Prorrogat el concurs de fotografia sobre el COMERÇ DE PROXIMITAT\nAhir, després de reunir-se el jurat, format per Harold Abellan, Anna Magallon i Montse Lao, per deliberar sobre l'atorgament dels premis del 14è Concurs de fotografia, va acordar de prorrogar-ne el període de presentació.\nPer donar la oportunitat d'explicar amb més concreció i detall el tema del concurs i gràcies a que el període d'exposició és del 3 al 31 de juliol, es podran presentar fotografies al concurs fins el dia 14 de juny a Cal Moliner. El fallo del jurat, aquest ja definitiu, serà el dimecres dia 19 de juny també al Centre Excursionista.\nLes fotografies ja presentades segueixen concursant si els autors ho consideren oportú o bé podran presentar-ne de noves, sempre amb un màxim global de 3 fotografies per persona.\nAmb aquest concurs us proposem que intenteu captar el factor humà del nostre comerç de proximitat, els valors que ens ofereix, el que ens agrada com a clients, els seus productes, articles i serveis, com ens els ofereixen o com els treballen o produeixen.\nEn definitiva us provoquem a buscar i captar en una fotografia allò que els fa especials, diferents.


L’anàlisi d’Antoni Bassas: ‘El suïcidi d’Europa’ (Antoni Bassas)\nL’anàlisi d’Antoni Bassas: ‘El suïcidi d’Europa’\n"Ha fracassat si Europa es comporta com la policia d’una urbanització de rics envoltada de pobresa. Apartar tres electes dels seus escons és, també, un suïcidi d’Europa"\n3 min. 01/07/2019 10:10\nLa detenció a Itàlia de la capitana del vaixell ‘Sea Watch 3’, Carola Rackete, és repugnant. El vaixell esperava poder atracar des del 12 de juny amb una quarantena de nàufrags a bord, rescatats davant de les costes de Líbia. Rackete va ser detinguda per "resistència i violència contra un vaixell de guerra". Resulta que ningú, pel seu compte, pot sortir a rescatar cap nàufrag i portar-lo a les costes d’Itàlia, perquè això és tant com afavorir la immigració clandestina. I tots els estats de la Unió Europea miren cap a una altra banda i deixen fer el govern italià, amb el xenòfob vicepresident Salvini, fent discursos igualment repugnants. La detenció de la capitana Rackete és el món al revés. Pensem-hi un moment: ara ja no es va a la presó per haver comès un delicte sinó per complir amb un deure humanitari. ¿Això no és el suïcidi d’Europa? L’expressió és del filòsof George Steiner, que va escriure que Europa es va suïcidar el dia que va matar els seus jueus durant la persecució nazi. És el mateix que pensem que va fer l’Europa política quan va impedir l’entrada dels refugiats de la guerra de Síria. I ara hi està tornant, amb el càstig als que gosen conduir a port de salvament aquells que rescaten a alta mar.\nÉs el cas de l’’Open Arms’, que va salpar altra vegada, ara des del port de Nàpols, i en les últimes hores ha rescatat una embarcació de fusta a la deriva amb 55 persones a bord. Entre els passatgers hi havia 4 nadons i tres dones embarassades. Si l’Europa de la Il·lustració i de la modernitat, de l’estat del benestar, de la Revolució Francesa amb la seva llibertat, fraternitat i igualtat, de la democràcia liberal i els drets humans, només pot oferir als seus ciutadans les polítiques barroeres de la por de Donald Trump, la polítiques de la por, de l’amenaça, de la part més embrutida de l’ànima humana, si vol llençar els seus valors fundacionals i canviar-los per una irracional tornada a la ultradreta, Europa ha fracassat, perquè tot pacte polític entre govern i societat ha de descansar sobre la dignitat i la coherència. I no hi ha cap dignitat humana i cap coherència entre el que es proclama i el que es fa si Europa es comporta com la policia d’una urbanització de rics envoltada de pobresa. Això, a la llarga, és més insostenible que les polítiques necessàries per estabilitzar Àfrica.\nEn el front polític, Europa està davant un altre repte, el de girar o no la cara a tres eurodiputats electes amb vora dos milions de vots de ciutadans europeus: Puigdemont, Junqueras i Comín. Girar la cara a la realitat, imposar la llei, reduir la negociació política a un repartiment de cadires, criminalitzar la dissidència, això és l’únic que proposen personatges com Pablo Casado: “Puigdemont diu que acudirà a la sessió constitutiva del Parlament Europeu a Estrasburg i jo el que vull és dir-li al govern d’Espanya que prengui totes les mesures perquè així que trepitgi territori francès, el detinguin i l’extraditin, ja que és un delinqüent que està fugat i reclamat pel màxim òrgan judicial d’Espanya”.\nDel que passi demà a Estrasburg en depèn també la sort d’Europa. Els estats faran veure que no veuen res. Apartar tres electes dels seus escons és, també, un suïcidi d’Europa.\nL''Open Arms' auxilia una pastera en la seva tornada al Mediterrani\nManifestants independentistes denuncien escorcolls "contra la paret" de la Policia Nacional camí d'Estrasburg


Com incorporem la perspectiva feminista a la nostra Festa Major? @ Centre Cívic El Sortidor, Barcelona [24 de mayo]\nCom incorporem la perspectiva feminista a la nostra festa major? Presentació i debat. 24 de maig a les 19h al Centre Cívic El Sortidor Pl. del Sortidor, 12. Barcelona Arrel del procés comunitari per aplicar un protocol contra les agressions masclistes a...\nPlaça del Sortidor núm. 12, 08004 Barcelona\nLa página del evento Centre Cívic El Sortidor\nSi necessites espai per a criatures, fes-nos un correu! Si ets home cis i vols col·laborar fent-te responsable d'aquest espai envian's un correu!\nMés info: poblesecfeminista.org


Pañella: “En Columbretes el doble joc del PP és descaradament hipòcrita” – Compromís Corts Valencianes\nEl diputat de Compromís diu que “el govern espanyol es vol carregar un recurs real, com és la pesca, per estimular-ne un d’hipotètic, l’obtenció de petroli”.\nEl diputat per Castelló de Compromís, Josep Maria Pañella, ha qualificat de ”descaradament hipòcrita” la postura del PP castellonenc i valencià sobre el tema de Columbretes i l’autorització de prospeccions petrolieres en el seu entorn.\nPañella considera que “no se li pot donar un altre qualificatiu al doble joc que practiquen: per un costat, a Castelló i a les Corts Valencianes se suposa que s’oposen a aquestes perforacions; per l’altre, a Madrid, el govern d’aquest mateix partit les autoritza com la cosa més normal del món”.\nEl diputat de Compromís diu que “ens podem imaginar una conversa del següent estil: “Ara que ja hem fet fora Zapatero de la Moncloa, l’oposició a l’autorització de les prospeccions a les Columbretes ja no ens serveix per a res. El problema serà que allí a Castelló tindreu difícil fer marxa enrere. Així que el que farem serà que nosaltres a Madrid ho autoritzarem i vosaltres, a Castelló, fareu com que us oposeu, us indignareu i presentareu al·legacions. Nosaltres les rebrem i les rebutjarem. Així, tots contents, vosaltres quedareu bé amb els electors… i nosaltres, amb l’empresa que vol fer les prospeccions, i tema resolt”.\nPañella considera que “aquesta burla a l’opinió pública castellonenca, i als sectors més greument afectats per la mesura, com són els pescadors, li passarà factura electoral al PP, i d’ací no massa temps, tant a les europees com a les autonòmiques i municipals. Des de Compromís estàvem, estem i estarem en contra d’aquestes prospeccions, i plenament al costat dels pescadors que denuncien, amb raó, els efectes nocius per a la seua activitat econòmica que tindran aquestes; una denúncia que, per si no tenia suficients arguments científics, queda ara encara més reforçada per la informació que els han fet arribar els seus col·legues noruecs; una informació, per cert, digna d’elogi, perquè mostra la solidaritat d’aquests professionals per damunt de fronteres de tota mena”.\nArxivat en: Blog castelló, columbretes, medi ambient, panyella, prospeccions petrolíferes\n← Pañella: “Les exportacions de Castelló són ja un 2’7% del conjunt estatal, però el govern espanyol les continua castigant”\nCompromís demana a les Corts que rebutgen la implantació irracional de les dues universitats privades a l’Alacantí →


Caminar despres dels 50: NAIXEMENT RIU MIJARES-FUENTE UMBRIA-LAS MORATILLAS (Bunyol, Foia de Bunyol)\nEmilio Vera 16 de desembre de 2016 a les 21:41\n¡Hola Francesc! He vist en algún blog aquesta ruta (o similar) i está també pendent de valorar. Sembla que el tram del barranc és interessant. La valorarem per a l'any següent.\nfrancesc 20 de desembre de 2016 a les 16:51\nestic d'acord amb lo referent al barranc, per mi es la part mes interessant de la ruta, clar que l'època del any en que l'hem fet fa que perda bona part de la seua bellesa, ja que amb els freixes amb flor, deu ser una meravella. També Fuente Umbria i Las Moratillas son prou interessants de visitar, al final, per qüestió de temps, varem anar a lo directe i ens varem deixar un tram de senda.


Mons. Jaume Pujol: «El Cantoral Litúrgic Bàsic és un fruit preciós del Concili Provincial Tarraconense» - Actualitat - NotíciesTarraconense\nOnze anys després de la seva primera edició, el dissabte, dia 20 de juny, la Catedral de Tarragona ha acollit la presentació de la segona edició del Cantoral Litúrgic Bàsic promulgat per la Conferència Episcopal Tarraconense.\nEl director del Secretariat Diocesà de Música Sacra, Mons. Miquel Barbarà, ha donat la benvinguda a tots els presents i ha agraït la participació del Petit Cor de la Catedral de Lleida i del seu director, Mn. Joaquim Mesalles; al Cor i Orquestra de la Catedral de Tarragona i els organistes Joan Casals, Jordi Vergés, Josep Enric Peris i Miquel Rovirosa, els quals han interpretat diverses peces d’aquest nou Cantoral. També ha agraït la col·laboració i l’acollida del Capítol de la Catedral de Tarragona.\nSeguidament, el coordinador de la Secció de Música de la Comissió Interdiocesana de Litúrgia de la Conferència Episcopal Tarraconense, Mn. Joan Baburés, ha explicat el sentit pastoral i els objectius del Cantoral. «Responent a la resolució 52 del Concili Provincial Tarraconense, la secció de Música de la Comissió Interdiocesana de Litúrgia es va posar a la feina, i el mes d’abril de 2004 els bisbes de Catalunya promulgaven la primera edició del Cantoral Litúrgic Bàsic. Intentant anar completant la feina encomanada ara es presenta aquesta segona edició.» Mn. Baburés ha explicat que durant aquests deu anys d’experiència s’ha pogut comprovar com les melodies dels cants d’entrada, especialment els dels temps forts -Advent, Nadal, Quaresma i Pasqua- han estat profusament coneguts i utilitzats. «És important cantar la missa i no cantar durant la missa», ha puntualitzat Mn. Joan Baburés.\nPer la seva part, el Sr. Jordi Guàrdia, del Centre de Pastoral Litúrgica, que ha tingut cura d’aquesta edició, ha explicat les característiques del Cantoral. «Podríem dir que estem davant d’una edició completament nova tant pel que fa els continguts com el format. D’entre les característiques més importants el Cantoral recull l’ordinari de la missa de manera ordenada, en una sola secció; s’amplien el nombre de cants, especialment pel que fa els cants d’entrada de les festes de l’any litúrgic i del propi i del comú dels sants; s’amplia l’elenc de cants gregorians i s’ha incorporat els cants propis d’alguns dels rituals com són la iniciació cristiana, les ordenacions i les exèquies.» Guàrdia ha remarcat que una de les grans ajudes del cantoral és l’índex alfabètic i general. També ha explicat que en un llapis de memòria es podran trobar més d’un centenar de cants enregistrats pel Petit Cor de la Catedral de Lleida i un arxiu en format PDF amb les versions polifòniques.\nEl Sr. Arquebisbe, Mons. Jaume Pujol, com a president de la Conferència Episcopal Tarraconense, ha clausurat l’acte agraint la gran tasca duta a terme per tots els qui han col·laborat en l’edició d’aquest Cantoral «que és un fruit preciós del Concili Provincial Tarraconense», del que aquest any se celebra el 20è aniversari. «Gràcies també als meus germans bisbes de les diòcesis amb seu a Catalunya que avui s’han unit d’una manera espiritual a aquest acte.»


L’Institut Nacional d’Estadística (INE) farà enquestes a llars de Parets prèviament seleccionades - Parets del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > L’Institut Nacional d’Estadística (INE) farà enquestes a llars de Parets prèviament seleccionades\nL’Institut Nacional d’Estadística (INE) farà enquestes a llars de Parets prèviament seleccionades\nL'enquesta contínua de llars és una estadística contínua que ofereix informació anual sobre les característiques demogràfiques bàsiques de la població, de les llars i dels habitatges\nL'Institut Nacional d'Estadística (INE), en el marc del programa d'enquestes dirigides a les llars, du a terme l'Enquesta de Característiques Essencials de la Població i els Habitatges 2021. Amb aquesta finalitat ha seleccionat aleatòriament 300.000 habitatges de tot el país, entre les quals es troba el nostre municipi.\nEls objectius de l'Enquesta són, d'una banda, obtenir una estadística anual amb les variables bàsiques de la població, les llars i els habitatges, semblantment als Censos de població i habitatges, però amb informació més agregada. D'altra banda, facilitar l'elaboració d'enquestes a les llars que es puguin adreçar a submostres de l'Enquesta contínua de llars.\nL'INE ha adjudicat les tasques de recollida de dades a l'empresa UTE Dephimática S.L. El personal d'aquesta empresa es posarà en contacte amb les llars amb l'objectiu d'omplir el qüestionari.\nLes llars seleccionades rebran una carta amb la comunicació per a participar en l'enquesta on s’inclou informació sobre el qüestionari, una adreça d'internet per omplir-lo, una contrasenya per accedir-hi i, a més, hi haurà un número de telèfon gratuït i l'adreça de correu electrònic per resoldre qualsevol dubte o consulta.\nLa informació que es proporciona és confidencial i està protegida pel secret estadístic (Llei 12/1989 de la Funció Estadística Pública), de tal manera que la informació que es publiqui no permetrà que es pugui saber a qui correspon, ni tan sols indirectament.\nArxivat a: Ajuntament, General, Habitatge


Albert Bonet » Business\nÚltimament m’està donant per escoltar i llegir molt sobre negocis. M’he subscrit a diversos podcasts, que escolto asíduament mentre cuino, o sóc al gimnàs o estic al metro (perquè aquí a Londres el metro no té cobertura telefònica). I m’estic adonant que tinc habilitats que no estic utilitzant i que són capitals per al present i el futur, com això d’internet. No li estic traient partit.\nUna cosa que no m’agrada de mi és que tinc una memòria que decideix per si sola què recordar i què oblidar. I havia oblidat la meva experiència amb aquella web que vaig fer amb 17 anys, el 2002, CineSonido.com. Ho tenia emmagatzemat en l’apartat “oci” o “experiments fracassats” del meu armari mental. Però aquella experiència em va fer aprendre moltes coses de l’internet 1.0 rudimentari que teníem aleshores. Dominis, marca, logos, comunitat d’usuaris, promoció en el món offline, redacció de continguts…\nHe d’agafar tot això i utilitzar-ho amb les eines que tinc ara al meu abast. A Londres estic coneixent moltes persones que són emprenedors, que tenen negocis. I aquests emprenedors tenen una concepció dels diners i de la vida molt diferent dels treballadors de feines “9 to 5”. Gràcies a aquests amics estic aprenent punts de vista molt diferents del meu, del que considerava vàlid.\nAixí que amb aquesta il·lusió renovada, de fer un nou CineSonido però ara de debò, amb aquesta il·lusió em llevo cada dia. I la meva habitació petita en un pis compartit a Vauxhall, Londres, ja no sembla tan petita. No sé què faré. No sé com ho faré. Però ara ja tinc establert un objectiu, que era un dels meus propòsits d’any nou: el meu objectiu és business. Crear la meva criatura. És molt borrós, no gaire definit, però ja anirà prenent forma. Crec que estic portant aquest tren descarrilat altre cop a la via. Si!\nAquest article ha estat publicat el Dilluns 3 de febrer del 2014 a les 12:57\ti parla sobre Emprenedoria, Londres. Pots seguir els comentaris d'aquest escrit a través de subscripció RSS 2.0. També pots deixar un comentari o retroenllaçar aquesta entrada des del teu lloc web.


Recordando a Coderch -\n← Dret a la rebequeria\nAftermath a l’Arts Santa Mònica →\nPosted on 2017/01/29 by jparquitecte\nLa Pati Núñez em va fa poc el seu llibre sobre Coderch, llibre que ella entén com a la darrera part (per ara) de l’exposició que va preparar per a (i amb) la Galeria Mínim sobre el projecte de l’Herència de Coderch. El llibre, més que un catàleg a l’ús, està planejat com una peça més de l’exposició, com un instrument que permeti descarregar-la d’explicacions carregoses i convertir-la en una exhibició més visual, més epidèrmica. De la preparació del llibre en va sortir (i es nota) la pel·lícula que Poldo Pomés va preparar amb fragments de les entrevistes que es van realitzar com a base del llibre. Pel·lícula que, al final, ha assolit un cert grau d’independència respecte del llibre, fet que encara li dóna més valor. Sóc un dels que he tingut l’oportunitat de gaudir completes de les tres parts (per ara) de l’exposició: l’exhibició a Mínim, la pel·lícula, vista a còmodament a casa, i el llibre: creuar informació i formats sempre resulta útil com a recurs per a provar d’explicar la complexitat(1).\nEl primer de que t’adones un cop t’has llegit el llibre (crec que me’n vaig adonar a priori, quan el fullejava davant l’autora, de fet) és que aquest ultrapassa en molt l’exposició que el va motivar. El llibre ha passat a formar part de la triada fonamental de llibres necessaris per a entendre Coderch, juntament amb les Converses de l’Enric Sòria (1979: el primer de la llista) i el recull de projectes editat per Carles Fochs i Emili Donato allà per 1985 o 1986, en realitat un catàleg de l’exposició que es va muntar a Madrid com a homenatge a l’arquitecte immediatament després de la seva mort a 1984(2). Sí: l’exposició va realitzar-se a Madrid perquè Catalunya com a país va ignorar-ne la seva mort.\nDe les Converses de Sòria no se’n pot dir res: és, senzillament, un llibre impecable, imprescindible, que hom ha de córrer a comprar-se i llegir-se moltes vegades.\nEl llibre de 1986, titulat simplement Coderch, presenta dues característiques. Una: és un gran llibre, un llibre d’aquells en format Obra Complerta de Le Corbusier(3) amb les plantes ben posades negre sobre blanc, il·lustrat de manera gairebé entera per fotografies de Francesc Català-Roca. Dos, és un llibre trampós. Trampós perquè la informació sobre els projectes és parcial i sovint inexacta: al cas de la Casa Ugalde els plànols publicats no es corresponen al projecte construït. La sessió de fotos que Català-Roca va fer per a la casa, essent una de les millors sessions de fotografies que conec en tota la història de l’arquitectura, més construeix un relat sobre la Casa Ugalde que no pas un objecte d’anàlisi. Com si l’esforç per haver-la construït no fos important. Trampós perquè la pròpia recopilació d’obres que el llibre proposa a la seva part final és una segona selecció parcial que no s’aproxima ni de lluny al volum d’obra de l’arquitecte. De Sitges, per exemple, el llibre ressenya unes tres o quatre obres. Coderch en va construir més de cinquanta (incloses un barri sencer de pescadors, un mínim d’una escola i un estadi de futbol), la majoria de les quals de gran interès.\nEl millor que es podria dir d’aquest llibre és que és el llibre que es podia fer aleshores sobre Coderch. Pel que fos. I és el llibre amb que generacions senceres d’arquitectes hem entrat a la figura del mestre, sense que hi hagués cap altra possibilitat de treball sobre la seva obra.\nEl llibre que ara ens ocupa, dins la seva enorme ambició, comparteix amb el llibre de 1986 el fet de ser, de nou, l’únic llibre possible que es pot fer ara tractant Coderch d’aquesta manera. La mecànica és simple: prendre família, amics, exalumnes, coneguts i saludats de Coderch, mes els que ell considerava la seva família adoptiva (l’aparellador Jesús Sanz(4), la seva mà dreta, a qui ell tractava com un fill, i l’arquitecte Jesús Sanz, fill del primer, a qui conseqüentment Coderch tractava com un net. Sanz fill serà peça clau en el tema de l’Herència. Però no ens precipitem) i fer-los parlar sobre diversos aspectes professionals i humans de Coderch. La barreja, la confusió entre aquests temes és deliberada i encertadíssima, ja que és impossible entendre l’obra de Coderch sense entendre el seu posicionament vital. És més: qualsevol(5) gran artista, en aquest cas un gran arquitecte com Coderch, no és primerament un gran artista o un gran arquitecte. No. Primerament Coderch va ser un gran home. I l’obra d’aquest gran home no té res a veure amb l’arquitectura: té a veure amb una cosmogonia, amb un posicionament respecte de l’Univers materialitzat, expressat, concretat a través de l’arquitectura, ja que és arquitectura el que va estudiar. De no haver fet cas a la seva mare i haver estudiat enginyeria aeronàutica com era el seu desig, la seva obra hagués trobat algun altre camí per a materialitzar-se exactament de la mateixa manera(7).\nTot els entrevistats, i òbviament l’equip Mínim i Pati Núñez, saben molt més sobre Coderch del que ha sortit en aquest llibre. Entre tots han optat per callar. Esperem que la memòria del que saben no quedi oblidada i, quan hagi passat el número d’anys suficient per a que això es pugui editar sense que faci mal, es pugui plasmar per escrit. El rosari d’entrevistes dibuixa un Coderch complex, contradictori, impulsiu, turmentat i alhora feliç, conscient i orgullós de la seva feina i del seu art. No crec que res del que no hagi sortit contradigui aquesta imatge de l’arquitecte: tan sols hi afegiria més profunditat. Recordar a tall d’exemple (perquè ja s’ha publicat) l’arquitecte Sixte Illescas assistint impotent a la destrucció del local, i de part de la documentació, del GATCPAC per part d’una banda de falangistes comandats per un Coderch uniformat pistola en mà. Un Coderch que, després d’haver-se carregat la memòria de l’arquitectura moderna catalana, sortirà del local amb una col·lecció complerta de revistes AC sota el braç per acabar, pocs anys més tard (dos o tres, com a molt) homenatjant el GATCPAC amb la seva pròpia obra mentre refunda, reinaugura o reinventa l’arquitectura moderna catalana (i una bona part de l’espanyola) a la postguerra.\nLa caseta de vacandes desmuntable desenvolupada pel GATCPAC i el xiringuito (sí: “el” xiringuito. L’original) que Coderch dissenya a Sitges sobre els anys quaranta, als seus trenta anys, un calc gairebé literal i probablement la seva obra més racionalista. Gràcies a Beli Artigas per les fotos i pels seus coneixements del Coderch sitgetà.\nEl llibre, més que Recordando a Coderch podria titular-se Reinterpretando a Coderch. O, més a lo bèstia, Por Fin os Vais a Enterar de Quién es Coderch. Perquè el retrat de Coderch que pinten aquestes entrevistes és força més complex i profund del que se’ns havia explicat i fins i tot del que intuíem quan escoltàvem aquestes explicacions sempre insuficients. La clau per entendre-ho tot la dóna el seu fill Pepe. Pepe Coderch, també arquitecte, parla del seu pare no com un arquitecte, sinó com un artista. Quan ho vaig llegir em vaig fotre un cop al cap i vaig pensar que clar. Que aquest fet era, és, tan obvi que, després d’haver-ho tingut davant dels nassos tota la vida, mai me n’havia adonat. Important: no fer cas mai de la vida del famós text No son genios lo que necesitamos ahora. Mai. Per res. Al llibre s’apunta, però, una lectura d’aquest text nova i diferent, una lectura psicoanalítica: és un text que retrata Coderch. I, en aquests termes, el text té sentit. Però és fals. És fals perquè Coderch era, en el sentit literal del terme, un geni(7). Un geni artista.\nSempre he pensat Coderch com una persona que anava per la vida amb el fre de mà posat. El llibre m’ha demostrat que m’equivocava. Potser no del tot, però sí una mica: Coderch troba mitjans expressius potentíssims, Coderch és capaç de treballar amb raptes d’inspiració pura que donen obres d’una plasticitat potentíssima, gairebé salvatge. Bruta. Sense domesticar. Obres com la casa Ugalde, per exemple, que tindrà antecedents i rèpliques al llarg de tota la carrera de l’artista, essent la més potent d’elles l’edifici Girasol de Madrid. Però Coderch no quedarà mai satisfet amb aquestes mostres de talent personal difícilment explicables des d’una lògica sistemàtica. No. Coderch decideix implosionar. I així serà el gruix de la seva obra major: reconcentrada. Introvertida. Densa. De portes endins. Mireu, sinó, la casa Tàpies, brillantment explicada per Antonio Armesto al llibre: la casa és un tel. Té secrets. La casa Tàpies és l’Elogi de l’Ombra construït. La casa Tàpies té recorreguts introvertits que ho lliguen tot i que fan que qualsevol espai, qualsevol racó, sigui extraordinari(8). Però aquesta arquitectura que satisfà Coderch es basarà en dues trampes que l’arquitecte, o l’artista, es fa a ell mateix.\nLa Casa Ugalde, el Coderch més personal i oníric, i la casa Catasús, el Coderch més cartesià i racional. Fotos: Català-Roca.\nLa primera: Coderch és tan absolutament incapaç d’explicar una de les seves cases cartesianes i sistemàtiques com d’explicar la casa Ugalde. Ell fa arquitectura. Ell és arquitectura. Ell no la explica. Ni pot ni en sap ni li interessa.\nLa segona: aquestes obres més domesticades són tan potents, tan artístiques, tan estimables plàsticament com qualsevol de les seves obres més sueltes. Coderch és, per sobre de tot, un artista.\nEl llibre conclou amb un estudi fet per Elina Vilà sobre el projecte de l’Herència, la trobada o retrobada que va motivar tota l’exposició. Quan arriba aquest estudi ja res ens ve de nou, perquè els autors del llibre han preguntat a qualsevol persona que tingués alguna cosa a dir sobre el tema per aquesta Herència.\nEl projecte ha tornat a canviar la meva manera d’entendre Coderch.\nConvidat per Pati Núñez a una trobada molt divertida a la galeria Mínim sobre el Coderch arquitecte, una trobada on em vaig trobar bevent wisky (fins acabar relativament perjudicat) al costat d’Octavi Mestre, Jordi Badia i la mateixa Elina Vilà, vaig decidir basar la meva intervenció en l’estudi d’aquesta Herència. Després de mirar-me-la atentament vaig decidir parlar de les contradiccions de Coderch. Exemples: les cases de Coderch solen amagar les seves entrades. A la gran part dels habitatges unifamiliars de l’arquitecte s’hi entra pel garatge. A les cases de pisos l’entrada sol estar atrinxerada rere un passadís tortuós amb jardineres plenes de plantes crescudes, un lloc ombrívol on un porter no et deixa passar. Després, l’interior esclata, es fusiona amb diversos exteriors meravellosos: des de patis de petita dimensió fins al mar o les copes dels arbres a la ciutat. També el carrer. Les visuals d’aquests edificis atrinxerats solen ser més llargues que la caixa urbana. El seu espai interior, abrigat rere una esquena potent, rebenta. O bé: Coderch imposa com ningú la manera de viure als seus habitatges, sempre jerarquitzats per una família que funcioni com un heteropatriarcat. Una família burgesa de dretes, vaja. Però Coderch serà capaç, partint d’aquest model, de construir alguns dels millors habitatges socials mai concebuts a Catalunya. Habitatges fets exactament amb la mateixa qualitat i amb el mateix esperit que els habitatges burgesos per gent rica, sense distinció de classe. Sense escatimar el més mínim esforç. I tots aquests models d’habitatge tan rígids destacaran a posteriori per la seva flexibilitat.\nLa meva manera d’abordar l’Herència, amb el poc temps que tenia per a estudiar-la, va ser finalista: dels estudis obsessionats sobre el tema realitzats gairebé enterament per l’arquitecte Jesús Sanz col·laborant amb Coderch al marge del seu estudi vaig passar al seu intent de materialització a Cerdanyola, trobant el solar que l’Incasòl va adjudicar i assentant-hi l’edifici segons unes traces que em van permetre reconstruir el seu plànol d’emplaçament.\nEl resultat era increïble.\nCroquis en collage de Coderch per a l’adaptació de l’Herència a Cerdanyola del Vallès. A sota, el solar proposat amb la seva urbanització actual: igualet.\nPerò, en part, vaig fallar. Vaig fallar o vaig desenvolupar tan sols una part de l’Herència: la part que podia convertir-se en una materialització concreta, la part en que podia sentir-me més còmode des d’aquesta intuïció no verbalitzada de considerar Coderch com un artista que s’expressa mitjançant la materialització concreta d’idees abstractes.\nNo he deixat de reflexionar sobre aquesta Herència en cap moment. I ara, arrel d’aquest llibre, estic en posició de fer-ne una nova relectura que pugui interessar a qui prengui i es llegeixi el llibre. Acceptant que el propi nom de l’Herència és una broma que el mateix arquitecte feia a la seva família consanguínia i adoptada (els Coderch i els Sanz, vaja) trobo ara que, rere aquesta broma, aquest projecte és de debò l’Herència de Coderch. M’explico:\nCoderch és conscient de la forma dels seus edificis, del seu valor plàstic, de la seva bellesa. De la proporció, de la materialitat, etcètera. Però Coderch no busca això a priori, sinó que és una conseqüència d’una sèrie d’investigacions sobre l’ús dels edificis i sobre la qualitat dels espais interiors. Coderch, segons alguns crítics(9), es perd en algun moment de la seva carrera de tant que fa servir el retranqueig i el plec a les seves plantes, degenerant la puresa de realitzacions com la casa Catasús en favor d’una complexitat bastarda i molt difícil d’abastar lligada a programes normalment enormes: la casa Zobel, a Sotogrande, n’és un bon exemple. Les Cotxeres en serien l’exemple paradigmàtic. Els habitatges Kursaal de Donosti en serien, per bé que no realitzats, l’exemple més bell. En aquests edificis l’arquitectura coderchiana ha mutat completament. I actualment tenim l’expressió adequada per descriure-ho.\nCoderch treballa segons una lògica fractal(10). Fins i tot arriba a prefigurar resultats formals que tinguin a veure amb les formes derivades dels processos iteratius que conformen aquests fractals. Coderch, en la seva recerca de flexibilitat, saltarà de pantalla i arribarà a treballar sobre uns temes que no s’aplicaran a l’arquitectura fins ben bé al cap d’una generació o dues més. No és que Coderch es perdi, doncs: es que Coderch es troba. I aquest trobar-se porta l’arquitectura allà on no havia estat mai. Penseu-hi.\nLa casa Catasús (1956): la culminació del Coderch sintètic.\nCasa Zóbel (1972): el Coderch fractal.\nHabitatges Gran Kursaal, Donostia (1971): potser el projecte més bell de tota la carrera de Coderch.\nPerò això: som davant un artista contradictori. I aquí torna a aparèixer la figura de Juan Benet com a peça clau per a entendre l’Herència mitjançant un paral·lelisme. Juan Benet és conegut, sobre tot, pels seus primers llibres, com Coderch per les seves primeres obres, principalment per l’excepcional Volverás a Región, una de les novel·les que, directament, defineixen tot un període de la història d’Espanya(11). Benet escriurà una segona part de Volverás a Región (de fet una preqüela) que alguns dels seus amics i crítics, com Manuel Vicent o Javier Marías, consideren la seva obra major: una trilogia anomenada Herrumbrosas Lanzas, que Benet escriu, dissenya i cartografia: llegiu el llibre i entendreu de què parlo. Fins i tot n’arriba a proposar la portada (el quadre Home a Cavall, de Gerard ter Borch), que Alfaguara va respectar a l’edició que encara es pot trobar a les llibreries (espero). La trilogia inicialment prevista per Benet quedarà inconclusa. El primer volum, fet, acabat, revisat i editat en vida de Benet, és la culminació de la seva obra. Rere seu es poden trobar, actualment, les notes relatives al segon volum de la trilogia i uns quants fragments de novel·la. Del tercer no sé si se’n conserva res, o no se n’ha editat res.\nVicent sempre ha dit que, en realitat, aquesta és la forma més benetiana possible per un projecte com Herrumbrosas Lanzas. No es podia acabar. No es podia concloure o no hagués estat ja una obra, o “la” obra de Benet.\nGerard ter Borch, Home a Cavall(1634)\nL’Herència, igual. Havia d’acabar no en una materialització concreta. No en un edifici més del mestre. Ni tan sols si aquest edifici hagués estat el millor mai dissenyat per ell. No. Havia d’acabar en forma de bosses d’escombraria plenes de papers sulfuritzats mig arrugats compartint taxi amb el gran Juan Huarte. Havia d’acabar desgraciada per un Sáenz de Oiza que, a l’acceptar l’encàrrec de continuar-la, només podia fracassar miserablement. I, potser, quixotescament.\nHavia d’acabar en forma de croquis torturats, bruts, retorçats i retallats.\nNo podia acabar com Coderch solia acabar els seus projectes construïts: expulsat de l’estudi per Sanz Pare per tal que el projecte pogués evolucionar uns dies sense la supervisió d’un arquitecte que mai, mai podia estar satisfet del que feia.\nQueden moltes interpretacions a fer sobre l’obra de Coderch. Aquest llibre n’ajudarà a esclarir algunes més.\nPS: Josep Maria Ballarín.\nJosep Maria Ballarín, Mossèn Ballarín, és (era: moria a 2016 poc després de fer l’entrevista per al llibre) un personatge important a Catalunya. I el millor amic de Coderch. La seva era una amistat estranya i bonica, el que converteix l’entrevista que li van realitzar en la més emotiva, de llarg, del llibre. Val la pena no tan sols llegir-la amb atenció per les claus que aporta per a comprendre Coderch, sinó aprofundir en els escrits de Ballarin (un escriptor de primera fila extraordinàriament dotat per a una prosa aparentment, enganyosament, senzilla, clara, que frega la poesia a totes les seves línies) entre ells el que tanca el llibre editat per Carles Fochs, que segueix essent, indubtablement, el millor escrit que mai algú hagi fet, i que probablement es faci, sobre l’arquitecte. Convido tothom a llegir-lo, tan pel que es diu com per la seva bellesa.\nRecordando a Coderch. Pati Núñez. Librooks\n(1)\tInsereixo aquí una nota personal, perquè Aftermath, el pavelló venecià que vàrem preparar la Jelena Prokopljevic, l’Isaki Lacuesta i jo mateix pretenia exactament el mateix: oferir material diferent, visions diferents, aspectes diferents de l’exposició al web, al catàleg i a l’exhibició material. Que, degudament transformada, s’exhibirà uns mesos al Centre d’Art Santa Mònica. L’exhibició material volia tenir, a més, una doble lectura addicional: continent i contingut, per bé que inextricablement lligats, parlaven de coses diverses i complementàries. La gràcia és que tot això no estava parlat amb cap moment amb la Pati, de manera que vam arribar a resultats coincidents des de camins diversos.\n(2)\tPer tant sembla ser (i té un punt vergonyós, això) que els catàlegs d’exposició adaptats o transcendits tendeixen a ser la font imprescindible de coneixement de Coderch.\n(3)\tI ara m’ha vingut com un tret al cap el fet que potser Coderch no estaria content amb això: és conegut el seu odi pel mestre suís, odi complementat (amb gran alegria per part meva) per un altre odi comprensible per al sobrevalorat arquitecte Francesc Mitjans.\n(4)\tCoderch va intentar infructuosament que el COAC donés el títol d’arquitecte a Jesús Sanz. Segons Coderch (i per a mi la seva paraula és suficient) se’l mereixia. Sanz es suma, doncs, a una llista de persones que mereixerien el títol i no el tenen, encapçaladíssima per Josep Fontserè i Mestre (en aquest cas he estat jo el que he proposat que el fessin arquitecte. També infructuosament). Isaki Lacuesta o Àngels Margarit també mereixerien un reconeixement semblant.\n(5)\tI és un dir qualsevol: no n’hi ha tants.\n(6)\tPensem, per exemple, en l’enginyer de Ponts i Camins (amb despatx obert i una carrera professional considerable a les seves espatlles) Juan Benet Goitia, un dels literats màxims d’aquest país amb una obra increïblement conseqüent amb la seva formació d’enginyer. Una obra que clama al cel que no fos reconeguda amb el Premi Nobel, per cert. Benet tornarà a sortir en aquest escrit pels seus paral·lelismes amb Coderch.\n(7)\tUn geni és algú que canvia la història. Que canvia la manera d’entendre o d’exercir un art. Després del pas de Coderch per l’arquitectura catalana aquesta ja no es pot concebre de cap altra manera que no sigui a través de la seva interpretació. I això és nou i inèdit, i té una potència tal que es dóna com a obvi quan no ho és, ni té per què ser-ho.\n(8)\tCoderch, al seu estudi, feia dibuixar absolutament tots els alçats d’un edifici. I quan dic tots vull dir tots: tots els alçats interiors de totes les parets. I una paret té dues cares. L’arquitectura de Coderch es dibuixa habitació per habitació, rajola a rajola, fusteria a fusteria. Res es deixa a l’atzar.\n(9)\tRecordo opinions en aquesta direcció d’Antonio Pizza, per exemple, que no sé si ara haurà canviat d’opinió o no. N’hi havia més que pensaven així.\n(10)\tI té nassos, perquè ho fa gairebé contemporàniament a les primeres investigacions de Benoit Mandelbrot sobre el tema, les que l’inauguren per la matemàtica. I sospito que estem davant d’un d’aquells casos en que dues persones que no tenen coneixement l’una de l’altra arriben al mateix resultat per llocs diferents. No es pot oblidar que Mandelbrot fou un personatge tan marginal a la seva època que només una companyia privada, la IBM, va subvencionar a fons perdut les seves investigacions després que fos rebutjat per totes i cada una de les universitats on les va proposar.\n(11)\tN’hi ha algunes més. La Colmena. El Jarama. A Catalunya, Incerta Glòria. I, per sobre de totes, un Tiempo de Silencio que té una particularitat curiosa: Luís Martín Santos, el seu escriptor, és un dels millors amics, i rival literari, de Juan Benet. I Juan Benet sortirà a la novel·la en forma de personatge: en Matias és ell. Aquest fet, sumat a la prematura i dolorosa desaparició de Luís Martín Santos, tindran Benet obsessionat tota la resta de la seva vida.\nThis entry was posted in Coderch, crítica, Pati Núñez and tagged Coderch, crítica, Pati Núñez. Bookmark the permalink.\n3 Responses to Recordando a Coderch\n2017/01/30 at 11:46 pm\nExcelente texto, Jaume.\nDesgraciadamente no pude ver la expo pero, tras tus elogios corro a encargar el libro.\nPingback: The Sunday Newsletter #28 | CollectiveBlog\nJavier Galante says:\n2017/04/01 at 7:40 pm\nJaume, sobre mi recaen simultáneamente, en este momento, el privilegio y la, cada vez más aterradora, responsabilidad de la rehabilitación del edificio Girasol.\nHe de decir que si con la lectura de algunos libros y un sin fin de artículos he aprehendido sobre Coderch, donde realmente he conocido -reconocido- al arquitecto, … mejor artista, ha sido tratando con las vísceras del edificio.\nEs la primera vez que participo en un blog pero, como ya he -pensado en ello-, y mucho, no quería dejar de decirte que cuando he leído “fractal” y “procesos iterativos” no daba crédito, por fin reconozco en escrito al Coderch que voy conociendo en Girasol.\nComparto la calificación de Iago López: “excelente texto” con el que no me incomoda comulgar, recibe mi más cordial enhorabuena.


L'Ajuntament posa a disposició de Salut equipaments municipals, com el Teatre Auditori, per la vacunació massiva - TV SantCugat.cat\nL’Ajuntament posa a disposició de Salut equipaments municipals, com el Teatre Auditori, per la vacunació massiva\n31/03/2021 – Redacció /\nL’alcaldessa de la ciutat, Mireia Ingla, ha confirmat en el programa ‘Línia Directa amb l’alcaldessa’ de Televisió Sant Cugat que l’ajuntament ha posat a disposició del departament de Salut de la Generalitat diferents equipaments, com poden ser el Teatre Auditori o la Guinardera, per realitzar la vacunació massiva. Ingla ha detallat que “nosaltres hem posat a disposició dels CAP de la ciutat, que són gestionats per Mútua Terrassa, equipaments de la ciutat per quan arribin el gruix de les vacunes poder fer-ho de manera massiva“. Ha afegit que “quan arribi el gruix de les vacunes i puguem vacunar el gruix de la població, la ciutat posarà a disposició dels CAP allò que calgui per fer la vacunació, des del Teatre Auditori fins a la Guinardera. Farem el que calgui, però ens han d’arribar les vacunes“.\nPel que fa al ritme de vacunació a la ciutat, l’alcaldessa ha explicat que el principal problema és la falta de vacunes: “El ritme de vacunació va com arreu del país. El missatge a donar és que quan arriben vacunes immediatament es posen. El problema és que no arriben les vacunes que teníem previsió de què arribessin. Aquest és el principal problema que tenim“. Ingla també ha confirmat que per Setmana Santa se segueix vacunant.\nActualment la població de 60 a 65 anys que s’està vacunant amb AstraZeneca no es poden vacunar des de Sant Cugat i ho han de fer en altres poblacions. Sobre aquest tema Ingla ha detallat que “és un dispositiu que ha creat el departament de Salut i es fa en els grans equipaments. Les persones de Sant Cugat van majoritàriament a Sabadell“.\nL’alcaldessa també ha volgut donar una bona notícia assegurant que totes les residències tenen les vacunes posades, tant la primera com la segona dosi.\nDetingut per robar a l’interior d’un vehicle al costat de l’Escola d’Arquitectura


La Free Software Foundation engega una campanya per guanyar adeptes\nLa Free Software Foundation necessita més associats i associades. Manuel M. V. Llicència d'ús CC BY 2.0\nL'objectiu de la Free Software Founation és promocionar el programari lliure. James David. CC BY 2.0\nL’objectiu de la campanya és guanyar nous adeptes i difondre la filosofia del programari lliure. Hi han diverses maneres de donar suport en aquesta campanya.\nLa Free Software Foundation ha començat, aquesta setmana, una campanya per promocionar la filosofia del programari lliure i guanyar més adeptes. Mitjançant una publicació al seu blog, la Free Software Foundation ha explicat que l’objectiu és arribar a la xifra de 200 noves adhesions abans del 15 de juliol.\nLa mateixa entitat comenta que actualment té centenars de milers d’adeptes per tot el món, però que creu necessari augmentar aquesta xifra i arribar al milió de persones. Per fer-ho, ho faran mitjançant petites crides, com la d’aquesta primavera-estiu.\nL’objectiu principal és guanyar adeptes a la filosofia del programari lliure. Que les entitats, associacions i fundacions de tot el món, comencin a creure en la llibertat del programari com una necessitat. I que aquesta llibertat sigui compartida en altres aspectes de la societat.\nPer a fer-ho han demanat l’ajuda del dissenyador Raghavendra Kamath. Aquest dissenyador indi ha dissenyat uns identificatius publicitaris perquè les entitats que facin un donatiu en aquesta campanya, puguin inserir aquests bàners a les seves pàgines webs.\nPer a fer donatius a la campanya es pot fer de diferents formes:\nMitjançant 10 $ mensuals. 5 $ si la persona estudia. Mitjançant aquest donatiu, l’entitat o persona, serà membre associat o associada.\nMitjançant qualsevol donatiu mensual o anual.\nMitjançant altres tipus de donatius.\nUn cop l’entitat o la persona hagi fet el donatiu, podrà compartir-ho a les xarxes socials mitjançant l’etiqueta #ISupportFreeSoftware.\nLa Free Software Foundation és una entitat, a escala mundial, que defensa el programari lliure i el projecte GNU. La persona que representa aquesta fundació és l’activista Richard Stallman.\naccessibilitat i tecnologia, sobirania tecnològica, programari lliure, Free Software Foundation Europe


Girona viurà un ''Temps de Flors'' amb temperatures de ple juliol - El Gerió Digital\nLa setmana vinent es podrien assolir màximes de fins a 35ºC\nDijous, 11 de maig de 2017 18:00h\nUn termometre a Girona marcant màximes de 36ºC el juliol de 2013 © ACN\nEl "Girona, Temps de Flors" viurà a partir de la setmana vinent una onada de calor que farà pujar els termòmetres fins a temperatures properes als 35ºC durant el dia. L'acte inaugural d'aquest dissabte ja es podrà gaudir d'un ambient positiu a nivell climatològic amb temperatures semblants a la d'aquests dies i sense pluja, malgrat de cares a la tarda i el vespre caurien alguns ruixats allunyats per la zona del Ripollès i la Garrotxa però que l'endemà podrien caure intermitentment sobre Girona.\nLes temperatures no començaran a pujar fins diumenge, moment en que ho faran de forma gradual fins dimarts, que es notarà el primer increment sobtat. A partir d'allà les temperatures elevades es mantindran fins dijous, baixant el divendres i desapareixent completament el dissabte.\nEl departament de Salut en aquests casos aconsella evitar el sol directe al carrer, portar una gorra o un barret per cobrir-se el cap i utilitzar roba lleugera de colors clars i que no sigui ajustada. En aquest sentit, recomana caminar per l’ombra i descansar en llocs frescos del carrer o en espais tancats que estiguin climatitzats. Una altra manera de combatre la calor és menjar àpats lleugers i evitar els plats calents i els que aporten moltes calories, com les salses, els fregits i els arrebossats.\nTal com apunta el departament, és aconsellable menjar aliments rics en aigua -fruites, verdures i hortalisses- perquè ajuden a recuperar les sals minerals perdudes per la suor. Un altre dels consells per fer més suportable la calor és beure aigua fresca i sucs de fruita de manera regular, encara que no es tingui set. També és recomanable evitar les begudes alcohòliques.


L'Obra Social la Caixa dóna 4.000 euros per ajuts socials d'urgència al Pla d'Urgell\nEls Serveis Socials del Consell Comarcal del Pla d'Urgell, destinarà aquesta aportació a finançar les despeses bàsiques d'una trentena de famílies que es troben en situació crítica degut a la situació econòmica.\ncomarca pla urgell per ncia dóna\nEl president Francesc Fabregat amb els representants de l'Obra Social la Caixa.\nA la seu del Consell Comarcal del Pla d'Urgell ha tingut lloc aquest dimarts, l'acte de signatura d'un conveni de col·laboració entre l'Obra Social la Caixa i l'ens comarcal, amb el que l'entitat financera aporta 4.000 euros, destinats a un programa d'ajuts d'urgència que gestionaran els Serveis Socials comarcals.\nEl programa té com a objectiu atendre situacions puntuals d'una trentena de famílies de la comarca, el que representa 170 beneficiaris, per tal que puguin fer front a les despeses bàsiques diàries, com alimentació, habitatge, salut o escolarització.\nSegons el president del Consell Comarcal Francesc Fabregat, el conveni demostra un cop més la implicació i la sensibilitat de la societat civil, que es bolca en qualsevol convocatòria d'ajut als col·lectius més necessitats. Fabregat va destacar la tasca d'entitats com Cáritas o Mans Unides que en la majoria de casos gestionen voluntaris que dediquen el seu temps i esforç a les tasques humanitàries.\nFabregat també va destacar l'actitud de l'Obra Social la Caixa que amb l'aportació que materialitza en el conveni demostra la sensibilitat envers les necessitats del territori i dels col·lectius més necessitats. Amb la seva aportació l'entitat fa possible que les administracions puguin fer front a algunes de les necessitats que demanden els ciutadans.\nSidamon gaudeix de la temporada de calçots


Animalari - Sifó\nEls contes donen resposta a moltes de les preguntes sobre el món que ens envolta. Donem-los eines per entendre el nostre món!\nGrups de 25 nens com a màxim acompanyats d’adults, siguin mares/pares o mestres.\nPensat per biblioteques, escoles, centres cívics i sales petites.\nDurada de l’espectacle: 45min


Commo | Els anuncis més creatius del 2017\nRànquing de cinc bones campanyes plenes de creativitat que ens ha regalat l'any 2017. La millor publicitat creativa.\nPublicitat 2017, campanyes publicitat 2017, storytelling campanyes creatives 2017, millors campanyes 2017, millors anuncis 2017, ranking anuncis 2017, street marketing, storytelling, fearless girl, empowerment dona, campanyes de concienciació, anunci burger king bullying, anunci the new York times, publicitat actual, anunci viral, publicitat creative, publicitat emocional\n08 Jan Les millors campanyes publicitàries del 2017\nPosted at 11:41h in Uncategorized\tby\tAnna Cerveró\nBon Any Nou! Ara que celebrem l’arribada del 2018, ens semblava bonic mirar enrere i veure quines campanyes ens ha regalat el 2017. Acomiadem un any marcat per l’aterratge de Donald Trump a la Casa Blanca, la crisi dels refugiats o la potent campanya #MeToo que ha evidenciat l’assetjament sexual a Hollywood. Aquests esdeveniments, junt amb molts més, ha alimentat també la publicitat. Així que us deixem amb el nostre petit rànquing personal de campanyes publicitàries de 2017.\n5 anuncis per a no oblidar\nFearless Girl- State Street Global Advisors\nAquesta campanya de street marketing realitzada per McCann Nova York va consistir a instal·lar una estàtua de bronze davant el famós toro de Wall Street en el Dia Internacional de la Dona. Amb La Nena Sense Por es va voler simbolitzar l’empowerment de les dones, i donar’ls-hi major representativitat a la indústria financera. A per totes! \nThe Entire Journey – 84 Lumber\nLa campanya ideada per l’agència Brunner Pittsburgh relata la història d’una mare i una filla sud-americanes que emprenen un llarg viatge per arribar als Estats Units. Es tracta d’un anunci molt emotiu que sens dubte va sorgir com una valent resposta a les controvertides declaracions de Donald Trump sobre Mèxic i la immigració i que es va fer molt viral.\nBullying Jr. – Burger King\nAquesta campanya de David Miami mostra un experiment filmat amb càmera oculta on s’observa a un adolescent patint bullying en un establiment davant d’altres clients. Tan sols unes poques persones reaccionen i intenten protegir al nen de l’assetjament.\nThe Truth Is Hard To Find – The New York Times\nEn aquest vídeo –gairebé una exposició fotogràfica– es veuen imatges reals fetes als refugiats que arriben en barca a les costes de Lesbos, Grècia. Amb aquesta barreja d’emocions: desesperació, horror, incertesa, tristesa i esperança, es mostra l’esforç dels periodistes per mostrar el que succeeix al món, una veritat de vegades insuportable.\nPero no tota la publicitat del 2017 ha estat un reflex de l’actualitat, i per això ‘Ostrich’ de Leo Burnett Chicago per a Samsung mereixia estar en aquest rànquing, per la seva enorme creativitat i el seu original storytelling. Ens encanta!\nanunci burger king bullying anunci the new York times anunci viral campanyes de concienciació campanyes publicitat 2017 empowerment dona millors anuncis 2017 millors campanyes 2017 Publicitat 2017 publicitat actual publicitat creative publicitat emocional ranking anuncis 2017 storytelling campanyes creatives 2017


Calendari escolar: un debat d’esquenes al professorat i a la realitat dels centres – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > Calendari escolar: un debat d’esquenes al professorat i a la realitat dels centres\nCalendari escolar: un debat d’esquenes al professorat i a la realitat dels centres\nDesprés de la “cortina de fum” del curs passat quan el Departament escampava el globus del calendari escolar en plena mobilització del professorat dels centres públics, ara es recupera de nou el debat a partir d’una proposta presentada al Ple del Consell Escolar de Catalunya el 7 d’octubre. Aquest en concret planteja establir pels propers cursos unes modificacions que resumiríem en:\n* Els alumnes iniciarien les classes una setmana abans (no podrien quedar menys de 5 dies per la preparació del curs al setembre)\n* Per compensar el seu període de descans els alumnes tindrien un setmana de “vacances” al febrer i el Consell planteja el que caldria en relació a les activitats de lleure, beques, espais (escoles obertes), etc.\n* No es defineix encara tampoc que passaria amb la resta dels dies que el professorat té per a preparar el curs, si s’haurien de fer al febrer o al juliol. I per tant la proposta encara no es defineix si al febrer serien vacances pel professorat o treball no lectiu.\n* Es proposa mantenir la jornada intensiva al mes de juny i la possibilitat de començar a les 8 del matí.\n* Establir criteris homogenis en l’aplicació de la sisena hora en els centres.\nEl document que es proposa en el Ple del Consell Escolar de Catalunya, que no es vinculant per les decisions del Departament d’Educació, ofereix en safata una sèrie de plantejaments oberts perquè el tripartit novament tregui la màxima rendibilitat electoral, donant resposta al que des de fa temps es considera com a una demanda social per part de pares i mares en quant al calendari escolar i les vacances del alumnes. Una tàctica, la de buscar la confrontació entre pares i professorat, que recordem ja va fer servir recentment amb la imposició de la sisena hora als centres públics. El Conseller a més, no té en consideració el Consell Escolar com ha demostrat convocant una roda de premsa prèvia en la qual ha donat per feta la posició del Consell escolar, abandonant la sessió de treball i impedint una votació en el si del Consell.\nLa proposta del Departament no s’aguanta per enlloc\nEls arguments i les conclusions que resultaven de l’estudi que un grup de treball per encàrrec del Departament presentava el curs passat, no es diferencien gaire dels del Consell Escolar. L’objectiu aparent de buscar una millora en la distribució o “racionalització” de les vacances escolars, ja no poden enganyar ningú. No només no representen cap millora pedagògica ni social, sinó que a més deixen de banda les veritables necessitats de les nostres aules: ràtios, plantilles, recursos humans i materials, etc. Ja en el seu moment el propi Conseller i els “experts” del grup de treball reconeixen que:\n"El Departament no té previst garantir que les escoles estiguin obertes durant aquest parèntesi festiu i resulta difícil la contractació de monitoratge en aquest època. Malgrat s’oferissin ajudes perquè les associacions de pares d'alumnes i els ajuntaments puguin organitzar activitats extraescolars planteja seriosos problemes de conciliació amb els horaris familiars i laborals, i al final el cost acabarà recaient sobre les famílies".\nSi considerem que una modificació del calendari ha de suposar una millora per l’alumnat, cal tenir en compte que una jornada escolar equilibrada ha de contemplar el temps de lleure i sobre tot, per a la\nconciliació amb la vida familiar. L’escola té una finalitat educativa més enllà de la funció social que faciliti l’ocupació laboral dels pares. I és en aquest sentit on l’administració ha d’implicar-se amb la gratuïtat de les activitats del lleure i on les empreses han de permetre una major flexibilitat horària sense sancions ni reduccions retributives perquè els pares puguin dedicar més temps als fills. A més, resulta que comparativament a Catalunya les vacances escolars no es diferencien gaire de la resta d’Europa ni dels calendaris escolars d’altres comunitats autònomes. I per contra a primària amb la implantació de la sisena hora, es fan un total de 1.050 hores l’any. Els nostres alumnes fan més hores que cap altre país d’Europa i per tant els que tenen la jornada escolar més llarga. Aspectes aquests, que sí son determinants en la millora del rendiment i de la qualitat educativa.\nPosant més traves a la tasca docent, la proposta no té en compte la feina del professorat i és un element més que dificulta l’organització del nostre treball. Un “suma i segueix” que va començar amb la sisena i amb la recent “proposta” de les hores extres.\nAvançar l’inici de les classes significaria reduir encara més el temps de preparació del curs. En un moment en el qual les modificacions curriculars i metodològiques, precisen de més treball de coordinació i planificació per part del professorat.\nImplicaria avançar el procés de matriculació sense garanties de recollir les incorporacions tardanes i amb més problemes per la creixent demanda escolar.\nLa incompetent burocràcia del Departament no està preparada per avançar la planificació de les plantilles dels centres, ni d’assegurar que el primer dia estiguin complerts els equips docents.\nEs planteja suprimir la jornada intensiva del juny amb el conseqüent empitjorament de les nostres condicions laborals i del desenvolupament de les classes per aquestes dates (o pensa el Conseller instal·lar aire condicionat als centres). Un horari que es permet, no ens oblidem, de manera justificada amb l’increment d’hores resultants de sortides i colònies al llarg del curs.\nCal parlar de modificacions horàries i de calendari si tenim clar que ha d’aportar millores a l’ensenyament públic. Però cal fer-ho amb la implicació de tots el ens de la comunitat educativa, i per tant, el professorat no pot quedar novament exclòs del debat i la participació. I s’han d’abocar tots el recursos humans i materials necessaris que permeti conjugar conciliació laboral-familiar en el dret a una educació pública gratuïta, amb el reconeixement de la tasca pedagògica docent més enllà de l’horari lectiu.\nDescarrega't el butlletí L'Esquerda sobre el calendari escolar a:


Shining like a book : 6ena TROBADA BLOGGER L A G A L E R A\n6ena TROBADA BLOGGER L A G A L E R A\nHeey dreamers! I ja tornem a l'horari normal, per tant, això vol dir Magic Mondays un altre cop! Com alguns ja sabeu el dia 7 de gener vaig anar a la sisena trobada Blogger de l'editorial La Galera, que col·labora amb "Shining like a book" on a mi i a altres bloggers ens van presentar les novetats d'aquesta primevera.\nNomès arribar ens vam trobar amb un "pack" La Galera, que consistia en el llibre "Cazatesoros" de James Patterson, una llibreta ( que faré servir per programar una mica les ressenyes i els MM del bloc jejej ) i un fantàstic dossier vermell.\nAquest era el dossier de les novetats que seràn publicades aquest hivern-primavera 2015. He escollit les que penso que us podrien interessar més, si algí vol més informació d'algun llibre en concret que no dubti en posar-se en contacte amb mi a través del comentaris o via correu ( clars4.reader@gmail.com):\nPUBLICACIÓ: 23 de Març\nSegona part d'una trilogia que, pel que he sentit està agradant molt!\nUs sona el bloc o el llibre "Les putes receptes de la iaia" ? Doncs està tenint molt d'exit!? Entreu al link del bloc si voleu saber-ne més coses :)\nAUTOR: James Patterson/ Lisa Papadementriou\nNo hi ha portada de moment\nPer fi dreamers, per fi! *-*\nM'agradaria agraïr a l'editorial el detall que van tenir deixant-nos escollir un llibre qualsevol de l'editorial per endur-nos a casa, a part del que venia amb el pack.\nEn el meu cas vaig escollir "L'ombra de la serp", el tercer de la saga "Les cròniques de Kane" del Rick Riordan. És un llibre que, tot i que ja he llegit ( fa ja bastant) mai el vaig arribar a tenir en paper i per a mi va significar molt, així que mil gràcies! *-*\nRECORDEU QUE EL SORTEIG ES VA TANCAR EL DIA 9, ELS RESULTATS SERÀN ESCOLLITS MITJANÇANT LA WEB RANDOM.ORG I SERÀN PUBLICATS EL DIA 14. GRÀCIES PER PARTICIPAR!\na les 22:19 Publicado por X\nHalena Whitelight 12 de gener de 2015 a les 22:34\nM'hagués encantat poder assistir-hi, però no estava convidada... Bueno, espero poder anar en un futur pròxim!\npd: Esperant amb impaciència BoO ;*\nClar's 4 18 de gener de 2015 a les 11:55\nSi vols et passo el mail de la laura, la cordinadora, que estic segura que si et poses en contacte amb ella et deixarà anar-hi sense ser col·laboradora <3\nEl teu bloc m'encantaaa *-*\nAnònim 13 de gener de 2015 a les 16:17\nNo sóc gens experta en això de blogs i m'agradaria que m'expliquessis com ho has fet per tenir coŀlaboradors com la Galera, si pot ser es clar!\nPD: a al ressenya dels origens de caçadors d'ombres et vaig fer un comentari amb algunes preguntes que veig que no m'has contestat. Ho podras fer quan puguis siusplau? Mercii!!!:)\nClar's 4 18 de gener de 2015 a les 11:57\nJa he contestat al comentari! Mil disculpeS! hE TARDAT MASSA! És llarg dexplicar per aqui, pero si vols enviam un correu a clasr4.reader@gmail.com i m'envies el link del teu bloc ( si es que en tens) i t explico tot el que vulguis saber :)\npaper towns 13 de gener de 2015 a les 20:28\nPer fi la samg de l'olimp!!! Edtoc desesperada per saber com acaba, no podia esperar mes.\nEl dia exacte es el 12 de feber esk ho vaig llegir pero no se si es veritat\nClar's 4 18 de gener de 2015 a les 11:58\nJo igual! El tinc en pdf, però estava tan mal trduït que vaig decidir que esperaria al de paper! *-*\nOstrees! A mi no em van dir data exacta:)\nAnònim 15 de gener de 2015 a les 18:32\nMmm... I no fiu res sobre la tercera part de la quinta ola?��\nTinc uned ganes de que surtiii! Gràcies��\nClar's 4 18 de gener de 2015 a les 12:00\nNo, perquè l'editorial de "La quinta ola" és RBA i no LaGalera, de totes maneres tampoc sé qan la trauràn ja que acaben de treure tot just la segona part *-* M'informaré una mica i ja et diré ;)\n▼ 11/01/15 (2)\nGUANYADORES SORTEIG DE NADAL


L'alcalde de Coll de Nargó alerta de la situació tràgica que es podria viure al Pirineu en cas d'un gran incendi\nviurealspirineus | 05 de febrero de 2019\nEls Bombers voluntaris fan una tasca extraordinària.\nL'alcalde de Coll de Nargó, Martí Riera i Rovira, ha adreçat una carta al conseller d'Interior de la Generalitat de Catalunya, Miquel Buch, en la qual li demana un replantejament de l'organització del cos de Bombers. L'alcalde diu que és una qüestió d'Estat i alerta de la situació tràgica que es podria viure en cas d'un gran incendi al Pirineu.\nAquesta és la carta que l'alcalde hafet arribar al conseller.\nTot i haver escoltat les vostres paraules en el Parlament, és la meva obligació, com alcalde seriosament afectat per la situació dels Bombers Voluntaris i del Cos en general, fer-vos arribar el meu malestar i preocupació.\nLa lamentable situació del servei d’extinció d’incendis i salvament al nostre país ja fa molt temps que s’arrossega, és la típica situació que es va deteriorant sense que ningú faci un esforç seriós per posar-hi remei fins que s’arriba a moments com l’actual. Segur que sou coneixedor, com ho som qui hem viscut la problemàtica de prop, que durant molt temps la presa de decisions a nivell de Bombers ha estat en mans com a mínim involucionistes, en velles guàrdies pròpies d’altres èpoques que no han fet sinó provocar un deteriorament i una pèrdua de temps que exploten ara.\nCrec sincerament que el problema no és tant sols de mitjans, que ho és, però també és un tema de dèficit estructural, de sistema organitzatiu i de model.\nEns hem dotat d’un sistema dit mixt que no ens l’hem acabat de creure mai del tot i mai no s’han posat tots els mitjans per a que funcionés correctament. Quan ens fixem per exemple en el model mixt francès, ens hem de fixar també en com està organitzat per a que funcioni bé. No sóc especialista en el tema, no sé si els Bombers Voluntaris han de considerar-se treballadors a temps parcial per atendre els parcs o l’empresa que té un bomber ha de rebre una compensació per no descomptar cap hora de treball si aquest realitza algun servei, (mesures que sí s’adopten al país veí), tècnics hi ha al vostre departament per pensar i organitzar el sistema òptim, el que està clar és que no és el actual.\nEl poble que tinc l’honor de representar, Coll de Nargó, és dels més grans de la comarca del Alt Urgell (una de les més extenses i que suposa el 5% del nostre país) amb 155 Km2 d’extensió, la majoria de massa forestal i amb set nuclis agregats, per defensar tot això davant un incendi forestal a dia d’avui depenem de l’únic parc professional de la comarca: el de la Seu d’Urgell i el següent més proper no el trobem fins a Balaguer fora ja de la nostra comarca. A més, al parc de la Seu d’Urgell resulta que el vostre departament acaba de reconèixer que hi ha d’invertir més de 800.000 € per a que es posi al dia i sigui operatiu al màxim. Amb aquest panorama només podem esperar que si hi ha una desgràcia, i per molt efectius i resolutius que puguin ser els nostres bombers.., arribaran a misses dites.\nSense ànim d’ofendre, també he de dir que l’anunci d’inversió i de convocatòria de places ara com ara és una declaració d’intencions i prou. Depenem d’uns pressupostos que està per veure si permetran fer res del proposat a qualsevol nivell i les places (250 per any en quatre anys) es pot considerar que cap és de nova creació ja que tot just cobriran, si ho fan, les jubilacions i altre tipus de baixes del personal actual.\nEl protocol d’actuació i d’atacar un foc dels bombers de Catalunya, és model a nivell mundial. Saben el que es fan i la seva abnegació en el cas dels Bombers Voluntaris ha aguantat el sistema en marxa fins ara que ja no poden més, ens hem de negar a deixar-ho caure sense més.\nLa nostra Vegueria de l’Alt Pirineu necessita imperiosament un model eficient i efectiu, el 60% del nostre territori és bosc i el nostre handicap és que sols som l’u per cent de la població per mantenir-ho i això costa moltíssim, però el cert és que en les condicions actuals si hi hagués un gran incendi, els país sencer es pot quedar sense jardí.\nPodeu preguntar a bombers mateix per la simulació que es va fer recentment amb els paràmetres del foc de Portugal viscut el darrer any i els nostres mitjans actuals: a la simulació es posava l’epicentre a la Ribagorça a tocar d’Osca i el resultat era esfereïdor, el Pirineu quedava pràcticament arrasat. Vull pensar que aquestes simulacions es fan per algun motiu i sobretot que d’alguna cosa han de servir.\nDavant el panorama actual us prego que des de la conselleria d’interior promogueu una reestructuració interdepartamental del model de Servei d’Extinció d’Incendis i Salvament tot tractant-ho com una qüestió d’Estat que no depengui de qüestions polítiques o partidistes, com ho han de ser per exemple la sanitat o l’educació.\nEl neguit per mi expressat és el neguit d’un territori, un territori sovint menystingut en representar una part ínfima de la població amb unes telecomunicacions deplorables i altres mancances estructurals com la de la present situació i que sols sent parlar d’asimetria i tranversalitat territorial quan interessa a tercers i no a nosaltres mateixos. Aquesta vegada però, penso que tots ens hi juguem molt si no volem que atendre un accident signifiqui més de mitja hora d’espera i angoixa o que desgraciadament, en cas de gran incendi, els nostres boscos acabin sent un desert.\nEsperant que el departament que dirigiu pugui plantejar aquest anhelat canvi de paradigma pel que fa al Cos de Bombers i en especial als Bombers Voluntaris de Catalunya, rebeu la meva cordial salutació.\nMartí Riera i Rovira, alcalde de Coll de Nargó.\nPuede ver este artículo en la siguitente dirección /articulo/societat/marti-riera-amb-gran-incendi-com-hi-ha-haver-portugal-pirineu-quedaria-arrasat/20190205104445013348.html


Condemnat un arquitecte a 6 mesos per falsejar un projecte per legalitzar una casa\nAixí figura en la sentència de la peça número 3 del «cas Andratx» de corrupció urbanística, en la qual es jutja la construcció d'una casa en una zona no urbanitzable catalogada com ANEI\nEfe | 09 juliol 2010\nUn arquitecte ha estat condemnat a 6 mesos de presó per un delicte d'encobriment en falsejar un projecte amb l'objectiu de legalitzar un habitatge construït il·legalment en una zona protegida del municipi d'Andratx (Mallorca), la propietària del qual també ha estat condemnada a la mateixa pena.\nAixí figura en la sentència de la peça número 3 del «cas Andratx» de corrupció urbanística, en la qual es jutja la construcció d'una casa en una zona no urbanitzable catalogada com Area Natural de Especial Interés (ANEI).\nEls acusats en aquesta peça són el matrimoni Elsa Graciela Miñán i Juan Carlos Menéndez i l'arquitecte Pedro Pablo Vaquer, però el jutjat penal número 4 de Palma ha absolt Menéndez en la seva sentència.\nEls fets van ocórrer entre els anys 2003 i 2005, quan Miñán va construir una casa d'una planta de 108 metres quadrats en una parcel·la rústica en la qual no era possible autoritzar la seva edificació.\nSegons la sentència, això no es podia fer perquè a la finca «no hi havia cap construcció anterior que pogués ser qualificada d'habitatge».\nA part de construir la casa, la condemnada va obrir a més sense autorització un camí d'accés de l'habitatge, amb la conseqüent tala d'arbres, demolició d'un mur i destrucció de vegetació, incloent alguna espècie protegida.\nPer evitar cometre un delicte i que l'habitatge fos destruït, indica la sentència, Miñán va contractar l'arquitecte, que «va faltar de forma intencionada a la veritat fent constar dades incertes» en un projecte de legalització de reforma de l'habitatge, amb l'objectiu d'aconseguir la legalització de la casa.\nAmb aquest projecte en el qual arquitecte va simular que hi havia un antic habitatge a la parcel·la i que les obres eren per reformar-la, l'Ajuntament va concedir al matrimoni la llicència, encara que posteriorment el Consell de Mallorca la va revisar i es va adonar de la il·legalitat.\nLa sentència condemna per aquests fets a l'arquitecte a 6 mesos de presó per un delicte d'encobriment en relació amb un delicte contra l'ordenació del territori, i a Miñán a la mateixa pena per un delicte contra l'ordenació del territori.\nA aquesta última li condemna també a demolir l'edificació en un termini de sis mesos, i li inhabilita per al sufragi passiu i per exercir una professió relacionada amb la construcció durant el temps de la condemna.


Més de 97.500 persones han passat pels Banys Àrabs durant el 'Girona, Temps de Flors' - El Gerió Digital\nUn 20% dels visitants que demanen informació a l'Oficina de Turisme són estrangers\nDilluns, 21 de maig de 2012 12:56h\nUna de les cues per accedir als Banys Àrabs el primer dia de mostra © M. Estarriola\n"Tot ens fa pensar que ha estat un any rodó". Aquesta és la valoració que fa l'alcalde de Girona, Carles Puigdemont, hores després de posar punt i final a la 57ena edició de la mostra 'Girona, Temps de Flors'. El consistori ha donat a conèixer les primeres xifres de la repercussió en nombre de visitants que ha suposat la mostra floral, que ha durat nou dies.\nL'equip de govern s'havia marcat com a objectiu aconseguir "dades fiables" sobre l'impacte de visitants i havia criticat que, fins ara, els anteriors governs havien fet valoracions subjectives. Per això, s'ha encarregat un estudi a la Universitat de Girona. Segons ha explicat el responsable de l'estudi, Jordi Comas, s'ha situat persones amb comptadors a cinc punts estratègics de l'exposició: a la Carbonera, als Banys Àrabs, al Claustre de la Catedral, i a Sant Nicolau i Sant Martí. D'aquests cinc indrets, on més visitants s'han registrat ha estat als Banys Àrabs, per on hi ha passat un total de 97.535 persones. "En nou dies han passat per aquest espai més persones de les que viuen a Girona", ha comparat l'alcalde.\nAquesta dada fa pensar a l'ajuntament que, com a mínim, els visitants de l'exposició han superat els 97.000. Ara cal, però, creuar les dades amb el resultat de 600 enquestes qualitatives que s'han fet, de manera aleatòria, als visitants de la mostra. En aquestes enquestes se'ls demanava sobre si havien vingut abans, si pensen repetir, quan s'han gastat, quina és la seva procedència o com han arribat a la ciutat, entre d'altres.\nAugmenten els estrangers\nEn aquesta edició, l'ajuntament havia fet un esforç per publicitar l'esdeveniment a mitjans de comunicació del sud de França i també va fer accions específiques a Barcelona. Segons l'alcalde, aquesta aposta ha tingut els seus fruits ja que el públic procedent de Barcelona ha estat el més nombrós, segons indiquen les dades de l'Oficina de Turisme. Segons Puigdemont, el retorn econòmic de la promoció que s'ha fet a Barcelona és d'1,1 MEUR.\nPer l'Oficina de Turisme hi ha passat un total de 11.622 persones -un 11% més que l'any passat-, i les consultes més nombroses han estat de visitants de Barcelona, seguits pels propis de la demarcació de Girona. En tercer lloc, s'hi situa el públic francès (9% del total), seguit dels visitants de la resta d'Europa (8,12%) i un 2,72% de la resta del món. Per tant, un 20% dels visitants que han passat per la mostra procedien de l'estranger. Una altra dada que també s'ha conegut és que 30.000 visitants han arribat a la ciutat en autobusos organitzats.\nSegons Puigdemont, malgrat les bones xifres que han començat a conèixer, "hi ha camí per córrer". Segons ha indicat, els resultats de l'estudi de la UdG han de dirigir les accions promocionals del consistori per tal de consolidar públics i atraure'n de nous. Un dels objectius serà augmentar les pernoctacions i també fer un creixement qualitatiu per aconseguir que els visitants gastin més a la ciutat. Augmentar els visitants entre setmana també és un dels objectius que l'ajuntament buscarà en pròximes edicions. "Crem que hem fet un salt qualitatiu perquè ha vingut gent per primera vegada que s'ha convertit en entusiasta de l'exposició", ha manifestat l'alcalde.\nSegons ha indicat el responsable de l'estudi de la universitat, Jordi Comas, les primeres dades sobre l'impacte en el comerç i la restauració mostren que molts establiments han facturat durant la darrera setmana el triple que en una setmana normal. Els resultats complets de l'estudi es donaran a conèixer més endavant.\nDes de l'Associació d'Hostaleria Girona Radial, les primeres dades recollides entre els hotelers dels establiments més cèntrics donaven ocupacions mitjanes del 90%, que s'enfilaven al 95% durant els dos caps de setmana de la mostra.\nL'ajuntament aposta per mantenir les fires\nAquest és el primer any que l'oferta de les flors s'ha complementat amb atraccions de fires, amb la voluntat de donar una activitat més al públic familiar. Segons ha valorat l'alcalde, es tractava de "provar" com reaccionaven els visitants i si el lloc funcionava bé (s'han situat a la Copa).\n"Volem repetir l'experiència i créixer", ha apostat l'alcalde, que reconeix que la primera experiència no ha estat massiva però que, de cares a l'any vinent, es plantegen programar més activitats a la Copa per atraure públic.\nL'ajuntament ha destinat 200.000 euros a l'organització del 'Girona, Temps de Flors'. Per contra, ha ingressat 50.000 euros dels impostos que han pagat els firaires per situar les atraccions a la Copa.


Detingut per tres presumptes robatoris en poques hores a Terrassa\nPublicat 08/07/2021 15:56CET\nTERRASSA (BARCELONA), 8 jul. (EUROPA PRESS) -\nEls Mossos d'Esquadra van arrestar el passat 6 de juny un jove de 20 anys, de nacionalitat marroquina i veí de Terrassa (Barcelona), acusat de tres robatoris amb violència i intimidació comesos en poques hores.\nEls dos primers delictes es van produir el 5 de juny, quan els vigilants de seguretat d'una estació de Rodalies de la ciutat van requerir una patrulla perquè una persona hauria robat objectes a usuaris del tren, ha informat la policia catalana aquest dijous en un comunicat.\nDurant la identificació i escorcoll del jove van decomissar dos telèfons mòbils, malgrat que no constaven com a robats, i poc després una altra persona va informar als Mossos que un noi li havia arrencat una cadena d'or però la va poder recuperar.\nEls agents van començar a buscar el jove i el 6 de juny a la matinada el van localitzar al carrer Extremadura de la ciutat i el van arrestar.\nVan descobrir que els dos aparells intervinguts s'havien sostret hores abans, un dels quals a l'estació de tren de Barberà del Vallès, i van portar el noi davant el jutge en funcions de guàrdia, que va decretar llibertat amb càrrecs.


Villiers-le-Mahieu - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n48° 51′ 35″ N, 1° 46′ 21″ E / 48.8597°N,1.7725°E / 48.8597; 1.7725Coord.: 48° 51′ 35″ N, 1° 46′ 21″ E / 48.8597°N,1.7725°E / 48.8597; 1.7725\nFrédéric Fare (2014–)\nVilliers-le-Mahieu és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió d'Illa de França. L'any 2007 tenia 703 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Villiers-le-Mahieu era de 703 persones. Hi havia 244 famílies, de les quals 36 eren unipersonals (28 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 60 parelles sense fills, 124 parelles amb fills i 24 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 264 habitatges, 247 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 9 estaven desocupats. 255 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 247 habitatges principals, 216 estaven ocupats pels seus propietaris, 24 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 7 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien una cambra, 8 en tenien dues, 29 en tenien tres, 42 en tenien quatre i 163 en tenien cinc o més. 216 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 80 habitatges hi havia un automòbil i a 160 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Villiers-le-Mahieu el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 486 persones, 346 eren actives i 140 eren inactives. De les 346 persones actives 320 estaven ocupades (177 homes i 143 dones) i 26 estaven aturades (13 homes i 13 dones). De les 140 persones inactives 60 estaven jubilades, 35 estaven estudiant i 45 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Villiers-le-Mahieu hi havia 246 unitats fiscals que integraven 688,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 25.383 €.\nDels 31 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 6 d'empreses de construcció, 7 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 3 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 3 d'empreses d'informació i comunicació, 2 d'empreses financeres, 6 d'empreses de serveis, 2 d'entitats de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».\nDels 6 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un establiment de lloguer de cotxes, 2 paletes, 1 lampisteria, 1 electricista i 1 restaurant.\nL'any 2000 a Villiers-le-Mahieu hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 268 hectàrees.\nThoiry (1,9 km)\nGoupillières (2,3 km)\nFlexanville (2,5 km)\nAutouillet (2,7 km)\nMarcq (3,3 km)\nAuteuil (3,9 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Villiers-le-Mahieu\nRésumé statistique[Enllaç no actiu] Fitxa resum de dades estadístiques de Villiers-le-Mahieu a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population[Enllaç no actiu] Fitxa amb el detall de dades de Villiers-le-Mahieu a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Villiers-le-Mahieu&oldid=29100732»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 gen 2022 a les 20:28.


T’enxarxa - ACPO\nACPO vol potenciar el contacte i treball en xarxa dels i les professionals de la psicopedagogia i orientació educativa i professional, com a element fonamental per un millor desenvolupament professional.\nEn primer lloc, podràs conèixer les entitats i organitzacions amb les que actualment ACPO està enxarxada, així com d’altres que poden interessar-te per estar en contacte amb professionals i institucions del sector.\nA més, posem a la teva disposició dues opcions per enxarxar-te:\nAmb qui et vols enxarxar? Omple el formulari i farem una crida entre les persones associades a ACPO.\nImplica’t a les comissions de treball d’ACPO. Omple el formulari, tria la comissió en la que t’agradaria participar i et posarem en contacte amb les persones que en formen part.\nDescobreix les entitats i organitzacions amb les ACPO està enxarxada, a través de convenis de col·laboració o bé a través de treballs i projectes compartits.\nExplora altres entitats i organitzacions del sector de la psicopedagogia i l’orientació educativa i professional que et poden resultar interessants.\nAmb qui et vols enxarxar?\nSector en el que treballes *\nEn compliment de la normativa vigent en matèria de protecció de dades personals (Ley 15/1999 de 13 de diciembre de Protección de Datos de Carácter Personal), informem que les dades personals formen part dels fitxers responsabilitat de l’ASSOCIACIÓ CATALANA DE PSICOPEDAGOGIA I ORIENTACIÓ, amb seu a Avda Drassanes, 3 (Barcelona) i que són tractades sota la seva responsabilitat, amb la finalitat de gestionar la inscripció a l’Associació i realitzar les gestions administratives derivades de la mateixa. Igualment, informem que les dades personals poden ser utilitzades per informar sobre actes, jornades, serveis, etc. que poden ser del seu interès.\nImplica’t a les comissions de treball d’ACPO\nEn quina comissió de treball vols participar? *


Tot sobre el cas Hasél: un repàs a les seves condemnes\nActualitzada 22/02/2021 a les 10:10\nDesprés d’un controvertit historial amb la justícia, el raper lleidatà va ser detingut el 16 de febrer pels Mossos d’Esquadra a la Universitat de Lleida i va ingressar a la presó\nVÍDEO | Així han trobat l'interior de la Universitat de Lleida després de la detenció de Pablo Hasel\nDesenes de persones en suport a Pablo Hasel van ocupar l'edifici de la Universitat de Lleida per "dificultar la detenció" del raper\nTensió en la concentració per donar suport a Pablo Hasél\nPablo Hasel es tanca al rectorat de la UdL\n© Tot sobre el cas Hasél: un repàs a les seves condemnes\nSegon dia d'aldarulls després de la manifestació per Hasel a Lleida\n©Grups radicals van protagonitzar disturbis després de la concentració pacífica convocada per demanar la llibertat del raper Pablo Hasel.\nDesperfectes a Lleida després dels aldarulls de la manifestació contra la detenció de Pablo Hasel\n©Desperfectes a Lleida després dels aldarulls de la manifestació contra la detenció de Pablo Hasel\nManifestació a Lleida contra la detenció de Pablo Hasél i posteriors aldarulls\n©Manifestació a Lleida contra la detenció de Pablo Hasél i posteriors aldarulls\nImatges de la detenció de Pablo Hasél i l'ampli dispositiu policial\n©Imatges de la detenció de Pablo Hasél i l'ampli dispositiu policial\nIMATGES | Concentració en suport a Pablo Hasél i tancament al Rectorat\n©15 i 16 de febrer de 2021\nEl 15 de febrer el raper lleidatà Pablo Hasel es va atrinxerar per dificultar la seua detenció i empresonament. L'arrest va tenir lloc finalment dimarts 16 de febrer a l’edifici del Rectorat de la Universitat de Lleida i ha implicat un extens debat entre els que defensen la seua posada en llibertat i els que consideren justa la seua condemna. Una polèmica que s'ha situat en la primera línia mediàtica. Malgrat això, la situació ha transcendit més enllà de les xarxes i els mitjans; representatiu d’això, doncs, poden ser les massives manifestacions i aldarulls que s’han produït en tot l’Estat per exigir l’alliberament d’Hasél.\nTanmateix... Per què ha d’entrar a la presó? Quins són els delictes que ha comès?\nEl 2011 va ser detingut i acusat d’apologia del terrorisme\nL'ocubre de 2011 Pablo Hasel (el seu nom real és Pau Rivadulla) va ser detingut per ordre de l'Audiència Nacional acusat d’un delicte d’exaltació de la violència i enaltiment del terrorisme a Internet. Van registrar la seua casa i va ser traslladat a Madrid.\nPrimera condemna per enaltiment del terrorisme el 2014\nJa des dels seus inicis, Hasél va destacar per les seues cançons i lletres de tall crític, polític i anticapitalista. L’abril de 2014, el raper es veuria sancionat per primera vegada a través d’una condemna de dos anys de presó per enaltiment del terrorisme, ja que, segons l’Audiència Nacional, a les seves cançons es desitjava que es cometessin atemptats d’ETA, els Grapo, Terra Lliure o Al-Qaeda. Si bé les polèmiques per l’esmentada condemna van ser bastament criticades per la presumpta vulneració al dret a la llibertat d’expressió, els magistrats van afirmar que en les lletres el discurs de l’odi bategava d’una manera patent, ja que, segons ells, el raper “incitava a la violència i justificava les accions i el desig de noves actuacions terroristes”.\nDavant d’això, i a petició de la Fiscalia, el jove raper s’enfrontava a dos anys de presó per l’esmentat delicte, tot recolzat i basat en una desena de cançons amb expressions al·lusives a bandes terroristes publicades en el seu perfil de YouTube.\nEl raper va negar que les seues lletres enalteixin el terrorisme. “Sóc comunista. Ningú no m’ha d’imposar a qui he de respectar. Em condemnaran per no veure com a terroristes a comunistes presos o condemnats per la lluita armada”, va afirmar Hasél a la sortida del seu judici.\nHasél, en el moment d'entrar a la sala de vistes el 2014 / SEGRE\nDurant el judici, la defensa va assegurar davant del tribunal que no es donaven les condicions delictives que desvirtuïn el dret a la llibertat d’expressar idees i opinions com demostra que en la causa no s’ha personat ningú que s’hagi sentit injuriat i que relacionar les lletres de\nles cançons amb bandes terroristes concretes és un exercici d’interpretació de la fiscal. En canvi, la Fiscalia va recordar que el dret a la llibertat d’expressió té límits com l’obligació de l’Estat a perseguir aquest tipus de delictes per justificar el terrorisme.\nEl Suprem va confirmar el març de 2015 la condemna de dos anys de presó imposada per l'Audiència Nacional i el 2019 aquest últim tribunal va decidir deixar la condemna en suspens.\nConcert suspès a les festes de Lleida el 2014\nLa inclusió d'un concert de Pablo Hasel a la festa major de Lleida el maig del 2014, per part de l'empresa privada Backstatge, va generar polèmica, fins al punt que l'ajuntament el va suspendre. "Crec que tot ha estat un error", va qualificar llavors la programació del concert l'alcalde Àngel Ros.\nLa cancel·lació va provocar les crítiques de la CUP i d'usuaris de les xarxes socials.\nPintades a la seu del PP a Lleida\nMalgrat que els fets es remunten a l’octubre de 2013, el jutjat d’Instrucció número 3 de Lleida condemnava Hasél divendres 16 de maig de 2014 a pagar 208 € per efectuar pintades amenaçadores a la façana de la seu del Partit Popular de Lleida, d’entre les quals n’apareixia una amb la cita “Les retallades cauran sobre vosaltres, no estareu tranquils”.\nEl jutge va considerar que el raper va ser l’autor del grafiti, per la qual cosa va haver de pagar 160 € de multa i indemnitzar al partit amb 48 €.\nAl banc dels acusats per una cançó contra Àngel Ros\nEl raper va haver de tornar a asseure’s al banc dels acusats el 2016 com a presumpte autor d’un delicte lleu per la cançó “Menti-ros”, dedicada al llavors alcalde de Lleida, Àngel Ros.\nLa cançó, que contenia frases com “Àngel, malparit, et mereixes un tret, t’apunyalaré, t’arrancaré la pell a tires”, va suposar la sol·licitud ferma per part de la Fiscalia, que demanava per als acusats (tant ell com el raper Ciniko, que també col·laborava en la cançó) una pena d’un any i tres mesos de presó, a part del pagament d’1.800 € de multa per càrrecs relatius al delicte lleu de falta de respecte a les autoritats.\nDe la mateixa manera, es va exigir a Hasél que retirés la cançó de qualsevol xarxa social, esborrant qualsevol rastre aparent.\nAmb referència a la cançó, Àngel Ros va afirmar que s’havia sentit “amenaçat i intimidat”, de la mateixa manera que també va témer per ell i la seua família.\nFinalment, la condemna va ser ratificada, aprovada i fixada en un pagament de 540 €, repartits en un pagament fraccionat de 6 € diaris en un període estès de 3 mesos.\nAgressió a un periodista de TV3\nEls passat sdies 15 i 16 de febrer, no van ser els primers en què Pablo Hasél es va atrinxerar a l’edifici del Rectorat de la Universitat de Lleida. El juny de 2016 el raper va ser arrestat per increpar, agredir i ruixar amb líquid de neteja tres periodistes (dos de TV3 i un fotògraf de SEGRE) durant una okupació de l'edifici de la UdL.\nUn moment de l'agressió als periodistes al Rectorat / Laura Cortés, ACN\nSi bé Hasél no va ser l’únic acusat implicat en aquesta acció, sí que va rebre multitud de denúncies, la majoria recolzades en l’enregistrament dels fets, amb el qual els Mossos d’Esquadra el van identificar. Per això, i en el mateix moment dels esdeveniments, el cantant va ser detingut pel cos policial, acusat d'un delicte contra la integritat física.\nEs va negar a declarar a la comissaria i finalment va quedar en llibertat amb càrrecs.\nHasél, en el moment de la seua detenció després dels incidents al Rectorat el 2016 amb periodistes / SEGRE\nHasél no va acudir 9 d’abril al judici pels esmentats fets. Per això, va estar sota una ordre de crida i cerca. Després de ser detingut en un control de trànsit a Benicarló (Castelló), el raper quedaria lliure, a l'espera de la seva presència en el judici, celebrat posteriorment.\nPer l'agressió a un periodista de TV3 (que va ser qui va presentar denúncia formal), el juny de 2020 va ser condemnat a sis mesos de presó i a una indemnització de 12.000€ a la víctima.\nALTERCAT A LA SUBDELEGACIÓ DEL GOVERN ESPANYOL\nHasél té pendent un judici per les protestes a la subdelegació del Govern espanyol a Lleida per la detenció de l’expresident Carles Puigdemont el març del 2018, on es va produir un intent d'assalt a l'edifici.\nSEGONA CONDEMNA PER ENALTIMENT DE TERRORISME, I AQUEST COP TAMBÉ PER INJURIES A LA CORONA\nEl març de 2018 l’Audiència Nacional va tornar a conmdenar el raper per delictes d’enaltiment del terrorisme. A diferència del 2014, però, en aquesta ocasió se li van sumar càrrecs per injuriar a la Corona i a les Forces i Cossos de Seguretat de l’Estat.\nEn referència a aquesta última menció, el seu origen es troba en una sèrie de piulades (més de 60 en total, totes publicades entre 2014 i 2018) en les quals Hasél parlava de les esmentades agrupacions terroristes, de la Corona i de les forces de seguretat. Aquestes piulades es van prendre com un atac personal i directe a la Casa Reial i als seus membres.\nEl setembre de 2018 es faria pública la rebaixa de la condemna de dos anys a nou mesos. Segons indicava la Sala d’Apel·lació; “les expressions utilitzades són menys explícites que aquelles per les quals se'l va condemnar en un passat”.\nD’aquesta manera, i malgrat que el raper recorregués el novembre al Tribunal Constitucional (qui, no va admetre l’esmentat recurs). Així, els 9 mesos de presó se sumaven als dos anys de la sentència de l'Audiència el 2014 que va quedar en suspensió.\ntancada a la udl, EMPRESONAMENT I PROTESTES\nEl 28 de gener l'Audiència Nacional (AN) va donar deu dies al raper lleidatà perquè entrés voluntàriament a la presó, després que el Tribunal Constitucional decidís no admetre a tràmit el recurs d'empara presentat per la seva defensa contra l'última sentència de l'Auciència.\nEls Mossos d’Esquadra el van arrestar finalment dimarts 16 de febrer a les 8.30 hores al Rectorat de la Universitat de Lleida, on es va tancar dilluns al matí companyat de desenes d'activistes, i el van traslladar al Centre Penitenciari de Ponent perquè compleixi la condemna de l’Audiència Nacional de nou mesos de presó –que poden arribar a ser més de dos anys perquè l’artista ja ha dit que no abonarà la multa que inclou la pena– pels delictes d’enaltiment del terrorisme i injúries a la Corona.\nImatges del tancament al Rectorat\nLa policia catalana, que dilluns va rebre l’ordre de detenció de l’Audiència Nacional, va desplegar a partir de les 06.30 hores del dia 16 un ampli dispositiu en el qual van participar agents Brigada Mòbil (Brimo), de l’Àrea Regional de Recursos Operatius (Arro) i de seguretat ciutadana per desallotjar el mig centenar de persones que s’hi van atrinxerar dilluns a la nit, col·locant barricades als accessos, al costat de Pablo Rivadulla (nom real de Hasél). Van ser identificades i van abandonar el Rectorat sense incidents.\nFinalment, els Mossos van procedir a la detenció de Hasél, que no va oposar resistència, posant així punt final a més de 20 hores de tancada.\nL'empresonament va desencadenar dos jornades seguides de protestes a Lleida i altres punts de l'Estat. A la capital del Segrià, després de les manifestacions pacífiques es van produir disturbis (més informació).\nUNA ÚLTIMA CONDEMNA DE 2,5 ANYS PER AMENAÇAR UN TESTIMONI\nDijous 18 de febrer, amb Hasél ja empresonat, l’Audiència de Lleida va confirmar una altra condemna de dos anys i mig per al raper per amenaçar un testimoni d’un judici contra un guàrdia urbà de Lleida, pena que podria sumar-se als nou mesos de presó que està complint\nper enaltiment al terrorisme.\nEl tribunal va confirmar les penes de presó que el jutjat penal número 3 de Lleida va imposar a Hasel pels delictes d’obstrucció a la justícia i amenaces, en una sentència notificada dos dies després que el raper ingressés a presó per complir una condemna de nou mesos per enaltiment al terrorisme que l’Audiència Nacional va descartar suspendre.\nEl jutjat de Lleida haurà de decidir ara si obliga el raper a complir aquesta nova pena de presó, que se sumaria a la de nou mesos per la qual va entrar dimarts al centre penitenciari de Ponent, encara que la sentència pot ser encara recorreguda davant del Tribunal Suprem.\nEn aquest sentit, la Fiscalia està estudiant encara si sol·licita al jutjat que Hasel compleixi ara la nova condemna de dos anys i mig –una vegada liquidi la de nou mesos– o quan la sentència sigui ferma, encara que la nova pena ja podria tenir efectes en la classificació\npenitenciària del raper, encara pendent d’avaluació, i el seu accés al règim de semillibertat.\nAixí mateix, s’hi sumaria un altre any de reclusió per no pagar les multes de diverses sentències, sumant un total de pena de 6 anys i mig.\nHasél suma 1 any i 4 mesos de presó més per no pagar les multes de la sentència\nCinc persones s‘encadenen a la seu del PSC de Lleida per l’empresonament de Hasel\nUna plataforma de suport a Pablo Hasel demana “organitzar la ràbia” i continuar “l'acció combativa”\nCentenars de persones en la tercera manifestació a Lleida contra l'empresonament de Pablo Hasél\nCondemnen el raper Hasél a dos anys i mig de presó més per amenaçar un testimoni\nDenuncien agressions policials “innecessàries” als detinguts pels aldarulls a Lleida\nL'Audiència de Lleida confirma una altra condemna de més de dos anys a Hasel per amenaçar un testimoni\nLlibertat amb càrrecs per 6 dels detinguts dimarts pels aldarulls a Lleida\nIMATGES | Segon dia d'aldarulls després de la manifestació per Hasel a Lleida\nDotze detinguts en la segona nit de disturbis per l'empresonament de Pablo Hasél\nUnes mil persones protesten de nou a Lleida per l'empresonament de Pablo Hasel\nEls disturbis a Lleida es van saldar amb 55 contenidors cremats i 67.000 euros en danys\nIMATGES | Desperfectes a Lleida després dels aldarulls de la manifestació contra la detenció de Pablo Hasel\nEls vuit detinguts a Lleida durant els aldarulls passaran dijous a disposició judicial\nIMATGES | Manifestació a Lleida contra la detenció de Pablo Hasél i posteriors aldarulls\nVÍDEO | Manifestants cremen motos de la Urbana en les protestes a Lleida per Pablo Hasel\nHasél ingressa a la presó després de ser detingut pels Mossos dins de la seu de la UdL


Necessites més samarretes d’educació física? – AFA Institut Mediterrània\nNecessites més samarretes d’educació física?\nL’AFA lliura a tots els alumnes de 1r d’ESO i a aquells/es que s’incorporen a l’institut en altres cursos la samarreta d’Educació Física. Es tracta d’una samarreta de teixit tècnic que incorpora el logotip de l’institut serigrafiat.\nEn cas que necessitis samarretes addicionals les pots adquirir —al preu de 7€ la unitat— per dos canals:\nAl despatx de l’AFA els dimecres lectius de 18 a 19 hores (pagament en metàl·lic)\nOmplint aquest formulari (pagament amb targeta bancària). T’informarem per correu electrònic del moment en què el teu fill/a podrà recollir la samarreta a la consergeria del centre.\nEtiquetat a:batxillerat ESO\nAFA Mediterrània 16 de setembre de 2019 actualitat, Serveis Sense comentaris\n← Taller: Límits, càstigs i contenció a l’adolescència\nAclariment sobre els llibres i les llicències digitals d’anglès de l’ESO →


Descobreix la primera obra de Gaudí\nSaps que la Nau Gaudí és el primer edifici que va construir l’arquitecte modernista Antoni Gaudí? Formava part de la fàbrica que va construir per encàrrec de la Sociedad Cooperativa la Obrera Mataronense, un projecte molt més ampli i ambiciós, ideat entre el 1878 i el 1883.\nÉs una obra clau perquè va obrir el camí de la creació gaudiniana més genuïna. A la Nau Gaudí, l’arquitecte va experimentar amb els arcs parabòlics com a elements estructurals. Si no hagués existit la cooperativa de Mataró, Gaudí no hauria desenvolupat les fórmules que posteriorment va fer servir per projectar les golfes de la Pedrera o la famosa maqueta de l’església i la Colònia Güell.\nL’amistat entre Antoni Gaudí i Salvador Pagès, un dels líders més destacats del moviment cooperatiu a Catalunya, va ser decisiva per a aquesta col·laboració. De tot el projecte que va idear es conserven la nau de blanqueig i les latrines adjacents.\nDes del novembre del 2010 és la seu de la Col·lecció Bassat a Mataró, una col·lecció única que constitueix un dels fons més representatius de l’art català de la segona meitat del segle XX. Aquesta col·lecció compta amb més de 2.000 peces pictòriques i escultòriques, que es complementen amb un ampli fons d’obra gràfica. A més a més, la Nau Gaudí acull també exposicions temporals d’art contemporani i activitats per a tots els públics.\nLa Nau Gaudí va ser declarada monument historicoartístic per l’Estat espanyol l’any 1969 i Bé Cultural d’Interès Nacional per la Generalitat de Catalunya l’any 1982.\nNo et perdis les visites guiades i les activitats familiars!\nAdreça: c. de la Cooperativa, 47 08302 Mataró\nCorreu electrònic: educacultura@ajmataro.cat\nHoraris: de dimarts a divendres de 17 a 20 h; dissabtes d'11 a 14 h i de 17 a 20 h; i diumenges i festius (12 d'octubre, 1 de novembre i 6 i 8 de desembre) d’11 a 14 h.\nPròxima visita: Col·lecció Bassat. Escultures 1911-1989 (5 d'agost)