Z historie farnosti - Farnost Slavkov u Brna\nKněží, kteří působili v naší farnosti od r. 1623 až po současnost\nJméno * ord. zde †, pozn.\nJiří Bernard Kresta\nJan Tomáš Opolský\nJan Václav Gach\nMatěj František Weidinger\n1690-1704 kanovník Brno\nJan Martin Šimík\nFrantišek Maxmilian Fischer\nJan Delunk 1697\n1729-1737 9.10.1737 Slavkov\nKarel Friedrich Olomouc\n1738-1739 Brno sv. Jakub\n1739-1748 27.3.1755 Uh. Brod\nJan Šašina Švábenice\n1748-1767 1767 Slavkov\n1767-1777 2.6.1777 Slavkov\nFrantišek Schlosser 1732 Ostrov 1757 1777-1809 5.10.1809 Slavkov\nAntonín Neumann 1765 Zábřeh 1790 1809-1821 20.8.1837 Uh. Brod\nFrantišek Jílek 1776 Drysice 1810 1822-1858 15.10.1858 Slavkov\nFrantišek Myslím 1811 Slavkov 1838 1858-1872 3.10.1872 Slavkov\nJulius Jiřík 1835 Brno 1857 1873-1888 18.10.1888 Slavkov\nJosef Pospíšil 1835 Kozov 1860 1888-1894 farář Vlčnov\nVáclav Uhýrek 24.9.1856 Nechvalín 1883 1894-1941 3.12.1941 Slavkov\nJan Maixner 13.11.1904 Znojmo 1928 1942-1968 5.2.1968 Slavkov\nFrantišek Caha 7.8.1924 Kamenička 1949 1967-1974 13.3.2000 Hostěradice\nJosef Vágner 22.4.1923 Kulířov 1950 1974-1984 21.3.2004 Prostějov\nStanislav Forst 26.1.1952 Třešť\nPetr Vrbacký 19.5.1964 Brno\nfarář u sv. Tomáše Brno\nJosef Chyba 26.1.1960 Brno\n1997 farář Dubňany\nMilan Vavro 24.7.1963 Hustopeče\nNástin dějinné cesty\nMěsto a farnost\nKongregace Chudých školských sester naší Paní\nSlavkov u Brna, 2005\n2. aktualizované a doplněné pracovní vydání\n"Ježíš přistoupil a řekl jim: Je mi dána veškerá moc na nebi i na zemi. Jděte ke všem národům a získávejte mi učedníky, křtěte je ve jméno Otce i Syna i Ducha svatého a učte je, aby zachovávali všecko, co jsem vám přikázal. A hle, já jsem s vámi po všecky dny až do skonání tohoto věku."\nDovoluji si Vám předložit skromný nástin historie města Slavkov u Brna. Základem pro toto dílko se staly seminární práce do předmětu Církevní dějiny a Dějiny umění, které jsem vypracoval v Teologickém konviktu v Litoměřicích v roce 1995. Nejde o vědeckou práci, ale spíše o kompilaci ze starších materiálů pojednávajících o minulosti města Slavkova. Bezesporu nedocenitelným a dosud nepřekonaným dílem je Vlastivěda Moravská – Slavkovský okres z roku 1921 od katolického kněze Aloise Ličmana (1863 – 5.3.1928, ord. 1886), která se pro tuto práci stala jedinečnou předlohou.\nDěkuji všem, kteří jakkoliv přispěli k této práci. Zvláštní poděkování patří především P. Petru Vrbackému, bývalému faráři ve Slavkově, za poskytnuté informace o dějinách slavkovské farnosti a provinční představené sestře Vojtěše za její pomoc a zapůjčení Kroniky slavkovského kláštera, která dokumentuje strastiplnou dějinnou cestu této kongregace ve Slavkově u Brna. Můj velký dík patří také panu Jaromíru Seifertovi za jeho pomoc a podporu.\nPráci předkládám v její pracovní verzi, na které je nutné ještě delší čas pracovat. Její první pracovní vydání v roce 1997 jsem pouze v některých částech aktualizoval a nepatrně doplnil. Doufám, že úzkému okruhu čtenářů přesto tento přehled dějin města Slavkova přinese mnoho zajímavých informací a nastolí množství věcných připomínek.\nMĚSTO SLAVKOV U BRNA,\njehož český název je pravděpodobně odvozen od osobního jména Slávek, se rozkládá 21,8 km východně od Brna, 210 m nad mořem.\nLeží na 49° 9´ 20´´ severní šířky a 34° 32´ 34´´ východní délky v údolí převážně na pravém břehu říčky Litavy na úpatí Litenčické pahorkatiny.\nMěsto je známé především pod svým německým názvem AUSTERLITZ, který byl pro Slavkov vedle prastarého českého názvu úředně užívaný až do roku 1922. Historie tohoto názvu je velmi spletitá. Když Slavkov obdržel řád německých rytířů, bylo město nazváno latinsky "Nova Sedes" z čehož zkomolením vzniklo "Nausedlitz" a nakonec " Austerlitz". V písemných památkách 14. a 15. století je v latinských zápisech nazváno "Slavkov" nebo "Nausedlitz" v německých "Nausedlitz". V listině z roku 1416, jíž král Václav IV. udělil Slavkovu městskou pečeť a znak je město nazváno "Nawssedlicz", v latinské listině krále Zikmunda z roku 1422 jako "Slawkow".\nNejstarší písemná zmínka o městě se nachází v listině z 12.května 1237, ve které král Václav I. potvrzuje řádu německých rytířů jejich statky . Podle této listiny patřili ke Slavkovu ("Nauozedeliz civitas") také čtyři blíže neurčené vesnice ("civitas cum villisguatuor").\nJako osada zeměpanská byl Slavkov darován od markr. Vladislava I. Jindřicha (1197-1222) řádu německých rytířů , který zde zřídil komendu.\nŘád se vyvinul z původně špitálního bratrstva brémských kupců při poutnickém špitálu v Akkonu. Po souhlasu papeže Klementa III. se roku 1191 stal řádem špitálním a roku 1198 byl potvrzen jako řád rytířský.\nZ komend na Moravě byla slavkovská největší a tím jednou z nejpřednějších v českých zemích s plným počtem dvanácti řádových bratří. Řád německých rytířů měl ve Slavkově obytnou budovu spolu se špitálem a kaplí, farou, řádovým statkem a dalšími hospodářskými staveními. Náležely k ní dvory ve Slavkově, Heršpicích a Němčanech. V roce 1243 je zde poprvé zvolen místní komtur – Oldřich. Pět let nato se slavkovská komenda dostává před papeže Inocence IV., když před tím v její prospěch rozhodl olomoucký biskup Bruno ve sporu s tišnovskými cisterciačkami o nám neznámé desátky. Papež ukončil spor dvěma mandáty z 1.října 1248. V prvním potvrzuje rozhodnutí olomouckého biskupa a v druhé zamítavě reaguje na odvolání řeholnic.\nNa konci 50. let 13. století působil jeden z místních bratří, Gottfried, jako oficiál olomouckého biskupa. Roku 1285 byl slavkovským komturem Gerlach, roku 1295 Ondřej.\nKrál Václav II. obdařil 5.května 1288 slavkovskou komendu na základě služeb, jež mu prokázal zemský komtur Ditold, závažnými výsadami: vyjmul poddané slavkovské komendy z pravomocí úřadů župních, dovolil při Slavkově postavit šibenici, trestat všechny přestupky svých poddaných a osvobodil zdejší trhy od tržného zvané lovecké, čímž byl míněn poplatek z prodeje ryb, neboť ve Slavkově již v té době byl velký rybník. Podobná privilegia a svobody udělil král také listinou z roku 1294.\nDalší zmínka o komendě pochází až z roku 1323, kdy získává řádový kostel sv. Jakuba Většího a Panny Marie od několika biskupů pro své věřící čtyřicetidenní odpustky. Z tohoto století také pochází několik listin, podle nichž se město řídilo brněnským městským právem.\nRoku 1332 byl slavkovským komturem bratr Siegfried, kolem roku 1370 Ježek z Ostaslavic, roku 1376 Mikeš z Vindelberka. Komtur Oldřich z Grunberka odkoupil v roce 1381 od Alšíka z Mejlic část vsi Nížkovice a zbytek prodal řádu roku 1386 Alšíkův bratr Ješek.\nRozsáhlé režjní hospodaření při slavkovské komendě lze hrdě srovnat s největšími komendami v Čechách. V roce 1382, kdy v komendě žilo 12 bratří, nejvíc v celé báilii, byly stavy dobytka následovné: 782 ovcí, 220 prasat, 42 krav a 3 telata, 32 tažných koní a 22 hříbat. Podle údaje z roku 1387 pobírala slavkovská komenda na emfyteutických platech 180 kop a 20 grošů ročně, s výjimkou platů lesních a mlynářských, což ji po Chomutovu (200 kop) stavělo na druhé místo v bailii. K panství v té době patřily vsi Hodějice, Heršpice, Němčany a přikoupené Nížkovice.\nKomtur Oldřich z Grumberka předal komendu 14. dubna 1383 Mikuláši z Falknova, již kolem poloviny srpna téhož roku však byl komturem opět Mikeš z Vildenberka, který v úřadě zůstal do konce dalšího roku. V letech 1387-1388 zastával komturský úřad Heinrich Schoff, na konci roku 1392 Přibík z Litic.\nRoku 1393 se slavkovské komendy zmocnil markrabě Jošt a řádu zůstala pouze farní správa. Pro toto obsazení komendy markrabětem Joštem nehrál hlavní roli jen výnosný statek komendy, ale také válečné důvody, neboť Jošt potřeboval dobře opevněné sídlo komendy ze strategických důvodů v rámci bojů se svým mladším bratrem Prokopem. Velmistr Konrád von Jungingen pokorně prosí markraběte ve svém listu z 24. října 1397 o navrácení majetku, ale nebyl vyslyšen. Další kroky k navráceni komendy podnikl zemský komtur Oldřich z Ústí, který se roku 1405 pokouší zapůsobit pomocí svého bratra a dalších přátel na markraběte Jošta. Ten nakonec prosbám vyhověl a pravděpodobně v roce 1406 komendu ve zbědovaném stavu vrátil. Toho roku se komturem stává Paul Hawdryn, který dům předal v roce 1408 Konrádovi z Čachovic. Nedlouho poté však přišla osudová bitva u Tannenberka /1410/ a zadlužený řád byl nucen splácet dluhy králi Václavu IV.. Dne 6.března 1411 předal poslední slavkovský komtur Konrád z Čachovic opevněnou komendu, město Slavkov i k němu přiléhající vesnice královu věřiteli, brněnskému měšťanu Václavu Házlovi z Rosic a opevněné komendy se ujal královský hejtman Jan Házmuk z Proseče. V dalších letech se ve Slavkově střídali zástavní držitelé: Jindřich Plumlovský z Kravař (1420), Aleš Holický ze Štenberka (1421), Petr z Konice (1435-47) a další. V roce 1490 povolil král Vladislav benešovi z Veitmile a jeho synům zapsat Slavkov jako svobodný statek. Řád si po ztrátě slavkovské komendy roku 1411 udržel faru, kterou velmistr svěřil do ochrany faráři Václavu v Něm. Brodě, který se pak nazýval "správcem balie české".\nNa slavkovském panství zřídili němečtí rytíři manský systém, do nějž byli zapojeni především dědiční rychtáři z. města i vesnic. Roku 1409 se připomíná správce školy, která fungovala při farním kostele. V 15. století zůstala řádu jedině fara, která byla obsazována jeho členy. To dokazuje relace zemského komtura z roku 1459 i skutečnost, že se ještě roku 1491 připomíná řádový farář Pavel.\nAreál komendy se rozkládal v místech dnešního barokního zámku a je dobře poznatelný dík stavebně historickému průzkumu v úrovni sklepů a archeologickému výzkumu na zámeckém nádvoří, především jeho severní straně. Komenda měla pravidelný obdélný půdorys, z něhož na severovýchodním nároží mírně vystupovalo průčelí trojpodlažní a v přízemí trojprostorové palácové budovy. S jihozápadním nárožím tohoto paláce ve dvoře komendy byla propojena válcová věž o tloušťce zdi 235 cm a vnitřní nepravidelné prostoře průměru cca 300 cm. Byla přístupná z přízemí paláce a spíše než k obraně sloužila ke komunikaci. Také ve zbylých třech nárožích areálu lze předpokládat další, nejspíše věžovité stavby, přičemž věž v jihovýchodním nároží vystupovala před průčelí komendy ještě více než palác. Vstup do komendy vedl podél jižní zdi paláce po rampě, která byla od dvora oddělena souběžnou zdí, zřejmě za účelem zlepšení obranné situace. Mezi stavbami v nárožích se nejspíše nacházely lehčí stavební konstrukce hospodářského charakteru přistavěné k obvodní zdi. V průběhu 14. století došlo k odtrhávání válcové věže od zdiva paláce a v důsledku toho k jejímu stržení. Komunikace mezi patry pak byla vyřešena novou věží čtvercového půdorysu. Nelze souhlasit s názorem, že k totální degradaci celého areálu došlo v souvislosti s husitskými válkami, zvláště když bývalá komenda sloužila po celé 15. a 16. století jako panské sídlo a roku 1459 se jasně uvádí ,eyn sloss und eyne stát das ist genanth Nawsterlicz". Na jižní straně byla komenda propojena, snad krytou chodbou, se sousedním kostelem sv. Jakuba a Panny Marie. Areál slavkovské komendy představoval nejrozsáhlejší a nejlépe opevněný řádový dům v českých zemích a nikoli náhodou byl roku 1423 označen jako hrad.\nListinou z 1. července roku 1416 udělil král Václav IV. Slavkovu nejstarší ZNAKOVÉ PRIVILEGIUM, které se dochovalo v českých zemích. Není známo, že by Slavkov již v té době byl z královské komory, kde byl zastaven, vyňat. Král Václav IV. měl tedy k němu, jako k svému dočasně zastavenému "zboží", vztah majitele. Znak, který tehdy Slavkov /Nawssedlicz/ obdržel, je uprostřed listiny vymalován na ploše 80 x 55 mm. Španělský štít je dělený napříč, horní polovina je opět svisle rozpolcena na dvě pole, z nichž pravé je zlaté a v něm čtvrt černé doprava hledící orlice s vyplazeným jazykem a červeným zobákem, levé pole je modré a v něm čtvrt doleva hledící orlice bílé a červeně šachované s červeným jazykem a zlatým zobákem. Dolní polovina štítu je červená a v ní je umístněna spodní polovina bílého dvouocasého českého lva se zlatými drápy. Viditelná část dvojitého ocasu se podobá dvěma dubovým listům. Touto listinou byl ukončen vývoj slavkovského znaku a v nezměněné podobě se užívá dodnes.\nV překladu ze staré němčiny zní tato listina takto :\n" My, Václav, z Boží milosti římský král, pro všechny časy rozmnožitel říše a král český, vyznáváme a známo činíme veřejně tímto listem všem, kteří jej vidí nebo slyší číst, že jsme pro služby a věrnou vůli, kterou jak nám, tak koruně české, věrní naši milí měšťané a obyvatelé města Novosedlic často a zhusta užitečně prokázali a učinili. Aby tím lépe každodenně činit mohli v budoucích časech, proto jsme jim se zdravou myslí dobrou radou a správným poznáním pečeť dali a dáváme silou tohoto listu a královské moci české a jako moravský markrabě, tedy aby oni a všichni jejich potomci takový znak v městské pečeti měli a také aby tento znak, tak jak je zde obrazem, barvami, pruhy a figurami ozdoben a namalován, ke všem svým a městským potřebám a záležitostem užívat směli a mohli a na věky nechť jim není v tom nikým bráněno. Také pro polepšení a k vůli vlastního města Novosedlic a jeho obyvatel, z královské a přirozené své dobroty týdenní trh, který dříve o sobotě měli a drželi, na pondělí jsme přeložili a převedli tak, aby oni i jejich potomci navěky týž týdenní trh všechny pondělky mít a držet směli a mohli, vší měrou a způsobem, jako dříve až dosud měli a drželi o sobotě beze všech překážek a přikázání. Proto přikazujeme našim hejtmanům, podkomořím, úředníkům, purkmistrům, radům, měšťanům a spolkům měst, městeček a vsí a všem ostatním poddaným a věrným našeho knížectví a Markrabství moravského, kteří zde jsou nebo časem budou, vážně a slavnostně tímto listem, aby vlastním měšťanům a obyvatelům Novosedlic v našich zvláštních milostech a obdarováních nepřekáželi, nýbrž je přitom od nás, pro věrné zacházení, chránili a ochraňovali a naší těžké nemilosti se vystříhali. K stvrzení tohoto listu zpečetěno naší královskou majestátní pečetí. Dáno v Praze po narození Kristově ve čtrnáctistém a poté šestnáctém roce, první středu po svatých Petru a Pavlu z dvanácti apoštolů, našeho Království českého v padesátém čtvrtém a římského v čtyřicátém.\nZikmund, bratr krále Václava, zastavil město a hrad Slavkov Alšovi ze Šternberka a Holic. Ještě toho roku /1423/ byl Slavkov dobyt a zpustošen husity pod vedením Haška Ostovského z Valdštejna. Poté během necelého století rychle střídal své držitele.\nV roce 1435 Aleš ze Štenberka prodal Slavkov zástavním právem Petrovi z Konice a jeho dědicům. V letech 1447-1449 byl Slavkov v držení jeho syna Adama a od roku 1453 jeho sestry Kateřiny z Konice, která se provdala za Jana z Valdštejna a Rokštejna a po manželově smrti v roce 1467 pojala za chotě Buriana z Čisté Studně. Po jejich smrti měl Slavkov v zástavě Burianův bratr Jan Doupovec z Čisté Studně, který v roce 1483 město i hrad s vesnicemi prodal Janu Zelenému z Šanova, který znovu postavil špitál a kostelík na předměstí Špitálka. Po jeho smrti /1487/ se roku 1492 provdala jeho manželka Žofie z Valdštejna za Petra hraběte od sv. Jiří a z Pézinku. Ten v roce 1497 upravil soudní a správní poměry města Slavkova a obnovil jeho různé výsady. Všichni slavkovští obyvatelé se řídili právem města Brna a do tohoto města se také obraceli o právní poučení. Město Slavkov mohlo soudit všechny pře mimo vraždy, žhářství, domovní pře a násilí. Obyvatelé města měli plnou moc a svobodu vést různé obchody, šenkovat víno, pivo a jiné hostinské pití a časem splácet šenkovní peníze. Další cenou výsadou bylo osvobození slavkovských měšťanů a obyvatel od všech robot mimo robotu k velkému rybníku.\nRoku 1509 získali slavkovské panství pánové z Kounic, kteří jej drželi více jak 400 let.\nTi jakmile Slavkov získali, začali jej pokládat za střed své rodové državy. Prvním připomínaným majitelem z tohoto rodu je Oldřich Šiška, který slavkovské panství koupil za čtyřiadvacet tisíc zlatých. Po jeho smrti se o slavkovský majetek rozdělili jeho bratři Jan, Václav, Petr a Oldřich. Petru z Kounic , později colmistru zemskému, patřili vsi Křenovice a Nižkovice; Oldřichu z Kounic statek hodětský a rašovský, podíl na Němčanech a slavkovských vinohradech. Ostatní slavkovský majetek patřil Janovi a Václavovi. Roku 1532 byli na žádost Jana a Oldřicha povýšeni slavkovští Kounicové do panského stavu. Od smrti Václava z Kounic v roce 1553 měl Slavkov v držení sám Jan z Kounic. Ten pojal za manželku Barboru, osobu poddanskou prohlášenou za svobodnou, a tak se stalo, že jeho synové Slavkov nezdědili a slavkovské panství převzali synové Petra z Kounic, Oldřich a Kryštof. Oldřich dal vsadit do vězení své bratrance Jana a Jiřího i s jejich matkou Barborou. Propustil je až se závazkem, že nebudou používat pečeti ani titulu pánů z Kounic. Oldřich a Kryštof z Kounic potvrdili městu dřívější privileje a přidali nové. Osvobodili měšťany od všech platů a robot z pole, darovaného městu strýcem Janem z Kounic, dále od platu z radnice, z kněžského domu, 2 pastýřských chalup a z 11/2 čtvrti obecního vinohradu. Podle gruntovních knih zjistíme, že se do města Slavkova před Bílou horou stěhovalo také mnoho šlechticů. Tento příliv nových obyvatel do města souvisel s náboženskými převraty v 16. století. Kounicové totiž přáli náboženským sektám a tak se již v roce 1510 objevují ve Slavkově Čeští bratři Boleslavští, kteří zde měli svůj sbor. Patřil jim kostelík na Špitálce a v roce 1588 jim vrchnost postavila nový bratrský dům. Vedle Boleslavských to byli i Novokřtěnci, kteří přišli do Slavkova v roce 1528. Těmto všem přál, stejně jako jeho otec Oldřich, další Oldřich z Kounic, který převzal otcovské statky v roce 1589. Městu za postoupené mýto v roce 1600 přidal další výsady a v roce 1606 zrušil sousedské pivovary a pozvedl pivovar městský. V tomto roce hostil ve Slavkově moravské stavy, neboť byl královským radou a komořím. Zemřel před bitvou na Bílé hoře, když před tím zastavil svá čtyři panství - slavkovské, ždánické, uherskobrodské a lomnické. Jeho syn Bedřich a bratr Karel se účastnili povstání proti císaři Ferdinandovi II. a proto byli odsouzeni ke ztrátě cti, hrdel a statků. Trest smrti jim byl prominut, čekalo je však věznění na Špilberku. Na slavkovské panství se již nevrátili a zemřeli ve vyhnanství.\nZakladatelem moravské větve Kouniců se stal Lev Vilém, který se narodil v roce 1614. Jeho poručníkem byl ustanoven kardinál František kníže z Ditrichštejna, který se po Bílé hoře ujal správy slavkovského panství. Slavkov opustili všichni nekatolici, pokud nepřešli na katolickou víru. František z Ditrichštejna zastával v letech 1621-1623 funkci moravského zemského gubernátora a byl hlavním vůdcem protireformace na Moravě. V náboženských otázkách byl neúprosný. Sám Lev Vilém, po rodičích českobratrského vyznání, byl převychován v katolické víře jesuity v Olomouci. Zatímco jeho starší sourozenci trávili svůj život ve vyhnanství, stal se z Lva Viléma vzdělanec širokého rozhledu a přizpůsobil se nastalým změnám na svém panství. Hojně cestoval po Španělsku, Itálii, Anglii a Nizozemí. Císař Ferdinand III. jej roku 1642 povýšil do hraběcího stavu. Blahobit města Slavkova klesal ihned na začátku třicetileté války a válkou se pak město zadlužilo u vrchnosti tak, že jí muselo v roce 1660 přenechat obecní pivovar. Lev Vilém zemřel poměrně mlád a jeho syn , Dominik Ondřej, se ujal slavkovského panství roku 1674. Zastával důležité funkce, byl tajný císařský konferenční rada, říšský kancléř a pro své zásluhy byl povýšen od císaře Leopolda I. v roce 1683 do stavu říšských hrabat. Aby zlepšil vzhled Slavkova, které bylo z větší části pusté, vydal v roce 1691 otevřený patent. V něm vyhlásil pro všechny, kteří se ve Slavkově usadí, osvobození od platů císařských a zemských na tři roky. Pro obnovení pustých domů jim bylo poskytnuto levné dříví na splátky. V roce 1698 dal postupně zbořit starou zámeckou budovu a na jejím místě nechal budovat nové sídlo pod vedením Domenica Martinelliho. Jeho velkým projektem byla také slavkovská manufaktura na výrobu lněných látek, která byla ve Slavkově v letech 1702-1716. Pro tuto manufakturu chtěl získat od císaře monopol, který však nedostal. Účelem slavkovské manufaktury bylo účelně zpracovat vlnu, která byla na panství produkována. Koncentrovaný způsob výroby předpokládal existenci manufakturního domu, který pak skutečně stál na náměstí (dům č. 68). Nejstarší syn Dominika Ondřeje - František Karel se věnoval stavu duchovnímu a proto se zřekl dědictví ve prospěch svého mladšího bratra Maxmiliána Oldřicha , který se po smrti otce v roce 1705 ujal správy panství, probíhající stavby slavkovského zámku, zámeckého vodovodu a manufakturní činnosti. Jeho velkou zálibou byl chov ušlechtilých koní a tak nechal k zámku přistavět nákladné konírny.\nMaxmilián Oldřich zastával vyslanecký úřad v Německu a Římě, byl c.k. říšským radou a komořím, v roce 1717 byl jmenován c.k. tajným radou, od roku 1720 zemským hejtmanem na Moravě a v roce 1744 rytířem řádu zlatého rouna. Po jeho smrti se ujal majetku syn Václav Antonín Kounic. Studoval práva ve Vídni, Lipsku a Leidenu, od roku 1732 procestoval řadu evropských zemí. V roce 1736 se oženil s Marií Arnoštkou hraběnkou ze Starhemberku Byl rytířem řádu zlatého rouna , c. k. tajný rada, konferenční ministr a komoří. Jako vyslanec působil v l. 1741 - 1743 v Itálii, poté v Londýně a v l. 1550 -1552 při francouzském dvoře. V roce 1753 byl jmenován nejvyšším státním a dvorským kancléřem, tedy prvním řídícím ministrem celé říše. Za vlády Marie Terezie měl nemalý vliv na zahraniční i vnitřní politice. Za své zásluhy byl povýšen roku 1764 do stavu říšských knížat. Zasloužil se o dostavbu slavkovského zámku s překrásnou zahradou a novostavbu klasicistního farního kostela. Zemřel 27. června 1795 a byl pochován v rodinné kryptě.\nJeho nástupcem se stal syn Arnošt Kryštof, c. k. komoří, rytíř řádu zlatého rouna. V letech 1765 - 1770 byl vyslancem v Neapoli, poté do roku 1772 moravským zemským hejtmanem. Oženil se s Marii Leopoldinou kněžnou z Öttingenu - Spilberku. Z jejich dětí přežila pouze dcera Marie Eleonora provdaná Metternichová, a proto po smrti Arnošta Kryštofa v roce 1797 připadá majetek jeho mladšímu bratru Dominiku Ondřejovi, knížeti z Kounic - Rietberku a hraběti z Questenberku, který v letech 1774 - 1779 působil při španělském dvoře jako vyslanec. Po jeho smrti r. 1812 se stává dědicem syn Alois Václav, poslední mužský potomek moravské větve Kouniců. Byl c.k. tajným radou a komořím. Ten umírá v Paříži 17. listopadu 1848. Jeho dceři Karolíně Leopoldině připadl majetek v Jaroměřicích a ostatní statky hraběti Michalovi Karlovi z české větve Kouniců. Po jeho smrti roku 1852 připadá majetek jeho nejstaršímu synu Albrechtovi z Kounic, čestnému rytíři maltézského řádu, c.k.komořímu a dědičnému členu panské sněmovny. Po jeho smrti v r. 1897 přechází majetek na jeho mladšího bratra JUDr. Václava hr. z Kounic, který se po převzetí panství vzdává své poslanecké činnosti v říšském a zemském sněmu. Umírá 14. října 1913 a majitelem slavkovského panství stává jeho starší bratr Dr. Eugen hr, z Kounic. Jeho smrtí v roce 1919 končí rod Kouniců a majitelem panství se stává šlechtická rodina Pálffyů, sídlící ve Smolenici na Slovensku. Slavkov se však nikdy nestal jejich sídlem.\nRodokmen dědiců slavkovského zámku a panství moravské větve rodu Kouniců.\nm. Kateřina z Říčan\nm. Dorota Geraltovská z Geraltovic +1570\nOldřich *1539 +1570\nm. Anežka Černohorská z Boskovic\nOldřich * 1569 +1617\n1. m. Apolena z Valdštejna +1597\n2. m. Ludmila z Roupova *1580 +1626\nBedřich *1591 +1649 Lev Vilém *1614 +1655\nzakl.české větve kouniců zakl. moravské větve Kouniců\n1. m. Eusebie ze Sezimova Ústí +1643\n2. m. Eleonora hr. z Ditrichštna *1623 +1687\nDominik Ondřej *1654 +1705\nm. Marie Eleonora hr. ze Šternberka\nFrantišek Karel *1676 +1717 Maxmilián Oldřich *1679 +1746\nm. Marie Arnoštka hr. z Vých. Ries\na Rietberka *1687 +1758\n- Václav Antonín *1711 +1794\nm. Marie Arnoštka hr. ze Starhemberka\nArnošt Kryštof *1737 +1797 Dominik Ondřej *1740 +1812\nm. Marie Leopoldina z Ottingen m. Bernardina hr. Plettenberk - Wittem\nSpilberku *1741 +1795 *1743 +1779\nAlois Václav *1774 +1848\nm. Františka hr. Ungnad z Weissen\n- Wohlu *1773 +1859\nDědicové slavkovského zámku a panství z české větve rodu Kouniců\n(navazuje na moravskou větev)\nMichal Karel *1803 +1852\nm. Eleonora hr. Voračická z Paběnic *1809 +1898\nAlbrecht *1829 +1897\nm. Alžběta hr. Thun-Hohensteinová *1831 +1902\nVáclav *1848 +1913\n1. m. Josefa Čermáková *1849 +1895\n2. m. Josefa Horová\nEugen *1841 +1919\nm. Anna Fenzel\nje situován v severozápadní části historického jádra města. Ve 13. století na jeho místě stávala opevněná komenda Řádu německých rytířů. Její zbytky jsou z části dochované v podzemí dnešní zámecké budovy. Po ztrátě moci a významu řádu a zdejší komendy v průběhu 15. století se stalo město a panství světským majetkem. Nejprve jako zástavní zboží vystřídalo několik majitelů z nichž Petr hrabě od sv. Jiří a z Pézinku dal středověkou tvrz bývalé řádové komendy přestavět na prostější obydlí s renesančními prvky. K tomu došlo na přelomu 15. a 16. století, tedy krátce před tím, než se stalo město i panství roku 1509 vlastnictvím rodu Kouniců. Vybudování reprezentativního zámeckého areálu na místě již letité nevyhovující budovy svěřil Dominik Ondřej (1654 - 1705) vynikajícímu italskému architektovi Dominiku Martinellimu z Luccy.Ten zpracoval v 80 letech 17. století velkorysí projekt přestavby dosavadního kounického sídla a zahrnul do něj kromě zámku se zahradou, stájemi, dvory, jízdárnou a dalším příslušenstvím i úpravu a přestavbu větší části města s novým farním kostelem. Vlastní budovu zámku navrhl zhruba v půdorysu písmene U, přičemž nádvoří měla původně uzavírat vstupní brána na místě , kde dnes celý prostor dotvářejí přízemní půlkruhové budovy koníren. Ústřední objekt obehnal vyzděným příkopem, kolem něhož bylo nutno navršit velké množství zeminy, aby nad sítí prostorných klenutých sklepů vznikla rozsáhlá plocha zahradního parteru. Stavba zámku započala v posledních letech 17. století a probíhala pod vedením místních stavitelů za občasného Martinelliho dohledu. Současně s postupnou likvidací původní zámecké budovy vyrostlo střední - západní křídlo s mohutnými rozšířenými nárožími. Ustupující střední průčelí bylo zdůrazněno balkonem směřujícím do zahrady z ústřední místnosti patra západního křídla a rozšířená nároží dvojicemi velkých pilastrů. Nízká okénka attikového polopatra vytvořila řadu suteréních, většinou slepých oken vedoucích do příkopu. Západní příkop byl uprostřed překlenut mostem s několika schodišťovými stupni překonávajícími výškový rozdíl v úrovni terénu zahradního parteru a přízemí - vstupu do vestibulu. Pro Martinelliho styl je příznačné řešení dvou samostatných schodišť i obdélného vestibulu členěného mohutnými přízemními sloupy.\nPozoruhodná a dokonale zachovaná je výzdoba stropů prvního patra v místnostech západního křídla. Nástropní freskové obrazy jsou obklopeny jemnými štukovými reliéfy andělů, putti, karyatid, ptáků a různorodým rostlinným dekorem. Tónování pastelovými odstíny souzní s koloritem umělecky cenných freskových výjevů. Náměty fresek jsou především báje antické mytologie a biblické motivy. V jídelně, později upravené jako Sál předků, vrcholí fresky velkolepou skupinou bohů na Olympu. Všechny fresky vznikly během roku 1701 a namaloval je Andrea Lanzani a úzce přitom spolupracoval s velmi ceněným štukatérem Santinem Bussim. Účinek bohaté stropní výzdoby doplňuje římsová nadpraží kamenných dveřních ostění s tesanými hlavicemi mezi květinovými závěsy od benátského rodáka Giovanni Guilianiho, který vytvořil také několik desítek soch pro slavkovský zámek, znázorňujících vesměs mytologické bytosti a alegorie, oživující a umělecky dotvářející zahradní parter před západním zámeckým průčelím. Dominik Ondřej se uskutečnění Martinelliho architektonického ani urbanistického projektu nedočkal. Když v roce 1705 zemřel, bylo zhruba dokončeno jen ústřední západní křídlo zámku. Jeho nástupcem a dědicem rodového majetku se stal Maxmilián Oldřich. Ten se začal zajímat o stavbu zámku teprve po roce 1720, kdy jeho politická úloha na Moravě vyvolala potřebu velkého sídla poblíž Brna. Jelikož Martinelli mezitím zemřel, pověřil stavbou zámku italského architekta Ignáce Valmagginiho. Ten, přestože pokračoval podle Martinelliho projektu, přece jen provedl některé změny. Potřeba velkého společenského sálu a honosného vstupního průčelí z čestného dvora si vyžádala podstatnou změnu v nádvorní části západního křídla s klenutým podjezdem. Snaha o zvýšení reprezentativní podoby nádvoří vedla k příčnému rozšíření konců bočních křídel a k vyhloubení jejich nádvorních stran. Díky tomu vznikl rozsáhlý vstupní prostor, vymezený na opačné straně obdobnými oblouky koníren s byty služebnictva. Mezera mezi nimi poskytla průhled do krajiny ve směru osových alejí. Přestože se v dočasně přerušené stavbě zámku pokračovalo zprvu podle původních Martinelliho plánů budováním severního křídla, realizace zmíněných změn, navržených Valmagginim v roce 1731, si vyžádala ještě dlouhý čas. Dokončení prací, svěřených od roku 1732 výkonnému staviteli Václavu Petruzzimu, se nedožil ani Maxmilián Oldřich.\nVáclav Petruzzi je autorem barokních plánů úpravy města podle původního Martinelliho záměru, který se z velké části neuskutečnil.\nObdélné nádvoří je zde zobrazeno jako uzavřené branou a mřížemi mezi bočními křídly na koncích pravoúhle rozšířenými o jednu okenní osu na každou stranu, obdobně jako u západního traktu. Nejvýchodnější části bočních křídel jsou navrženy užší, tedy bez nádvorních arkád, a také nižší, do nádvoří přízemní, s terasovou úpravou. Západní křídlo do nádvoří vrcholí kupolí, která nasvědčuje centrálnímu tvaru hlavního sálu mezi oběma schodišti.Ve smyslu tohoto plánu byla vystavěna dále jen vetší část severního křídla s podloubím v nádvoří, uzavřená u vnitřního vřetenového schodiště. Řada nových pokojů v patře dostala tehdy na vyklenuté stropy jemně a citlivě vytvářenou štukovou výzdobu s mělkými reliéfy bájných výjevů, profilových hlav nebo putti s vějířovými, mušelínovými a mřížkovými útvary mezi páskovým ornamentem. Podobně byl vyzdoben strop přízemního obdélného vestibulu, také severního schodiště a valená klenba v chodbě prvního patra podél nádvoří, kde se plochý, lehce nanesený štuk s motivy maskaronů a kytic odlišuje svým kresebným rázem od masivní a hlouběji promodelované římsové výzdoby nad dveřmi v chodbě a na stěnách severního schodiště. Mnohem střízlivější štuková úprava jižního schodiště byla pak dokončena až v posledním stavebním období.\nZásluhu o konečnou dostavbu a jeho dnešní výzdobu má Václav Antonín, od roku 1764 kníže z Kounic a Rietberku, nejvýznamnější představitel moravských Kouniců. Roku 1752 už stála celá hlavní budova včetně jižního křídla, avšak ještě dlouho trvala výzdoba nově vystavěných částí. Nejstarší západní křídlo, které již zahrnovalo společenský sál, vyvrcholilo architektonicky odpovídající kopulí. Zevní úprava nově budovaných částí byla zcela přizpůsobena Martinelliho západnímu průčelí, ale uvnitř se již plně projevil nový tón slohově pokročilejšího klasicismu. Dříve, baroku vlastní, překypující bohatost štukové a freskové výzdoby nahradilo lineární členění velkých ploch,\nbuď plastické nebo malované, s obvyklým motivem festonu. Zcela výjimečným vnitřním prostorem zámku je centrální oválný společenský či Historický sál, k jehož vybudování se soustředila pozornost Kouniců po přepracování původních Martinelliho plánů Valmagginim. Zde se odehrávala mnohá vysoká politická jednání, ale také svatba kancléřovy vnučky Eleonory s pozdějším nástupcem na významné zahraničně politické funkci Klemensem Lotharem Metternichem. Po bitvě u Slavkova zde bylo 6.12.1805 podepsáno příměří sjednané u Spáleného Mlýna mezi rakouským císařem Františkem I. a francouzským císařem Napoleonem. Sál je vymalován pozoruhodnou ilusivní malbou od vídeňského freskaře Josefa Pichlera z roku 1767. Architektonický řád i jeho detaily, jako kanelování a hlavice pilastrů, odstupnění klenby s římsami a konsolami, jsou v této rozsáhlé obdélné prostoře s půlkruhově zaoblenými čely většinou jen namalovány. Ilusivní účinek Pichlerovy výzdoby je zvláště silný u malby mytologických postav na medailonech\nnad dveřmi sálu a ve dvou zdánlivých nikách zobrazující sousoší gigantického Herkula zápasícího se lvem a býkem, přesvědčivě působících jako skutečné plastiky. Nad dveřmi v hlavním sále je také umístněna kovová busta Václava Antonína Kounice, zhotovená v roce 1764 vídeňským sochařem Baltazarem.\nPozdější vlastníci Slavkova, od poloviny 19. století z české větve rodu, již k obohacení zámku ani města viditelně nepřispěli. Když v roce 1919 zemřel poslední mužský potomek rodu - hrabě Eugen, stala se majitelem zámku šlechtická rodina Pálfyů, sídlící ve Smolenici na Slovensku. Noví vlastníci ovšem nebyli schopni pro své značné dluhy majetek spravovat. Byla na něj uvalena exekuce a po skončení druhé světové války se stal zámek majetkem československého státu.\no rozloze 15 ha vznikl pod vedením nizozemských odborníků již během první etapy stavby zámku. V 19. století byla zahrada zjednodušena v anglickém stylu. Rozsáhlá rekonstrukce parku započala v roce 1972 a skončila o pět let později. Byly objeveny staré fragmenty, které odpovídaly plánům francouzské barokní zahrady, datované rokem 1774. Zahrada tak mohla být obnovena do kompromisní podoby tak, aby nebylo nutné pokácet všechny stromy. Podle tvaru původních bazénů byly vybudovány čtyři velké bazény s fontánami. Bylo zde umístněno 47 plastik, většinou postav z antických bájí, pochází převážně od italského sochaře Giovanni Giulianiho a rakouského sochaře Ignáce Longelachera z 1 pol. 18. st. Byly vysázeny pravidelné obrazce z buxusie a pirakonty a po bocích horního parteru dvě řady loubí z habrů, které na jižní straně zabraňují pohledu na střechy okolních domů. Převážná část dolního parteru zůstala ve tvaru volně rostoucího anglického přírodního parku, založeného v těchto místech asi ve 30 letech minulého století. Rostou zde četné vzácné stromy jako jíňan, ořešák černý, nahovětvec kanadský, dřezovec trojtrnný, buk, dub, kaštan, katalpa, lípa řapíkatá, zerav, habr a jiné. Obnovená zahrada byla otevřena v roce 1977 a její rekonstrukce patřila k největším rekonstrukčním pracím tohoto druhu u nás.\nměsta Slavkova stojí na rohu Palackého náměstí a ulice Husovy. Jde o jednopatrovou renesanční budovu s nárožní věžičkou. Nad vstupem je vsazen pamětní kámen s nápisem "Leta 1592 za Alexandra Bradawichky stariho purmistra a za Petra Pekarze mladssyho purmistra." Pod nápisem je vyobrazen městský znak.\n(Palackého náměstí 89) je jedinou budovou po městské radnici, která si zachovala svou renesanční podobu z konce 16. Století do dnešní doby. V jeho prostorách byl umístněný bývalý městský pivovar (1570).\nBudova Společenského důmu a restaurace Bonapart na rohu Palackého náměstí a Fügnerovy ulice, byla původně stavbou spořitelny z roku 1905 ve stylu pozdního historismu, vystavěná podle návrhu brněnského architekta Vladimíra Fischera. Od tohoto architekta je i budova základní školy na Komenského náměstí, secesní z let 1906-7, postavená brněnským stavitelem Antonínem Müllerem.\nDnešní budova pošty na Palackého náměstí byla vystavěna v letech 1861-62 stavitelem a slavkovským měšťanem Antonínem Přikrylem jako školní budova. Na její stavbu bylo použito i veškerého materiálu ze zbořené Bučovské brány.\nSilné kamenné hradby vysoké až 7 metrů byly původně obklopeny příkopem. Část hradeb se zachovala až do dnešních dnů a to především na ulici Kollárově a z části na ulici Lidické, kde jsou ovšem místy překryty starší zástavbou.\nPředměstí Špitálka a její památky\nPřed městskými hradbami existovali čtyři předměstí - Lázeňská, nebo-li Žabobřeská, čtvrť Nová rozléhající se pod kopcem sv. Urbana a Bučovská před Bučovskou bránou. Nejvýznamnějším předměstím města ve směru k Brnu byla Špitálka, nazývaná takto již po roce 1485 podle středověkého špitálu,která byla samostatnou obecí až do roku 1850.\nSprávní poměry Špitálské ulice upravil v roce 1563 Jan z Kounic, který zde ustanovil rychtáře a čtyři konšely, z nichž jeden byl purkmistrem. Ti měli toto předměstí spravovat a v případě nerozhodnosti se odvolat k purkmistrovi a starším města Slavkova.\nObecní pečeť předměstí je z roku 1611 a měla nápis : VLICE SPITALSKA BLIZ MIESTA SLAWKOWA se znakem - dva hrozny příčným trámcem z prava na levo od sebe oddělené a v něm dva vinařské nože - kosíře.\nna tomto předměstí byl založen už ve 13. století od slavkovské komendy německých rytířů. Během husitských válek byl zničen spolu s kostelíkem a celým předměstím. Znovu jej založil majitel Slavkova rytíř Jan Zelený z Šanova (1483-1487).\nTřicetiletou válkou byl znovu zpustošen a roku 1645 zůstala ulice Špitálka pustá. Špitál, který tvoří nedílný architektonický celek s kostelíkem sv. Jana Křtitele, včleněným do areálu hřbitova, znovu postavil r. 1676 Dominik Ondřej z Kounic.\nzaložený asi společně se špitálem ve 13. století, nově dal nově postavit majitel Slavkova rytíř Jan Zelený z Šanova. V 16. století byl vrchností věnován "Bratřím Boleslavským". Kostelík byl původně slohu románského, nynější podobu získal roku 1743, když byl rozšířen Maxmiliánem Oldřichem hrabětem z Kounic - Rietberku. Již tehdy měl tři oltáře : hlavní sv. Jana Křtitele, jemuž je kostelík zasvěcen, v bočních kaplích P. Marie a Ukřižovaného Spasitele. V roce 1882 byly obě boční kaple opraveny a na jejich oltáře byly umístněny nové sochy - Panny Marie Lurdské a kříž s tělem ukřižovaného Krista. Před hlavním oltářem byly umístněny cechovní postavníky - obuvníků, zámečníků a kovářů, kožišníků, stolařů, řezníků, krejčích, postřihačů, soukeníků, tesařů, zedníků a bednářů.\nDo vnější stěny sakristie byl zasazen náhrobní kámen 1,75 m vysoký a 80 cm široký - paní Anny, manželky Gabriele Litenského z Kelče, panského úředníka, přívržence "Bratří Boleslavských", s nápisem , který v úpravě zní asi takto :\n"Léta Páně 1616 dne 21. měsíce srpna o páté hodině z poledne Pán Bůh všemohoucí prostředkem smrti časné povolati jest ráčil z tohoto bídného světa poctivou a šlechetnou ženu Paní Annu, manželku slovutného pána Gabriele Litenského z Kelče, měšťana slavkovského, jehožto tělo v tomto místě pochované blahoslaveného vkříšení očekává." Na spodním poli náhrobku je vytesána postava se sepnutýma rukama. Po její pravé ruce je nápis: "Dnes mnie", po levé: "Zejtra Tobie".\nU vchodu do sakristie je zasazen náhrobek, který postavil sobě a své manželce Magdaléně Matouš Roztrkal. Nápis na náhrobku, pořízený ještě za jeho života, nebyl po jeho smrti doplněn o rok jeho smrti. Nápis na náhrobku, dnes takřka nečitelný, zní takto:\n"LETA. PANIE . SLAWAVTNEHO. PANA . MATAVSS . ROZTRKALA . ZIWOT . SWVG . A . TVTO . W . PANV. BOHV .\nLETA . PANIE . 1.6.1.5. TEN PONDIELI . PO . S : ALZBIETE . PRZEDE . DNEM . MEZZ . TRZETI . A . CZTWRTAV . HODINAV . DOKONALA . ZIWOT . SWVG . W . PANV . PANI . MANDALENA . PANA . MATAVSS . ROZTRKALA . TELO."\nu kostelíku je používán od roku 1659. Hřbitovní brána je jednou z mála dochovaných klasicistních hřbitovních portálů. Před ní se nachází jednoduchý kříž z dílny blanenských železáren, datovaný rokem 1855. Na hřbitově na hrobě Fr.Uhlíře, zemř.1926, je umístněna plastika od B. Bendy.\nrodu Kouniců pod kostelíkem byla zřízena roku 1795 od knížete Arnošta z Kounic - Rietberku. 7. srpna 1795 do ní byla převezena těla Kouniců, uložená před tím v kryptě zámku. Jako první zde byl pochován říšský kancléř Václav Antonín Kounic, který zesnul ve Vídni 17.června 1794. Po jeho boku spočinuly i tělesné ostatky jeho synů Arnošta Kryštofa /1797/ a jeho manželky Marie Leopoldiny /1795/, Dominika Ondřeje /1812/, Františka Václava /1825/ i příbuzných z české větve rodu Karla Viléma /1888/ a Albrechta /1897/. Pohřbívání v hrobce bylo ukončeno počátkem 20. století.\nŽidovská náboženská obec ve Slavkově u Brna\nŽidovská obec patřila katastrálně a od července roku 1919 také politicky ke křesťanské části města. Skládala se z úzké a široké židovské ulice a z domů "u templu".\nV písemných památkách se poprvé připomíná v 1.pol.13. stol., kdy hledala radu v náboženských otázkách u slavné rabínské školy v Barceloně. V 16. stol. se v židovské obci připomíná synagoga, škola, rabín, kantor a rektor.\nUstanovením Oldřicha z Kounic z roku 1567 si židé nesměli mimo svou obec koupit ve městě domy a pozemky křesťanů. Slavkovští židé měli vlastní synagogu, o níž je první zmínka již v 16. století.\nStarší budova synagogy, zachycená na Petruzziho barokních plánech, byla upravena v roce 1857 v novorománském slohu.\nNa dodnes zachovalé budově staré židovské školy a později radnice je nad dveřmi vsazena černá deska s hebrejským nápisem a rokem 1816.\nHřbitov byl snad původně za Bučovskou ulicí směrem k Němčanům, pak do roku 1744 na místě kde stával cukrovar, od té doby "ve Vinohradech" pod kopcem sv. Urbana severně od města.\nV čele židovské náboženské obce byl představený, 2 radní a 6 přísedících. Patřila jí sinagoga, obecní dům - radnice (č.p. 21), škola (č.p. 46) a nemocnice (č.p. 56).\nNěmecká židovská škola byla do roku 1819 podřízena rektoru školy v městě Slavkově a vyučoval v ní jeho pomocník.\nV letech 1849 -1860 byla 3 třídní, 1860 - 1892 byla 2 třídní, 1892 - 1919 byla 1 třídní a roku 1919 byla zrušena.\nObecní záležitosti spravoval do roku 1593 rychtář a 4 starší.\nV roce 1900 bylo ve Slavkově 270 obyvatel židovského vyznání, roku 1930 však již jen 66 obyvatel. Drastický konec jejich životu udělala nacistická okupace, která svými nelidskými praktikami židovské obyvatelstvo Slavkova takřka úplně zlikvidovala. V letech 1941 - 1942 bylo před transporty do Terezína vytvořeno z židovské čtvrti ve Slavkově regionální ghetto.\nKrvavé drama, odehrávající se v pondělí 2. prosince 1805 na svátek sv. Bibiány v polích východně od města Brna, vstoupilo do světové historie pod názvem "Bitva u Slavkova". V den 1. výročí Napoleonovy korunovace, zpečetěné jeho vítězstvím, car Alexandr I., rakouský císař František I. a francouzský císař Napoleon I. svedli nejkrvavější bitvu tehdejší doby, trvající 16 hodin. Město Slavkov - Austerlitz a jeho krvavé slunce, které vyšlo nad bitevním polem, se stalo legendou.\nDo Slavkova pronikli Francouzi podle pamětní listiny, která byla uložena do bývalé Hodinové brány, 21.listopadu 1805. Bylo to vojsko maršála Soulta, které zde zůstalo do 28.listopadu 1805, kdy ustoupilo do Šlapanic. Den před bitvou nocovali v zámku císař František I. a car Alexandr I., kteří sem přišli přes Bučovice a Bohdalice.\nOfenzívní plán spojenců vypracoval na přání ruského cara náčelník spojeneckého generálního štábu rakouský generálmajor Franz von Weyrother. Dispozice pro bitvu předpokládala napadnout silnými kolonami francouzské pravé křídlo , zatlačit je severně za olomouckou silnici a odříznout tak Napoleona od jeho týlu v Dolním Rakousku. Za pomoci ostatních kolon měl být nepřítel rozdrcen někde v prostoru Líšně, Slatiny a Brněnských Ivanovic. Tento záměr, zpochybněný ještě před bojem některými spojeneckými velícími důstojníky včetně formálního velitele obou armád generála pěchoty M.I. Goleniščeva-Kutuzova, vycházel z chybného předpokladu, že Francouzi se stáhli k městu Brnu vyčkávající v obranném postavení a nepomýšlejí na útok.\nNapoleonův plán se opíral o důkladnou znalost terénu, o moderně vedený způsob boje využívající ke kontaktu s nepřítelem rozptýlených formací a kladoucí důraz na úzkou spolupráci všech druhů zbraní , o poznatky průzkumu a o kvalitu francouzských vojáků a důstojníků. Hlavní úder měl být veden tak, aby na klíčových místech bojiště co nejvíce ohrozil boky a týl nepřítele, zatímco ostatní jednotky spojenců by byly vázány podružnými silami.\nV den bitvy se na bojišti o rozloze 10 x 12 km nacházelo na 165 000 mužů. Rusko-rakouská armáda o síle asi 91 000 vojáků byla ze 75 000 tvořena z Rusů a 16 000 Rakušanů a asi 280 děl. Francouzský císař disponoval asi 75 000 mužů a přibližně 180 děl.\nBitva začala kolem 5 hodiny ranní přestřelkami mezi Telnicí a Újezdem. Vlastní útok spojenců byl zahájen v tomto prostoru o 7. hodině a do 9. hodiny již byla celá linie fronty v ohni. Rozhodnutí padlo po 11. hodině proražením spojeneckého středu na Prackých výšinách a na Starých Vinohradech. Tím bylo bezprostředně ohroženo levé spojenecké křídlo, zatímco pravé bylo napadeno z mezery mezi centrem spojenecké sestavy a Bagrationovým sborem jednotkami V. armádního sboru. Tím se ofenzivní postup spojenců zhroutil a následné operace francouzské armády byly vedeny snahou po likvidaci obou spojeneckých křídel. Bitva skončila odpoledne po 16. hodině ústupem posledních zbytků jednotek pravého křídla po hrázi mezi Měnínským a Žatčanským rybníkem ve směru na Nesvačilku. V té době již celé bojiště opanovali Francouzi, zatímco spojenci ustupovali od Rousínova a Slavkova k Hodonínu.\nSpojenci ztratili v bitvě okolo 30 000 mužů (24 000 Rusů a 6 000 Rakušanů). Francouzské ztráty byly nepoměrně menší – asi 9 000 mrtvých. Většina těchto mrtvých byla pohřbena do 22 šachtových hrobů, z nichž dva se nachází v přímé blízkosti Slavkova / u sídliště Zlatá hora pod trojbokou Boží mukou a pod kopcem sv. Urbana označuje hromadný hrob pamětní sloupek u cesty /. Do rukou Francouzů padlo na 20 generálů, 120 děl, veškerý trén a čtyřicet praporů včetně standarty ruské carské gardy. Francouzi pozbyli pouze jeden prapor 4. řadového pluku a přes 500 zajatých.\nV úterý 3. prosince pronesl z balkonu slavkovského zámku, ve kterém nocoval až do 7. prosince, francouzský císař Napoleon ke svým vojákům proklamaci o vítězné bitvě, podle níž byla označena tato válečná epizoda slavkovskou bitvou.\n"Vojáci! V den slavkovský (a la journée d´Austerlitz) okrášlili jste orly svých praporů nesmrtelnou slávu … Vojáci! Až bude vykonáno všechno, co je potřebné k zajištění štěstí a rozvoje naší vlasti, zavedu vás zpět do Francie. Tam budete předmětem mé nejněžnější péče. Můj národ vás příjme s radostí a kdo z vás řekne: "Byl jsem u Slavkova", odpoví se mu: "Ejhle hrdina!""\nU Spáleného Mlýna, mezi obcemi Žarošice a Násedlovice, se 4.12.1805 setkal Napoleon s rakouským císařem Františkem I., aby smluvili podmínky příměří. Ruský car nebyl jednání přítomen a příměří s Francií také neuzavřel. Jeho novým spojencem bylo Prusko. Příměří sjednané u Spáleného Mlýna bylo podepsáno 6.12.1805 na zámku ve Slavkově. Rakousko bylo donuceno ke kapitulaci, která byla potvrzena Bratislavským mírem 26.12.1805, kterým Rakousko ztratilo území se 3 milióny obyvatel o rozloze 63 000 km2 a zavázalo se vítězi zaplatit válečné reparace v hodnotě 40 miliónů franků..\nŘímsko-katolická farnost Slavkov u Brna\nFara náležela od 13. století řádu německých rytířů a to i po ztrátě zdejší komendy, kdy ji držel nějaký čas. Například ještě roku 1460 je uváděna při řádových statcích. První známý farář Václav byl roku 1409 svědkem na listině, kterou Bartoloměj, probošt u sv. Petra v Brně, koupil od Mikuláše, rektora slavkovské školy, hřivnu úroku ze dvou lánů na mešní nadaci za zemřelého rektora brněnské školy Štěpána. V roce 1417 a 1418 se připomíná farář Mikuláš. Katolické náboženství, které dřívější vrchnosti podporovala, začalo upadat od chvíle, kdy slavkovské panství zástavním právem získal rod Kouniců. Ještě roku 1506 se zde připomíná katolický farář Jan Kropáč a roku 1527 katolický kněz Martin Kettnar. Dále až do protireformace není známa katolická duchovní správa.\nUž na počátku 16. století si stěžuje zemský hejtman na slavkovskou vrchnost, Jana Oldřicha Žižku z Kounic, že na svém panství trpí schůzky Českých bratří a jiných sektářů. Roku 1526 došlo ve Slavkově k setkání českých kněží strany podobojí s německými evangelickými kazateli. V dohodnutých článcích proniká velmi zřetelně vliv reformačních myšlenek a zatlačuje tradiční církevní učení. Roku 1572 se sešel ve Slavkově synod Jednoty bratrské. Z jeho usnesení je zajímavé to, které stanoví, že i bratrské vrchnosti mají být spravovány a trestány podle pravidel Božího slova.\nse objevují ve Slavkově již roku 1509, kdy se ujal panství Oldřich z Kounic. Nazývají se tak podle Mladé Boleslavy, která se koncem 15. století stala hlavním střediskem JEDNOTY BRATRSKÉ. I pozdější Kounicové až do Bílé hory byli jejich přívrženci a někteří z nich i jejich stoupenci. Bratři Boleslavští měli v městě sbor i starou kapli, jíž byl kostelík sv. Jana Křtitele na Špitálce.\nPrvní známý bratrský kněz Martin zde zemřel v roce 1525. Jeho nástupci se stali - B. Václav Bílý – (kolem 1560), B. Pavel Rašovský – (do roku 1572), B. Jakub Klusák – (1585), B. Daniel Boreáš – (1592), B. Adam Felinus – (1598), B. Jan Beneš – (1601), B. Tobiáš Junius – (kolem 1623).\npřišli do Slavkova nejprve roku 1528 z Mikulova s Jak. Widemannem a Filipem Jägrem. Kounicové je na svém panství vlídně přijali, dovolili jim v městě stavět domy na jejichž stavbu jim darovali dříví a prominuli jim robotu na 6 let. Další rok přišli do města další novokřtěnci z Tyrol z Pusterthalu, s Jakubem Huterem a Sigm. Schutzingrem a asi 80 novokřtěnců z Českého Krumlova. Novokřtěnci na Moravě byli vesměs Němci, jejich spojení s českými Bratry se neuskutečnilo. Ve Slavkově se zvlášť výrazně poprvé uplatnily snahy novokřtěneckých náboženských reformátorů o obnovu apoštolského a prvokřesťanského náboženského a majetkového společenství a o zavedení společného způsobu života. Novokřtěnci bydleli společně ve velkých domech, tzv. "Haushaben", podle nichž byli také zváni "habáni". Společně jedli, pracovali a záhy prosluli svou pracovitostí, pílí a dovedností. Habánská keramika vznikající ve Slavkově se těšila mimořádnému zájmu a její věhlas se dostal daleko za hranice Moravy.\nZ novokřtěnců, kteří žili ve Slavkově byli:\nA/ biskupy (představení celé obce novokřtěnců):\nJakub Huter do roku 1536, kdy byl upálen v Inšpruku,\nHans Amon, řečený "Soukeník" zemřel roku 1542 v Šakvicích,\ndalším nástupcem byl Linhart Lanzenstill, řečený "Provazník", který zemřel v Němčičkách roku 1565.\nB/ kazateli: Jak. Widemann, Filip Jäger, Fr. Intzinger, Jak. Mändl, Sigm. Schutzinger, Hans Fasser, Kryštof Geschäll, Vilém Reublin, Jiří Zaunried - spisovatel, David Behem, Adam Schleger, Burkart von Ofen, Oldřich Stadler - spisovatel, který zemřel roku 1540 v Bučovicích, Kašpar Braitmichl jinak "Krejčí" - básník a kronikář, který zemřel roku 1573 ve Slavkov, Abel Ockershauser, který zemřel roku 1593 ve Slavkově, Wolf Schönberger, zemřel roku 1599 ve Slavkově, Valtan Kalenbach, který zemřel roku 1620 ve Slavkově.\nC/ hospodáři: Petr Dietrich, krejčí /1565 ve Slavkově/, roku 1577 Toman a Jobst.\nD/ starším: Hans Wucherer, upálen v roce 1537 v Burghausích v Bavorsku.\nVe Slavkově vytrvali novokřtěnci až do doby pobělohorské, kdy roku 1622 museli odejít z města a spolu s ostatními moravskými souvěrci opustit zemi.\nbyl ve Slavkově rozšířen mezi českými i německými obyvateli. Ke svým bohoslužbám používali bývalý katolický farní kostel, který sloužil luteránům obojího jazyka.\nZ českých luteránských kazatelů jsou známi :\nroku 1563 Jan Táborský, 1574 Martin a v letech 1577-1579, Jan Miletínskýroku 1580 Simeon Práz, 1580-1582 Tobiáš Závorka, 1584-1590 Jiřík Rychnovský, 1595 Ondřej Beránek, 1602-1607 Jeremiáš Parlagiusr. 1603-1610 Václav Malenovský, 1610 Jan Horiaeus Mezřícký, 1614 Jan Hussius.\nZ německých luteránských kazatelů - Kašpar Lambert v roce 1610.\nZnámým italským reformátorem byl Bernardino Ochino, zprvu františkán potom kapucín, který v roce 1542 přestoupil k protestantismu. Ten zemřel ve Slavkově v roce 1564.\nKatolická duchovní správa byla ve Slavkově obnovena v roce 1623. Prvním farářem byl ustanoven Jiří Scrinius, který byl podporován v obtížné duchovní správě misiemi jezuitů z brněnské koleje roku.\nPo obnovení katolické duchovní správy byly spravovány ze Slavkova tyto bývalé farnosti: Křenovice, k nimž patřily Hrušky, Vážany nad Litavou do roku 1658, Letonice v letech 1648-1659, Křižanovice do roku 1639, kdy zde byla obnovena duchovní správa, jež trvala do roku 1650 a pak opět byly pod farností Slavkov, Kobeřice a Nížkovice do roku 1650 a od roku 1672-1690. Roku 1699 byla znovu zřízena duchovní správa v Křižanovicích a byly k ní přiděleny Kobeřice, Nížkovice a Rašovice, v roce 1908 byla nově zřízena fara v Křenovicích k níž byly přifařeny Hrušky. Od toho roku ke slavkovské farnosti náleží - Slavkov, Heršpice, Hodějice a Němčany.\nV současné době působí ve Slavkově vedle Římskokatolické církve také Českobratrská církev evangelická, Československá církev husitská, Církev bratrská a Církev adventistů sedmého dne.\nPokusy o založení koleje nebo rezidence piaristů\nPrvní pokus o uvedení piaristů do Slavkova je možné vysledovat do roku 1632, kdy spolu s kardinálem Františkem Dietrichsteinem měl úmysl požádat o uvedení piaristů na své slavkovské panství jejich příznivec Lev Vilém hrabě Kounic. Snad začala i příprava k stavbě koleje, ale její fundace se nakonec nerealizovala. Druhý ze série pokusů podnikl v letech 1703 a 1704 hrabě Dominik Ondřej Kounic, který požádal biskupskou konsistoř o povolení, aby piaristé mohli obsadit zdejší faru dvěma kleriky. Zároveň jednal o pozvání s generálním představeným piaristického řádu P. Pietrem Zanonim , který s takto položenou žádostí vyslovil nesouhlas. Hrabě proto požádal o možnost zřídit fundaci pro 14 kleriků, z nichž 2 by spravovali faru, a hodlal ve městě založit školy. O stavu Slavkova zaslal dopis generálnímu představenému piaristický provinciál P. Clemens Teng 24. května 1704 a hrabě zaslal do Říma návrh fundace 19. října téhož roku. Avšak dříve než žádost projednala biskupská konsistoř, Dominik Ondřej z Kounic zemřel. Jeho syn Maxmilián Oldřich se o uvedení piaristů do města nebo alespoň na slavkovskou faru pokusil znovu ve 20. letech 18. století, ale ani tentokrát nebyl úspěšný. Konsistoř proti založení argumentovala skutečností, že ve městě jsou dva učitelé a je odtud blízko do škol v Brně i v Olomouci. V roce 1731 působili piaristé na slavkovském zámku alespoň jako kazatelé.\nPosloupnost duchovních správců ve Slavkově u Brna\nJiří Scrinius - nastoupil r. 1623 - odešel r. 1634\nKarel Kroček 1634 1635\nGabriel Wřetenáč 1636 1638\nJiří Bernard Kresta 1638 1641\nJiří Houževka 1641 1644\nJan Tomáš Opolský 1644 1648\nJan Václav Gach 1648 1652\nBlažej Tomanec 1652 1653\nMartin Vodný 1653 1655\nMatěj František Waidinger 1655 1661\nStanislav Kavalír 1661 1666\nJan Stivar 1666 - zemřel roku 1669\nJiří Ativar 1669 - zemřel roku 1690\nPavel Líčovský 1690 1704\nVáclav Křížek 1704 1707\nJan Martin Šimík 1707 1721\nFrantišek Maxmilián Fischer 1721 1725\nRafael Folkmann 1725 1728\nJan Delunk 1729 - zemřel roku 1737\nKarel Friedrich 1738 1739\nJan Schusterle 1739 1748\nJan Šašina 1748 - zemřel roku 1767\nMartin Lázenský 1767 - zemřel roku 1777\nFrantišek Schlosser 1777 - zemřel roku 1809\nAntonín Neumann 1809 1821\nFrantišek Jílek 1822 - zemřel roku 1858\nFrantišek Myslím 1859 - zemřel roku 1872\nJulius Jiřík 1873 - zemřel roku 1888\nJosef Pospíšil 1888 1894\nVáclav Uhýrek 1894 - zemřel roku 1941\nJan Meixner 1942 - zemřel roku 1968\nFrantišek Caha 1968 1974\nJosef Vágner 1974 1984\nStanislav Forst 1984 1994\nPetr Vrbacký 1994 1997\nJosef Chyba 1997 1997\nMilan Vavro 1998\nPosloupnost děkanů slavkovského děkanátu\nSlavkovský děkanát byl zřízen 1. ledna 1787 vyloučením far z děkanátu vyškovského, bučovického, brněnského a židlochovského.\nFrantišek Ignác Schlosser děkanem v letech 1787 - 1809\nVáclav Bartošek 1809 - 1813\nMikuláš Kvapil 1813 - 1823\nKarel Kossek 1823 - 1837\nKarel Gregor 1837 - 1853\nMetoděj Lávička 1853 - 1875\nAntonín Schubert 1875 - 1888\nJosef Svoboda 1888 - 1911\nVáclav Uhýrek 1911 - 1941\nMatěj Navrátil 1941 - 1961\nJan Meixner 1961 - 1967\nStanislav Barták 1967 - 1996\nPetr Vrbacký 1996 – 1997\nJosef Chyba 1997 – 1997\nOd 1. července 1999 byla brněnská diecéze rozhodnutím biskupa Vojtěcha Cikrleho nově rozdělena podle děkanátů. Nové slavkovské děkanství vzniklo sloučením děkanátu bučovického, rousínovského a slavkovského a patří do něj nyní tyto farnosti: Bohdalice, Bošovice, Brankovice, Bučovice, Dobročkovice, Dražovice, Drnovice, Hvězdlice, Chvalkovice, Kobeřice, Komořany, Královopolské Vážany, Křenovice, Křižanovice, Kučerov, Letonice, Luleč, Milonice, Nepomice, Nevojice, Nížkovice, Otnice, Račice, Rostěnice, Rousínov, Rousínovec, Slavkov u Brna, Šaratice, Vážany nad Litavou. Děkanem byl od 1.7.1999 jmenován P. Milan Vavro\npod které od roku 1867 patřilo děkanství slavkovské, bučovické, hodonínské, jedovnické a kloboučské je od zřízení vikariátů v brněnské diecézi v roce 1993 hodonínským vikariátem. Pod něj patří děkanství slavkovské, bučovické, rousinovské, hodonínské a žarošické. Vikářem pro tento vikariát je ustanoven od 1.7.1993 P. Josef Zouhar z Hodonína.\nOd 1. července 1999 byla diecéze nově rozdělena na děkanáty a zároveň bylo zrušeno členění diecéze do vikariátů.\nKněží pocházející ze slavkovské farnosti\nPřehled kněží pocházejících ze slavkovské farnosti od roku 1918 do současnosti:\nDominik Kučera primice 7.7.1918 Slavkov u Brna\nLadislav Matyáš 14.7.1918 Slavkov u Brna\nStanislav Stejskal 1926 Němčany\nAntonín Šujan 7.7.1935 Němčany\nStanislav Kovařík 1936 Němčany\nAntonín Němčanský 1942 Hodějice\nJaroslav Novotný 1948 Slavkov u Brna\nVladimír Novotný 1950 Slavkov u Brna\nOldřich Dočekal 1971 Němčany\nOldřich Divácký 1985 Slavkov u Brna\nJindřich Kotvrda 10.7.1988 Slavkov u Brna\nVít Rozkydal 3.7.1999 Hodějice\nOldřich Chocholáč 17.7.2004 Slavkov u Brna\nFARNÍ KOSTEL "VZKŘÍŠENÍ PÁNĚ" VE SLAVKOVĚ U BRNA\nPrvní písemná zmínka o stavbě kostela ve Slavkově je v listině dané v Avignonu 9. listopadu 1322, je však jisté, že stavba kostela byla o nejméně sto let starší. Šlo o gotický farní kostel zasvěcený sv. apoštolu Jakubu Většímu, který stával uprostřed hřbitova v dnešní Fügnerově ulici. Kostel měl v roce 1672 pět oltářů, z nichž oltář sv. Alžběty byl zmiňován již roku 1493. Koncem 17. století byl kostel tak sešlý, že majitel panství Dominik Ondřej z Kounic pomýšlel na novostavbu k níž zhotovil plány vynikající italský architekt Dominik Martinelli. Ten navrhl na místě starého gotického kostela centrální stavbu na křížovém půdorysu s osmibokou kupolí. Tento plán však nikdy nebyl realizován. 27. června 1757 se farní kostel z části sesunul a byl proto uzavřen a zbořen.\nNový farní kostel "Vzkříšení Páně" byl postaven za knížete Václava Antonína z Kounic a Rietberku v letech 1786 - 1789, tedy během pouhých tří let. Zpracováním stavebních plánů byl pověřen vídeňský dvorní architekt Ferdinand Hotzendorf svob. p. z Hohenbergu.\nPůvodně měl být kostel kopií chrámu sv. Maří Magdalény v Paříži, který později mínil Napoleon dobudovat jako pomník padlým Velké armády, ale špatné základové podmínky nedovolily vystavět dvouvěží v průčelí do potřebné výšky. Jsou zakončeny v úrovni klenby kostela a místo nich byla postavena 46 m vysoká věž za presbytářem, zaklíněna dvěma křídly fary. Ta je pouze o 9 metrů vyšší než střecha kostela, proto při bližším pohledu z jihu není vidět. Stavba stála přes 100 000 zl. a při její stavbě bylo použito 175 krychl. sáhů kamene z hradeb, které stávaly na severní straně města. Komplex farního kostela a fary je v naší zemi ojedinělou stavbou pozdně barokní architektury s odklonem ke klasicismu ve stylu empíru.\nPřed kostelem se nachází barokní socha sv. Floriána z 18. století (1), svým výtvarným pojetím patřící mezi zámecké sochy z dílny italského sochaře Giovanni Gulianiho. Po pravé straně před vstupem stojí litinový kříž z roku 1852 (2).\nVstupní jižní průčelí kostela (3) je starořeckého stylu s představeným sloupovým portikem o šesti sloupech s kompozitními hlavicemi využívajících jónských a korintských prvků. . Sloupy nesou kladí s maiuskulním nápisem : WENCESL - ANT - PR.A. - KAVNITZRIETBERG. FECIT MDCCLXXXIX. Na něm spočívá trojúhelníkový štít (tympanon) s figurálním reliéfem "Rozeslání apoštolů" v životní velikosti od významného sochaře tyrolského původu Františka Zacherleho, jehož výzdoba některých částí kostela pochází z let budování chrámu (1786 - 1789). Výtvarný účinek průčelí dotváří hodiny s kamenným portálem umístněným na střechu kostela 15. července 1882. Pro špatný stav hodinového kamenného portálu, který hrozil zřícením, byly hodiny v roce 1996 sneseny a nyní čekají na rekonstrukci. Hlavní vstup do chrámu zdobí kartuše se čtvrceným kounicko-rietbergským erbem.\nLoď a presbytář kostela působí monumentálně svým rozsáhlým světlým prostorem s mělkým pravoúhlým presbytářem. V místě pod kůrem (4), dlouhém 8,25 m a zúženém na 9,1 m díky vybudovaným základům pro dvě věže, se nachází dvě vzácné mramorové kropenky z konce 18. století (5).\nZaklenutí (6), dosahující výšky až 25 m je provedeno třemi poli valené klenby, rozdělené klenebními pásy. Klenba má půlkruhový průřez o poloměru 9,30 m a je provedena ze dřeva. Klenba, stejně jako konstrukce krovu nad klenbou, je vzhledem k rozměrům a způsobu provedení zcela unikátní konstrukcí.\nLoď kostela je dlouhá 33,65 m, široká 17,5 m. Po obou stranách lodi jsou tři slepé arkády s reliéfní výzdobou, zobrazující v nadživotní velikosti výjevy z života Ježíše Krista.\nReliéf "Narození Páně" (7) zobrazující radost křesťanských vánoc, je dílem akademického sochaře Čeňka Vosmíka (autora např. čtyř štítonošů na nárožích Mohyly míru u Práce) z roku 1910. Pod jednoduchou stříškou betlémské stáje vidíme klečící postavu Panny Marie nad položeným Jezulátkem. Z druhé strany klečí sv. Josef a pastýř. V pozadí stáje stojí oslíček a volek. Nad stříškou letí tři andělé nesoucí stuhu s nápisem : GLORIA IN EXCELSIS DEO (Sláva na výsostech Bohu). Pod klečící postavou Panny Marie můžeme nalézt podpis autora.\nReliéf "Dvanáctiletý Ježíš" (8), jak připomíná nápis v levém dolním rohu reliéfu, je od brněnských sochařů Hansmana a Stürmera z roku 1893. Připomíná událost z Lukášova evangelia, kdy po třech dnech hledání nachází Maria a Josef dvanáctiletého Ježíše uprostřed znalců Zákona v Jeruzalémském chrámu, kteří se podivují jeho moudrosti. Celému reliéfu dominuje postava mladého Ježíše obklopeného izraelskými učenci. Pozadí tvoří sloupořadí chrámu, lustr a jemně vypracované záclony. Pod nohama chlapce leží na schodech rozvinutá listina s textem : "Věnovala Antonia Čápová."\nReliéf "Křest Páně" (9) přibližuje událost křtu v řece Jordán. Jan Křtitel drží v levé ruce hůl v podobě kříže se stuhou a pravou vylévá z misky vodu na Ježíšovu hlavu.Oba jsou oblečeni pouze v bederní roušce. Ježíš je tváří otočen k Janovi se sepnutýma rukama a přes nohy mu náznakem přetéká voda řeky. Za jeho postavou stojí anděl a dvě klečící postavy pozorující událost a otevřené nebe s holubicí, symbolem Ducha svatého. František Zacherle jen i autorem protějšího reliéfu "Poslední večeře"(10). Před svou smrtí Kristus naposledy slaví s učedníky velikonoční večeři, při níž proměňuje chléb ve své tělo a víno ve svou krev. Ježíš sedící v čele stolu v centru reliéfu, drží v pravé ruce misku a v levé chléb. Z obou stran je obklopen apoštoly sedícími u stolu s připraveným velikonočním beránkem.. Ve spodní části reliéfu vystupuje z prostoru postava klečícího mladého muže nalévajícího z džbánu.. Pozadí tvoří napnutá jednoduchá plachta na zdi místnosti a zavěšený lustr.\nReliéf "Vzkříšení Lazara"(11) Monumentální reliéf, zaplněný velkým počtem lidí, se námětem poněkud vymyká dějové lince života Ježíše Krista tím, že je zasazen mezi "Poslední večeři" a "Ukřižování Páně". K tomuto zásahu v chronologii reliéfů došlo díky dlouhému časového období a různým autorům, kteří se na výzdobě kostela podíleli. Reliéfu vévodí vznešená postava Ježíše se vztyčenou pravicí směrem ke klečícímu Lazarovi, kterého Kristus vzkřísil z mrtvých. Celému zázraku přihlíží dav lidí mizící v nedohlednu pod obloukem městské brány. Pod klečícím Lazarem v dolním levém rohu na kameni ve tvaru trojúhelníku je znovu zmiňována Antonia Čápová jako věnovatelka. Jmenováni jsou také autoři reliéfu Hansman a Stürmer s rokem zhotovení 1893.\nReliéf "Ukřižování Páně" (12) zhotovený v roce 1910 Čeňkem Vosmíkem, byl zničen po bombardování města za II. světové války. Znovu byl vytvořen v 50.letech. Znázorňuje kříž s tělem Krista, naklánějícím hlavu k ženě, která objímá jeho nohy. Vedle ní stojí postava zahalující si rukama tvář, z druhé strany je vzpřímená postava se sepnutýma rukama. Pozadí, umocňující tichou bolest a tragiku výjevu, tvoří pouze holá stěna a náznak mraků nad křížem.\nMělký presbytář s hlavním oltářem je dlouhý 5m a široký 9,1m. Na jeho stěně je vytvořen\ncentrální reliéf "Vzkříšení Páně" (13) od Františka Zacherleho, jemuž vévodí vítězná postava Vzkříšeného Krista. Jeho pravá ruka je vztyčena vzhůru, levá nese prapor s křížem. Pod ním jsou zřetelné dveře od otevřeného hrobu a vzrušení vojáci vidící tento zázrak. Po pravé straně leží opřený spící voják, v pozadí za ním je vzrostlý listnatý strom. Levý spodní roh reliéfu je vyplněn vojenským štítem a helmou římského vojáka.\nReliéf "Archa úmluvy" (14) je vsazen do lunety nad centrálním reliéfema pochází od téhož umělce. Je obklopena klečícími anděly, jejichž ruce se v podobě křídel setkávají uprostřed. Za ní vychází slunce, jehož paprsky, lemované mráčky, vyplňují celé pozadí reliéfu.\nHlavní oltář (15) má svatostánek krytý kopulí na osmi jónských sloupech. Po stranách jsou dvě velké sádrové postavy andělů v nadživotní velikosti. Po stranách svatostánku jsou rozmístěny svícny s monogramem Kouniců.\nVedlejší oltáře (16,17) připomínají průčelí antického chrámu se čtyřmi jónskými sloupy. Mezi sloupy jsou umístněny dvířka svatostánku a nad nimi zlacený reliéf. Sloupy nesou kladí a trojúhelníkový štít bez figurální výzdoby. Nad tympanonem je umístněn kříž a 4 nádoby s ohněm. Po stranách oltáře jsou rozmístněny 4 svícny s monogramem rodu Kouniců. Zlacený reliéf na levém oltáři (16) zobrazuje výjev ze Starého zákona. Bůh je zobrazen uprostřed hořícího keře před nímž pokorně klečí Mojžíš, zanechávající za sebou obuv a položenou hůl. Pozadí tvoří několik stromů. Zlacený reliéf na pravém oltáři (17) zobrazuje Vzkříšeného Krista sedícího za stolem s učedníky putujícími do Emaus. V pozadí je prostorný sál s kruhovými okny a dveřmi.\nObětní stůl (18) s částí ostatků sv. Marie Gorettiové (1890 - 1902), italské panny a mučednice, svatořečené roku 1950, byl posvěcen 12. října 1986. Je vyroben z bílého mramoru s křížem v centru. Autorem nového liturgického prostoru a obětního stolu je akad. malíř Milivoj Husák.\nPo stranách presbytáře se nacházejí dvě kazatelny. Levá (14) nese na stříšce symboly Starého zákona – nádobu s ohněm, rozevřené desky Desatera a hůl s hadem. Pravá (15) má symboly Nového zákona – nádobu s ohněm a rozevřenou knihu Písma. Těchto dvou původních kazatelen nebylo možné použít pro špatnou akustiku kostela, proto byla roku 1804 postavena v lodi kostela kazatelna třetí (16). Na její stříšce jsou umístěny tři pozlacené symboly: kříž (víra), kotva (naděje) a srdce (láska).\nVěž profiluje severní fasádu a rozděluje na dvě poloviny přilehlý objekt fary, kde se kromě obytné části pro kněze a pastoračního centra farnosti nachází kaple sv. Jakuba.


Muž, jenž při nehodě zabil tři policisty, jde za mříže za krácení daní\nPodnikatel Zdeněk Bulawa, který před osmi roky v opilosti při dopravní nehodě zabil tři policisty, opět míří za mříže. Krajský soud v Ostravě mu za daňové podvody s alkoholem přesahující sto milionů korun udělil devět let a dvoumilionový peněžitý trest. Další jeho čtyři společníci s výjimkou jednoho dostali od sedmi do devíti let vězení.\nať už tam zhnije....\nže když jde o lidský život, tak dostal 4 roky, ale jakmile okradl stát o peníze tak to je jiná alespon že ty mlejny občas někoho semelou\nna každou sviňi se ňekde vaří voda\nTo nic moc slavny soude...\n...zpusobena skoda 112 milionu, za trest vsemi dohromady zaplaceno 7,4 milionu...nejak mi tam chybi asi tak 93% castky skody....dobre, neco odpustit za vezeni, ale tolik ? To si frajeri odsedi, mezitim jim to ty zaplaceny castky vrati banky na urocich a za 9 let nejpozdeji si buduo vesele dal zit jako milionari a pachat dalsi skody...\nRe: To nic moc slavny soude...\nI kdyby to bylo možné (jako že není), k čemu by bylo uložení pokuty ve výši 100 mil? Jsi vážně tak hloupý, že si myslíš, že by to splatil? Nebo že on ty prachy vůbec kdy měl? To že způsobil škodu na dani státu neznamená, že tytéž peníze jsou v jeho kapse. Pleteš hrušky s jabkama. Tohle je daňový únik, ne krádež.\nTak teď už chybí jen natočit o něm oslavný film.\nzase musi do basy:-)\nBulawa, Krejčíř, ...\nNebylo to obecné ohrožení ?\nŽe jako mohl, se svým silným a drahým vozem, zabít ještě víc lidí ?\nRe: Nebylo to obecné ohrožení ?\n... aha, podnikatel ve velkých penězích, ve větších, než je důchod státem placeného staříka.\nV Číně by mu přidali i "volňáska" na stadión.\nhajzl zůstane hajzlem.\nKdyby nesestřeli ty policajty\ndnes by dostal podmínku, jako tunelář Koloc a spol. Ty ukradli dvakrát tolik (cca 240 milionů) a jsou na svobodě.\nPro zdejší obhájce Bulawy\nJak chcete dát v noci přednost neosvětlenému autu jedoucímu na padeátce přes 120? Pokud by jel osvětlené, střízlivý a padeátkou, nehoda by se nestala. Je jasným viníkem.\nRe: Pro zdejší obhájce Bulawy\nNikdo ho neobhajuje, rozhodně ho měli zavřít na víc, za to že jel ožralý, bez světel, chtěl ujet, kohosi podplatit a já nevím co ještě. Je to gauner, to je bez debat.... Ale to všechno zkrátka nic nemění na tom, že podle zákona vozidlo přijiždějící z vedlejší je povinno dát přednost vozidlu na hlavní. A nikde se už nepíše, že se přednost nemusí dávat neosvětlenému vozidlu, jedoucímu rychle a řízenému ožralým Bulawou. Takže podle mě Bulawu rozhodně měli zavřít na déle, ale za ten samotný střet dvou aut nemohl zcela, značný podíl na tom měli zjevně i ti policajti...\n... jestli tohle někomu přijde jako obhajoba, tak už fakt nevím...\njsi trochu mimo, on pise tak, ze ho nemeli videt, takze nemuzes dat prednost, tedy nejde o vedlejsi a hlavni, kdyby to byla pouze vedlejsi, tak on nese plnou vinu. Bohuzel slo o znacku STOP. Neboli neni problem v davani a nedavani prednosti\nTa značka je "Stůj, dej přednost v jízdě". Takže rozhodně jde o ne/dání přednosti, k ničemu jinému přece ta značka neslouží, jen proti obyčejnému trojůhelníku dává povinnost navíc i zastavit, je tedy "důraznější".\nO tom, jestli jho mohli nebo nemohli vidět se už jednalo u soudu. Bulawa byl obžalován mimo jiné i v téhle téhle konkrétní věci, tedy způsobení nehody, zcela bezpochyby se mu to snažili ze všech sil dokázat, ale soud rozhodl, že v téhle jedné konkrétní věci vinen zkrátka vinen není... tudíž další debaty považuju za bezpředmětné... Odsouzen byl, podle mě právem, za několik jiných činů...\nsouhlas, ale tady nektery lide jsou moc omezeni na to, aby se na vec divali objektivne:-(\n1) nevim zda jsou tu nejaky obhajci\n2) zastavenim, asi nebudes mit ridicak, ale ikdyby byl neviditelny, tak oni meli zastavit, to se totiz na stopce dela vis?\n3) to o neosvetleni nebylo dokazane, ale budis, ale jak pises - kdyby byl osvetleny, strizlivy a jel padesatkou, tak by se nehoda nestala. A kdyby policiste zastavili na stopce, tak take ne.\nJen otázka, kdo říká,že nezastavili? Ti mrtví to tvrdí nebo on??? nebo nebyla brzdná dráha? Nebrzdím smyke na stopce,vy ano?\nV ožralosti přejede 3 policajty a stráví 2 roky v base.....\n....ano, právní stát jako stehno.\nRe: V ožralosti přejede 3 policajty a stráví 2 roky v base.....\nMěl na křižovatce přednost, policajti byli na stopce.\nPřišili mu co se u nehody přišít dá (opilost, neposkytnutí pomoci, rychlost,....) ale jediným viníkem nebyl.\nZřejmě máš pravdu, psal jsem to bez znalosti okolností.\nJinak ale souhlasím s tím, že samotné neposkytnutí pomoci (i za střízliva) by mělo být více, než dva roky. A tresty se mají sčítat.\nKdyž řekneš A, řekni i B: Měl v krvi přes 2 promile, jel v obci nějakých 124 km/h a podle svědka ani nesvítil, takže udělal skutečně maximum pro to, aby komukoliv znemožnil bezpečný výjezd z vedlejší .\nHlavne policisti jsou ty, ktery se zapricinili tim, ze vyjezd z vedlejsi byl nebezpecny\nPane, oni mu nic nepřišili, policajti jen vyšetřili jeho stav, rychlost a jeho chování po nehodě a shledali, že byl jak slíva, jel jako prase a ani neměl snahu komukoli pomoct. Navíc jak se píše níž, dle svědka ani nesvítil - tak jak ho měli vidět a dát mu přednost??? Tady se nejedná o žádní přišívání, ale docela kvalitní vyšetřování - sehnali tolik důkazů, kolik mohli. To, že to zmastil st. zástupce, případně soudce a chlap dostal jen dva roky, je druhá věc...\nMožná chápeme jinak slovo "přišití." Souhlasím s tím, že za neposkytnutí pomoci a opilost mají být více, než dva roky. Faktem je, že v minulosti nepadlo moc rozsudků, kdy za nehodu mohl řidič z hlavní, zatímco by řidič na vedlejší by byl bez viny a plně pozorný.\nNa stopce mas zastavit ikdyz nikoho nevidis\nNo dobře no, tak zastavíte, vidíte, že nikoho nevidíte, tak se teda zase rozjedete a chcete křižovatku projet... A najednou prásk a je po vás, protože nějaké tele tam jede v obci přes 120 a ani nesvítí? Tak kde jsem jako ten řidič z vedlejší udělal chybu? Jaký předpis jsem porušil?\nNaměřili mu dvě promile,rychlost v jedné zprávě uvádí 134km/hod. ve druhé 127km/hod.,v obou případech je to více než 50km/hod.,Pokud by jel střízlivý a 50km/hod. ,tak to bez problémů ubrzdil.Podle jednoho svědka neměl ani rozsvícená světla.\nA to si piš\nže vylezeš a najdou na tebe něco dalšího. A dobře ti tak\nRe: A to si piš\nNo, nevim jak se na nej budou tvarit spolupachatele, rekl bych, ze na to prisli diky nehode, proste se policistum nelibil trest, tak ho projeli od zhora az dolu, takze ostatni muzou byt ve vezeni jen diky nemu\nJedna špína vedle druhé ...\nProč toho šmejda žádný z příbuzných "nedal dolů" ? Kdyby mu někdo užíznul uši, nos a jazyk, šmejd by přežil, vražda by to nebyla a po 2 letech by šli z basy domů . My Češi jsme fakt ovce !\nA možná také jezdil s pěknou SPZ\nMimochodem, dejte si pozor na frajírka s černým Mercedesem C - Cupé, SPZ 1AP 5555, jezdí po Praze a okolí jako trotl, asi nějaký nový "Trpišovský".\nA byl to cikán??\nPokud ne, po pár příspěvcích u vedlejších článků mám dojem, že bych se i já měl stydět za svůj původ.\nRe: A byl to cikán??\nprece jen mi je sympatictejsi tenhle styl obzivy nez kdyz roj neviditelnych zkope babicku kvuli prazdne penezenky\nMožná jo, výrazněji to asi vyzní u přepadení či zabití spáchaného "bílými"\nVitejte v Absurdistanu.\nZabiti tri policistu mam 2x nizsi hodnotu, nez kraceni dane ve vysi 100 mil.\nRe: Vitejte v Absurdistanu.\nTu nehodu mu tenkrát nepřišili celou, policajti mu tam totiž vjeli z vedlejší. On byl pravda ožralý atd atd atd, ale byl na hlavní, tudíž přinejmeším částečnou vinu měli i ti plicajti...\nPřesně tak, on udělal přestupek, ale oni zavinili nehodu. Takto se hodnotí všechny nehody mimo nehod policajtů\nByls nekdy na miste nehody? Tak tady neblej nesmysli ty chytroline!!!!!\nCo to meles? Vzdyt ma pravdu.\nJa reagoval na nick kassul\nTo ja vim, proto se ptam, protoze on ma pravdu\nNehoda se tenkrát neprojednávala u soudu, státní zástupce se nesnažil o vyšší trest?\nDva roky za smrt tří lidí?\nTady v tý zemi si někdo vážně dělá srandu,ne?\nRe: Dva roky za smrt tří lidí?\nJak jsem popsal níže,jsou to poslanci a soudci.\nprotoze ti policiste na te nehode meli nemaly podil...\nTechnicky vzato je totiž nezabil on. On pravda jel nalitý jako dělo, ale po hlavní a oni mu nedali přednost. Takže odsouzen byl za neposkytnutí pomoci, jízdu pod vlivem a snad i nějaké ovlivňování svědků, ale vlastní smrtelnou nehodu tenkrát NEZAVINIL...


KINEMATOGRAF BRATŘÍ ČADÍKŮ: Cesta domů – program a vstupenky online | Kulturní středisko\nKINEMATOGRAF BRATŘÍ ČADÍKŮ: Cesta domů\n24.6 Vstup volný - výtěžek bude zaslán na konto Bariéry\nSnímek navazuje na Vorlovy filmy Cesta z města a Cesta do lesa, vytvoří z nich uzavřenou trilogii a završí osudy všech stěžejních postav. V Cestě domů se v hlavních rolích vrátí Bolek Polívka a Eva Holubová jako zemědělská rodina Papošů, Tomáš Hanák a Barbora Nimcová jako rodina přistěhovaná z města, Tomáš Vorel ml. a Lucie Šteflová jako revírník Ludva a jeho žena. Objeví se i Milan Šteindler v roli vypečeného předsedy myslivců nebo Dominika Elischerová, kterou lidé znají ze sociálních sítí jako Mínu. Starého a tradičního zemědělce Papoše začíná trápit stáří a skutečnost, že jeho syn Ludva nechce přebrat statek. Ludva chce totiž zůstat revírníkem v místním lese. Lesní správa chce ale prodat hájenku, kde bydlí. Jeho žena dráždí vesnici svým“ bio“ přístupem k životu a musí se vyrovnat s tím, že na pohledného Ludvu mají políčeno některé místní ženské. Tomáš, který se kdysi z města a z kanceláře na vesnici přesunul, je už se vsí pevně spjatý, pracuje jako dřevař v lese a rád si přihne, zatímco jeho žena pro zájemce meditace v přírodě. (Bontonfilm)


Jedinečný výzkum mediální gramotnosti středoškoláků. Její úroveň je nízká. - Člověk v tísni\nJedinečný výzkum mediální gram...\nTiskové zprávyDemokracieMediální výchovaNová médiaSociální sítěVzdělávací programyJeden svět na školách\nVětšina studentů středních škol má malé povědomí o tom, jak fungují internetové vyhledávače a sociální sítě. Zhruba polovina z nich nerozpozná komerční sdělení od zpravodajského. Tato a další zjištění vyplývají z nového rozsáhlého výzkumu JSNS (Jeden svět na školách), vzdělávacího programu společnosti Člověk v tísni. Závěry kvantitativního šetření jsou reprezentativní pro celou republiku a poukazují také na velmi výrazné rozdíly mezi gymnázii a ostatními typy středních škol.\nVýzkum je rozdělen do dvou částí: Znalosti a dovednosti žáků týkající se médií a Postoje žáků k médiím a jejich roli ve společnosti. První část obsahuje patnáct testových úloh a několik analýz konkrétních mediálních sdělení. Druhá část výzkumu mapuje postoje žáků – nabízí například odpovědi na otázky: jaká média považují žáci za důvěryhodná, jak vnímají české novináře, jaká je úloha médií v demokracii, jak hodnotí vlastnictví médii politiky nebo zda jsou nepravdivé zprávy problém a měly by být regulovány. Z výzkumu vyplývá, že úroveň mediální gramotnosti středoškoláků je nízká.\n„V případě mediálního vzdělávání naprosto selhává stát, jeho relevantní instituce, politici, tedy ti, kdo rozhodují. Nebyla pojmenována jeho důležitost, chybí podmínky pro efektivní zahrnutí do výuky, vyučujícím se nedostává podpory,“ komentuje výsledky průzkumu Karel Strachota, ředitel vzdělávacího programu Jeden svět na školách (JSNS), a dodává: „Pro mnohé se aktivity, které posilují schopnost mladých lidí kriticky posuzovat mediální sdělení a učí je rozlišovat mezi fakty a dezinformacemi, stávají vděčným cílem kritiky. Často se takto projevují právě politici, kteří s fakty zacházejí svérázným způsobem. Zřejmě si uvědomují, že s méně mediálně vzdělanými občany se snadněji manipuluje. Plošné útoky na média, kterých v poslední době přibývá, jsou útoky na demokracii. Stejně tak opomíjení významu mediálního vzdělávání vede k jejímu oslabování.“\nPouze 20 % studentů vyřešilo správně více než 60 % úloh\nRozdíly mezi jednotlivými typy škol jsou výrazné. 0-6 bodů v testu dosáhlo 19 % žáků gymnázií, 41 % žáků středních odborných škol a 63 % středních odborných učilišť. Více než 9 z maximálně možných 15 bodů (tedy více než 60 %) získalo v testu 36 % gymnazistů, 15 % studentů odborných středních škol a 6 % studentů učilišť. Úlohy se přitom soustředí na základní znalosti a analytické dovednosti, které jsou obsaženy v rámcových vzdělávacích programech.\nVliv na vnímání role médií v demokratické společnosti\nŽáci s vyšší mírou mediální gramotnosti výrazně častěji souhlasí s tvrzením, že „Nezávislá média jsou důležitá pro fungující demokracii“ (souhlasí 97 % žáků z kategorie s nejvyšší mírou mediální gramotnosti a jen 56 % z řad nejméně mediálně gramotných žáků). Více mediálně gramotní žáci jsou více kritičtí k vlastnictví médií politiky (podle 89 % jsou taková média méně důvěryhodná, v kategorii žáků s nejnižší mediální gramotností si to myslí 62 % žáků.)\nVýběr jednotlivých zjištění\nŽáci mají velmi slabé znalosti o zobrazovaném obsahu na internetu, přitom z něj čerpají většinu zpráv. Správnou možnost u otázky na fungování internetových vyhledávačů uvedlo pouze 15 % studentů (z gymnazistů 21 % ze studentů učilišť jen 10 %). To, že obsah zobrazovaný Facebookem, řídí algoritmy, ví méně než polovina žáků (43 % celkem, z gymnazistů pak 55 % a pouze 23 % učňů). 41 % studentů učilišť neví, že příspěvky na Facebooku s pojmem „Sponzorováno“ jsou placená reklama.\nŽákům dělá obtíže kriticky posuzovat konkrétní mediální sdělení. U reálné tiskové zprávy o výsadbě stromů na Zlínsku pouze polovina dotázaných (52 %) rozpoznala komerční charakter sdělení. Při posuzování důvěryhodnosti článků na Facebooku (srovnání dvou článků na stejné téma ze dvou různých webů – etablovaného zpravodajského versus dezinformačního webu) zvolila polovina žáků správnou odpověď, studenti gymnázií si vedli lépe než studenti učilišť (65 % správných odpovědí oproti 41 %).\nŽáci si nejsou jisti, která média jsou veřejnoprávní, někteří za ně považují i dezinformační weby. Mnozí označili za veřejnoprávní média i komerční televize, rádia nebo weby. Dezinformační web Parlamentnilisty.cz považuje za veřejnoprávní médium (nebo neví, zda je, či není) 57 % žáků. Zajímavé přitom je, že u otázky zjišťující, zda žáci znají nějaké dezinformační weby, odpovědělo pouze 30 % žáků kladně. Tito žáci za dezinformační označovali nejčastěji právě Parlamentní listy (následoval Aeronet a Sputnik). Zároveň 88 % žáků uvedlo, že se s nepravdivými zprávami na internetu setkávají.\nŽáci jsou kritičtí k vlastnictví médií politiky, jednotlivé vlastníky soukromých médií přitom většinou neznají. Podle velké většiny studentů (74 %) jsou média vlastněná politiky méně důvěryhodná. Žáci se však zcela neorientují v tom, kdo soukromá média vlastní. Nejvíce znají Jaromíra Soukupa (správně ho přiřadilo k TV Barrandov 62 % žáků). U ostatních soukromých médií klesl podíl správných odpovědí pod 50 %; web iDNES.cz přiřadilo k zakladateli příslušných svěřeneckých fondů Andreji Babišovi 48 % dotazovaných, web Aktuálně.cz ke Zdeňku Bakalovi 35 % studentů.\nMediální výchova v České republice\nMediální výchova je od roku 2007 ukotvena v Rámcových vzdělávacích programech, které jsou pro školy závazné. Pro základní školy a gymnázia je vedena jako samostatné průřezové téma, odborné školy by měly rozvíjet znalosti a dovednosti, které řadíme do mediální gramotnosti, v rámci jiných průřezových témat – např. Občan v demokratické společnosti nebo Informační a komunikační technologie. Výuka průřezových témat je povinná, školy si však samy stanovují formu a rozsah jejich výuky. Jak nicméně dokládají výsledky předchozího šetření JSNS (2017) na 54 % středních škol absolvují žáci za celé studium méně než 10 hodin mediální výchovy.\nKompletní závěrečnou zprávu z výzkumu najdete zde.\n„Mediální vzdělávání zaujímá ve školních osnovách pouze velmi malý prostor vzhledem ke své důležitosti. Mladí lidé (a nejen oni) jsou velmi ovlivnitelní, média a sociální sítě mají větší vliv na formování názorů než škola a rodina,“ vysvětluje Jolana Maluchová, vyučující ze SOŠ Šumperk.


53 článků z ÚTERÝ 10.11.2020\n10. 11. 22:30\nOpakovaný nepilotovaný test lodi Starliner neproběhne na začátku ledna, ale neurčitě v prvním čtvrtletí roku 2021. 10. listopadu 22:30 The post Posun mise OFT-2 first appeared on kosmonautix.cz.\n10. 11. 21:58\nAmerická společnost Apple v úterý představila první vlastní mikroprocesor pro své osobní počítače Mac. Apple se tak odklání od technologie firmy Intel, jejíž čipy v počítačích Mac používá téměř 15 let. Nový procesor s označením M1 technologicky přiblíží počítače Mac chytrým telefonům iPhone. Firma doufá, že vývojáři nyní budou vytvářet aplikace,...\nSměřování NASA pod vedením administrativy Bidena je zatím nejasné • Současný šéf NASA končí • Co bude dál?\n10. 11. 19:34\nLoni na podzim Microsoft vylepšil svoje úložiště OneDrive o praktickou věc – trezor. Jedná se o speciální složku, která je oproti těm ostatním ještě více chráněná, kdykoliv ji totiž v aplikaci nebo na webu otevřete, požádá vás o dodatečné ověření identity. Konkurenčnímu Googlu, který má ...\nSedm týdnů poté, co Microsoft oznámil námluvy se Zenimaxem, majitelem Bethesdy, Arkane, id Softwaru a dalších pěti herních studií, se schyluje k jinému velkému obchodu. Společnost Take-Two Interactive Software podala nabídku na převzetí britských Codemasters. Zájemce nabízí 485 britských pencí ...\n10. 11. 16:47\nV novembri nás čaká štart čínskej lunárnej sondy Chang´e 5 na rakete CZ-5 (6). Jedná sa o návratovú misiu s mesačnými vzorkami, pričom je tu ešte záloha v podobe Chang´e 6. Ak by bola aspoň jedna z nich úspešná (dúfajme, že obe), zavŕšil by sa tretí krok v čínskom programe prieskumu Mesiaca, ale na druhej strane to znamená, že sa už pracuje na kroku číslo 4. V...\nUniverzita Karlova bude víc spolupracovat s Českou televizí. Zaměří se zejména na vědu\n10. 11. 16:38\nČeská televize podepsala memorandum s Univerzitou Karlovou. Jeho cílem je větší spolupráce a důraz na vzdělávání.\n10. 11. 16:24\nLedovce v drsných horách Nan-šan na okraji Tibetské náhorní plošiny tají v posledních letech velmi rychle. Skupina glaciologů a ekologů se pravidelně vydává do Richthofenova pohoří, aby prováděla odborné analýzy tohoto ústupu. Vědci tvrdí, že postup tání je šokující, a jsou přesvědčeni, že za ním stojí především globální oteplování. V této oblasti leží...\nČEZ a Rolls-Royce budou spolupracovat na rozvoji malých jaderných reaktorů, uplatí se v Česku?\n10. 11. 15:56\nSpolečnosti ČEZ a britská Rolls-Royce podepsaly dohodu o porozumění v oblasti malých modulárních reaktorů. číst...\n10. 11. 15:55\n10. 11. 15:31\n10. 11. 14:52\nVlastnosti HELIOTERM SOLID M oceňují i odborníci, to když se toto čerpadlo stalo na soutěži TZB EXPO 2020 jediným oceněným\nČtenáři našeho seriálu o programování elektroniky důvěrně znají stavebnice a prototypovací desky Arduino, Raspberry Pi a jim podobné. Postavíte z nich v podstatě jakýkoliv elektronický prototyp. Může však podobný form-faktor dlouhodobě sloužit i v produkční průmyslové podobě? Odpověď ...\n10. 11. 13:50\nObčas se objeví slevová akce týkající se hardwaru, softwaru či spotřební elektroniky, na kterou stojí za to upozornit. Teď s jednou takovou vyrukoval Samsung. Pokud si na oficiálním e-shopu Samsung.cz objednáte jakékoli tři produkty, za ten nejlevnější nemusíte platit nic. To tedy představuje ...\n10. 11. 13:19\n10. 11. 13:11\nNa hlavní talíř antény observatoře Arecibo v Portoriku spadl minulý týden další velký kabel a teleskop tak znovu poškodil. Jde už o druhý takový incident: minule se to stalo v polovině srpna letošního roku. Zaměstnanci ještě nestačili škody na zařízení, které pátrá po mimozemském životě, opravit, a už musí řešit další krizovou situaci.\n10. 11. 12:20\nPřed 560 lety, 13. listopadu 1460, zemřel Jindřich Mořeplavec. Portugalský princ, který po desetiletí neúnavně vysílal koráby podél Afriky, významně napomohl koloniální expanzi země – z nevýznamného feudálního státečku vytvořil na nějakou dobu supervelmoc. Za tehdejším úspěchem Portugalska přitom stála mimo jiné vhodná politická situace. Vládcem...\nApple na dnešní den připravil premiéru nových počítačů. Půjde o velmi důležité produkty, protože se Apple po letech odvrací od Intelu a do svých počítačů nasadí vlastní čipy. Keynote můžete sledovat online prostřednictvím videostreamu (v angličtině) anebo můžete využít náš průběžně ...\n10. 11. 11:55\nBritská armáda chce během nadcházejících desetiletí začít masivně využívat robotické vojáky. Upozornil na to The Guardian. Generál Nick Carter v této souvislosti prohlásil, že stroje by mohly tvořit významnou část britských ozbrojených sil, což by mj. kompenzovalo pokles nových lidských rekrutů. ...\n10. 11. 11:51


Pojištění fotoaparátů a fotopříslušenství**Pojištění, které jinde nenajdete - ERV Evropská pojišťovna\nPojištění fotoaparátů a fotopříslušenství\nERV Evropská pojišťovnaJiná pojištěníPojištění fotoaparátů\nkrádež vloupáním, loupež, neopatrné zacházení\nFocení bez starostí už od 290 Kč/rok\nMáte obavu z toho, že by Vám někdo mohl fotoaparát či jeho příslušenství ukrást nebo že si je zničíte? Pak jste u nás správně.\nNa co se pojištění fotoaparátů vztahuje?\nFotoaparát je pojištěný, ale co když se něco stane Vám?\nJak pojištění fotoaparátů sjednat?\nPojištění sjednáte u našich partnerských prodejců fototechniky - Centrum FotoŠkoda, MEGAPIXEL nebo FOTOLAB.\nPojišťujete i starší fototechniku?\nStarší vybavení si můžete pojistit za stejnou cenu jako nový fotoaparát. V době uzavření pojistné smlouvy nesmí stáří fotoaparátu či jeho příslušenství přesáhnout 4 roky. Pojištění sjednáte v našich partnerských prodejnách Centrum FotoŠkoda a MEGAPIXEL, kde Vaše vybavení zkontrolují, určí jeho aktuální hodnotu, na základě které bude stanovena cena pojištění.\nNa co se pojištění fototechniky nevztahuje?\nPojištění se nevztahuje na škody, na které platí záruka poskytovaná výrobcem či prodejcem, škody způsobené opotřebením, korozí, erozí nebo oxidací, znečištěním a dalšími vlivy uvedenými v odstavci č. 4 zvláštních pojistných podmínek.\nPojistnou událost nahlaste jednoduše on-line. V sekci "Volnočasové aktivity" vyberte "Kamery a fotoaparáty - odcizení nebo poškození". Nezapomeňte přidat potřebné dokumenty - doklad o pojištění, účet za nákup fototechniky a/nebo fakturu za její opravu, případně pak také zprávu ze servisu, policejní protokol nebo letenku a palubní/zavazadlový lístek (v případě ztráty při letecké přepravě).\nNejbarevnější místa na světě\nPodrobný popis pojištěníJediné samostatné pojištění Vašeho fotoaparátu a jeho příslušenství, které platí nejen pro případ krádeže, ale také neopatrného zacházení či jiného mechanického poškození. V případě škody v ČR nebo v zahraničí Vám uhradíme náklady na pořízení nového fotoaparátu nebo jeho příslušenství. Škodní události vyřizujeme do 7 pracovních dní, stačí vyplnit on-line formulář. Nezohledňujeme stáří fototechniky, takže dostanete voucher na úplně nový výrobek. Nově nabízíme také pojištění prodloužené záruky.\nna věci poškozené, zničené nebo odcizené krádeží vloupáním, loupeží či vandalismem, jejichž spáchání bylo potvrzeno policií\nStarší fotoaparáty a příslušenství\nStarší vybavení si můžete pojistit za stejnou cenu jako nový fotoaparát. V době uzavření pojistné smlouvy nesmí stáří fotoaparátu či jeho příslušenství přesáhnout 4 roky. Pojištění sjednáte v našich partnerských prodejnách Centrum FotoŠkoda nebo MEGAPIXEL, kde Vaše vybavení zkontrolují, určí jeho aktuální hodnotu, na základě které bude stanovena cena pojištění.\nZákonnou záruku si můžete prodloužit o 1, 2 nebo 3 roky. Po tuto dobu Vám vrátíme náklady na opravu a v případě neopravitelnosti dostanete voucher na nový výrobek se stejnými parametry.\nOd pojistného plnění se vždy odečítá spoluúčast ve výši 10 % z ceny vybavení (minimálně 500 Kč). Pokud dojde k poškození či zničení věci neopatrným zacházením, spoluúčast činí 20 %. U prodloužené záruky neuplatňujeme žádnou spoluúčast.\n20 % (min. 500 Kč)\n7 890 Kč 12 690 Kč\n9 590 Kč 15 390 Kč\n11 390 Kč 18 190 Kč\nChcete-li pojistit dražší věc, bližší informace o podmínkách najdete u svého prodejce.


Spacák Rock Empire Montana | Hudy.cz\nSpacáky syntetické Rock Empire 78% 21×\nMontana Orange/Dark Grey\nInovovaný jarní spacák z příjemného hebkého materiálu, který přijde vhod na treky, túry a výlety v teplejším období.\nvyrábí se ve 2 délkách - Regular a Long\nParametry Montana - L long\nAleš, Heřmanův Městec, 15. 4. 2018\nMikuláš, Březůvky, 5. 3. 2018\n+ levné a obstojné\n- obrovský spacák\nMichal, Ratíškovice, 25. 2. 2018\nMartin, Děčín, 21. 2. 2018\nEva, Ústí nad Labem, 12. 4. 2017\n+ je v ní teplo\nJirka Černý kout, 9. 12. 2016\nty ceny příšerné,to musel oškubat snad ptáka ohniváka.\nJana Šmídlová, 9. 12. 2016\nprosíme o upřesnění dotazu. Přeji hezký den. Jana Šmídlová\nDominika, 4. 11. 2015\nDobrý den, shaním spacák pro alpskou turistiku v Rakousku. Myslíte, že je tento spacák do Alp vyhovující nrbo mám jít s cenou nahoru?\nJan Klečka, 12. 4. 2015\njaký je rozměr po zbalení?děkuju, velikost reg.\nHanka, 12. 11. 2014\nDobrý den, potřebovala bych poradit s výběrem spacáku pro mého manžela. Je vysoký cca 176 cm a v pase má cca 110 cm. Měl by v tomto spacáku dostatek místa?\nSpacák by využíval spíše na spaní venku nebo v autě, jezdí na akce v květnu občas deštivé a chladné dny a pak na podzim.\nVaše jméno, 3. 11. 2014\ndoporučili by jste mi tento spacák na zimní (expedice) po českých horách, případně nízkých tatrách.\nVšechny dotazy (10)


Kukaččí hnízdo: Dnes budu hodinu totálně mimo\nDnes budu hodinu totálně mimo\nNa serveru MitVseHotovo.cz přišli nedávno s výborným podnětem k osobnímu rozvoji: udělat si denně jednu hodinu života „offline“. Offline v tomto smyslu znamená čas, kdy namísto stresu cíleně vyhledávám radost a klid, namísto práce a povinností se věnuju sám sobě, něčemu co mne baví a rozvíjí. A velmi pravděpodobně to bude čas skutečně offline, bez počítače i ostatní elektroniky.\nTouhle výzvou jsem se prostě nemohl nezabývat :-) Ale hned první mne logicky napadlo, že jako poměrně zaměstnaný otec rodiny, kdy navíc obě babičky jsou 150 km daleko a jsem tedy hodně zapotřebí i v domácnosti, tak nemám skoro šanci najít si celou hodinu bez práce a povinností, jenom pro sebe.\nTo druhé co jsem si uvědomil už bylo o něco lepší: jakousi offline hodinu denně mám, a někdy i víc! Totiž večer při uspávání dcery. A to je fakt hardcore offline, protože jen ležím potmě a povídám pohádky nebo zpívám písničky. Je to sice - pravda - trochu povinnost, ale větší problém vidím v tom, že to k osobnímu rozvoji prakticky nevyužívám – nedávný pokrok, kdy jsem se po x měsících naučil k Šípkové Růžence dobře vyprávět Dlouhého, Širokého a Bystrozrakého, a k Tálínskému rybníku, Svatému Vavřenečkovi a Ach synku synku jsem přidal Náchodský zámeček, to bych osobním rozvojem rozhodně nenazval :-)\nUspávací "nicnedělání" ale opravdu nabízí spoustu možností, jak si odpočinout a přitom se nenudit. Pohádkových knížek mám doma hromadu, poskupoval jsem to z antikvariátů za levný peníz, baví mne to číst ... v čem je problém přečíst si třeba každý týden novou pohádku a naučit se ji vyprávět? Stejně tak rád objevuju nové písničky, lidovky obzvlášť. A vymýšlet si vlastní pohádky a příběhy, to teprv musí být zábava! Jelikož Andulka ve svých necelých dvou letech má jen minimální požadavky na kvalitu mluveného slova a na nic se neptá, mám opravdu velký prostor se vyblbnout a i trochu obohatit.\nZní to jako pakárna? Vyprávění a vymýšlení pohádek, učení nových písniček atd. jako osobní rozvoj? Myslím, že když mne to baví, naplňuje a průběžně obohacuje, tak určitě. Navíc to není vše: po vyprávění a zpívání přichází tichá fáze uspávání (přerušená občas znovupřikrýváním peřinkou, "hají do postýlky!" atd.), která je optimální na urovnání myšlenek, skoro až meditaci, práci s dechem ... co by za to leckdo dal mít na takové věci čas! A já to mám skoro denně a nemusím se do ničeho dokopávat.\nNo začínám věřit, že na některé vysněné věci si člověk nemusí hledat extra volný čas (který stejně nemá) a nějak si to násilně organizovat. Někdy fakt stačí se jen správně zamyslet nad možnostma v rámci toho, co děláme automaticky každý den.


Nový dalekohled na ISS pozoruje Zemi | Aktuality AK | Hvězdárna Valašské Meziříčí\nNacházíte se: Úvodní » Aktuality AK » Nový dalekohled na ISS pozoruje Zemi\nV lednu 2013 uvedli astronauti na palubě Mezinárodní kosmické stanice ISS do provozu nový kosmický dalekohled. Nebude však sloužit k pozorování hvězd, ale ke sledování zemského povrchu a k pořizování snímků vybraných oblastí na zeměkouli za účelem analýzy přírodních katastrof a výzkumu životního prostředí. Na fotografii v úvodu článku je kanadský astronaut Chris Hadfield společně s nainstalovaným upraveným dalekohledem Celestron.\nKosmický dalekohled na palubě ISS je modifikovanou verzí dalekohledu Celestron CPC 925 (průměr 235 mm), typu Schmidt-Cassegrain. Pokud si budete chtít pořídit nemodifikovanou verzi tohoto dalekohledu, zaplatíte za něj (včetně montáže) asi 2 500 USD.\nKosmický dalekohled, který bude zapojen do systému ISERV, byl upraven ve středisku Marshall Space Flight Center, Huntsville, Alabama. Aby mohl sloužit k pozorování povrchu Země, byl nainstalován k jednomu z průzorů Window Observational Research Facility (WORF) v americkém modulu Destiny. Tímto dalekohledem bude docela dobře možné fotografovat i malé objekty na zemském povrchu. Z oběžné dráhy, po které se pohybuje kosmická stanice ISS, je možné vyfotografovat oblasti, na nichž žije 95 % populace obyvatel Země.\nDalekohled s označením ISERV (International Space Station SERVIR Environmental Research and Visualization System) nedávno pořídil první obrázky. Vůbec první fotografie byla pomocí tohoto dalekohledu pořízena 16. února 2013. Ne, nejedná se o obrovský kmen stromu! Na snímku je část toku řeky Rio San Pablo vlévající se do Golfo de Montijo, Veraguas, Panama.\nDalekohled ISERV Pathfinder je zamýšlen jako technická prověrka a zkouška s dlouhodobým cílem vývoje systému poskytujícího snímky rozvojovým zemím pro monitorování přírodních katastrof, systému varování před jejich výskytem a sledování změn životního prostředí.\nDalekohled ve spojení s komerční kamerou bude schopen pořizovat každou sekundu 3 až 7 snímků s vysokým rozlišením, celkem více než 100 snímků během průletu nad oblastí, na kterou se má zaměřit. Jedná se o automatizovaný systém, který bude pořizovat snímky vybraných regionů zemského povrchu.\nNa palubu ISS byl dopraven již dříve (v červenci 2012), během zásobovací mise japonské dopravní lodi HTV-3. Do budoucna se počítá s umístěním obdobných dalekohledů na vnějším povrchu stanice, což umožní získávat mnohem kvalitnější data.\nDalekohled bude při běžném provozu dálkově řízen a kontrolován ze Země. Astronauti jej nebudou přímo ovládat, pouze občas zkontrolují jeho činnost. Jejich úkolem bude rovněž odstranění případných závad.