme jeho touhu po své vlasti a to pro nás znamenalo velký rozdíl. Mohu bezpochyby říci, že budete touto cestou milovat stejně jako my. Právě tento den jsme se rozhodli, že se opět vrátíme na další dovolenou. A když se vrátíme na Island, určitě se rozhodneme vybrat cestu zpátky do Islandu, abychom nám ukázali více této krásné země.Více\nZískejte rychlé odpovědi od personálu a předchozích hostů zařízení Back to Iceland travel.\nAutobusové zájezdy, Prohlídky přírodních oblastí a pozorování divoké zvěře\nNěkolikadenní zájezdy, Návštěvy památek, Soukromé zájezdy, Celodenní výlety


ocel Archivy - JKW\nOriginální kovové manželské postele v moderním a industriálním stylu\nStoly v industriálním stylu do interiéru i do exteriéru\nVlastní návrh a design\nKaždý náš výrobek si navrhujeme kompletně sami. Inspiraci hledáme všude kolem sebe. Každý dobrý nápad se snažíme přetvořit ve kvalitní a zároveň krásný výrobek. Nikdy nemáme hotovo. Neustále vyvíjíme nové produkty, technologie a výrobní postupy.\nVeškeré naše výrobky vyrábí zkušení řemeslníci. Používáme pouze kvalitní a poctivý materiál. Naše práce je naší vizitkou, a proto ji nikdy nešidíme. Můžete si být jisti, že od nás dostanete vždy jen kvalitní výrobek.\nNebojíme se individuálního přístupu. Neváhejte nás kontaktovat s Vašimi dotazy a připomínkami.\n""Spolupráce s touto firmou na 1. Velmi kvalitní a krásné výrobky. Pro nás nejlepší volba"\n""S firmou JK Welding pracujeme 5. rokem. JKW pro nás vyrábí stavební zámečnické výrobky a svařované konstrukce. Spolupráce s nimi je spolehlivá a na profesionální úrovni, určitě máme v plánu s nimi spolupracovat i do budoucna."


Vítejte na webu Ing. Otto Horský , CSc. - RECENZE, Diskuze, Úvody ke knihám: Review, Reseňas, Buchrezensionen, Critiques de livres\nÚvod » RECENZE, Diskuze, Úvody ke knihám: Review, Reseňas, Buchrezensionen, Critiques de livres\nDOSLOV ke knize Milana Švihálka Stavitel přehrad\nGrada Publishing ©2013\nPrávě jste dočetli knížku, která popisuje životní příběh mimořádného člověka. Ing.dr.Jan Čermák patřil k největším vodohospodářům, stavitelům a technikům naší země. Především to však byla lidská osobnost neobyčejného formátu. Muž, jakých je třeba, napsal by o něm Karel Čapek. Jeho osudy pokryly časově skoro celé 20.století, plné politických zvratů, převratných událostí, absurdních kotrmelců a krvavých válek. Knížka Stavitel přehrad však není jen popisem jednoho životního osudu na pozadí běhu doby. Ukazuje cosi obecnějšího, co platí za všech časů: ukazuje, co znamená v životě člověka škola a rodinná výchova, potvrzuje, že kráčet za životním snem se v konečném účtování vyplácí i tehdy, když tomu okolní podmínky neodpovídají, dokládá, že klíčový význam pro každého z nás má mimo jiné pevný životní postoj a charakter.\nIng. Dr. Jan Čermák zpracoval v letech 1949 – 1950 s kolektivem spolupracovníků studii „Potřeba a spotřeba vody Ostravska“ v níž nejen hodnotí z hlediska budoucnosti potřebný nárůst vody pro zásobování obyvatelstva a průmyslu, ale i navrhuje a prosazuje vybudování přehrad, z nichž většina v následných letech byla postavena a jako inženýrský geolog jsem měl možnost nejen je všechny navštívit, ale podílet se u některých z nich i na řešení dílčích problémů při jejich výstavbě nebo po jejich dokončení. Největší moje pozornost byla však\nvázána na dvě přehrady, u nichž o prosazení záměru jejich výstavby a významném podílu při realizaci projektu a při jejich výstavbě o velkých zásluhách ing.dr. Jana Čermáka nelze pochybovat. Jedná se o Kružberskou přehradu a o Žermanice.\nDokončení největšího a také nejmladšího vodního díla na řece Moravici, přehrady Slezská Harta, vybudované v letech 1987 až 1997 se ing. Dr. Jan Čermák již nedočkal. Dočkal se však zahájení její výstavby a dnes by jistě byl hrdý na další nádhernou stavbu na řece Moravici,\nkterá významným způsobem změnila ku prospěchu ráz krajiny, ve spolupráci s níže ležící Kružberskou přehradou umožnila zlepšení zásobování celé oblasti kvalitní pitnou vodou a mohli bychom jmenovat celou řadu dalších kladů velké důležitosti obou těchto staveb pro pozitivní průmyslový, energetický ale i sociologický rozvoj Ostravské aglomerace, Opavska, Bruntálska a dalších oblastí. O nových krásách této oblasti po vybudování přehrady Slezská Harta svědčí i skutečnost, že byla vybrána pro natáčení slavného velkofilmu Johanka z Arcu.\nZávěrem bych rád vyslovil poděkování autorovi této publikace, Milanu Švihálkovi, že se s opravdovým zaujetím a citem k dané problematice ujal úkolu využit cenného dědictví ing. Dr. Jana Čermáka, zaznamenané ve čtyřdílné soukromé autobiografii a představit tak české veřejnosti osobnost člověka mimořádné kvality. Člověka, který by mohl a měl být vzorem pro naši a další generace odborníků, ale i dalších občanů naší vlasti. Člověka úplného, komplexního, který myslel nejen jako profesionál, ale i jako občan, člověk, i jako otec, vědom si toho, že je třeba vychovat i další generaci, která bude přinášet užitek naší společnosti. A to se mu u obou synů podařilo.\nJan Žižka: Za sedmi novodobými divy světa.\n© Repronis, 2011.\nJiž od dětských let jsem si kladl otázku: „Proč je svět tak veliký?“ A sám jsem si na ni dalodpověď. Abych jej co možná nejvíce poznal. Nejen z místního, ale celosvětového pohledu. A nejen teoreticky, ale i prakticky a začal jsem snít o dalekých cestách. V šedesátých létech minulého století se svět začal i pro nás otvírat a tehdy, v roce 1966 jsem se seznámil v Egyptě s Janem Žižkou. Spolu jsme procestovali skoro celý Egypt a navštívili při cestě zpět Athény. V zápětí na to přišel osudný rok 1968 a naše cesty se rozešly. Cestování po celém světě v dnešním slova smyslu pro nás přestalo existovat, jak z ekonomických, tak i z jiných důvodů. To však vůbec neznamená, že nás touha po cestování opustila. Právě naopak. Cestování však bylo daleko komplikovanější.\nOsudová náhoda tomu chtěla, že jsme se opět setkali po čtyřiceti letech (o tom je moje kniha „Nosičem vody v Egyptě“) a začala opět velice plodná spolupráce.\nKniha Jana Žižky je nejen o cestování, ale i o jeho životní filosofii, která je a vždy byla korunována snahou o kultivaci české společnosti v její podnikatelské i nepodnikatelské sféře. Jeho knize proto přeji úspěch s pevným přesvědčením, že se čtenář dozví nejen o sedmi novodobých divech světa, ale i o lidech, kteří mají stejné životní krédo jako autor této knihy.\nJan Žižka: MONEY CLUB a vybrané epizody z nedávné historie České spořitelny. © Repronis, 2012.\nDnešní Česká spořitelna, a.s. má již téměř dvěstěletou tradici. S původním názvem Schraňovací pokladnice pro hlavní město Prahu a pro Čechy zahájila svoji činnost již 12. února 1825. Jejím hlavním cílem bylo pomáhat chudším vrstvám obyvatel. Lidé si měli ukládat určité částky a ty se jim měly zvyšovat o stanovené úroky. Myšlenka jistě geniální, neboť jednak si takto lidé mohli vytvářet určitou finanční rezervu pro případ nemoci, nezaměstnanosti a stáří, jednak byli tímto systémem vedeni ke spořivosti a pracovitosti. Protože tato spořitelna měla již od počátku poměrně silný základní fond, lidé měli jistotu, že o svoje vložené peníze nepřijdou.\nJe až s podivem, že přes tuto již tak dlouholetou tradici a přes velké úspěchy, které tento penežní ústav při všech převratných změnách devatenáctého, dvacátého a počátku dvacátého prvního století zaznamenal, existuje o něm jen málo písemných svědectví. Proto je kniha Jana Žižky „ Money Club, a vybrané kapitoly z nedávné historie České spořitelny“ důležitým svědectvím o některých aktitách tohoto peněžního ústavu zejména v posledních dvou desetiletích.\nV knize, kterou lze spíše považovat za „case history“ se nehovoří o finančních transakcích a významných ekonomických a finančních úspěších, o podpoře ekonomických aktivit podnikatelů či drobných střadatelů, kde Česká spořitelna se nikdy nezpronevěřila svému hlavnímu poslání. Hovoří se o doprovodných aktivitách, které svým významem přesahují běžný rámec aktivit tohoto finančního ústavu a vytvářejí tak daleko komplexnější pohled nejen na jeho ekonomickou, ale i výchovnou a společensky prospěšnou činnost.\nKniha Jana Žižky je napsána velmi kultivovaným způsobem. Konečně, když vznikla ke konci minulého tisíciletí myšlenka o založení klubu, který by usiloval o kultivaci české společnosti v její podnikatelské i nepodnikatelské sféře, Jan Žižka stál u jejího zrodu. Opravdový klub začal fungovat od roku 2000 a v roce 2002 byl zaregistrován pod názvem Občanské sdružení Money Club České spořitelny. Od té doby je Jan Žižka jeho výkonným tajemníkem.\nVšechny akce Money Clubu jsou výrazně vzdělávacího charakteru a zabývají se nejpalčivějšími problémy naší doby, nejen v České republice, ale i v zahraničí. V rámci univerzální sekce vystupovali a vystupují na různých klubových akcích členové vlád, i té současné, členové parlamentu, guvernér a viceguvernéři České národní banky, Prezident České bankovní asociace, členové NERV, významní universitní profesoři, představitelé významných šlechtických rodů, ale také špičkoví odborníci ze zahraničí. Je ke cti autora této knihy, že všechny tyto akce, jichž byl zároveň hlavním organizátorem, jsou díky jemu od samého počátku bohatě jak písemně, tak fotograficky dokumentovány. O tom je první část jeho knihy.\nMoney Club ale nezapomíná na tu krásnější část lidské populace. Členkám Dámské sekce nabízí a pro ně organizuje různá setkání s mimořádnými lidmi, v mimořádných místech a vždy s mimořádně dobře připraveným programem kulturním, historickým a společenským. I to je zásluha Jana Žižky a jeho ženy Evy, že nejen se tato setkání shledávají se stále větším ohlasem, ale jsou od samého počátku bohatě dokumentovány. O tom je druhá část této knihy.\nZa velmi významnou považuji i sekci cestovatelskou, v jejímž rámci navštívili někteří členové Money Clubu již pět kontinentů. V žádném případě však nikdy nešlo jen o běžné turistické zájezdy, ale o cesty vzdělávacího charakteru s profesionálně připraveným programem nejen turistickýcm, společenským, ale i výchovným, vedoucím k dalšímu prohloubení znalostí a komplexního pohledu na současný svět a jeho problémy. O tom ale je kniha Jana Žižky „Za sedmi novodobými divy světa“, vydaná v roce 2011.\nKnize přeji aby byla úspěšná, aby se v ní našli ti, jichž se týká a aby přispěla k zachování vzpomínek na úspěšné mimopodnikatelské aktivity České spořitelny zejména v posledním uplynulém desetiletí. Za tento počin patří jak autorovi, tak jeho manželce mimořádné poděkování.\nJan Žižka: „Podíl USA na vzniku sovětské supervelmoci“ (Tisk Akcent Vimperk, 2017)\n„ Česká republika a Svět ve 20. a 21. století “\n„Protož, věrný křesťane, hledaj pravdy, slyš pravdu, uč se pravdě, miluj pravdu, prav pravdu, drž pravdu, braň pravdy až do smrti…“\nKdyž mě Jan Žižka v roce 2011 požádal o slovo úvodem k jeho první knize Za sedmi novodobými divy světa, převzal jsem tento úkol s opravdovou radostí, neboť tato kniha je nejen o cestování, ale i o jeho životní filosofii, která je a vždy byla korunována snahou o kultivaci české společnosti. Právě proto stál spolu s manželkou Evou u myšlenky a zrodu Money Clubu, původně občanského sdružení a nyní spolku, jehož akce, ať již cestovatelské, nebo vzdělávací, resonují nejpalčivějšími problémy dnešní doby nejen u nás, ale i v jiných částech světa. Ale o tom je jeho další kniha, Money Club a vybrané epizody z nedávné historie České spořitelny, vydaná v roce 2012. Jeho další dvě knihy ukazují, že v naší společnosti je stále co kultivovat, neboť častokrát dochází k porušováním principů základních hodnotových pilířů naší společnosti. Vytratila se v mnoha případech slušnost, důvěra, profesionalita, místo ohleduplnosti často nastupuje bezohlednost. A o tom právě pojednávají obě jeho knihy. V té první, vlastně jeho třetí, Amnestii jsem nepřijala, vydané v roce 2013, líčí na pozadí životních příběhů dlouhotrvající boj manželky Evy za zproštění z obžaloby, vznesené proti ní neprávem Komerční bankou. Z jednotlivých příběhů přímo vyzařuje hluboké lidství a úcta k lidem, kteří něco umějí a přinášejí naší společnosti prospěch a zklamání nad tím, že těch je v určitých situacích méně, než těch, kteří vše hodnotí jen penězi a neštítí se zvolit k tomu jakékoliv prostředky, včetně klientelismu a korupce. Tato kniha ukazuje nejen vysoké morální kvality autora knihy a jeho manželky Evy, ale vypovídá i o nesmírné odvaze, s níž se oba postavili proti nespravedlivému nařčení a jako základní prioritu postavili očištění svého jména a svých blízkých. Proto také Eva amnestii nepřijala, neboť nebyla ničím vinná. A zde bych vysoce vyzvedl osobnost mého přítele Jana, neboť ten se s bojovným duchem za ni postavil a neúnavně, někdy úspěšně, jindy méně úspěšně, postupovali spolu proti nespravedlivému nařčení. A nakonec, po třinácti letech spravedlivého boje, tento dovedli do vítězného konce. A o tom je jeho kniha Cesty za poznáním a po 13 letech spravedlnost pro Evu Žižkovou, vydaná v roce 2015.\nHlavním nosným prvkem jeho páté knihy je podíl USA na vzniku sovětské supervelmoci. Abychom autora a jeho záměr pochopili, musíme především vyjít z toho, že v životě prošel několika poměrně výrazně odlišnými obdobími, díky čemuž získal velmi dobrý a především nezkreslený a objektivní pohled o světovém dění. Již v dětství prožil svůj první „politicko-ideologický střet“, když jeho spolužačka bez větších znalostí zcela nekriticky hodnotila Sovětský svaz. Ke zcela zásadnímu politickému střetu, jehož jsem byl i já spolu s Janem Žižkou přímým účastníkem, došlo v roce 1966 na budovatelském táboře v Egyptě. Tábora se zúčastnilo 21 delegací z Evropy, Asie a Afriky, z toho ze socialistických zemí východního bloku to byly Polsko, Maďarsko, Bulharsko, Východní Německo, Jugoslávie a samozřejmě Sovětský svaz. Naše sedmičlenná delegace měla „tu smůlu“, že nás ubytovali ve stejné budově spolu se Západními Němci a Japonci. Netrvalo dlouho, a delegace východního bloku svolaly společné jednání, jehož výsledkem byla rezoluce, že se musíme okamžitě odstěhovat do jiné budovy, abychom nebyli nakaženi západními imperialisty. To jsme samozřejmě razantně odmítli s tím, že hlavními zásadami budovatelského tábora je snaha o sbratření mládeže celého světa, diskuse o svobodě, míru, náboženské a rasové snášenlivosti v atmosféře společného\nporozumění, respektu a úcty. Roztržka byla neřešitelná a padla výhrůžka, že bude zaslána protestní nóta do Československa s žádostí o naše odvolání z tábora a pádné potrestání. Co by z toho mohlo vyplynout pro Jana Žižku je více než zřejmé. A zde musím vyzvednout jeho zásadní a odvážný postoj. V té době byl studentem Moskevského státního institutu mezinárodních vztahů – MGIMO a snil o kariéře diplomata. Přesto se nenechal podobnými výhrůžkami zastrašit.\nAutor reaguje na často zjednodušující hodnocení mezinárodní situace a dění po II. Světové válce a po rozpadu Sovětského svazu některými našimi, zejména mladšími historiky, kteří se nechávají ovlivnit současnými politickými a ideologickými faktory. A to je špatně. Každý národ, pokud chce být úspěšný, se musí poučit ze své vlastní historie a musí na ní stavět. Pokud je ale hodnocena z pohledu současně platných nebo požadovaných politických a ideologických aspektů, pak tato cesta nikam nevede. Historie by měla být posuzována a hodnocena celkově, neměly by z ní být vytrhávány jen části a období, která se nám buď líbí, nebo nelíbí. Musí být opírána o fakta, nezatížená současným, mnohdy zkresleným pohledem na svět. Události, musí být líčeny tak, jak opravdu byly, ne tak, jak by někdo chtěl, aby byly interpretovány. A právě v tom vidím velký klad této knihy. Jan Žižka jako kariérní diplomat, který se k tomuto poslání dopracoval ne prostřednictvím kariéry politické či stranické, ale vlastním studiem a objektivním poznáváním světa, poskytuje na základě vlastních zkušeností a z hodnověrných informací svých přátel a mnoha velmi významných světových osobností kritický pohled na minulé i současné světové události. Pohled ničím nezatížený, neboť svět nehodnotí jako historik, ale jako vyprávěč. Dochází k jednoznačnému závěru, že svět nikdy nebyl a ani dnes není černobílý, ani bílo černý. Podle něj konfrontační politika není užitečná a jednoznačně preferuje partnerství a kooperaci mezi národy a zdůrazňuje potřebu širšího dialogu s Ruskem, které bylo po rozpadu sovětského impéria Spojenými státy považováno za v podstatě bezvýznamného hráče na mezinárodním kolbišti. A některá vyjádření určitých špičkových představitelů USA chápala ruská strana jako urážku a velké ponížení. Důsledkem toho byla na ruské straně mobilizace ke zvýšené ostražitosti.\nA jak autor uvádí, Rusové dokážou v určitých „mimořádných situacích“ projevit úžasný patriotismus, odvahu a nezlomnou vůli překážky překonat a zvítězit. Ale o tom je hlavní nosná část knihy o podílu USA na vzniku sovětské supervelmoci.\nZávěrem snad mohu říci, že knihu považuji za velký přínos, neboť přináší výklad určitých významných světových událostí z pohledu diplomata, který se záměrně vyhýbá hodnocení některých historických souvislostí. Toto hodnocení ponechává nepochybně záměrně profesionálním historikům.\ngeolog, cestovatel, spisovatel\nSlovo o knize Jana Žižky: Od bipolárního k multipolárnímu světu\nMalé a velké záležitosti v hranicích České republiky a okolního světa\nDne 19 července 2018 se uskutečnila pod záštitou Klubu H+Z v Muzeu jihovýchodní Moravy ve Zlíně přednáška Ing. Mgr. Jana Žižky, člena Klubu H+Z "Od bipolárního ke světu multipolárnímu - dnešní pohled na USA, Ruskou Federaci a Čínu". Začátkem své přednášky uvedl: „Zaměřuji se zde na USA, Ruskou Federaci a Čínskou lidovou republiku. Beru to však nejenom jako cestovatel, ale také jako politolog. Ostatně naši slavní cestovatelé Miroslav Zikmund a Jiří Hanzelka psali také nejenom jako cestovatelé, ale také jako výrazní politologové. A skutečně výborně.“\nSvoji přednášku ve formátu PPT s řadou doplňujících připomínek jeho manželky Evy zhmotnil v knize „Od bipolárního k multipolárnímu světu“. Kniha doprovázená mnoha barevnými fotografiemi vyšla v květnu 2019. S radostí jsem přijal nabídku autora knihy, abych se vyslovil k tomuto závažnému tématu v úvodním slově, které zde následně uvádím.\nSlovo o knize:\nV srpnu v roce 1966 jsem se zúčastnil díky šťastným okolnostem a díky mému vehe-mentnímu úsilí poznat tehdy největší budované hydro-energetické dílo, Asuánskou přehradu na řece Nilu, mládežnického budovatelského tábo-ra v Egyptě. Smyslem společného setkání mládeže z celého světa bylo přispění k zajištění společných cílů, jimiž je navázání přátelství a spolupráce mezi národy. Program setkání také zahrnoval diskuse o svobodě, míru a rasové snášenlivosti v atmosféře společného poro-zumění, respektu a úcty. Tábora se zúčastnilo celkem 21 mládežnických delegací z Evropy, Asie a Afriky. Nacházeli jsme se právě v období velmi výrazně se prosazujícího bipolárního světa.\nVložit foto: Ing. Otto Horský, CSc\nPobyt v Egyptě byl mojí první zahraniční zkušeností mimo tehdejší satelitní země Sovětského svazu a otevřel mi nejen oči, ale i svět. V tom byla jeho obrovská cena. Po návratu z Egypta jsem udělal několik odborných přednášek o Asuánské přehradě o a tamním životě za vlády prezidenta Násira. V Egyptě jsem pochopil, že většinou mezi mladými lidmi nejde o ideologie, ale o lidi a jejich charakterové vlastnostmi. Vždyť mými největšími přáteli se tam stali, podle měřítek tehdejšího bipolárního světa, naši “ideologičtí nepřátelé”, zejména Japonci a Západní Němci. Ale i delegace africké a asijské, kromě Severní Koreje, s námi nava-zovaly velmi přátelské vztahy. Pokud se týče delegací z bývalého východního bloku (jedině rumunská delegace se nedostavila), moc dobrých charakterových vlastností bohužel neměli a na rozdíl od druhých delegací, ideologická měřítka tvrdě prosazovali. Začalo to tím, že po zahájení toho významného mezinárodního mládežnického setkání otevřeně usilovali, aby nás organizátoři přestěhovali z budovy, v níž jsme byli ubytováni společně se Západními Němci a Japonci a aby nás zařadili i do jiné pracovní skupiny, v níž oni nebyli. Nejaktivněji proti nám vystupovali Bulhaři, Poláci a kupodivu i Jugoslávci, kteří nás považovali za revisionisty. Velmi aktivně proti nám vystupovala dvacetičlenná východoněme-\nVložit foto: Ing. Mgr. Jan Žižka\ncká delegace (NDR) a přidala se, jak by ne, i Severní Korea. Abychom prý nebyli nakaženi těmi “imperialisty”. V tomto smyslu svolali jednání komunistických stran a vydali společnou resoluci, kterou předali vedení tábora s pohrůžkou, že to bude zasláno i do Prahy na Ústřední výbor komunistické strany. Co by to znamenalo pro studenta diplomacie Jana Žižku, člena sedmičlenné československé delegace, si lze snadno domyslet. Zůstal však pevný ve svých názorech zcela v duchu tehdejších snah o budování socialismu s lidskou tváří. Samozřejmě jsme se nepřestěhovali a na rezoluci jsme nereagovali. Teprve později se ukázalo, že jim většinou šlo o něco zcela jiného. Chtěli se přiblížit k nejbohatším účastníkům tábora, “imperialistům”, kteří, jak věděli, přivezli na setkání americké cigarety a mnoho darů. Chtěli se jim dostat “na kobylku”. Po skončení tábora byly všechny dary, včetně velkého nafukovacího člunu, předány organizátorům setkání. A Jan Žižka? Vzácný, přátelský a zásadový člověk. V té dávné době ještě studující na MGIMO v Moskvě. Zde jsme se poprvé potkali a spojilo nás názorové i osobní přátelství na celý život.\nProč začínám Slovo o knize s tak závažným tématem, jímž je od bipolárního světa ke světu multipolárnímu, zdánlivě nesouvisejícím vyprávěním o naši společné účasti na mládežnickém táboře v Egyptě? Protože oba jsme se zde stali účastníky střetu mládeže skoro z celého světa v tehdy existujícím bipolárním světě. Do delegací východního bloku byli vybráni v duchu tehdejší východní polarity právě ti “nejlepší”, kteří byli ideologicky a politicky dobře připravení. Jejich nepochopení a tvrdý a nekompromisní postup proti nám, prý revizionistům, nám zcela\nEgypt, Asuánská přehrada na Nilu ve výstavbě. vzal naděje, že by i v jejich zemích mohlo vše jít kupředu jiným, obrodným směrem. Uvědomili jsme si, že od nich nic dobrého očekávat nemůžeme a také se to brzy naplnilo. Okupací naší země v roce 1968 a velmi negativními postoji některých z nich proti nám i v dalších desetiletích.\nCo se týče delegátů z Asie a Afriky, ze zemí tehdejšího Třetího světa, tedy zemí málo ekonomicky rozvinutých, k nám se chovali velice přátelsky a rezoluci komunistických stran nepodpořili, i když proti imperializmu ve svých vystoupeních rovněž vystupovali. Také mohu potvrdit jejich tehdy až nekritický obdiv Sovětské svazu. Delegáty ze Sovětského svazu, kteří přijeli opožděně až jako poslední, považovali za supermany ze země Gagarina. Na moji otázku, zda jejich zemi navštívili, když jsou tak skálopevně přesvědčeni o tom, že ve světě stojí Sovětský svaz v čele technického pokroku a vysoké životní úrovně, nikdo z nich nedal kladnou odpověď. Autor této knihy poznal Sovětský svaz jako student MGIMO a i později, před i po rozpadu Sovětské svazu, a jak líčí ve své knize, jsou některé věci, které je třeba obdivovat. Ale jsou i jiné, které si rozhodně nekritický obdiv nezasluhují. Zůstává faktem, že po obsazení Československa v roce 1968 sovětskou armádou tyto kladné postoje některých zemí Třetího světa a mnoha dalších zemí, získaly vážné trhliny. Ale o tom je jeho kapitola Ruská Federace.\nKdyž se v roce 1991 rozpal Sovětský svaz, zdálo se, že skončilo období bipolárního světa a nastane idylické a harmonické období nového mezinárodního pořádku, bez vzájemných konfrontací, bez válek a zbrojení, a že Spojené státy budou nadále fungovat jako jediná politicko-vojensko-strategická velmoc. Autor knihy uvádí, že takové krásné období nikdy v historii lidstva nebylo a ani nebude. Také to ukázal následující vývoj. Rusko se po odchodu prezidenta Jelcina z funkce rychle vzpamatovalo a stalo se v oblasti vojensko-strategické rovnocenným partnerem. A již klepe na dveře i Čína, dožadující se na světovém kolbišti v boji o moc ve světě rovnocenného postavení.\nPo roce 1966 jsme se s autorem knihy dlouhá léta neviděli, neboť každý si šel svou cestou. On si zvolil cestu kariérního diplomata, já cestu Inženýrského geologa, se zaměřením zejména na výstavbu energetických a vodních staveb. Jak se čtenář dozví v této knize, Jan Žižka dosáhl ve svém diplomatickém poslání významných úspěchů a poznal skoro celý svět. Dostal se do styku s mnoha významnými lidmi, s mnohými z nich se osobně sblížil, s některými spolupracoval a jako vnímavý člověk si mohl udělat vlastní obraz o současném světovém dění. Já jsem jako odborný expert strávil v zahraničí celkem 16 roků, a protože jsem stál vždy v čele velkých a významných staveb důležitých pro rozvoj národního hospodářství té které země, rovněž jsem se dostal do styku nejen s předními světovými odborníky, ale i se zajímavými a významnými lidmi. Samozřejmě, což neslo s sebou moje povolání, i s běžnými lidmi všech vrstev, což mě umožnilo udělat si obraz o jejich touhách a přáních, zase z jiného úhlu pohledu, než v případě kariérního diplomata.\nKdyž jsme se znovu začátkem třetího tisíciletí setkali, naše názory na současné světové dění se v podstatě nelišily a ani dnes, po letech, se neliší. Mám se tedy podrobněji vyjádřit k jednotlivým kapitolám? To bych se jen opakoval. Knihu považuji za velký přínos, neboť se nacházíme v době prazvláštního přístupu při hodnocení různých národních a světových událostí, kdy tyto jsou posuzovány z malé znalosti (nebo neznalosti) či záměrně v duchu současných požadovaných trendů. Dochází často k ideologizaci událostí tak, aby to bylo v souladu s myšlením těch, kteří si myslí, že jen oni mají pravdu. Autorovi knihy vadí, že některé země jsou v klíčových světových mediích, ale i v hlavních národních médiích, líčeny jen v černých barvách a jiné naopak zase v barvách bělostných. Jak říká, tak to ale zcela určitě není. V životě není nikdy nic jenom “bílé” nebo jenom ”černé”. A to právě autor této knihy nedělá. Vychází nejen ze svých vlastních zkušeností, z osobního poznání skoro celého světa, ale opírá se při tom i o významné světové osobnosti, politiky, politology a futurology. S mnohými z nich se osobně zná nebo je poznal, například s Henry Kissingerem v roce 1990. Znalost světové literatury v této oblasti, na niž je kniha zaměřena, je mu ke cti, ale jak sám přiznává, nikdy není nad osobní poznání a zkušenosti.\nVložit foto Eva Žižková a Jan Žižka před ledovcem Perito Moreno v národním parku Los Glaciares, ležícím na území Patagonie v Argentině..\nPrávě to vedlo Jana Žižku a jeho manželku Evu k založení Money Clubu. Od roku 2002 je jeho výkonným tajemníkem. Hlavním posláním Clubu je kultivace české společnosti v její podnikatelské i nepodnikatelské sféře. Všechny jejich akce jsou výrazně vzdělávacího charakteru a zabývají se nejpalčivějšími problémy naší doby, nejen v České republice, ale i v zahraničí. Jednou z nejaktivnějších sekcí je sekce cestovatelská V jejím rámci navštívili někteří členové Clubu již pět kontinentů a v roce 2018 byla realizována již jejich 21 tzv. Superxpedice. V žádném případě však nikdy nešlo a nejde o běžné turistické zájezdy, ale o cesty vzdělávacího charakteru s profesionálně připraveným programem nejen turistickým, společenským, ale i výchovným, vedoucím k dalšímu prohloubení znalostí a komplexního pohledu na současný svět a jeho problémy. To je ostatně uvedeno v jeho předchozích knihách “Za sedmi novodobými divy světa (© Repronis 2011) a “Cesty za poznáním a po 13 letech spravedlnost pro Evu Žižkovou” (©Akcent Vimperk 2015). Velmi oceňuji, že i v této knize uvedl i kapitolu “Cestování a jeho význam z hlediska objektivního poznání dnešního světa”. Také vysoce hodnotím, že v kapitole “Hrdinové v našem všedním životě – nevšední hrdinka Eva Žižková”, se opět vrací k vyhrané kauze v soudním procesu s Komerční bankou, komen-tované podrobně v jeho předchozích knihách, zejména v knize “Amnestii jsem nepřijala” (Akcent Vimperk 2013) a “Po třinácti letech spravedlnost pro Evu Žižkovou” (© Akcent Vimperk 2015) Případy takového hrdinství, kdy se postaví někdo sám, jen s podporou manžela Jana a s pomocí JUDr. Gabriela Brenky proti takovému kolosu, jakým byla a je Komerční banka, je třeba stále opakovat a dávat za vzor. I to bezesporu patří do ranku kultivace české společnosti.\nMám se podrobněji vyjádřit k některým zásadním kapitolám? Považuji to za zbytečné, neboť se vším co je v knize uvedeno v zásadě souhlasím. Že v současném světovém dění vystupují jako hlavní globální hráči v oblasti ekonomické USA, Čína, Japonsko a Evropská Unie? Ale již stojí za dveřmi další země, usilující o postup do první ligy v oblasti ekonomické, jako jsou Indie, Indonésie či Brazílie.\nEkonomická síla zemí je z hlediska současného a dalšího vývoje světa samozřejmě veledůležitá, to jistě. Ale světu vládnou a budou vládnout především země politicko – vojensko – strategicky nejlépe připravené a zde se v současné době jedná bezesporu o USA a Rusko. Uvedené dvě mocnosti měly a stále ještě mají velký náskok před ostatními světovými velmocemi, pokud jde o arsenál jaderných zbraní.\nRusko, na rozdíl od Jelcinovského, je dnes hospodářsky a politicky stabilním státem, ale jeho strategicko vojenský potenciál za Spojenými státy zaostává.. Dá se však říci, že Rusko za Putinovské éry přispívá k udržení vyvážené geopolitické rovnováhy ve světě.\nSpojené státy zůstávají i nadále klíčovou supervelmocí, i když se vehementně mezi ně snaží dostat Čína. Svědčí o tom i jejich nedávný úspěch přistáni na druhé straně měsíce, které se doposud nikomu nepodařilo. Je tedy naprosto jasné, že i když v současné době jde zatím z hlediska vojenské převahy jen o dvě světové mocnosti, což by svádělo opět ke dřívějšímu hodnocení světa jako bipolárního, je již dnes svět výrazně multipolární a jiný nebude. O tom se nedá vůbec pochybovat a ani by zřejmě nebylo vhodné, aby celému světu vládla jedna supervelmoc. Jen si představte, že by to bylo Rusko, nebo Čína, nebo jiná antagonistická eurasijská mocnost. Nedá se pochybovat o tom, že USA hrají stále dominantní postavení ve světě, ať již jde nejmodernější arsenál ato-mových zbraní a nejdokonalejší systém obrany.\nVložit foto: Jan Žižka v Bílém Domě ve Vašingtonu.\nI když se zdá, že v dnešní době vzdá-lenost mezi soupeřícími zeměmi nerozhoduje, USA mají výhodu vzdálenějšího a samostatného pevninského kontinentu, obtížněji napadnutelného pozemními silami. Má nejdokonalejší systém vojenských základen po celém světě, jeho námořní a jiné vojenské síly jsou v blízké budoucnosti jinými zeměmi nedosažitelné. A to je jistě dobře.\nNo a co se týče možné třetí světové války? Při dnešních vyspělých technologiích by to byla úspěšná cesta k zániku lidstva. Samozřejmě, asi existují některé nadnárodní ekonomické či finanční kruhy, jimž by světový konflikt vyhovoval. Ale nepochybuji o tom, že jsou si všichni vědomi toho, že takový střet by byl vzájemným sebezničením. Světové globální mocnosti budou samozřejmě vždy usilovat o vojenskou převahu na tomto světovém kolbišti, ale snad budou mít rozum a dohodnou se diplomatickou cestou. Samozřejmě, vždy zde bude hrozit nebezpečí války “z omylu”, nebo ze zlovůle nějakého šíleného jedince, ale snad si to globální hráči pohlídají, aby k tomu nedošlo.Také, dle mého názoru, a ten zastává i autor knihy, sankce vůči Rusku nic nevyřeší. Příkladem tohoto nešťastného řešení je Kuba, na kterou byly uvaleny ekonomické sankce již v roce 1962 a trvají dodnes. Vedlo to jen k tomu, že si museli poté, co je přestal podporovat i bývalý východní blok včetně SSSR, vystačit sami a dosáhli významných výsledků zejména ve zdravotní péči, v oblasti výzkumu a výroby vlastních léků. ale i v dalších oblastech. Otázkou zůstává, co se světem, nebo hlavně s Evropou, která je nejhustěji zalidněným kontinentem, udělá imigrační krize, protože celé lidstvo se do bohatých a prosperujících zemí nevleze a vzhledem k nekontrolované populační explosi v Africe a některých dalších oblastech, se tato složitá situace bude stále jen prohlubovat.\nJako geolog se také musím vyjádřit k tomu, co s našimi úvahami či prognózami dalšího vývoje ve světě udělají přirozené globální cyklické změny klimatu, které jsou bohužel nevyhnutelné. Docházejí zásoby podzemní, zejména pitné vody a to i u nás v České republice. Voda se brzy stane důležitou strategickou surovinou a její nedostatek ještě více prohloubí imigrační krizi. Potom bych ani nesázel na to, že to nemůže vyvolat lokální válečné konflikty. Můžeme jen doufat, že nedojde ke konfliktu celosvětovému.\nVložit foto: Isfaháh – družba. Třetí zleva Eva Žižková, zcela vpravo Jan Žižka.\nNa závěr mého Slova rád uvedu Motto této knihy, které autor převzal z knihy Velká Šachovnice od Zbigniewa Brzezinského: .... „…a zejména dokáže-li zabránit nástupu jiné dominantní a antagonistické eurasijské mocnosti, bude prubířským kamenem americké schopnosti uplatňovat světové prvenství.“ Myslím, že USA mají k tomu všechny předpoklady a autor, stejně jako já, tomu držíme palce. Svět je však v neobyčejně rychlém pohybu a vývoji. I další světové mocnosti si dělají nárok na svůj podíl vlády ve světě a podle starořímského hesla “Chceš-li mír, připravuj se na válku”, se poslední dobou zdá, že “mír” chtějí všichni. Dá se tedy očekávat, že vývoj světa v příštích letech a desetiletích bude velmi náročný a složitý. Bude vyžadovat velkou míru vstřícnosti, pochopení a tolerance, zejména mezi největšími světovými globálními hráči, aby celosvětový mír byl udržen diplomatickou cestou a aby zabránili celosvětovému konfliktu. K dosažení míru ovšem moc nepomůžou jen dohody o odzbrojení a o“věčném přátelství a spolupráci”, ale dostatečně odstrašující zbrojní arsenál, který zabrání dobyvačným choutkám válečným dobrodruhům.\nZávěrem přeji této knize úspěch, protože její autor, kariérní diplomat, v ní hodnotí svět ne jako politolog, i když se jako politolog častokrát vyjadřuje, ani jako historik, jímž není, ale seznamuje čtenáře s osobními zkušenostmi a poznatky a jako vnímavý pozorovatel mnohdy formou vyprávění seznamuje čtenáře s pohledem na současný svět, i když je to někdy na hraně se současnými požadovanými trendy a interpretacemi. A to je právě výraz té správné demokracie, jaká by měla být.\nRecenze knihy Ivany Dirk Lukačovičové "Putování za dalekým snem"\nNa skok v Angole. Autor: Jiří Chromý © Repronis, 2011.\nVe své první knize Na skok v Angole podává obraz Angoly tak, jak ji viděl v roce 2010, kdy připravil a zde vedl průzkum trhu pro firmy Sudop Brno a Geotest Brno. Jako zaměstanec Sudopu dvěma cílenými průzkumy před touto cestou ověřil, že je možné zde realizovat bezpečnou firemní expedici, do tehdy z tohoto pohledu málo známé Angoly. Podařilo se mu nejen zajistit požadovaná setkání a jednání pro firmu Sudop Brno, která měla zájem připravit jeho námět na propojení několika samostatných železnic v Angole, ale současně ověřil vše, co by tato země mohla využít z pohledu nabídky rozsáhlých možností a zkušeností Geotestu Brno. Kniha je však nejen o jeho cílených akvizičních aktivitách, ale podává i obraz o někdy až překvapivých výsledcích dynamického rozvoje této země, s poměrně kvalitními komunikacemi, bytovou výstavbou a slušnou životní úrovní. Jak uvádí, tato kniha se pokouší napravit naše zkreslené představy a omyly o této zajímavé zemi, kde nás mají rádi. Angola je nejen africký dřímající obr, ale je to i milá a vstřícná země. Po návratu z této první expedice, o níž je kniha, však nenašel dostatek porozumění našeho státu pro rozvoj jím navržených aktivit v konkrétních oblastech vědecko-technické a hospodářské spolupráce.Po pominutí zájmu i jeho mateřské firmy, která se potýkala s cílenou diskreditací ze strany zelených při sporu o přestavbu ŽUB a následně jejím finančním propadem, se pokusil osamoceně realizovat svoje nápady. Ale o tom je již jeho druhá kniha.\nNový okruh Angolou. AutorJiří Chromý © Repronis, 2012\nVe své druhé knize o Angole, Nový okruh Angolou, se pokouší být nejen průvodcem po jím postaveném velmi zajímavém turistickém okruhu, ale komentuje i konkrétní místa a oblasti, v nichž by bylo možné a zcela reálné navázat vzájemně výhodnou hospodářskou a ekonomickou spolupráci mezi našimi zeměmi. Zmiňuje zejména možnost spolupráce ve vědě, výzkumu, obchodu, při projekci a výstavbě velkých civilních a vodohospodářských staveb, dopravních staveb, ale i možnost výstavby významných investičních celků v Luandě a v jiných oblastech Angoly. Autor seznamuje čtenáře, že Angola je zemí bohatou s volnými finančními prostředky a že není pochyb o tom, že by se mohlo jednat i o možnost investic do České republiky. Kniha je však nejen zajímavá z tohoto, řekněme ekonomického pohledu. Jím navržený turistický okruh Angolou je do jisté míry i objevem pro organizování expedic či cest za poznáním. Jeho osmnáctidenní okruh Angolou zahrnuje místa známá i neznámá, mezi nimi můžeme zmínit Luandu, Wacu Congo, Alto Hama, Huambo, Kulto, Caconda, Lubango, Alto Catumbela, Benguela, Catumbela, Lobito, Sumbe s obřími, u nás málo známými vodopády, Kissama a zpět do Luandy.\nPutování nejen jižní Angolou. Autor: Jiří Chromý © Lukáš Vik, 2016\nVe své třetí knize o Angole, Putování nejen jižní Angolou, aneb Kniha v knize, se autor pokouší o zajímavý literární experiment. Vydává v elektronické podobě knihu v knize, což je ve své podstatě více méně úplné shrnutí podkladů, materiálů a základních myšlenek autora, který se připravuje k jejímu celobarevnému vydání v papírové podobě a zároveň k navržení titulu jako zajímavého podkladu k celovečernímu velkofilmu. Námět je nade vší pochybnost velice atraktivní, ať již obsahem života angolské královny i nádhernou a obdivuhodnou angolskou krajinou, která sama o sobě vypovídá natolik, že by byla hodna zfilmování. Vždyť stačí se podívat na obdivuhodné fotografické záběry dosud málo známých a opomíjených vodopádů Ruakana, nad jejichž krásou se tají dech. Rozepsaná pro tisk čeká na investora. Elektronická verze se pokouší očistit přírodní vědy postavené proti technice. Dobře míněná myšlenka pěkného světa už je tolik znečištěná balastem peněz, pošpiněná spoustou lží a často také komerčně využívaných smyšlenek vypouštěných politiky bez zodpovědnosti a s absencí dopadu následků, až se stala nepoužitelná. Poutník v jednom z dialogů této knihy vyjadřuje přesvědčení, že už podle velmi starých učení je pravda, že člověk je tvor nepoučitelný. Ale vyslovuje naději, že ty malé chvilky – někdy nepatrné záblesky krásy – mu umožní přežít jeho vlastní činění, protože těch nástrah od nárazů vesmírných těles s důsledky v podobě pohybu zemské kůry s děsivými projevy soptění všeho druhu, až po vlastní projevy nejvyššího predátora číhá celá řada. Kromě základních témat knihy, to je cestovatelského popisu navštívených lokalit velkého okruhu, který autor označil jako „Angolská osma“ a paralelně s tímto popisem postupně se rozvíjejícího z historického hlediska zajímavého příběhu hrdinné angolské královny, je kniha doplněna bohatou fotografickou dokumentací nejen autora, ale i dalších cestovatelů, kteří Angolu buď jen navštívili, nebo tam něco záslužného vykonali. Zejména je doplněna celou řadou fotografií a námětů hodnotných z entomologického hlediska, neboť autor knihy je světově uznávaným odborníkem v tomto oboru, o čemž mimo jiné svědčí jeho stálá expozice v podobě ?Entomologického muzea? v Letovickém zámku. Zajímavé je motto autora, že „Plánování a vize jsou někdy lepší než skutečnost, i když některá reálná řešení pozitivně překvapí a mohou být i přes počáteční problémy nakonec daleko lepší, pokud jsme trpěliví“, a čtenář mu určitě dá za pravdu, neboť trpělivostí a správně orientovanou pracovitostí a horlivostí přímo oplývá. Přeji proto této knize zatím jen v elektronické podobě mnoho úspěchů s přáním, aby se našli sponzoři schopní podpořit její papírové dopracované vydání a zfilmování tohoto nádherného záměru.\nKrátké slovo o autorovi: Píšící stavební inženýr, nadšenec pro vodní a podzemní stavby doma i v Angole, autor článků o broucích i mentor vychovávající novou generaci entomologů v Brně a okolí, autor vědeckých a odborných prací i budovatel Entomologického muzea na zámku Letovice. Kurátor trvalé výstavy fotografií a dokumentů na zámku v Letovicích "Padesát let spolupráce Otto Horského s Peru".\nDiskuze na téma Velké návraty v časopise stomiků Radim, 2/2017\nVelice mě zaujala rubrika Velké návraty, i když v posledním čísle 1/2017 se již neobjevuje. Je to škoda, protože jejím posláním bylo a je být inspirací pro ostatní stomiky. Nad pojmem „velké“ jsem se ale stále zamýšlel a zamýšlím. Proč zrovna velké? Protože jsme přežili opravdu velmi náročnou operaci? Dnes úroveň lékařské vědy a možnosti technického vybavení na nejvyšší světové úrovni, včetně vysoké světové úrovně naší zdravotní péče, jsou více méně zárukou pooperačního přežití. Návrat do světa živých tedy nepovažuji za zázrak, ale dnes již skoro za normu, k jejímuž vybočení samozřejmě také dochází, ale v malém počtu případů. I to by měli mít před operací nemocní na paměti a jít „do toho“ plni optimismu, neboť strach z operace je v daném případě největším nepřítelem. Tedy tady jsme doufám za jedno. Ale vraťme se k pojmu „velké návraty“. Vysvětlili jsme si, že určitě nejsou velké jen proto, že jsme přežili. Proč by tedy měly být? Většina uveřejněných příběhů hodnotí tyto návraty jako zvládnutí této těžké životní situace a popis, jakým způsobem se s ní pisatelé vyrovnali. Znám stomiky, kteří díky podpoře celé rodiny a přátel a zejména díky perfektní pooperační péči a bezesporu, díky vysoké úrovni stomických pomůcek, se dokázali znovu zařadit do života a neberou svoji nemoc jako handicap, ale jako realitu, která některým z nich i znovu nasměrovala a obohatila jiným způsobem jejich život. Osobně beru jako základní kriterium inteligence člověka jeho stupeň adaptability. A Češi patří mezi nejadaptabilnější národ na světě. V tomto směru jsem tedy optimista a myslím si, že většina českých stomiků se se svou nemocí dovedla vyrovnat a žijí dál nejen spokojený rodinný život, ale vrátili se i ke svým oblíbených činnostem, sportují, chodí do společnosti, a co mě nejvíce překvapilo, cestují. A to nejen po naší republice, kde vždy mohou počítat s lékařskou pomocí, kdyby ji náhodou potřebovali, ale po celém světě, a někdy za obdivuhodně těžkých a náročných podmínek. A na tomto místě jsme se dostali k jádru věci, tedy k mému sdělení vlastní zkušenosti, která by mohla, alespoň v to doufám, rovněž být inspirací pro stomiky, kteří se nehodlají po velkém návratu do života věnovat jen rodině, dětem a vnoučatům, seděním v křesle na zahrádce, ale nadále zcela plnohodnotnému a aktivnímu životu, tak jako tomu bylo předtím, nebo ještě lépe, s větší intenzitou, neboť si jistě uvědomili, jak je život křehký a pokud chtějí na tomto světě splnit poslání, k němuž byli předurčeni, mají k tomu výjimečnou příležitost. Následným sdílením mé vlastní zkušenosti s vámi, stomiky, se nechci dávat za příklad. Podobných případů jsou jistě desítky, ne-li stovky, a jistě i hodně lepších.\nO tom, že mám nádor v močovém měchýři jsem se dozvěděl v létě roku 2007. Byl bohužel zrovna při vstupu do močové trubice a mohl vyvolat nesmírné obtíže s močením, vyžadující okamžitý chirurgický zákrok.Musel jsem zrušit již zaplacenou dovolenou do Tunisu. a podstoupit transuretální resekci tumoru (TURT) pomocí elektrického nástroje zavedeného přes močovou trubici. Operace se zdařila. V průběhu dalších let jsem prodělal několik recidiv, 33 instilací vakcíny BCG, které ke konci cyklu jejich aplikací vyvolávaly značné obtíže. Nicméně, můj život se nijak nezměnil, se stejnou měrou, ba s vyšším nasazením, jsem vykonával své podnikatelské, cestovatelské, přednáškové a spisovatelské aktivity a zachovával standartní vyvážený rodinný a společenský život. Až do okamžiku, kdy moje nádorové onemocnění se začátkem roku 2013 zvrhlo v něco, nad čím odborníci kroutili hlavami a nedovedli to pojmenovat. V mém divertiklu, poměrně velkému výchlipku močového měchýře, který se postupně zvětšoval, až se v něm nakonec směstnalo až půl litru moči, to vypadalo jako na mořském dně. Na obrazovce při cystoskopii – endoskopickém optickém vyšetření, bylo možno pozorovat na dně divertiklu granulační tkáň, vytvářející něco, co vypadalo jako pohybující se mořské sasanky. Docházelo k postupnému zarůstání divertiklu. Protože jsem ale nepociťoval žádné fyzické ani mentální problémy, absolvoval jsem během února až dubna plánované služební cesty do Chile a na Velikonoční ostrov, následně pak do Brazílie, Paraguaye a Argentiny. Kupodivu, po realizaci těchto náročných cest se ukázalo, že ubylo v divertiklu podezřelé granulační tkáně a celkový stav stav byl hodnocen jen jako pozánětlivý nález. Nebylo tedy nic proti tomu, abych v polovině měsíce září absolvoval spolu s manželkou osmidenní dovolenou na Mallorce. Během tohoto pobytu jsem již začínal cítit, že se v močovém měchýři něco děje. Začátkem října jsem proto absolvoval uretroskopické prohlédnutí močové trubice a močového měchýře spojené s odběrem vzorků ze sliznice, tzv. biopsii (UCSK). Výsledek ukázal dramatické zhoršení zejména v divertiklu, postupnou invazi nádoru do močového měchýře a byl objeven fokus spinocelulárního karcinomu. Podle sdělení lékařů, tento karcinom je vzácný, postihuje zejména ženskou populaci a je velmi rizikový a se špatnou prognózou. Bylo doporučeno podstoupit urychleně odstranění močového měchýře spojené s uměle vytvořenou derivací moče, tzv. radikální cystektomii. Náročná operace, trvající více než 4 hodiny, spojená i s odběrem prostaty, semenných váčků a pánevních mízních uzlin se podařila. Není mým úmyslem popisovat pooperační potíže, které jsou po tak náročné operaci obvyklé. Chci se opět vrátit k mému „velkému návratu“, který se mě zřejmě jaksi netýkal. Ještě před operací jsem dokončoval populárně-odbornou knihu „Přežije jezero Titicaca třetí tisíciletí?“, výsledek to mého desetiletého studia toho nejvýše položeného horského jezera na světě, které se nachází v Andách (©2014). Jsa ještě napojen na přístroje a v horečkách na jednotce intenzivní péče, požádal jsem o papír a tužku a snažil jsem se dělat si poznámky, co ještě zbývá v knize dokončit. Moc slavné to nebylo, ale pokračoval jsem v práci již na lůžku v nemocnici, bez slavného návratu do života. Prostě byla tu kontinuita. V prosinci 2017 tomu budou 4 roky od této jistě velmi závažné operace a tak je tomu doposud – kontinuita pokračuje. Dá se říci, že za poslední 4 roky jsem udělal snad nejvíce práce v životě, ať již na poli pracovním, neboť stále podnikám, či spisovatelském (druhé vydání knihy „The Application of Engineering Geology to Dam Construction“ ©2014, kniha uvedena již ve více než šedesáti zemích světa), či přednáškovém a výstavním (trvalá výstava mých fotografií a dokumentů o mé padesátileté spolupráci s Peru v zámku Letovice), ale nemá smysl vyjmenovávat všechny aktivity, jsou uvedeny na mých webových stránkách www.horsky.estranky.cz.\nSlušivé funkční tílko a trenýrky na bazénu hotelu Mélia Cohiba v Havaně.\nChci se ještě na závěr zmínit o některých mých pochybnostech, které mi po operaci dělaly starosti. Tedy : 1 – Budu moci přednášet? Nasadím si urostomický sáček a po hodině, možná dříve, budu muset sdělit: „Promiňte, jen na chvíli přednášku přerušíme, potřebuji vypustit sáček“. Tedy nic takového se nekoná, obavy jsou zcela zbytečné. Sáček vydrží i tři hodiny, pokud tomu přizpůsobíme pitný režim.\nS manželkou Marií v kongresovém paláci Palacio de las Convenciones v Havaně, v němž jsem měl přednášku a jako lektor řídil jednu vědeckou sekci.\n2 – Budu moci létat letadlem? Vždyť již od roku 1991 spolupracuji se Španělskem a každý rok tři až čtyřikrát musím do Madridu. Bez problémů. Lety zvládám naprosto v pohodě. 3 – Budu se moci koupat v moři, v bazénu? Ano, nic zvláštního, problémem pro muže je jen koupací úbor. Na setkání stomiků v Brně v tomto roce (2017) jsem v tomto smyslu vznesl dotaz a již v časopise stomiků Radim, v čísle 1/2017 je tato otázka řešena. Nicméně, sám jsem se nakonec dopracoval k tomu, že nejvhodnějším vrškem pro muže je funkční tílko zakoupené v prodejnách A3 Sport nebo Sportisimo. 4 – A jak to bude s dálkovými lety a pobytem v tropickém klimatu? Vrátil jsem se právě z Havany, kde jsem byl lektorem a přednášejícím na mezinárodním kongresu. Neexistuje přímý let z Prahy do Havany a navíc, jsem z Brna. Tedy autobusem do Prahy, z Prahy do Amsterodamu, z Amsterodamu do Havany. Celkem i s čekáním na letištích 16 hodin. Je to k vydržení? Ano, bez problémů. A co tropické klima? Úžasně svědčí urostomikům, zejména ta možnost pravidelného plavání v teplé vodě a vydatného odpočinku ve stínu či na sluníčku.\nChevroletem z roku 1959 na letiště v Havaně. Účastníci medicinského mezinárodního kongresu před odletem do Prahy. Zleva MUDr. Hana Zelenková a Otto Horský s manželkou Marií.\nJedna pochybnost, která mě trápí poslední rok, však zůstává. Mám vážné problémy s pravým kyčelním kloubem. Ten se nachází asi 20 cm pod urostomickým vývodem. Stav vyžadující jeho operaci. Odborní lékaři se však liší v názorech. Někteří tvrdí, že vzhledem k výskytu bakterií, které jsou po radikální cystektomii obvyklé a v mém případě je jich přemíra a nezabírají na antibiotika, je taková operace velmi riziková.\nS manželkou Marií v Havaně před hotelem Mélia Cohiba. Taxi, plně fukční veterán Ford z roku 1957.


Tyčinky a flapjacky | Naturalek.cz\nDomů / Zdravé mlsání / Tyčinky a flapjacky\n5 Kč322 Kč\nČeský výrobek ❤7\nDMHERMES TRADE s.r.o. 21\nDRUID CZ s.r.o. 3\nNUTREND D.S., a.s. 9\nNUTREND DeNuts kešu+mandle 35g\nTOMM´S Flapjack s kakaem a kokosem 100g\nBioprodukt JT Jablečné trubičky 2ks jogurtová poleva 24g\nJablečná trubička s jogurtovou polevou je ovocná pochoutka vyrobená ze sušené jablečné dřeně.\nBioprodukt JT Jablečné trubičky 2ks s karobovou polevou 24g\nBioprodukt JT Jablečné trubičky s černým rybízem a čokoládou dóza 540g (cca 45ks)\nLahodné jablečné trubičky s černým rybízem, namáčené v čokoládové polevě.\nBioprodukt JT Jablečné trubičky s karobovou polevou dóza 540g (cca 45ks)\nJablečné trubičky v rodinném balení.\nJablečná tyčinka je velmi chutná a bezlepková.\nMeruňková tyčka, která Vás zasytí, bez lepku.\nProteinová tyčinka s kokosem. Zasytí i zažene chuť na sladké.\nProteinová arašídová tyčinka v mléčné čokoládě.\nZákladní pravidlo všech tyčinek: Buď připraven!\nProč si jíst tyčinky jakékoliv?\nTyčinky jsou malé vejdou se do každé tašky, batohu, kapsy.\nVždy je můžete mít po ruce, pokud vás přepadne hlad nebo chuť.\nLépe dát si výživnou tyčinku, než nezdravé jídlo.\nTyčinky se také hodí před nebo po sportu.\nIdeální jsou jako náhrada svačiny.\nJaké tyčinky vybrat?\nOříškové tyčinky lépe zasytí a jsou zdrojem vitaminu E a nenasycených mastných kyselin, které jsou pro organismus příznivé. Ovocné mívají zase nižší energetickou hodnotu. Cereální jsou vyrobené z obilovin, rýže a kukuřice. Müsli tyčinky mají nižší glykemický index než cereální výrobky.\nFlapjacky jsou vhodné pro dospělé i pro děti.\nJsou složené především z ovesných vloček s přídavkem ořechů, mandlí a sušeného ovoce. Tyčinky jsou plné živin, dobře vás zasytí, energie z nich se vstřebává postupně, obsahují vlákninu. Oves a ovesné vločky také pozitivně působí na lidskou psychiku. Jsou dokonalou svačinou pro každý den, hodí se na výlet, nebo před sportovním výkonem.\nProteinové tyčinky mohou svou chutí připomínat klasické sladké ovocné tyčinky, mají však nižší energetickou hodnotu, více bílkovin a méně tuků, bývají s nižším obsahem cukru, anebo úplně bez cukru. Takže si na nich můžete pochutnat, aniž byste měli rychle chuť na sladké. Vybrat si můžete opravdu z mnoha příchutí. Proteinovou tyčkou můžete nahradit některou ze svačin, dát si ji před nebo po sportu a mimořádně zařadit i jako náhradu za hlavní jídlo.\nOblibené jsou také raw tyčinky, pokud se vám nechce vozit několik sáčku sušeného ovoce a oříšků, můžete si nakoupit raw tyčinky. Jsou malé a vybírat můžete z celé řady příchutí ty své oblíbené.


Velká psí loupež v Úvalech: Fayette a Dasty unesl zloděj! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Velká psí loupež v Úvalech: Fayette a Dasty unesl zloděj!\nFayette před zmizením.\nVelkou psí záhadu řeší policie v Úvalech u Prahy. Beze stopy tam během dvou měsíců zmizela dvě štěňata hovawartů. „Proč právě naše zlatíčka a proč hned obě,“ pláče chovatelka Kristýna Juklová. Nepochybuje o tom, že je odvlekl zloděj.\n„Bylo by to příliš náhod najednou. Je to zoufalý pocit, když nevím, co s nimi je. Každý pejsek, který přijde doma na svět, je členem rodiny. Fayette a Dasty byli rodinní mazlíčci. Jejich zmizení moc bolí,“ dodává nešťastná chovatelka.\nČistokrevná pětiměsíční Fayette zmizela ze zahrady v prosinci. Vypadalo to, že utekla děravým plotem. Někdo ji ale zřejmě vylákal a pak odvezl. Čekání, že se vrátí, pátrání přes útulky, veteriny, úřady i policii bylo marné. Když se doslova zem slehla minulý týden i po 4,5měsíční Dasty, bylo už jisté, že nejde o náhodu. Navíc plot byl v pořádku, fenka nezůstávala bez dohledu na zahradě. Zloděj si tentokrát počkal kousek od domu. Jeho chvíle přišla, když se panička s Dasty vracela z procházky.\n„Neměla tendenci odejít, vždy si nás hlídala. Najednou asi sto metrů od domu, zavětřila, popoběhla do tmy a od té doby jsme ji neviděli. Bylo slyšet jen zvuk velmi rychle odjíždějícího auta,“ vzpomíná Juklová.\nVše nasvědčuje tomu, že fenky někdo naložil a odvezl, aby je mohl prodat. Za nalezení Fayette vypsali majitelé původně odměnu 5000 korun, za Dasty už jsou odhodlaní vyplatit 10 000 korun. „Víc za ně bez průkazů původu nikdo nedostane. Fenky nemůže vystavovat ani je využít k chovu,“ objasňuje Juklová. Oba pejsci jsou navíc čipovaní a hlášení v Národním registru psů. Majitelé podali trestní oznámení na neznámého pachatele.\nPokud by vám někdo nabídl takového psa ke koupi, nebo si ho ve svém okolí všimnete, volejte na mobil 608 300 098.\nNa kšeftování pozor!\n„Na kšeftováním se zlodějem pozor,“ říká advokát Jan Černý. „Vzhledem k tomu, že fenky jsou čipované, může policie či strážníci i při běžné kontrole zjistit chovatele. Ve chvíli, kdy psa najdou, bude ho muset dotyčný vrátit původnímu vlastníkovi bez jakékoliv náhrady. Škodu může dotyčný vymáhat jedině na zloději. Nic na tom nezmění ani fakt, že psa získal v dobré víře, že ho kupuje od skutečného majitele. Zloději v případě dopadení hrozí za krádež až dvouleté vězení. Pokud nebude mít na svědomí jinou trestnou činnost, osobně to vidím na podmínku,“ dodal advokát.\n16. 2. 2013 • 17:55\nA pak bych zloději stáhla kaťata a nechala ho rafnout do zadnice. Tohle se přece nedělá! Nám se nedávno stalo něco podobného, akorát pes se zaběhl( asi cítil psí nevěstu) a lidi co ho našli nezavolali ani městské strážníky,ani ho nejeli odevzdat do útulku, ale vezli ho svému známému. Ještě štěstí, že než to udělali, je přítel objevil a pejska získal nazpět. Je jedinečný a má jedinečnou povahu a přijít o něj by bylo neštěstí! Proto chápu pocity lidí z tohoto článku a držím pěstě, aby se pejsci brzy našli...