Amu Daria: de novembre 2009\nVet aquí que una vegada hi havia un home molt bo, amb un cor ple de generositat, i era estimat i admirat pel seu procedir per la molta gent que el coneixia. Un bon dia de matí va arribar al poble on vivia un famós lama. I l'home, en saber-ho, va demanar poder parlar-li. El lama el rebé immediatament, i postrat als seus peus, l'home li va dir:\n- "Voldria arribar a la il·luminació, omplir-me de saviesa i compassió per a poder ajudar a tots els éssers vius, i dedicar la vida a l'ensenyament de Budha. Digueu-me, si us plau, què em cal fer?"\nEl lama va veure de seguida que era sincer i pur d'intenció. Li va dir que anés a viure a la muntanya, i què passes la seva vida en oració i meditació. Va donar-li, també, una oració especial per a invocar, dient-li que si ho feia amb prou continuïtat i devoció, que arribaria un dia a l'estat d'il·luminat, disposat i capaç d'ajudar als demès amb les seves saviesa i compassió.\nL'home va fer el que el lama li havia aconsellat, i va marxar a les muntanyes properes al poble. Es va instal·lar a una cova, a on passava les hores en fervorosa meditació. Va perseverar al llarg de molts anys amb tossuderia i determinació, amanit amb un fervor pur i clar. Però tot i això, no obtenia la il·luminació.\nQuan ja havia passat vint anys a la cova i pels boscos i els cims de les muntanyes del voltant, el lama va tornar a visitar el poble, i assabentat de la seva presència, va baixar amb rapidesa per a què el tornés a rebre.\nVa haver d'esperar molts dies, mentre una gentada esperava fent cua per veure al lama, sentir-lo i rebre la seva benedicció. Finalment, quan li va tocar de parlar-li, després de postrar-se als seus peus tres vegades, i oferint-li un mocador de coll blanc, el nostre bon home li va fer cinc cèntims al lama de la seva situació.\n- "He estat vint anys fent pregària i meditació com em veu dir, però encara no he arribat a la il·luminació. Potser sigui que estic fent quelcom malament?"\nEl lama havia adoptat un to solemne.\nL'home bo li va explicar el que havia estat fent aquells vint anys.\n- "Em temo que això per a tú no et serveix ben bé de res. És erroni el que et vaig dir, i potser ara ja mai no podràs obtenir la il·luminació."\nEn sentir-ho, l'home bo va quedar destrossat, i llançant-se als seus peus, va plorar amargament.\n- "Ho sento de veritat, però ja no puc fer res més per tu."\nL'home bo, que ja era molt vell, va sentir com si hagués perdut tots aquells anys de la seva vida. Va tornar a la seva cova, i es preguntava què li calia fer.\nTots aquells anys esperant i creient que la il·luminació arribaria, i ara li semblava què l' abandonava qualsevol esperança d'assolir mai el seu objectiu.\nVa seure a sobre la llosa que li feia de llit, de coixí i a l'hora de taula, i tot creuant les cames, va tancar els ulls. I pensava:\n"Tot i així, crec que em cal seguir fent el mateix que feia, perquè ara és l'única cosa que sé fer; pregar, i meditar."\nI ara ja sense cap esperança i a l'hora sense cap preocupació per a obtenir la il·luminació, va tornar a deixar-se dur pel ritme antic de la seva devoció, tot allò que tan familiar havia devingut en el seu llarg eremitisme. I sense cap dubte ja, es va adonar que l'havia obtinguda.\nVa ser capaç de veure el món en tota la seva realitat. Tot era ben clar, transparent. Per fi va comprendre com l'ànsia i el delit per a obtenir-la era precisament el què li impedia d'arribar-hi. Sentia que ara podia ajudar a tots els éssers a trobar la seva pau, mitjançant la seva comprensió i coneixement. Deixaria la cova, estendria les seves noves ales al món, i escamparia els ensenyaments de Budha. Va sortir de la cova, i va veure el poble, avall, lluny. Moltes vegades ja l'havia vist, i tant. Però mai amb tanta claror com ara.\nI per un fugaç instant li va semblar sentir la rialla del lama, mentre aixecava l'esguard cap al cel on lluïa un intens arc de Sant Martí sobre el blau sense un sol núvol del cel, i uns cims radiants de blanc polsim de neu escabellats pel vent.\nExtret de "Cuentos populares tibetanos" (José J. De Olañeta Editor. Palma de Mallorca, 1986). Traducció de Jordi Quingles i trobat a “Noticies fresques del turó de l’home”\nEl viatge, un conte tibetà\nPublicado por Eduard en 23.11.09 3 comentarios\nEl dia 2 de juliol del 2007 al costat del temple de Mahram Bilgis - la mítica reina de Saba - a prop de Marib, al Iemen, un kamikaze, presumpte activista d'Al Qaeda, va envestir el seu vehicle ple d'explosius contra un comboi de turistes estrangers. Van morir un total d'onze persones; Mikel Essery, el guia del grup, era una d'elles. La notícia va provocar un gran impacte.\nNo vaig tenir la sort de conèixer en Mikel. Les seves amistats diuen que era una d'aquestes persones que allà on anava deixava empremta, no passava desapercebuda: bon conversador, atent a escoltar, aliè a la indiferència, popular, socialment compromès, provocador i conciliador, faranduler, universal, conscient de la brevetat de la vida.\nUna persona fascinada per la diversitat dels indrets d'aquest món, per la seva gent, els paisatges, els colors, les albades, les aromes... els relatava amb entusiasme, reflectint-los en les seves notes i petits relats, en les seves cartes, els seus dibuixos, en les fotografies i els petits objectes que portava dels seus viatges.\nPer tot això i en record seu, fa uns mesos es va convocar la primera edició del Concurs de Relats de Viatge Mikel Essery 2009 a la qual em vaig presentar amb un seguit d'escrits publicats en aquest bloc i sota el títol: “Un viatge al colors i sabors de la Ruta de la Seda: vuit relats d'amor”.\nLa setmana passada va tenir lloc a Donostia el veredicte del jurat, essent el guanyador un relat de la nord-americana Jann Huizenga titulat Keeper of the keys (L'encarregada de les claus - us deixo també un enllaç a la traducció al castellà-) que es situa a l'Albània convulsa dels anys posteriors a la dictadura de Enver Hoxha i havent quedat entre els finalistes el meu relat conjuntament amb d'altres d'Urtzi Urrutikoetxea, Jorge Napal i Juan Gorostidi Berrondo. Aprofito aquestes línies per agraïr la feina (i l'ànima) dels organitzadors i del Jurat i i felicitar de tot cor a la guanyadora i a totes i tots els participants...\nA més de la decisió del concurs, es va presentar el llibre Mambo Poa -una salutació en swahili que Essery utilitzava amb els seus alumnes-, que recull una selecció de 24 d'aquests relats de viatge en diferents idiomes que són una representació dels 122 treballs rebuts en aquesta edició del concurs, dels quals 16 han estat en euskera, 78 en castellà, 15 en català i 13 en anglès.\nTot just ara s'ha presentat la segona edició d'aquest concurs i aprofito per encoratjar-vos a participar, bona sort...\nPublicado por Eduard en 16.11.09 4 comentarios\nEtiquetas: Històries del bloc Amu Daria, Literatura, Mambo Poa, Premis\nPugui el teu cos ser guarit...\n"Que la pena del cos s’allunyi de tu, oh tu que ets la pau de les nostres ànimes;\nA fi que aquest patiment sigui per nosaltres com la raó que abilla la nostra ànima".\n"Oh coper! Fes-nos veure el nostre color en la puresa del vi.\nOh ministrer de Tabriz! sobre el nostre llaüt, la melodia d’Oshshâq".\nEl Diwan-e Shams-e Tabriz-i, del qual hi ha representats aquí dos poemes, és una de les principals obres de Djalâl-od-Dîm Rûmî, anomenat també Mavlana -"el nostre Mestre"-, el més gran poeta místic de l'Islam (a més de científic, pensador, astrònom, erudit i inspirador de l'ordre sufí "Mevlevi" conegut com dels dervixos giròvags) i és compost de ghazals, breus odes líriques que tenen un nombre de dístics que no depassa generalment la vintena. D’altra banda, el ghazal, en general, és un poema d’amor, sacre o profà, amb, de vegades, una certa ambigüitat de sentiments.\nPd. I volia aprofitar per excusar-me ja que per raons familiars no vaig poder donar el passat dia 3 la xerrada sobre "Samarcanda, la pedra precíosa de l'Islam".\nPublicado por Eduard en 12.11.09 0 comentarios\nEtiquetas: Afganistan, Literatura, Poesia, Religions, Ruta de la Seda, Tadjikistan, Tradicions, Turquia\nConferència "Samarcanda, la pedra preciosa de l'Islam"\nAquest proper dimarts 3 de novembre a les 19.15h en el marc del cicle "El dimarts de la ruta de la seda s. XXI" dels Amics de la Unesco de Barcelona (c. Mallorca, 207) tinc el plaer de fer una xerrada amb el títol "Samarcanda, la pedra preciosa de l'Islam" a la que em plau convidar-vos. Per anar obrint boca us deixo amb aquest vídeo sobre el Registan de Samarcanda...\nPublicado por Eduard en 1.11.09 1 comentarios\nEtiquetas: Asia Central, Associació Amu Daria, Monuments i museus, Samarcanda, Uzbekistán\nConferència "Samarcanda, la pedra preciosa de l'Is...


Els mocadors de les Festes de Maig 2006 | Badalona bitàcola\nEls mocadors de les Festes de Maig 2006\n28 Abril 2006 2006, Festes de MaigBadalona bitàcola\nAixò del mocador de les Festes de Maig s’ha convertit en una tradició. Una tradició que ha estat envoltada de polèmica els dos darrers anys, el primer perquè van arribar tard i el segon perquè es van distribuir amb la revista bétulo que, en teoria havia d’arribar a gairebé tots els habitatges de Badalona, però que a l’hora de la veritat es va distribuir malament i no va arribar a tot arreu.\nAquest any l’ajuntament ha decidit canviar el sistema. De moment ha encarregat 40.000 mocadors, 60.000 menys que l’any passat. D’aquests, 27.000 es repartiran als alumnes de les escoles de la ciutat i la resta es podran adquirir al preu d’1 euro a través de diferents entitats col·laboradores i coincidint amb les activitats centrals de les Festes de Maig .\nDe moment, però, qui vulgui ja els pot comprar a la botiga d’Intermón Oxfam que hi ha al carrer Sant Miquel número 14.\nTot i ser conscient que no hi ha un mètode infal·lible per repartir els mocadors, em sembla que el d’aquest any tampoc és cap meravella. Personalment trobava més maco el repartiment pels voluntaris abans de la cremada del dimoni. Potser no és millor, però al menys a la cremada tothom tenia el seu mocador.\nActualitzat 2/05/06: Més informació a el Punt: Solidaritat a un euro\n← Opina sobre el Parc de Can Solei-Ca l’Arnús\tMaite Arqué, alcaldable pel PSC a Badalona? →


Ning, nong – musiqueta.cat\n20 de Març de 2017 Carles Cuberes\n(Bqm serveis educatius, 2008)\nAvui us parlo de nou d’un disc especialment dirigit als nens i nenes més petits, d’entre 0 i 3 anys (en aquest blog a dia d’avui hi trobareu un parell de publicacions: Voooox! De l’Auditori i Jocs de falda d’ara i de sempre de la Dàmaris Gelabert). I és que darrerament aquest és un públic que, per sort, ha començat a rebre una especial atenció per part d’educadors, mestres, famílies, companyies artístiques, festivals… Això ha fet sorgir varietat de propostes artístiques d’àmbits diversos (dansa, música, text…) creades i pensades a la seva mida, molt sovint partint de la premissa de poder gaudir-les en família. Potser, també cal dir-ho, passa com passa una mica amb tot: a voltes malauradament poc reeixides.\nEn l’àmbit de la música i els espectacles d’animació, però, hi ha algú que ja fa anys que corre per les llars d’infants i escoles bressol del país fent gaudir infants i famílies amb les seves cançons, el seu tarannà i el seu estil únic: és en Jaume Barri, un dels grans fenòmens de l’animació musical infantil del país. Potser, justament, el coneixereu més per aquesta vessant: donant-ho tot des de dalt (i si cal, des de baix) de l’escenari; i és que en Jaume, en tots els seus anys d’ofici, ha voltat per centenars de festes, escoles, pobles, ciutats i barris, amb uns espectacles dinàmics, energètics, absolutament originals, innovadors… però alhora parant molta cura a aspectes artístics, educatius i emocionals, amb una sensibilitat i complicitat úniques. En Jaume sempre m’ha semblat l’animador total, capaç de fer moure centenars de persones de totes les edats, ell tot sol, des de dalt d’un escenari, sense gaire eines més que una guitarra, i alhora, si cal, commoure i fer-les emocionar una per una.\nEn Jaume, evidentment, no només és conegut pels seus espectacles sinó també per la seva feina com a compositor i per la seva discografia. És creador de cançons que han esdevingut grans clàssics, com “Pessigolles”, una cançó que –no en tinc cap dubte- serien capaços de cantar a cor tots els castellers universitaris del país. Les cançons d’en Jaume han tingut també una gran presència en l’àmbit de l’educació en el lleure; així, no és gens estrany trobar els cançoners dels esplais i els caus farcits de cançons seves (no en va, comparteix amb part del gremi d’animadors un passat marcadament esplaienc).\nEl disc del què avui us parlo ha tingut força ressò, justament perquè es tracta, com deia més amunt, d’una proposta especialment dirigida als més petits. Tal com diu al llibret, el disc es vol dedicar als nens i nenes que, per primera vegada, descobreixen la màgia de les cançons. A més, té l’interès afegit d’anar acompanyat d’un material complementari molt interessant: un cançoner visual fet amb figures de feltre que permet dotar d’una dinàmica especial les cançons i establir un vincle de joc entre l’infant i l’adult que l’acompanya. D’aquesta manera, cadascuna de les figures –que es pot enganxar en un guant- correspon a una de les cançons del repertori. Ja ho veieu: es tracta d’un material molt senzill però alhora molt atraient i efectiu.\nLes setze cançons del repertori (totes ben conegudes i de caire popular, com per exemple “La lluna la pruna”, “Sol solet”, “Cargol treu banya”, “Escarabat bum-bum” o “El gall i la gallina”, entre d’altres) estan interpretades també de forma molt senzilla, amb acompanyament de guitarra i donant un especial protagonisme a la veu (la d’en Jaume i amb la col·laboració en algun dels temes de l’Anna Garcia), amb alguns arranjaments originals que fan que sigui un material únic. Des del meu parer, és justament aquesta senzillesa una de les claus de l’èxit de la proposta. A la segona part del CD s’han inclòs les cançons en versió instrumental per tal que, si s’escau, es puguin cantar.\nMalauradament és un material que és difícil de trobar, ja que es troba exhaurit en la majoria de botigues de referència. Si que és un material força habitual a les llars d’infants i les escoles d’educació infantil, així com també en algunes biblioteques (més avall us indico l’enllaç al catàleg de les biblioteques de la diputació). També us indico la web d’en Jaume Barri; val molt la pena fer-hi un tomb i conèixer tot el què fa i desfà aquest artista amb majúscules.\nWeb d’en Jaume Barri\nEnllaços al catàleg de biblioteques de la Diputació de Barcelona\nPrimera edició, només del disc (any 2000)\nSegona edició, material complet (Bqm, 2008)\nTercera edició, material complet (Rediscus, 2008)\n0-3 AMAPEI bressol cançons populars Jaume Barri\nEntrada anteriorLa fàbrica de somnis… i somiatruites!


Com es porta a terme « Toni Puigdomènech\nPàgina d'inici » Temazcal » Com es porta a terme\nHi ha una persona que el dirigeix i algunes pautes a seguir senzilles, referents a la manera de fer i moure’s que tenen la finalitat de cuidar l’energia i l’atenció.\nEl més ideal és que les persones participants comencin el treball col·laborant en la preparació dels elements: llenya, foc, pedres, coberta de l’estructura…, fent-ho de manera conscient i atenta. Tanmateix aquesta no és una part imprescindible.\nUn cop s’encén el foc, el treball ja ha començat. Mentre les pedres s’escalfen hi ha diferents possibilitats es poden fer cants, balls, un cercle de tabac, o senzillament, deixant que la gent estigui al seu aire mantenint una atenció cuidadosa i respectuosa per anar-se enfocant.\nSempre que es fa un Temazcal s’estableix un propòsit general, un tema sobre el qual tots enfocarem l’atenció, que no exclou els propòsits personals. Aquests es comparteixen, si es vol, en el que s’anomena el cercle del propòsit, que es pot fer tant a fora (per exemple amb un cercle de tabac) com a dins.\nUn cop les pedres estan calentes, la gent entra amb un mínim de roba (o bé amb roba lleugera com ara un “pareo” o mocador) i seuen en cercle dins del Temazcal. Un cop a dins s’entren les pedres i se’ls posa acuradament incensos. Es tanca la porta, tot queda fosc, som al ventre de la mare. Aquí comença el nucli del treball, es tira aigua a les pedres, es canta, es comparteix, s’expressa i s’estableix la connecció amb la màgia de l’exterior i el ser interior. Això es repeteix quatre vegades, una per cada direcció.\nFinalment, es surt a fora, amb la sensació d’haver nascut de nou, ens aproximem a la vora del foc i qui en té ganes té la possibilitat de remullar-se amb aigua freda, un gust.


BLOG DE L'ASSUMPTA: de setembre 2020\nLa Carme, al seu blog, ens proposa fer un relat sobre aquesta imatge...\nAquesta és la meva aportació...\nCúpula de la Fortalesa de Sant Julià de Ramis (Gironès)\nEm miro al mirall i la meva cara fa tota la llàstima del món. Un ull morat (el dret) i un bon bony al cap. El braç esquerre em fa mal tot ell, però el morat és purament al colze. Als genolls i l’esquena no hi tinc mostres visibles de la trompada ni cap mena de ferida, però estic ben escruixida.\nI, au, ara he quedat amb aquella panda de snobs... Què els hi dic quan em preguntin amb les seves estudiades veus “Uiii, nenaaa, què t’ha passat?” “Doncs res, que em vaig despertar per la nit per anar al lavabo, mig adormida vaig relliscar amb les sabatilles i me’n vaig anar de cap per terra?” Es moriran de riure i jo de vergonya. No puc dir la veritat...\n- Hola, gent, què tal?\n- Uiii, nenaaa, què t’ha passat?\n- Com? De què?\n- Filla, ets plena de morats!\n- Ah, si, -rialleta traient importància al fet- res, que vaig anar a la "Cúpula dels Sentits"® i al final les sensacions són una mica fortes... però és una experiència brutal, brutal... us la recomano de tot cor!!\n- Donaaaa, jo no sé si...\n- Res, res, sense manies, és magnífic... Per cert. No em podré quedar gaire estona, tinc cita al Centre d’Investigacions CiberBiòniques... (a veure si m’implanten alguna mena de mini-radar, que estic farta de pegar-me trompades contra tot) per uns estudis...\nEscrit per Assumpta a 21:33:00 9 opinions


La primera d’aquestes convocatòries és la que fa referència a subvencions per desenvolupar programes d’actuacions relacionades amb el rodal i el termini per presentar-hi les sol·licituds és el 22 de maig. Enguany l’import d’aquesta subvenció és de 20 mil euros i s’adreça a entitats que proposin actuacions en relació amb el foment del coneixement del rodal i que en difonguin els valors, amb l’objectiu d’evitar la pèrdua de la biodiversistat.\nLa segona convocatòria, tot i que el termini per presentar les sol·licituds s’acaba el 10 de maig però que s’ha fet difusió entre els col·lectius implicats, és per ajudar a dur a terme actuacions relacionades amb la prevenció d’incendis forestals, la gestió del bosc i el desenvolupament rural agrari. S’adreça als propietaris de finques rústegues i està dotada amb un import màxim de 10 mil euros.\nTags: el rodal, medi ambient, prevenció d'incendis, sosteniblitat, subvencions\nBases de les dues convocatòries


Aprovació inicial de la modificació puntual del Pla de millora urbana d'ordenació volumètrica de l'Institut Universitari, en referència a les alçades de l'edificació\nAprovació inicial de la modificació puntual del Pla de millora urbana d'ordenació volumètrica de l'Institut Universitari, en referència a les alçades de l'edificació\tAprovació inicial de la modificació puntual del Pla de millora urbana d'ordenació volumètrica de l'Institut Universitari, en referència a les alçades de l'edificació Mis Leyes\nAprovació inicial de la modificació puntual del Pla de millora urbana d'ordenació volumètrica de l'Institut Universitari, en referència a les alçades de l'edificació Nº de Disposición\t:\nLa Junta de Govern en sessió del dia 27 d'octubre de 2016, va adoptar els acords següents:\n1. Aprovar inicialment la modificació puntual del Pla de millora urbana d'ordenació volumètrica de l'Institut Universitari,en referència a les alçades de l'edificació de conformitat amb l'informe de l'arquitecte municipal de data 25 d'octubre de2016.\n2. Sotmetre l'expedient a informació pública per un termini d'un mes, mitjançant la publicació en el Butlletí Oficial de laProvíncia, en un dels diaris de més divulgació, en la web municipal i en el tauler d'anuncis de la corporació.\n3. Sol·licitar informe a la Comissió Territorial d'Urbanisme de Barcelona, de conformitat amb l'article 87.1 del Text refósde la llei d'urbanisme, així com a altres organismes afectats per raó de les seves competències sectorials.\n4. Notificar aquest acord als interessats que constin a l'expedient del referenciat Pla de Millora, i citar personalment altràmit d'informació pública les persones propietàries dels terrenys que hi siguin compresos.\nLa qual cosa us comunico, tot indicant-vos que aquest és un acte de tràmit, no definitiu en via administrativa, i per tantno és susceptible de recurs.\nNo obstant es podrà interposar qualsevol altre recurs o reclamació, que consideri oportú, en defensa dels seusinteressos.\nL'expedient es pot consultar a l'Àrea de Territori de l'Ajuntament de Parets del Vallès, al carrer Major núm. 1, de Parets del Vallès, de dilluns a divendres, de 9 a 13.30 h. Així com a la pàgina web de l'ajuntament http://www.parets.cat/seu-\nParets del Vallès, 10 de novembre de 2016\nEl regidor de l'Àrea de Territori i Sostenibilitat, Francesc Juzgado Mollà\nAprovació inicial de la modificació puntual del Pla de millora urbana d'ordenació volumètrica de l'Institut Universitari, en referència a les alçades de l'edificació\tTrámites


Montessori, Waldorf, Reggio Emilia, Pikler... Diferències entre mètodes pedagògics\nHomeLecturaMontessori, Waldorf, Reggio Emilia, Pikler… Diferències entre mètodes pedagògics\nMontessori, Waldorf, Reggio Emilia, Pikler… Diferències entre mètodes pedagògics\n28 gener, 2018 Roser Lectura 2\nNo és tot or Montessori el que llueix. Maria Montessori va aconseguir revolucionar l’educació, a partir de no conformar-se amb l’educació tradicional. Però més enllà de Montessori hi ha altres mètodes, altres pedagogies alternatives, que potser no estan tan de moda (o no se’n parla/etiqueta tant) però són igual o més fascinants i innovadores.\nPotser és culpa de l’opinió púbica o dels pares que no ens informem degudament, però està clar que avui dia (gairebé) tot allò referent a l’educació alternativa i moderna rep l’etiqueta de “montessori” … Quan potser són coses més Waldorf, Reggio Emilia, Pikler o Aucouturier.\nFins fa pocs dies aquests noms eren per a mi només això: noms estranys i alternatius de mètodes pedagògics. Recentment vaig visitar una escola infantil Montessori i em van venir ganes d’explorar una mica més a fons les pedagogies alternatives, per poder entendre (per fi) les diferents idees i jocs creatius que corren per la xarxa avui dia.\nA continuació explico una mica a la meva manera després de fer recerca per internet què és cada mètode i a qui va destinat.\nTots ells s’assemblen en algunes coses però val la pena saber bé en què es diferencien (perquè les diferències són abismals!). Tots aposten per exemple per fer que l’alumne estigui motivat per aprendre, per no tenir matèries (matemàtiques, llengua, etc) sinó treballar més per “projectes” i per no tenir exàmens ni notes. I treballen amb materials naturals (fusta, fulles, ferro …), evitant el plàstic.\nEn el mètode Montessori, el nen és el centre de l’univers (educatiu). Els mestres no donen classe com a tal sinó que són guies que acompanyen a l’alumne en la seva pròpia “carrera educativa”. Els guies preparen propostes educatives i les col·loquen ordenadament en safates o cistelles, dins de l’aula. Cada nen és lliure d’agafar la safata que vulgui, emportar-se-la a un racó que vulgui i jugar/treballar amb la proposta. Una proposta per a nens de 1-3 anys pot ser, per exemple, posar i treure boles d’una ampolla (aprenen així a comptar, motricitat fina, etc.). En una altra safata hi haurà fitxes de noms de transports per unir amb les seves respectives figuretes. Les aules Montessori són la típica imatge minimalista, neta i ordenada.\nMontessori és un mètode orientat a donar respostes més científiques o matemàtiques, ja que totes les propostes que es realitzen són basades en fets de la realitat i la natura. Trobareu llibres a l’aula Montessori però no són contes fantàstics, sinó llibres sobre coneixements (aus, boscos, animals, etc.).\nEls cursos Montessori es divideixen per etapes de tres anys. Per exemple, van junts els de 3-6 anys, els de 6-9 anys i els de 9-12 anys. Els grans ajuden els petits i els petits copien/imiten els grans. Cada alumne, triant les propostes que més el motivin, va desenvolupant el currículum al seu ritme. És una pedagogia que busca que l’alumne estigui motivat per desenvolupar coneixement en el que ell tingui interès i que vagi desenvolupant esperit crític per fer-se preguntes i buscar solucions/respostes tangibles i provades. El guia s’encarrega d’ajudar però mai jutja ni posa nota del que fa l’alumne.\nAparentment, els alumnes Montessori solen treballar bé com a líders, ja que han desenvolupat molta autonomia i capacitat crítica. Des de molt petits (etapa pre-escolar) se’ls ensenya a ser autònoms: se’ls ensenya a pelar la fruita, a rentar-se la roba si s’embruten, a cordar-se/descordar-se botons i cremalleres…\nNo veureu alumnes corrent a les aules, sinó que més aviat estaran asseguts a terra còmodament amb algun coixí, concentrats fent una de les propostes educatives que se’ls hi ofereixen.\nAlguns diuen que Montessori és un mètode massa individualista i poc col·laboratiu… Per a mi, el “defecte” que li trobo és que té molt de científic i poc d’imaginació, joc simbòlic, expressió o arts.\nLa pedagogia Waldorf és força diferent de la Montessori. Waldorf es basa en el joc. Aprendre jugant, a tota hora, i desenvolupant la imaginació. El joc lliure i simbòlic és el centre de l’educació del nen, sobretot fins als 7 anys.\nA Waldorf trobareu escoles plenes de colors, horts que cuiden i reguen els alumnes i espais molt semblants als que tenim a casa (amb cuines, sofàs…). És un joc “Waldorf”, per exemple, l’arc de Sant Martí que s’ha posat tan de moda o els minimons (aquestes figuretes per construir històries).\nEls alumnes Waldorf hauran treballat més l’empatia, la creativitat o la vitalitat. A diferència de Montessori, no aprenen a llegir escriure o sumar fins als 7 anys; fins llavors es dediquen sobretot a les belles arts, el moviment i la música. A més, es treballa de forma més grupal ja que els “projectes” que es treballen són escollits lliurement en funció de l’interès de tot el grup.\nMalgrat estar integrats en grups, cada alumne aprèn els coneixements quan estigui preparat. La mestra s’encarrega d’observar a tots els alumnes i veure les qualitats de cada un d’ells per anar ensenyant-li el que necessiti en el moment oportú.\nEn la pedagogia Waldorf estan prohibides totes les pantalles, ordinadors, televisors… i recomanen que a casa tampoc es facin servir.\nPer resumir-ho, si Montessori és més científica, Waldorf és més creativa. Posant un exemple, a la pregunta “què és la pluja?” potser a Montessori crearien alguna cosa per simular els núvols i fer que plogués, mentre que a Waldorf començariien explicant un conte o dibuixant la pluja.\nSi voleu saber més coses sobre la pedagogia Waldorf i veure com es treballa en una escola infantil Waldorf, llegiu l’entrevista a les educadores de El Sitio de Tu Recreo, escola infantil Waldorf de Madrid.\nEnfocament Reggio Emilia\nLes escoles amb enfocament Reggio Emilia estan centrades en els projectes. Una cosa tan de moda actualment a les escoles de primària i secundària surt d’aquesta pedagogia. Les classes es desenvolupen en funció del que interessa/motiva els alumnes. Quan un alumne pregunta alguna cosa, el mestre, en lloc de donar la resposta correcta, motiva els alumnes els que investiguin i trobin la resposta.\nEls mestres a més de documentar l’evolució de cada nen en paper també graven en vídeo i fan fotos i els hi mostren als alumnes al llarg de l’any perquè vegin com han millorat i el potencial que tenen.\nReggio Emilia crea alumnes cooperatius i col·laboratius, acostumats a treballar en equip i a trobar solucions, amb bones habilitats d’anàlisi i síntesi. Fabulós per viure en el món en què vivim, oi? 🙂\nEl mestre no està per sobre de l’alumne, sinó a la mateixa altura. Es considera l’escola com un organisme viu, un lloc on tant nens com educadors aprenen els uns dels altres, i on el coneixement s’adquireix per l’experimentació.\nL’espai també ocupa un lloc primordial en aquesta filosofia, ja que actua com a tercer mestre, ja que Reggio entén que el simple ús de l’espai promou relacions, comunicacions i trobades. Per això, a Reggio Emilia -com en Montessori- es cuida molt l’espai, que estigui ben decorat, sigui acollidor i ofereixi diferents propostes motivadores.\nCom Montessori, l’ educació Piklerià o Loczy busca l’autonomia de l’infant; però es basa sobretot en el moviment per aconseguir aquesta autonomia i desenvolupament.\nÉs un mètode molt usat en l’etapa de nadons que encara no caminen. Les aules Pikler són plenes de calaixos, escales petites, tarimes… Petits mobles i objectes que permetin que els nadons es moguin sols i vagin desenvolupant la seva motricitat.\nÉs importantíssim que el nen estigui sempre estirat a terra, mirant cap amunt. Les tumbones i els coixins estan prohibits, per tal de fomentar el lliure moviment del nen. Pikler estava convençuda que el desenvolupament motor és espontani; i assegurava que, si se’ls hi proporcionen certes condicions, els nens arriben per si mateixos a un desenvolupament motor adequat. L’adult no “ensenya” moviments ni ajuda a realitzar-los, i els nens es mouen i es desenvolupen guiats per la seva pròpia iniciativa.\nEl mestre observa i estimula l’alumne perquè avanci però sempre des de la paciència, la calma i el ritme de cada alumne. No intervé en els moviments de l’alumne per deixar que sigui ell, al seu moment, qui doni el pas (metafòricament parlant, un èxit pot ser posar-se dret, també).\nL’alumne investiga i experimenta per si mateix. Es busca que els alumnes siguin lliures, actius i tinguin una actitud positiva i autònoma davant dels seus èxits i fracassos.\nAcabo amb el mètode menys conegut dels cinc. El mètode Aucouturier (francès) promou el moviment, la psicomotricitat, en l’etapa infantil, com a base perquè l’alumne s’expressi i aprengui jugant.\nSón els famosos espais de psicomotricitat que incorporen la majoria (o totes?) les escoles infantils, on hi ha matalassos, arcs, espatlleres, blocs d’escuma, rampes… Objectes durs i objectes tous barrejats en un ambient segur (seguretat el primer) on el nen és lliure de jugar com vulgui. I jugant, experimenta i aprèn.\nAquesta metodologia afavoreix que el nen experimenti a través del moviment, percebi el seu propi cos i construeixi la seva pròpia identitat, facilitant l’estímul dels processos que s’obren a la comunicació, l’expressió, a la simbolització ia la descentració, factors tots ells necessaris per accedir al pensament operacional.\nMoltes escoles Reggio Emilia, Montessori o Waldorf inclouen també espais Aucouturier per psicomotricitat.\nLes Baldufes, Olot\nQuè us semblen les diferents pedagogies alternatives? Veieu que el vostre fill/a quadri bé en una d’elles? O potser optaries per la barreja de totes elles? Nosaltres estem MOLT contents de portar a la nostra filla gran (i aviat també al segon) a l’escola infantil Les Baldufes d’Olot, on barregen totes aquestes pedagogies per oferir una educació pre-escolar genial 🙂\nTambé podeu llegir una entrevista que ens explica com han canviat les llars d’infants de Catalunya en els últims 25 anys (parlem de hiperpares, de bebés competents, d’anglès per a nadons, de models permissius, de pantalles i tablets….)\nUn altre lloc on podeu gaudir de totes aquestes pedagogies juntes és al Niu d’Andròmines, a Olot. Un nou espai lúdic familiar per a que els nens de 0 a 5 anys facin joc lliure acompanyats dels pares.\nGràcies a la Missi (l’educadora de la nostra filla gran) per haver-me introduït en tots aquests conceptes pedagògics “estranys”, i si vosaltres voleu llegir més sobre el tema, internet està ple de documents sobre totes i cadascuna de les pedagogies, però a mi m’han ajudat molt les següents pàgines: aquest article en concret sobre Montessori, Waldorf i Reggio, a aquest sobre Aucouturier ja aquest sobre Pikler.\nAbout Roser\t210 Articles\nA la cuina! O com aprendre cuinant\n5 juliol, 2018 Roser 0\nSegur que a hores d’ara molts de vosaltres ja us heu llegit el post de les diferents pedagogies alternatives… Amb la bona repercussió que va tenir aquell post, vam decidir que seria bona idea aprofundir una mica més en cada pedagogia parlant amb experts de cadascuna d’elles. Avui li toca el torn a una altra de les grans pedagogies alternatives: la Pedagogia Waldorf. Entrevistem Joaquín Ortega, director de “El Sitio de Tu Recreo”, que conforma dues escoles infantils de Madrid en les quals s’aplica el mètode Waldorf. […]\nLlar d’infants Les Baldufes d’Olot: 10 coses que ens encanten!\n28 gener, 2018 at 11:31 pm\nA mi m’inquieta el tema de les pedagogies alternatives perquè ens les presenten com lo millor de lo millor per als nostres fills, sembla que si vols educar bé has de seguir algun mètode tipus “Montessori en casa” o d’altres. Hi ha un munt de webs i un excés d’informació a l’abast de tothom. Però per ser un bon pare o una bona mare no ens cal cap manual ni mètode alternatiu, el sentit comú i educar amb amor i respecte és el més important. Això no vol dir que en algun moment podem necessitar orientació d’un bon llibre, una web o d’un professional. I pel que fa a les escoles deixant de banda les etiquetes que muden i donen prestigi, darrera una bona escola sempre hi ha uns bons professionals amb vocació, que estimen la seva feina i tenen un gran respecte per els infants i les seves verdaderes necessitats. Gràcies Roser per deixar tan bé a les baldufes !!\n18 maig, 2018 at 5:40 pm\nMolt interessant l’article, és un bon resum i punt d’inici per qui comença a interessar-se per aquests temes (per sort cada cop més famílies i professionals).\nNomés una aportació, el concepte minimons no fa únicament referència a aquests personatges de fusta que surten a la foto, ve de la teoria de les peces soltes, de manera que aquests personatges són només un dels milers de recursos per crear minimons. La Jenny “de veure, pensar, sentir” pot aportar llum sobre el tema al blog-pàgina que porta aquest nom 😉


Aquesta és una versió anterior d'aquesta pàgina, de data 11:53, 25 març 2007 amb l'última edició de Cabraboc (discussió | contribucions). Pot tenir inexactituds o contingut no apropiat no present en la versió actual.\nEls sidiquins (sidicini, Σιδικῖνοι) foren un poble d'Itàlia, a la vora dels samnites i dels campanis, que tenien per capital Teanum i es van estendre cap al nord a la vall del Liris, dominant fins a Fregellae que després va passar als volscs. Estrabó diu que eren un poble osc (les monedes de Teanum tenen inscripcions en osc). Foren aliats de les ciutats campànies (al sud) i dels àusons i auruncs (a l'oest).\nSón esmentats per primer cop a la història el 343 aC quan foren atacats pels samnites i van demanar ajust a Cumes i altres ciutats de Campània que van enviar un exèrcit que fou derrotat pels samnites. Llavors Cumes va demanar ajut de Roma i la intervenció d'aquesta va originar la primera guerra samnita; la pau del 341 aC va deixar els samnites lliures per fer la guerra als sidiquins si volien. Llavors els sidiquins van demanar ajuts a la Lliga Llatina; en realitat els sidiquins encara van haver d'ajudar els llatins a la gran guerra llatina (340-338 aC) al final de la qual encara conservaven la seva independència; tot seguit van començar una guerra contra els auruncs; aquestos foren derrotats i els sidiquins van ocupar la capital dels auruncs que foren expulsats cap a Suessa; els sidiquins foren aliats en aquesta guerra dels àusons de Cales. Els romans van defensar els auruncs i van derrotar els sidiquins i àusons; Cales fou ocupada i el 332 aC el territori dels sidiquins fou ocupat però la capital Teanum va resistir; el resultat final del conflicte no és conegut però el 297 aC se suposa que els sidiquins ja estaven sota poder de Roma com a sotmesos o aliats, ja que en aquest any es va fer un atac als samnites des del seu territori.\nEl nom de sidiquins va desaparèixer de la història i són considerats una part dels campanis com els àusons de Cales i els auruncs de Suessa. Estrabó en parla com un poble osc extingit.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sidiquins&oldid=972285»


Tertúlia sobre els mestres de les escoles de poble a la Biblioteca de Sant Feliu el dia 21 | Ràdio Sant Feliu\nTertúlia sobre els mestres de les escoles de poble a la Biblioteca de Sant Feliu el dia 21\n14 de Juliol de 2011 per Ràdio Sant Feliu\nEl dijous, 21 de juliol, a les 8 del vespre a la Biblioteca Municipal de Sant Feliu de Guíxols, tindrà lloc la presentació del nou número de la publicació Gavarres amb una tertúlia sobre els mestres i les escoles del poble.\n54 pàgines on es parla de mainada uniformada o mal guarnida, amb espardenyes foradades o sabates de cuir, clenxinada o esperrucada, de cara feliç o atemorida. I al seu costat, mestres. Homes i dones de cara severa o comprensiva, d’ulls amigables o distants. Es repassa la tasca d’alguns docents, persones que van dedicar la vida a ensenyar. Saben, però, que no hi són tots. D’entre els que falten, n’hi ha que la documentació administrativa podrà recuperar; però, alguns altres, només la memòria dels testimonis els pot fer presents.\nEs tracta de capellans i de mestres que no n’eren, de persones que tenien coneixença però no la titulació necessària per ocupar llocs reconeguts. I malgrat això van fer la seva feina, van ajudar a accedir al coneixement persones que sense la seva tutela haguessin quedat en l’absolut analfabetisme. En alguns llocs, en deien mestres de sequer. Feien classe a les rectories, als menjadors de les masies, allà on calgués…\nHi participaran: Joan Alfons Albó, alcalde de Sant Feliu de Guíxols, Antoni Ferrer i Lluís Palahí, exalumnes dels Estudis Nous (avui Gaziel) i Àngel Jiménez, historiador i col·laborador de Gavarres. La presentació anirà a càrrec del director de la publicació: Pitu Basart.\nEditorial Gavarres SL té la seu a Cassà de la Selva i publica les revistes Gavarres, Cadí-Pedraforca, les Garrotxes i Alberes. Va néixer amb el propòsit de crear unes publicacions que deixessin un testimoni escrit i gràfic d’un espai, d’una gent i d’uns temps. Tot i que la recuperació de la memòria d’un riquíssim passat és una de les fites bàsiques de la revista, entre els seus objectius n’hi ha dos d’essencials: l’un és que la publicació es converteixi en un fòrum de debat imprescindible a l’hora de discutir el present i alhora de construir el futur.\nLa revista Gavarres va aparèixer el juny de l’any 2002 i és el primer projecte de l’editorial Gavarres SL. Comprèn l’espai geogràfic de les Gavarres, de l’Ardenya, de les muntanyes de Begur, del Baix Ter i del Montgrí.\nXIX Festa del Barri de l’Eixample de Sant Feliu, aquest dissabte a Les Vetlladores\nLa baronessa Carmen Thyssen i l’Ajuntament acorden fer exposicions al Monestir de SFG


Cristians al mig del món - Opus Dei\nCristians al mig del món\nLa crida divina a l’Opus Dei és la mateixa per a tots els seus membres. Simplement hi ha maneres diverses de viure la mateixa vocació cristiana segons les circumstàncies personals de cadascú.\nLaics i sacerdots\nL’Opus Dei està constituït per un prelat, un presbiteri o clergat propi, i laics, tant dones com homes. A l’Opus Dei no hi ha diferents categories de membres. Simplement hi ha maneres diverses de viure la mateixa vocació cristiana segons les circumstàncies personals de cadascú: solters o casats, sans o malalts, etc.\nL’esperit de l’Opus Dei fa que cadascú compleixi les tasques i els deures del seu propi estat, de la seva missió a l’Església i a la societat civil, amb la perfecció més gran possible i buscant la identificació amb Jesucrist al mig del món, en les seves circumstàncies i en la seva professió.\nLa crida divina a l’Opus Dei és la mateixa per a tots els seus membres. També són idèntiques per a homes i dones les tres modalitats generals en què la vocació és personalitzada segons la disponibilitat (numeraris, agregats i supernumeraris).\nA més dels sacerdots, alguns laics —homes i dones— viuen el celibat, com un do de Déu i per motius apostòlics: són els numeraris i els agregats. Això els permet dedicar-se més a tasques formatives, sense modificar la seva condició laical, la seva situació professional ni la seva posició a l’Església i a la societat.\nLa majoria dels fidels de l’Opus Dei (actualment, al voltant del 70%) són els membres supernumeraris: es tracta en general d’homes o dones casats, per als quals la santificació dels deures familiars és una part primordial de la seva vida cristiana.\nEls numeraris ordinàriament viuen en centres de l’Opus Dei, perquè les circumstàncies els permeten estar plenament disponibles per atendre les tasques apostòliques i la formació dels altres fidels de la Prelatura.\nAlgunes de les numeràries, denominades numeràries auxiliars, es dediquen —de manera prioritària (no exclusiva) i ordinària (no necessàriament sempre)—, amb el seu treball professional, a l’atenció domèstica dels centres de l’Opus Dei, perquè les activitats d’evangelització de la Prelatura es desenvolupin en l’ambient que caracteritza una família cristiana. Assumeixen els mateixos compromisos de vida cristiana que els altres fidels de la Prelatura.\nLa decisió de demanar l’admissió a l’Opus Dei com a numerària auxiliar suposa la inclinació o el gust professional per les tasques de la llar i el desig d’adquirir la preparació adequada, si es procedeix d’un altre àmbit laboral. De la mateixa manera que les numeràries que s’ocupen d’aquestes mateixes tasques a la seu dels centres de l’Opus Dei, no ho fan com a empleades a casa aliena, sinó com les mares o les germanes de família a la mateixa casa.\nEls agregats viuen amb les seves famílies, o on els sigui més convenient per raons personals i professionals. Els sacerdots de la Prelatura provenen dels fidels laics de l’Opus Dei: numeraris i agregats que, lliurement disposats a ser sacerdots i després d’anys de pertinença a la Prelatura i de fer els estudis previs al sacerdoci, són convidats pel prelat a rebre les sagrades ordres. La seva labor sacerdotal es desenvolupa principalment al servei dels fidels de la Prelatura i de les activitats apostòliques que aquests promouen.\nAmbient de família\nUna característica de la fisonomia de l’Opus Dei és l’ambient de família cristiana. Aquest to familiar és present en totes les activitats que organitza la Prelatura. També es materialitza en l’escalf de llar dels seus centres, en la senzillesa i la confiança en el tracte, i en les actituds de servei, comprensió i delicadesa en la vida quotidiana que intenten viure sempre. Tothom col·labora d’alguna manera en la cura material dels centres, però hi contribueix especialment el treball de les persones que s’ocupen de l’administració domèstica.\nNombre de persones de l’Opus Dei i algunes dades\nActualment formen part de la Prelatura al voltant de 92.900 persones, de les quals unes 2.095 són sacerdots. Del total de fidels, al voltant de la meitat són dones i la meitat homes.\nVídeos: Històries de persones de l’Opus Dei i amics (YouTube)\nIncorporació a l’Obra\n1. Cristians al mig del món\nDéu ha volgut l’Opus Dei per fomentar al món la consciència de la crida universal a la santedat, proporcionant —a tots els fidels que ho vulguin— formació cristiana i ajuda espiritual per dur a terme aquest ideal, tan lògic entre els catòlics. Perquè es complís aquesta finalitat, l’Església ha creat la Prelatura de la Santa Creu i Opus Dei, formada per sacerdots i laics, que cooperen orgànicament d’acord amb la guia pastoral del Prelat.\nAquesta Prelatura, com qualsevol altra circumscripció eclesiàstica, facilita una comunió particular dels sants, en la qual prenen part d’alguna manera totes les persones disposades a millorar la seva vida cristiana seguint aquest camí específic.\nPertànyer a aquesta Prelatura implica una manera concreta de ser cristians corrents al mig del món, i per això no consisteix a comprometre’s a fer només determinades prestacions, sinó que suposa un afany de tota la vida: es tracta, com afirmava sant Josepmaria, de fer l’Opus Dei sent un mateix Opus Dei, a través de l’activitat ordinària, individual, familiar i professional.\nEls fidels de la Prelatura adquireixen el dret a rebre l’ajuda espiritual (mitjans de formació col·lectius i individuals; alguns sagraments, especialment el de la Penitència i l’Eucaristia; la paraula de Déu adaptada a les circumstàncies) i estan sota la jurisdicció del Prelat en tot el que fa referència a la missió de la Prelatura.\nLes persones que, sense ser de l’Obra, participen en les seves activitats apostòliques, es beneficien, en efecte, dels béns espirituals de l’Opus Dei i poden contribuir a incrementar-los amb les seves bones obres, així com ajudar en la seva missió amb el seu apostolat al mig del món.\nLes persones que s’hi incorporen ho fan perquè estan convençudes que han rebut una crida divina. Per tant, la incorporació a la Prelatura es duu a terme de manera voluntària, amb llibertat i responsabilitat personals.\nEls sacerdots incardinats en les diverses diòcesis no són fidels de la Prelatura; en canvi, es poden incorporar a l’Opus Dei a través de la Societat Sacerdotal de la Santa Creu, que és una associació de clergues pròpia i intrínseca a la Prelatura.\n2. Requisits per a la incorporació a l’Opus Dei\nCom que la incorporació a l’Opus Dei comporta un afany de caràcter vocacional, no pot dependre exclusivament de la voluntat de la persona interessada, sinó que l’Església ha d’intentar discernir si té les condicions que permeten pensar que ha rebut aquesta crida, de manera semblant a les persones que aspiren a arribar al sacerdoci en una diòcesi.\nA aquest efecte, els Estatuts de la Prelatura estableixen alguns requisits generals per a la incorporació i en preveuen la concessió per part del vicari regional.\na) Ser fidel catòlic laic amb ús de raó i haver complert els divuit anys d’edat, és a dir, la majoria d’edat canònica.\nb) Voler assumir les obligacions pròpies de la pertinença a l’Opus Dei com a numerari, agregat o supernumerari (aquestes distincions entre fidels fan referència en particular a la seva diversa disponibilitat habitual per dedicar-se a les activitats apostòliques de la Prelatura, derivada de les diferents circumstàncies permanents de cadascú, sense que això comporti cap gradació de pertinença a l’Opus Dei).\nLa incorporació es fa mitjançant una declaració de voluntat per part de la persona interessada i una declaració per qui representa l’autoritat de la Prelatura en aquest acte, en presència de dos testimonis:\na) El fidel manifesta que vol estar sota la jurisdicció del Prelat per dedicar-se a l’única finalitat espiritual de la Prelatura i per complir tots els deures que comporta la pertinença a l’Opus Dei com a numerari, agregat o supernumerari;\nb) El representant de la Prelatura declara que aquesta proporcionarà a la persona interessada una formació doctrinal-religiosa, ascètica i apostòlica assídua, i la cura pastoral per part del seu clergat, i que complirà la resta d’obligacions atribuïdes respecte als seus fidels.\nEl fidel, amb la seva incorporació, passa a formar part de l’Opus Dei. El vincle de comunió amb la Prelatura que ha contret no afecta la seva relació jurídica amb la diòcesi a què pertanyia i a la qual continua pertanyent, ja que la incorporació no canvia ni la seva posició de fidel corrent a l’Església ni la seva condició de ciutadà corrent i, per tant, no es distingeix dels altres catòlics, els seus iguals.\n3. Passos de la incorporació\nSeguint l’experiència de l’Església, tant per garantir la llibertat de la persona interessada com per discernir si compleix les condicions personals necessàries, la incorporació a la Prelatura es duu a terme segons el procediment esglaonat que s’exposa a continuació.\n1) L’admissió: per incorporar-se a la Prelatura, en primer lloc cal demanar-hi l’admissió. Només es té en compte la petició feta per escrit amb l’acord del director o la directora del centre de l’Opus Dei respectiu, dirigida a l’Ordinari de la Prelatura (al Prelat) competent.\nAquesta petició suposa la resposta afirmativa a la crida divina que la persona ha rebut; per això, a partir d’aquest moment, la persona interessada es considera un fidel de la Prelatura i s’intenta comportar com a tal, si bé no ha adquirit encara cap compromís de caràcter jurídic.\nQuan algú demana l’admissió a la Prelatura, fa un pas de gran transcendència en la seva vida, ja que respon afirmativament al que està convençut que és un voler diví per a si mateix. La seva petició exigeix la decisió d’assumir el deure moral de fidelitat a la mateixa vocació, que només decau en ella en cas que la persona interessada consideri en consciència que en realitat no era aquesta la voluntat de Déu.\nAixí doncs, quan algú sol·licita l’admissió a l’Opus Dei, està responent a una crida per sempre, però el deure de fidelitat és només amb Déu, sense que contregui encara cap vincle amb la Prelatura. Però el fidel, des de la petició d’admissió, viu de fet com un membre de l’Opus Dei i té dret a rebre de la Prelatura l’atenció pastoral i la formació adequada per complir el seu propòsit (i en la mesura que ho fa, se subjecta, lògicament, de manera anàloga a qualsevol altre fidel amb la seva diòcesi, etc., al règim de la Prelatura).\nPassats sis mesos des de la petició, el vicari regional li pot concedir l’admissió. Abans, però, la Prelatura s’assegura que la persona interessada actua amb plena llibertat. Ha de constar expressament, a més, que ha entès que la vocació a l’Opus Dei és de naturalesa secular, pròpia de fidels corrents, sense canvi d’estat, i que la cerca de la santedat comporta un compromís de treball seriós, que assegura la mateixa sustentació i permet contribuir al sosteniment de les tasques apostòliques.\n2) L’oblació: una vegada la persona interessada ha estat admesa, ha de passar un any abans que el vicari regional li concedeixi la incorporació a la Prelatura (que a l’inici és només amb caràcter temporal). Per tant, des que la persona interessada demana l’admissió a l’Opus Dei fins que efectivament arriba a estar sota la jurisdicció del Prelat passa almenys un any i mig.\nLa primera incorporació —anomenada als Estatuts oblació— és de caràcter temporal, per les mateixes raons relatives a la garantia de la llibertat i idoneïtat de la persona interessada: és vàlida fins al 19 de març següent (data triada en honor de sant Josep), i s’ha de renovar cada any. Per a la renovació —que s’ha de fer el 19 de març— cal el permís del vicari (que es presumeix). N’hi ha prou amb l’acte intern de voluntat de renovar-la i comunicar, a través del director del centre de l’Obra, que així s’ha fet.\nPer a l’oblació es requereix la majoria d’edat canònica (divuit anys). Per tant, la petició d’admissió es pot fer a partir dels setze anys i mig. Fins als divuit anys no es pot fer aquesta petició sense el permís explícit dels pares.\n3) La fidelitat: després de cinc anys de la incorporació temporal, el vicari regional (amb la confirmació del Prelat) pot concedir la incorporació definitiva, anomenada fidelitat.\nEl caràcter definitiu del vincle de comunió amb la Prelatura materialitza el desig expressat des de l’inici i el determina jurídicament. Sant Josepmaria va preveure que, abans de fer la fidelitat, el fidel declari expressament davant de dos testimonis que es compromet, per la seva honradesa de cristià, a unes obligacions, ja implícites en el deure de fidelitat a la vocació, que tenen una rellevància especial per a l’Opus Dei, i que són concretament els següents:\na) Defensar la unitat espiritual, moral i jurídica de l’Obra.\nb) Ajudar els altres, també els directors, amb la correcció fraterna.\nc) Esforçar-se encara més per ser fidel a la doctrina de l’Església i a l’esperit de l’Obra, formant-se una consciència recta mitjançant la petició de consell quan sigui necessari i actuant sempre amb plena llibertat i responsabilitat personals.\nEstatuts de la Prelatura de la Santa Creu i Opus Dei, nn. 17-27 y 59-66\nPrinted document generat automàticament des de https://opusdei.org/ca-ad/article/persones-de-lopus-dei/ (15/10/2021)


“El CVN m'ha obert una porta que per a mi no existia”\nLa jardineria li ha obert un món nou. 16 anys. El programa del Cos de voluntaris per la natura (CVN), de la Massana, ajuda els joves sense formació a descobrir un espai on trobar una nova passió.\nActualitzada 30/07/2017 a les 07:49\nQuè el va portar a entrar al Cos de voluntaris per la natura?\nNo m’agradaven els estudis i em van oferir anar al centre de formació professional d’Aixovall. Allà van venir a explicar-nos què era el CVN amb un vídeo, on ens detallaven quines tasques desenvoluparíem i em va agradar molt.\nAra em dirà que sempre havia sentit passió per la natura i havia volgut treballar d’això, oi?\nNo, i ara! A mi m’agrada molt la tecnologia, els ordinadors i les consoles, però després d’haver fet el curs, veig que sí que m’agrada molt. Sé que són coses diferents però no incompatibles.\nHo contempla com una feina per al seu futur?\nM’agradaria seguir estudiant temes relacionats amb la jardineria i sí, crec que el futur podria passar per aquest sector. Em manté ocupat i puc estar a l’aire lliure, treballant a la natura, i cada vegada m’hi trobo més còmode.\nEl programa ja ha finalitzat. Amb què mata el temps lliure d’agost, vacances potser?\nDoncs estic treballant al comú de la Massana. Estic fent tasques de jardineria, és clar, desbrossant camins i netejant zones de bosc. Treballo vuit hores i tinc un contracte per dos mesos, de manera que estaré força enfeinat.\nUn cop passin els dos mesos, li han comentat si podrà seguir?\nElls em diuen que estan contents amb mi però soc menor d’edat i em van dir que la decisió no depèn d’ells, sinó del departament de Treball. Veurem què passa, però a mi m’agradaria seguir\nSi això no és possible, ha pensat què farà a partir de setembre?\nBuscaré una altra feina o també podria seguir formant-me en aquesta direcció. També vull treure’m l’ESO a les nits, si puc, de manera que tinc projectes en ment i espero que puguin concretar-se.\nCaldria incidir més en programes com aquest?\nI tant que sí. M’han obert una porta que per a mi no existia. No tenia ni idea de cap on tirar de cara al futur i gràcies al CVN ja ho sé. Sense el curs, ara estaria descansant i sense fer res. Prefereixo mantenir-me actiu.\nEn què consistia el curs?\nEntre gener i juliol, fèiem classes lectives, escolars, i les combinàvem amb les pràctiques. Ens van formar per desbrossar i fer servir motoserres. Aquí vaig descobrir que aquestes molen molt.\nQuina pràctica destacaria de les que han fet en aquests mesos?\nUna de senzilla però que ens va quedar molt bonica. Al costat de classe tenim un parterre i el vam decorar amb plantes. No em pregunti per què, però la recordo especialment.\nVa treballar amb els alumnes de l’escola d’educació especial de Meritxell. Com valora l’experiència?\nVa ser molt bona. Vam estar treballant 15 dies amb els nois col·locant les plantes a la pèrgola del pati. Són especials però se’ls agafa confiança de seguida.


Osteopatia a Barcelona | Sergi Mestres Pereta\nSegons el document "WHO Benchmarks for Training in Osteopathy" publicat per l'OMS en el 2010, l'osteopatia (també anomenada medicina osteopàtica) "és una ciència holística que basa el diagnòstic i el tractament de les diferents patologies en el raonament clínic i la teràpia manual.\nConsidera la relació entre el cos, la ment i l'esperit i posa èmfasis en la integritat estructural i funcional de l'organisme i en la tendència intrínseca del cos a l'autocuració".\nLes quatre lleis en què es basa tot el raonament osteopàtic són:\nLa unitat del cos: Gràcies al sistema fascial no hi ha pèrdua de continuïtat entre els teixits, fent que una disfunció en una zona del cos pugui arribar a afectar un altre per molt allunyada que estigui.\nL'estructura governa la funció: I la funció governa l'estructura! Si un òrgan no funciona bé potser perquè té dificultat per moure's per culpa d'una adherència (estructura > funció) o perquè tenim un estrès mantingut en el temps que altera la neurofisiologia de l'òrgan (funció > estructura).\nEl principi d'autoregulació del cos: L'osteopatia no cura, facilita que l'organisme es regeneri reequilibrant les tensions dels diferents sistemes i harmonitzant la seva fisiologia.\nLa llei de l'artèria: Un teixit que no es pot oxigenar a través del reg sanguini patirà. És com un riu sec, sinó hi ha aigua (sang), no hi ha vida. Per aquest motiu sempre intentem assegurar quan hi arribi la suficient sang perquè el teixit es pugui recuperar.\nActualment, l'osteopatia es dona suport a amb una àmplia evidència científica que corrobora l'eficàcia de les seves tècniques, per aquesta raó cada vegada és més popular i recomanada per molts metges i altres professionals de la salut.\nÉs la branca de l'osteopatia més clàssica. Valora quines estructures múscul esquelètiques no es mouen correctament i, mitjançant diferents tècniques, les mobilitza per restablir la funció. S'utilitzen tècniques manipulatives d'alta velocitat (trust) i altres tècniques més suaus com mobilitzacions passives, tècniques d'energia muscular, bombeigs, inhibició de punts gatell, estiraments miofascials...\nÉs la part de l'osteopatia que tracta les disfuncions dels òrgans (estómac, fetge, intestins, òrgans reproductors, cor, pulmons...) mitjançant tècniques directes o indirectes. L'objectiu és restablir la mobilitat i motilitat de la víscera per millorar el seu funcionament. Els seus beneficis es reflecteix tant en l'òrgan tractat com a nivell múscul esquelètic i hormonal, per la seva estreta relació amb els diferents sistemes.\nAquesta branca de l'osteopatia es basa en el correcte funcionament del moviment respiratori primari (MRP). Un moviment que es produeix gràcies als canvis de pressió del líquid cefalorraquidi en l'àmbit cranial i que a través del sistema nerviós i fascial es transmet a tot el cos. Amb un tacte entrenat podem apreciar aquest moviment en els ossos del crani, el sacre i en tots els teixits, descobrint on aquesta fluctuació es veu interrompuda i restablint-la facilitat aquest MRP. És una tècnica molt suau, però que genera canvis molt profunds, millorant la salut global del pacient.


Recull la teva mascareta reutilitzable — Escola Politècnica Superior d'Edificació de Barcelona. EPSEB — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nEsdeveniments 2021-2022 ▶\nRecull la teva mascareta reutilitzable\nSou a: Inici / Esdeveniments / Esdeveniments 2021-2022 / Recull la teva mascareta reutilitzable\nEl 15 de setembre es començaran a distribuir, entre tota la comunitat universitària, mascaretes higièniques i reutilitzables. Per a l’estudiantat, estaran disponibles a la biblioteca, prèvia identificació, i, per al PDI i el PAS, a consergeria. Fins a exhaurir existències.\n15/09/2021 00:00 a 15/10/2021 00:00\nCom a part de les mesures organitzatives i de protecció amb motiu de la pandèmia per la COVID-19 que s'apliquen des de l'inici d'aquest curs 2021-2022, la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC) començarà a distribuir, el 15 de setembre, 40.000 mascaretes higièniques reutilitzables adreçades a l'estudiantat, al Persona Docent Investigador (PDI) i al Personal d'Administració i Serveis (PAS), atesa l'obligatorietat de portar mascareta als espais de la Universitat, com ja es va fer el curs anterior.\nDisponible en quatre colors (lila, negre, turquesa i verd, a escollir fins a esgotar existències), l'estudiantat podrà recollir la mascareta a la biblioteca, identificant-se amb el carnet UPC o amb el comprovant de la matrícula al mòbil.\nPel que fa al PDI i al PAS, podran recollir-la a la consergeria presentant el carnet UPC.\nDoble teixit hidròfug i antiadherent.\nAcabat amb parafina hipoal·lergogen.\nTranspirable i còmoda de portar.\nFabricació i confecció local.\nReutilitzable màxim 30 rentades (es recomana rentar-la cada 20 hores d'ús).\nFórmula millorada: tractament antiviral i antibacterià.\n65 % polièster, 35 % cotó.\nAdvertència: aquest dispositiu no és un producte sanitari en el sentit de la directiva 93/42 o del Reglament UE/217/745 ni un equip de protecció individual en el sentit del Reglament UE/216/425.\nPer mantenir les propietats de protecció i color del teixit cal rentar la mascareta a mà.\nEs recomana rentar la mascareta cada 20 hores d'ús.\nRentada a mà: ruixeu la mascareta amb un producte desinfectant TP2*.\nSubmergiu-la en aigua tèbia amb detergent neutre per eliminar-ne qualsevol resta química i deixeu que s’assequi sense contacte directe del sol.\nÉs important planxar-la a 150 °C per les dues cares.\n* Desinfectants i algicides no destinats a l'aplicació directa a persones o animals (producte desinfectant tèxtil d'ús habitual a les llars).\nCertificacions de la mascareta\nNorma UNE0065:2020 “Mascarillas higiénicas reutilizables para adultos y niños” certificat per un laboratori acreditat per l’entitat ENAC (Entitat Nacional d’Acreditació).\nCertificació Oeko-Tex Standard 100 per a productes de la classe I que garanteix que el producte ha estat analitzat controlant més de 300 substàncies nocives per a la salut.\nInformació sobre les característiques i instruccions d’ús segons l’ordre CSM/115/2021, d'11 de febrer, per la qual s’estableixen els requisits d’informació i comercialització de mascaretes higièniques.\nAcreditació Estàndard Global de Reciclatge (GRS) que certifica per part de tercers el contingut reciclat, la cadena de custòdia, les pràctiques socials i mediambientals i les restriccions químiques.


Un Nadal a Mas Gorgoll\nel dia de febrer 23, 2019\nTenim una bona notícia: el Canal Z no ha aconseguit unificar els canals de comunicació! Tot gràcies a l'ajuda d'infants, joves i caps del nostre agrupament. Hem sortit il·leses de la missió de l'excursió de Nadal, però ens emportem moltes reflexions i moments únics!\nVam arribar a la casa de Mas Gorgoll, a Palamós, el matí de dijous 27 de desembre. Després del viatge en autocar, infants i joves van fer conjuntament uns jocs cooperatius.\nTot seguit, els Homes de Negre es van adreçar a les branques per rebre-les en aquesta trobada tan extraordinària. Unes jornades per acollir el nou canal Z, que vol agrupar totes les sèries i pel·lícules en un de sol. Vam rebre la visita de nous personatges com en Freddie Mercury i en Milhouse. També va tornar els Homes de Negre, aquest cop per fer passar pel túnel de la unificació als primers personatges, entre ells també en Phineas, el Ferb i en John Cena. A la tarda, cada unitat va començar a treballar en les seves activitats.\nCastors i Llúdrigues viatgen al passat\nCastors i Llúdrigues va començar treballant les lleis escoltes, i per això es van traslladar a l'illa de Brownsea, on es va formar el primer campament escolta del món.\nA més, la branca més joveneta va participar en una gimcana de gran supervivència, on van poder retornar els ous als dinosaures. I van poder crear el nostre propi dinosaure de plastilina! I el tercer dia, el dia de la ruta, Llúdrigues i Castors van visitar el poblat iber.\nLlops i Dines amb la codeucació\nLa branca de Daines i Llops van començar l'excursió experimentant amb jocs de taula, però a un altre nivell, amb un Jungle Speed gegant. Durant aquests dies també van estar treballant el respecte i l’escola activa amb un seguit de dinàmiques.\nLlops i Daines també han estat treballant amb els estereotips de gènere. Van poder veure que segons el sexe de les persones els podem arribar atribuir unes característiques determinades. Però en realitat, cadascú és lliure de triar la seva vida, i no ha d’estar determinada pel nostre sexe.\nPel que fa a la ruta del tercer dia, Daines i Llops van visitar dues platges de Palamós, la Cala de la fosca i la Cala del Vedell. Fins i tot el temps les va deixar mullar-se els peus al mar.\nRàngers i Noies Guia comencen a organitzar-se\nRàngers i Noies Guia han estat treballant a fer i gestionar activitats. Per una banda, van elaborar una activitat per la branca de Llops i Daines, amb qui van compartir una tarda de la sortida.\nPer altra banda, amb el motiu del dia de les innocentades, el dia 28 de desembre, van preparar bromes per les altres branques. Pel que fa al dia de ruta, Noies Guia i Ràngers van fer un itinerari per la platja de Palamós.\nPioners i Caravel·les reflexionen sobre la societat\nLa branca de joves Caravel·les i Pioners va iniciar l’excursió parant atenció als rols que tenen elles mateixes dins la branca, juntament amb la visita dels personatges ciència-ficció Rick i Morty.\nLa branca va continuar fent una tasca d'anàlisi, aquest cop sobre les diferències socials i de privilegis, a partir de l'exemple de la sèrie Élite. Tot això sense perdre l'esperit de l'aventura. Caravel·les i Pioners van fer una ruta el tercer dia, amb una premissa: retornar heroicament l'anell a les terres de Mordor.\nI arriba l'hora dels adéus...\nL’última nit estava reservada per la vetllada on vam fer una activitat conjunta amb tot l'agrupament. Vam fer una competició de bandes de ball, però aviat ens vam adonar que el millor era ballar totes juntes.\nFinalment, vam descobrir que el Canal Z ens va enganyar, perquè el projecte d'unificació de canals pretenia que tot personatge fos igual, i això és molt avorrit. Vam veure que és millor ser com nosaltres mateixes ens sentim. Diverses i úniques! Sort que vam poder parar la unificació a temps, hauria estat una autèntica catàstrofe.\nI ens vam acomiadar del 2018 tan bé com sempre. L'any vinent qui sap si tindrem una altra missió!\n20K18 Activitats amb l'Agrupament Castors i Llúdrigues Excursions Fotos Llops i Daines nadal Pioners i Caravel·les Ràngers i Noies Guia Sortida de Nadal


Els porters del Reus Deportiu d’hoquei participaran en el Voluntariat per la llengua | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nL’asturià Juanjo Matilla serà la parella lingüística de Càndid Ballart\n13 de Desembre de 2017, per\nJuanjo Matilla i Càndid Ballart, al centre de la imatges\nDos jugadors del Reus Deportiu d’hoquei formaran parella lingüística dins del Voluntariat per la llengua (VxL). Càndid Ballart i el segon porter de l’equip, Juanjo Matilla, es comprometen a parlar en català un mínim d’una hora a la setmana durant deu setmanes seguint les indicacions i el material que els han facilitat des del Centre de Normalització Lingüística de Reus.\nEl VxL és un programa per practicar català a través de la conversa. Es basa en la creació de parelles lingüístiques formades per un voluntari, que parla català fluidament, i un aprenent, que en té coneixements bàsics i vol adquirir fluïdesa. D’aquesta manera, el jugador asturià adquireix el compromís, amb la col·laboració de Càndid Ballart, de finalitzar la temporada parlant en català tant als entrenaments del primer equip d’hoquei com als de l’escola d’hoquei del Reus Deportiu, en la qual fa les funcions de monitor.\nAixí doncs, i quan s’assoleixi aquest objectiu, el Reus Deportiu tindrà una plantilla (entrenador i equip tècnic inclosos) 100% catalanoparlant, de manera que esport i llengua catalana es veuran impulsats des de l’equip roig-i-negre.\nAquesta iniciativa es realitza gràcies a un conveni signat entre el Centre de Normalització Lingüística (CNL) de l’Àrea de Reus Miquel Ventura i el Reus Deportiu, que aquest cap de setmana disputarà la Copa Intercontinental d’hoquei al Pavelló Olímpic Municipal de Reus. L'entitat roig-i-negra anima als socis i simpatitzants a formar part de les parelles lingüístiques, i ofereix la matrícula gratuïta als participants en el programa Voluntariat per la llengua que es vulguin fer socis del club. També els ofereix l'accés un dia al mes a totes les seves instal·lacions i un 2x1 a les parelles lingüístiques i a l’alumnat del CNL per assistir als partits d’hoquei.\nPer la seva banda, el CNL ofereix gratuïtament el servei d’assessorament lingüístic i revisió de textos breus al personal del Reus Deportiu, i un període de matrícula preferent en els cursos de català a tots els socis de l’entitat roig-i-negra.


8 .-NO POT APRENDRE A ... a Contes Divers de la Silvia.\nNO POT APRENDRE A... Escrit d’Antoni Fortuño .- 7 – 09 - 09\nLa menuda Tamara avui és sola en el joc. Ni el seu gat la Migi, ni el Pau son per allí fent-li companyia en les seves evolucions.\nAvui, ella que sempre suma, i ja sap quan fan dos més dos ,o quatre més quatre... Avui, dic, ha restat companys de joc i és sola.\nHa pensat que podia començar a multiplicar.... Sap pels seus germans que amb la taula de Pitàgores,... si te l’aprens de memòria ja ets com l’Anton el profe de Mates. I ella la vol aprendre..\nLes més grans tenen una estora de pelfa desmuntable ...Si, la taula aquesta....\nHa corregut fins al passadís on sap que hi és quan no la fan servir i l’ha trobat amb tots el nombres fora.\nElla que tenia el dia.... Que davant el mestre... seria la primera.... Aprendre tota sola...!!! Saber multiplicar...!!!\nSort que és molt valenta... No ha plorat...\nEtiquetes de comentaris: . ESCORRIALLES, contes divers, gener 11\n8 .-NO POT APRENDRE A ... a Contes Divers de la Si...


Relat "Canviar el conte"\nInici > detall del relat: Canviar el conte\nA la convenció anual de Personatges de Contes Infantils Populars, Tradicionals i Clàssics, s’ha armat un bon sarau. Els assistents, cansats de repetir estereotips caducs, reivindiquen un canvi de rols immediat. “No som fràgils ni innocents! Aneu a ajudar als convalescents!”, defensen elles. “Ni tan forts, ni tan valents. També tenim sentiments!”, reclamen ells. Han passat anys i panys i no albiren un canvi de relat, per això, sense més dilació, fan la revolució! Sense normes ni patrons, els protagonistes gesten un nou paper a interpretar que satisfaci les inquietuds dels infants d’avui, i fent un esclafit amb els dits s’enfilen a un altre destí!\nAixí doncs, a partir d’ara, quan obriu un conte no us espanteu si el llop entabana en Pere sense por quan va a casa de la iaia. O si Rapunzel encarrega, als tres porquets, la construcció d'una porta a la torre. O si la madrastra de la Blancaneus, farta que la titllin d’envejosa, se’n va a provar sort amb la música a Hamelí...\nSempre m'ha agradat contant els clàssics en noves situacions, diguem, però la recepció no és sempre bona, perquè , suposo, són tan fondejats en les ments, que molesta la parodia.. probaré d'escriure'n alguns aquí per veure les reaccions.\nBona vesprada Homo insciens...[Ofensiu]\nPERLA DE VELLUT | 02-09-2021\nHola, gràcies per la teua visita i el teu amable comentari, pel meu poema "Què em resta per a voler-te?". M'alegre que t'haja agrada. "En l'amor sempre hi quedi una guspira de misteri".\nEls valors dels contes clàssics.[Ofensiu]\nAtlantis | 01-09-2021\nEstà bé el relat en quan els personatges dels contes es rebel·len pels papers que se’ls hi dona, però subscric les paraules del Sr Garcia, en quan a canviar els contes clàssics.\nEvidentment a mi també em “molesten” tots els tics que tenen de personatges masculins i femenins tòpics, però pensant que estan escrits en un temps i entorns diferents, tenen la capacitat d’explicar com cal enfrontar la por, el pas de l’adolescència, la bondat de trobar un amor...Jo quan els explico poso l’accent en la valentia de la caputxeta, el valor del petó del príncep o princesa que et desperta, en lo bleda però delicada què es la princesa del pèsol...Junts amb d’altres contes actuals que s’hauran d’escriure segons nous criteris...Però si es volen canviar de manera barroera podem caure en contes poc creatius i d’alguna manera pamfletaris.\nHa estat divertit jugar amb ells a partir d’una proposta del repte clàssic.\nEls contes clàssics són ja tan coneguts que diria que no cal canviar-los; això seria com canviar l'oració del Pare nostre.\nSí que cal escriure'n de nous on passin totes les coses que dius.\nAra, també és divertit, de tant en tant, estrafer els contes més coneguts i fer-ne paròdies.\nFantàstic conte. [Ofensiu]\nPERLA DE VELLUT | 23-08-2021 | Valoració: 10\nSí que l'has canviat totalment el conte. Je je je je...\nVaja barreja de contes entre els tres porquets, caperutxa roja, Blancaneus i el flautista d'Hamelí. Amb fet tota una revolució.\n(Però ja es poden posar els contes que havien fet en el Repte Clàssic (709)?)\nVaja!, ja em diràs. Gràcies...\nFins que decideixi qui soc...


Hotel Center Veliky Novgorod Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUlitsa Belova 6, Veliky Novgorod, Veliky Novgorod, Rússia, 173015 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, B&B Hotel Center està situat idealment a Veliky Novgorod; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nB&B Hotel Center també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Veliky Novgorod. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar, caixa forta, taquilles, àrea de TV/saló compartit.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Veliky Novgorod, faci de B&B Hotel Center la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (271) Parelles (74) Viatgers en solitari (44) Famílies amb infants petits (39) Famílies amb infants grans (39) Grups (72)


L’Arsenal valora de manera molt positiva la participació en la primera edició de l’Escola Tous | RTVVilafranca\nEl Claustre dels Trinitaris acollia un acte singular i rellevant per l’escola d’art Arsenal com era el reconeixement a la seva participació en la primera edició de l’Escola Tous de Joieria.\nAprofitant el Claustre dels Trinitaris, que l’escola ha incorporat recentment als seus espais, s’ha fet per part de la Vicepresidenta Corporativa de Tous, Rosa Tous, el lliurament d’uns diplomes que reconeixen la implicació i l’esforç de les dues estudiants de joieria de l’Arsenal que han participat en la primera edició de l’Escola Tous de Joieria i Oficis Artesans.\nDes de Tous van engegar el curs passat aquesta iniciativa amb participació de les millors escoles de joieria de l’estat, i també alguna de Mèxic. Entre els centres participants hi havia l’escola Arsenal, que va ser triada des d’un principi per incorporar-se al projecte, com explica Rosa Tous.\nPer la seva banda, la regidora d’Educació, Meritxell Montserrat, ha remarcat que la col·laboració de l’escola Arsenal amb l’empresa TOUS suposa un reconeixement a aquest centre que compta amb una trajectòria de gairebé 50 anys i ha encoratjat l’alumnat del centre a aprofitar l’oportunitat d’aprenentatge que l’escola posa a la seva disposició.\nElisabet Urbano i Xènia Ribes han estat les dues alumnes que han rebut aquest reconeixement, i que es mostraven satisfetes de l’oportunitat que havien tingut.\nElles dues han estat les primeres, però aquest curs 2019-2020 ja hi ha dos alumnes més del cicle de joieria que gaudiran d’aquesta oportunitat.\nGràcies a la iniciativa, els alumnes aprendran tècniques específiques de l’ofici de la joieria mitjançant la restauració de peces de TOUS. Per segon any consecutiu, els alumnes de l’Arsenal participaran en aquest projecte que no només busca impactar en el marc teòric dels estudiants, sinó que també té com a objectiu millorar el seu vincle amb el mercat laboral en promoure pràctiques en un ambient professional.\nArsenal, Elisabet Urbano, joieria, Rosa Tous, Tous, Txell Montserrat, Xènia Ribes


Notícia 191 - El decaïment dels boscos del Maresme s'estén i s'accentua. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya\nNotícia 191 - El decaïment dels boscos del Maresme s'estén i s'accentua\nLa combinació de factors com la sequera, l'afectació d'un insecte perforador (Thomicus spp.) i l'existència de diversos fongs està provocant un greu decaïment de gran part dels boscos del Maresme, un procés que en els darrers dos anys s'ha estès i accentuat. La pèrdua de vigor afecta especialment les masses boscoses orientades cap al sud i les pinedes.\nAquests són els resultats d'un estudi encarregat per la Diputació de Barcelona a l'ICGC, en suport de les associacions de propietaris forestals. L'estudi, que es va presentar ahir 15 de juny durant una jornada a Mataró, es basa en la comparació d'imatges procedents del satèl·lit Sentinel-2 preses durant un any, entre l'estiu de 2015 i el de 2016.\nLes imatges han permès identificar la superfície dels boscos del Maresme amb diversos graus de decaïment i aventurar que, si les condicions meteorològiques d'enguany són similars a les d'anys anteriors, especialment pel que fa a l'escassetat de pluges, el decaïment s'accentuarà.\nPer tal de confirmar i quantificar la tendència detectada, la Diputació de Barcelona i l'ICGC estan avaluant la possibilitat de portar a terme un nou seguiment de la massa boscosa del Maresme aquest 2017, que es completaria amb treball de camp per a la seva validació.\nCal tenir present que les condicions en què es troben els boscos del Maresme, i els d'algunes zones del Vallès Oriental, provoca que la seva gestió sigui complexa i poc rendible. La Diputació de Barcelona realitza aportacions econòmiques anuals a dues associacions de propietaris forestals amb les quals té conveni de col·laboració, la del Montnegre-Corredor i la de la Serralada Litoral Central. Aquest finançament permet a les associacions impulsar treballs forestals per a la prevenció d'incendis, per al control de l'escarabat perforador i el decaïment de les masses boscoses.\nImatge per satèl·lit Sentinel-2, captada l'agost de 2015, que mostra l'àrea d'estudi. El vermell representa les zones amb diversos tipus de vegetació.


Mor als 73 anys el president d'Emirats, Jalifa bin Zayed Al-Nahyan\nEl president dels Emirats Àrabs Units , Jalifa bin Zayed Al-Nahyan , ha mort als 73 anys, segons ha anunciat aquest divendres l'agència oficial de notícies emiratí WAM.\nEl Govern emiratí ha anunciat un període de dol oficial de 40 dies a tot el país que començarà amb la suspensió, durant tres dies, de les activitats a les institucions públiques i privades a partir d'aquest divendres.\nJalifa bin Zayed @ep\nAl Zayed, president d'Emirats des del 3 de novembre del 2004, va patir un vessament cerebral el 2014 que el va portar a assumir des d'aquell moment un perfil més baix en els assumptes d'estat ia lliurar les seves competències executives --tot i que va mantenir les cerimonials-- el seu germanastre i actual líder 'de facto' del país, el príncep hereu Mohammad bin Zayed Al-Nahyan.\nS'espera que Mohammad bin Zayed assumeixi formalment la presidència d'Emirats després de la mort del seu germanastre.\nMODERN I DISTANT\nNascut el 1948, el president emiratí ha estat considerat com una figura de cert tarannà modernitzador, per exemple declarar poc després d'assumir el poder les primeres eleccions al país en ordenar la votació directa de 40 membres del Consell Nacional Federal, un òrgan consultiu.\nSota el seu mandat, el país va intentar promocionar-se com a model de tolerància i convivència, cosa que va culminar amb la visita del Papa Francesc el 2019.\nEn un cable diplomàtic nord-americà filtrat, es descriu Jalifa com un "personatge distant i poc carismàtic" , dependent en general del príncep hereu Mohammad, especialment en qüestions de seguretat nacional, segons recull DPA.\nMohamed es va convertir en el centre d'atenció internacional després del vessament cerebral del seu germanastre i se li ha relacionat amb la majoria dels esdeveniments i decisions importants que van tenir lloc des d'aquell moment, entre ells el boicot de cinc anys a Qatar que van començar diversos països àrabs el 2017, amb l'Aràbia Saudita al capdavant, per finançar suposadament el terrorisme.\nOficialment, Jalifa va emetre el 2020 el decret que va posar fi a una altra llei sobre el boicot a Israel , però en realitat Mohamed qui va rebre tots els agraïments en convertir Emirats, al costat de Bahrain, als primers països del Golf a establir relacions diplomàtiques amb el Govern israelià a través de pactes negociats pels Estats Units.\nEl Burj Jalifa , el gratacel més alt del món, va ser anomenat així en el seu honor després que Emirats lliurés a Dubai un préstec de rescat de 20.000 milions de dòlars per salvar la crisi econòmica el 2010.\nEntre les reaccions internacionals a la mort del president destaquen els condols del president dels Estats Units, Joe Biden , que ha descrit el mandatari com un "autèntic aliat i amic dels Estats Units" a la regió. "Seguirem honrant la seva memòria a través de l'enfortiment de les llargues relacions entre els governs i els pobles dels Estats Units i els Emirats", afegeix la nota, publicada per la Casa Blanca.


La direcció de la CCMA manté la petició de 7 anys de presó per un treballador de TV3\nNúria Llorach, nova presidenta de l'ens, s'ha ratificat al Parlament en la demanda judicial per una presumpta filtració de dades del 2012 que va avançar un ERO a TV3\nEls representants dels treballadors de la CCMA a la sortida de la comissió al Parlament\nTot i el canvi del president de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), Brauli Duart, i l’assumpció del càrrec per Núria Llorach, la direcció de l’ens públic de radiodifusió i televisió de Catalunya manté la petició de 7 anys de presó per al treballador de TV3 a qui s’acusa d’haver filtrat dades relacionades amb un ERO que més tard va fer l’empresa.\nRepresentants dels comitès d’empresa de TV3 i Catalunya Ràdio, acompanyats per la germana del treballador acusat de la suposada filtració de dades que es va produir l’any 2012 han assistit al Parlament a la comissió de control de la CCMA . Els sindicalistes han lliurat les 1340 firmes de treballadors dels dos mitjans en què demanen que l’ens retiri l’acusació al seu company al president de la comissió parlamentària. També han parlat amb diputats i consellers de la Corporació i han d’argumentat la necessitat que es retiri la demanda contra el treballador de TV3. Els treballadors han explicat que la demanda està desfasada, és inútil, està destrossant la vida d’un company i de la seva família, i que no ajuda a passar pàgina del període més gran de conflictivitat a la CCMA, el de l’ERO que es va destapar justament per la filtració dels sous de la plantilla i el càlcul de les indemnitzacions per acomiadament.\nNúria Llorach ha respost a les preguntes que en la comissió li han fet representants dels grups parlamentaris Catalunya Sí que Es Pot, Junts pel Sí i CUP. En les seves respostes ha assegurat que la CCMA mantindrà la denúncia contra el treballador que li pot suposar 7 anys de presó. En aquest sentit s’ha referit a que en el moment en què es va saber la filtració els comitès d’empresa de la Corporació van reclamar una investigació a fons. Però, els representants dels treballadors afirmen que ha obviat “que avui 1.340 firmes dels treballadors, més els Comitès d’empresa, els Consells professionals i totes les seccions sindicals de la CCMA estan demanant al Consell de la Corporació el desistiment de la demanda de 7 anys de presó, que seria un gest d’humanitat amb l’acusat i representaria la fi del clima de confrontació dels darrers anys amb la plantilla”.\nA la sortida de la comissió els representants laborals han constatat que malgrat el canvi de persones, “ha estat decebedor comprovar que no s’han canviat les formes i que la petició gairebé unànime de la plantilla, reclamada també per diversos grups parlamentaris, hagi estat desatesa”.\nEls representants de la plantilla de les empreses públiques de comunicació seguiran la seva reivindicació i dimarts vinent, 19 d’abril el comitè de TV3 es reunirà amb Núria Llorach per tractar el tema.\nLa CCMA no cedeix i duu a judici el treballador de TV3 a qui demana 7 anys de presó


TAC12 TV - Sant Maties confinat a Montblanc\nSant Maties confinat a Montblanc\nDijous, 14 Mai 2020 12:20\nLes festes d'aquest cap de setmana no podran desenvolupar-se amb normalitat per culpa de l'epidèmia. Només hi haurà un acte presencial, serà la missa de dissabte en honor al patró.\nTambé es prepara una tronada i, a la tarda, un concert del grup de la Conca de Barberà 'Leitmotiv' que es podrà seguir a través de les xarxes socials de l'Ajuntament. Diumenge, els Amics dels Gegants faran la 25a trobada gegantera, en aquest cas confinada, també a través d'internet. El Museu Comarcal, d'altra banda, celebrarà el Dia Internacional dels Museus amb una exposició als aparadors de les botigues de Montblanc.\nMés en aquesta secció: « Montblanc s'adhereix a la carta del paisatge de la Conca de Barberà La Conca de Barberà impulsa una taula per a la reactivació econòmica »


La CUP reclama al Govern ratificar que les decisions del Parlament prevalguin sobre el TC\n"És impensable que validem una pressupostos antisocials i autonòmics", avisa Riera\n3 min. Barcelona 11/06/2018 16:49\n651x366 Torra es reuneix amb la CUP al Palau de la Generalitat per abordar el rumb de la legislatura / JORDI BEDMAR Torra es reuneix amb la CUP al Palau de la Generalitat per abordar el rumb de la legislatura / JORDI BEDMAR\nPassar de les paraules als fets. Aquest és el missatge que la CUP ha traslladat avui al president Quim Torra durant la reunió que han mantingut al Palau de la Generalitat i que passa, en primer lloc, per ratificar la declaració de ruptura, que va aprovar Junts pel Sí i la CUP el 9 de novembre del 2015 i que estableix que les lleis aprovades al Parlament prevalguin per sobre dels dictats del TC per garantir la sobirania de la cambra catalana.\nUna ruptura que ha de servir pels cupaires per restituir les lleis suspeses pel TC. "La restitució de les lleis suspeses pel TC ha de ser un acte de sobirania i no el resultat d'una negociació, no ha de ser un debat competencial", ha afegit el portaveu Carles Riera, que ha deixat clar que la CUP "no espera res del diàleg que ha suggerit el nou govern espanyol". "La lluita de l'1-O no es ven per molles autonòmiques", ha sentenciat Riera. La portaveu del Govern, Elsa Artadi, s'ha limitat a respondre que "reclamem la sobirania del Parlament" i ha emplaçat els grups parlamentaris a debatre-ho.\nSànchez ha afirmat que aquesta agenda de ruptura ha d'incloure la recuperació de la gestió pública dels serveis que afecten el dia a a dia de les persones. "Si volem aplicar una agenda de ruptura cal que modifiquem el model econòmic associat a les empreses de l'íbex35", ha anotat la diputada, que ha denunciat els casos de corrupció recents per carregar contra les privatitzacions.\nRiera ha explicat que han plantejat al president Torra "la inquietud creixent pel discurs del Govern que té una retòrica republicana" i que es contraposa amb "una praxi política autonomista". "El temps polític de la retòrica i la batalla simbòlica s'ha acabat i hem de materialitzar la República", ha sentenciat el portaveu.\nSobre el Procés Constituent, Sànchez ha deixat clar que "ha d'anar acompanyat d'un procés de ruptura perquè sinó estarem caricaturitzant aquest procés". Artadi sí que ha assenyalat la intenció del Govern de posar-lo en marxa amb celeritat sense entrar en detalls. "Creiem que cal llançar-lo el més aviat possible per tenir un debat en tots els àmbits", ha recalcat la consellera de la Presidència.\n"És molt difícil i impensable que la CUP pugui aprovar una pressupostos antisocials com va fer la passada legislatura i més en un context autonòmic", ha reiterat. La CUP segueix defensant la desobediència i la unilateralitat per construir la República amb una mobilització "permanent i continuada" al carrer per pressionar JxCat i ERC cap al trencament amb l'Estat. Una pressió que els cupaires consideren determinant perquè no veuen voluntat dels dos grans partits independentistes d'obeir el mandat popular de l'1-O. Aquest distanciament ha provocat que la CUP ja hagi manifestat en diverses ocasions que no pensa donar suport als pressupostos que presenti el Govern.\nAquest matí, de fet, el Govern ja ha obert la porta a buscar altres aliances, com els comuns. La portaveu, Elsa Artadi, ha considerat que els de Xavier Domènech són potencials aliats per aprovar els pressupostos del 2019, que l'executiu començarà a preparar ara abans de l'estiu aprovant el sostre de despesa.\nDomènech demana a Torra voluntat "real" d'arribar a acords amb Sánchez\nPer la seva banda, els comuns també s'han mostrat disposats a negociar, a diferència del posicionament que van mantenir per la investidura. Els de Xavier Domènech es van oposar a la investidura de Quim Torra i a qualsevol candidat de la llista de Carles Puigdemont.\nArrimadas retreu a Torra que no hagi fet "gestos" per reunir-se amb ella: "No vol dialogar, vol confrontació"\nEl PP insta Torra a reunir-se amb tots els partits abans de la trobada amb Sánchez per traslladar-li un acord mínim


Tercera Divisió (Pàgina 6) - FutbolCatalunya\nTercera Divisió (Pàgina 6)\nLa vida segueix igual per a tots\nUna jornada més, o menys, poques variacions es produeixen en un grup en el qual els que manen, ho fan més, i els que pateixen, s'enfonsen entre ells. Quant a la resta, a sobreviure\nSalinas colpeja i Vilafranca i Horta es reenganxen\nEls golejadors sempre marquen la diferència i Salinas ho és, i això ho agraeix un Hospi que torna a la primera plaça i s'aprofita de l'ensopegada del Terrassa. Mentrestant, Sant Andreu i Europa no fallen i es recuperen Vilafranca i Granollers\nAlbert Carbó (Peralada): "Volem aspirar a coses grans"\nL'aposta del Peralada es diu Albert Carbó. Acaba d'ampliar el seu contracte fins al 2022 i als seus 29 anys té molt clar per on va el camí de l'èxit. No es tracta només de treballar sinó de sentir el que es fa i ho demostra amb escreix\nEsclata el Xevi Remon i reaccionen San Cristóbal i Sants\nMeritori triomf parroquià (el primer) fora de casa i gran empat blanc i verd (a L'Energia) enfront de l'Hospi, un líder que torna a cedir punts i iguala amb el Terrassa. Però atenció al Xevi Remon amb sis gols entre Vilassar i Europa\nL’Horta aprofita al màxim el mercat d’hivern de Tercera\nEl mercat d’hivern a Tercera Divisió es va tancar amb força trànsit a l’Horta. Cinc de les sis cares noves ja han debutat. Per contra, Figueres i Granollers han viscut un gener tranquil\nEls favorits s'abonen a la victoria\nSense novetats en una Tercera en la qual no hi ha hagut empats i en la qual es manté el pols golejador entre Jordi Cano, Sergi Arranz i Manuel Salinas. Per baix, prenen aire San Cristóbal i Peralada


4 moniatos mitjans (o patates)\nFormatge rallat (emmental o cheddar)\nRomaní o orenga\nTrieu moniatos de forma arrodonida i mida semblant. Primerament renteu-los bé, emboliqueu-los amb paper d’alumini i poseu-los a coure al forn a 160° durant 1 h 15 min. Mentrestant tallaeu els porros i el pebrot ben fins, sofregiu-ho a foc lent i reserveu-ho.\nUn cop cuits els moniatos deixeu-los refredar per poder manipular-los, obriu-los per la meitat i buideu-ne la polpa que es reserva.\nDisposeu els moniatos en una safata de forn i salpebreu-los amb les espècies al gust. Barrejeu el sofregit, la polpa, el pernil, una mica de formatge i els ous batuts, i ompliu els moniatos, polvoritzeu-los una mica de formatge i gratineu-los. I ja estaran llestos per degustar!\nXampinyons farcits de moniato\n12 xampinyons gegants\n3 dents d’all escalivats\n50/75 g de pernil iberic\nCoueu els moniatos en aigua, mentrestant rentau i buideu els xampinyons, torreu el pernil en una planxa. Preescalfeu el forn a 180°. Peleu els moniatos i poseu-los en un bol juntament amb els alls, un raig d’oli d’oliva, el pernil tallat ben fi, el formatge, salpebreu i barrejeu-ho tot molt bé, seguidament ompliu els xampinyons i coueu’los al forn durant uns 15 minuts. I ja estaran llestos.\nPostre típic de Canàries per Nadal\n100 g d’ametlla pelada\n3 cullerades de margarina per a milfulles\nFereu la massa barrejant la farina, l’aigua (opcional una copeta d’anís), la margarina, una tassa petita d’oli i una mica de sal. Fins a aconseguir una massa uniforme i sense grumolls, i deixeu-la reposar 30 min.\nCoueu els moniatos en aigua i sal, un cop cuits, peleu-los i aixefeu-los i tot seguit barrejeu-los amb l’ametlla picada, el sucre, la ratlladura de llimona i la canyella.\nEstireu la massa i feu cercles d’uns 10 cm de diàmetre, poseu una mica del farcit i tanqueu-ho com la típica cresta de tonyina. Fregiu-les en oli ben calent, escorreu-les, i un cop refredades es polvoritzar amb sucre glacé.


Les exposicions de les galeries que pots veure des de casa\nLes galeries han abaixat la persiana física forçades per la situació, però s'han obert a l'univers virtual amb un seguit de propostes: ens mostren les exposicions actuals en línia, sobretot a través de suports com Instagram, i també ens obren la porta als tallers dels artistes i al seu confinament. Per no perdre ni una de les cites que organitzen diferents sales d'art de la ciutat, ja sigui en viu o diferit, seguiu l'etiqueta #galeriesacasa.\nExposicions en detall\n'Mise en images', l'exposició que havia programat Chiquita Room fins al 26 d'abril, reflexiona sobre les imatges a partir de les col·leccions de llibres dels comissaris Rosa Lleó i Pedro Torres. No la podem veure en directe, ni passar les pàgines, però a través d'Instagram la galeria ens ensenya cada dia algun dels llibres que componen la mostra.\nUna publicación compartida de Chiquita Room (@chiquitaroom) el 29 Mar, 2020 a las 7:39 PDT\nQui també ens apropa a la darrera mostra visitable és la galeria Joan Prats, amb Chema Madoz com a protagonista. La seva fotografia en forma de poemes visuals i les reflexions sobre el temps, la vida i la mort, adquireixen ara una aura especial. Contempleu-la sencera –i amb deteniment– a la web de la galeria.\nUna publicación compartida de Galeria Joan Prats (@galeria_joanprats) el 30 Mar, 2020 a las 3:54 PDT\nBombon no va arribar a inaugurar l'exposició d'Aldo Urbano, que porta per títol 'Oriéntalmentenelinterior'. Amb tot, la galeria de Trafalgar ha adaptat el projecte a la mesura de confinament i cada dia comparteixen una vinyeta del còmic de l'artista, que proposa un viatge emocional a través dels papers pintats.\nUna publicación compartida de bombon projects (@bombonprojects) el 29 Mar, 2020 a las 4:36 PDT\nA Projectesd ofereixen una visita de 12 minuts a 'Borrowed space and regular featues', l'exposició en curs fins a mitjans de març. Comissariada per Marc Nagtzaam a partir d'un dels seus llibres d'artista, la mostra reuneix dibuixos de Jochen Lempert, Gilda Mantilla i Raimond Chaves, Karel Martens, Matt Mullican i Ruth Wolf-Rehfeldt; la galerista Silvia Dauder ens presenta la proposta.\nUna publicación compartida de ProjecteSD (@projectesd) el 26 Mar, 2020 a las 10:31 PDT\nL'artista Luca Parise treballa amb l'intercanvi com punt de partida en la mostra que presenta a la galeria Zielinsky. Porta per títol 'Barganha' i, en comptes de vendre les seves escultures, les intercanvia per altres béns. Teniu temps per entrar, contemplar i proposar 'trocs' fins al 17 d'abril.\nUna publicación compartida de Galería Zielinsky (@galeriazielinsky) el 26 Mar, 2020 a las 8:05 PDT\nEspai Tactel Toormix, la galeria interdisciplinària i de pràctiques contemporànies que fusiona l'esperit de la galeria valenciana i de l'estudi de disseny barceloní, ens obre els seus arxius per descobrir les darreres exposicions presentades.\nDescobrint els artistes\nDavant del confinament, la galeria Marlborough ofereix comentaris d'obra per part d'experts i visites virtuals als estudis d'artistes com Juan Genoves, Antonio López, Blanca Muñoz o Soledad Sevilla. Seguiu-los a Instagram per a les píndoles diàries d'art.\nUna publicación compartida de Galería Marlborough (@galeriamarlborough) el 29 Mar, 2020 a las 4:00 PDT\nTambé la galeria Senda ens apropa al dia a dia dels artistes amb qui treballen, com Mina Hamada, Gino Rubert o Oleg Dou. Senda ha engegat el projecte 'Welcome home' i els creadors saluden l'audiència des dels respectius confinaments i, en alguns casos, també ofereixen petites peformances en directe.\nUna publicación compartida de Contemporary Art Gallery (@galeriasenda) el 27 Mar, 2020 a las 3:50 PDT\nA àngels Barcelona recuperen materials d'arxiu, com les dues entrevistes amb artistes que han abordat el tema del temps: Esther Ferrer parla de com mesurar-lo amb nombres primers i Martha Rosler reflexiona sobre l'any que, per a ella, marca l'inici del futur, el 1981.\nUna publicación compartida de àngels barcelona (@angelsbarcelona) el 27 Mar, 2020 a las 2:50 PDT\nLa Sala Parés, galeria històrica del Gòtic, tampoc no s'atura. Amb l'etiqueta #SalaParésNeverStops i a través d'Instagram mostren els treballs que tenen entre mans els artistes, a banda de recuperar obres evocadores que fan amable l'estada a casa.\nUna publicación compartida de Sala Parés (@sala.pares) el 29 Mar, 2020 a las 4:14 PDT\nNo t'ho perdis: museus i recursos artístics per gaudir a la xarxa