culinaina: de gener 2014\nPASTÍS FÀCIL DE XOCOLATA I GALETES\nLa típica versió del pastís de galetes maria i xocolata, no hi ha més a explicar. No té cap secret, és facilíssim i " resultón".\n- Galetes maria\n- Xocalata de desfer ( jo marca mercadona :P)\n- Un brick petit de nata de muntar\n1- Desfer la xocolata amb una mica de llet al microones. Muntar la nata amb el minipimer. Abocar la xocolata a la nata muntada i barrejar amb cura fins que la mescla sigui homogènia.\n2- Fer cafè exprés, en el meu cas de màquina i descafeïnat.\n3- Sucar les galetes amb el cafè que absorbeixin el cafè i anar-les col·loquen a dins el motlle. Estendre una capa de xocolata fina. Repetir la operació fins tenir 4 pisos de galetes. L'últim pis s'ha de cobrir amb xocolata.\n4- Deixar refredar a la nevera mínim 2 hores.\nI llestos, així de fàcil!\nPublicat per naina a 17:52 2 comentaris:\nPASTÍS DE MEL I CANYELLA AMB ANOUS\nEs tracta d'un pastís amb pocs greixos, més saludable que altres perquè no porta mantega i gairebé ni sucre. Això no vol dir que no porti calories, ehh! Però potser fa que ens el mengem per esmorzar sense tants remordiments! A més, és molt aromàtic per la canyella, la mel i la llimona.\n- 180 gr de farina blanca\n- 100 gr de farina integral\n- 40 gr de sucre morè\n- 200 gr de mel\n- 125 ml de suc de poma ( jo l'he fet a casa)\n- 1/2 culleradeta de canyella\n- 100ml de oli d'oliva\n- la ratlladura de pell de una llimona\n- 60 gr d'anous aprox.\n1- Precalentar el forn a 180ºC.\n2- Batre l'ou amb el sucre fins tenir un mescla espumosa. Afegir l'oli i el suc de poma ( jo he agafat una poma, l'he triturat amb aigua fins que quedés una mescla més o menys homogènia).\n3- Incorporar la mescla tamisada de farina, llevat i canyella.\n4- Afegir la ratlladura de llimona i les anous.\n5- Abocar en el motlle prèviament untat amb mantega o oli.\n6- Fornejar durant uns 50 minuts o fins que l'escuradents surti net.\nPublicat per naina a 22:11 1 comentari:\nHAMBURGUESA DE VEDELLA AMB BEICON\nEls reis em van portar un llibre que es diu " Hamburguesas Gourmet". Es tracta d'un llibre dissenyat enmig dels fogons del restaurant Blend Hamburger Gourmet de París. El llibre explica un variat de receptes d'hamburgueses de carn, peix i vegetarianes fins a detalls i trucs en la cocció de la carn, les salses, el pa..etc.\nSi us agraden les hamburgueses sens dubte val la pena comprar-lo!\nUs deixo la recepta de la primera hamburguesa que em fet a casa. Mmmmm!!\nIngredients ( per a dos persones)\n- 2 panets (que jo he comprat,tot i que el llibre t'explica una recepta)\n- 250 gr de carn picada de vedella\n- Per la salsa:\n- 4 làmines de beicon\n- 4 làmines de formatge cheddar\n- Unes fulles d'enciam\n* Per la salsa: tallar a trossets el beicon i fregir-lo en una paella fins que estigui ben daurat. Afegir el tomàquet tallat ben petit amb un polsim d'orenga. Deixar fer durant 2-3 minuts. Retirar del foc. Sofregir la ceba tallada amb una mica de sal fins que quedi dorada. Afegir a la salsa de tomàquet. Dissoldre en un vas amb un dit d'aigua el formatge, posant-lo al microones durant 1 minut. Remenar fins que quedi una mescla homogènia que afegirem a la salsa que teniem preparada a la paella. Deixar un parell de minuts per tenir una mescla homogènia.\n* Hamburgueses: Salpebrar la carn i formar 2 boles que aplanarem una mica per donar forma d'hamburguesa. Salar per cada costat (això farà que es faci una crosta quan la fem a la paella). Escalfar bé la paella i fer l'hamburguesa 4 minuts per cada costat ( segons el gust de cada).\n* Panets: Tallar per la meitat i torrar-los una mica ( així també estaran calents)\nNomés queda presentar l'hamburguesa: Per cada costat del pa estendre una mica de ketchup. A la base del panet col·locar unes fulles de enciam, una mica de salsa, l'hamburguesa i una mica més de salsa.\nBon profit!! Ja veureu quin resultat!!\nPublicat per naina a 21:56 1 comentari:\nSALXIXAS AL VI BLANC\nAquesta és una recepte ben fàcil que serveix per variar una miqueta el menú de la setmana. Amb 25 minuts tens el plat fet i queda molt bò, acompanyat d'un puré de patates o bé una amanida. Al vostre gust!\n- Salxixas, jo les he fet de pollastre.\n- Pebrot verd i vermell.\n- Xampinyons ( jo els he afegit a la recepte inicial)\n- Vi blanc.\nPosar una mica d'oli en una paella i saltejar els pebrots tallat a trossos i els xampinyons. Un cop hagin passat 5 minuts aproximadament, afegir les salxixes i dorar-les una mica. Seguidament afegir el vi blanc, baixar el foc i deixar coure durant uns 20 minuts aprox. S'anirà reduint el vi.\nI llestos, ja podem seure a taula! Bon profit!\nPublicat per naina a 12:23 Cap comentari:


La caiguda dels guanys de la banca andorrana serà almenys del 19% entre 2014 i 2015 - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa caiguda dels guanys de la banca andorrana serà almenys del 19% entre 2014 i 2015\n16/02/2016 (02:47 CET)\nLa davallada de beneficis del sector bancari andorrà serà molt més important que l’anunciat per l’Associació de Bancs Andorrans (ABA). La caiguda serà com a mínim de l’ordre del 20% i no pas del 8% com va anunciar la director de la patronal sectorial, Esther Puigcercós. Cal tenir en compte que Banca Privada d’Andorra (BPA) va obtenir el 2014 uns guanys de 24,5 milions d’euros. El darrer exercici, anant bé, BPA no haurà guanyat ni un euro. I el més probable és que hagi acumulat pèrdues amb la no-gestió operativa de l’Institut Nacional Andorrà de Finances (INAF), primer, i l’Agència estatal de Resolució d’Entitats Bancàries (AREB), després.\nL’ABA no té en compte BPA per a les seves projeccions. Però el cert és que l’entitat ara intervinguda sí que va generar uns beneficis -que reverteixen a l’Estat, per exemple, en forma de pagament d’impostos i producte de l’episodi 2015 només pel cas de BPA l’administració deixarà d’ingressar entre quatre i cinc milions d’euros- el 2014 que l’any passat no hi van ser. L’ABA va explicar aquest dilluns que el sector va guanyar l’any passat, segons les dades encara pendents de ser aprovades i auditades, 168,5 milions d’euros. L’exercici anterior aquesta xifra havia arribat a 183,3. Per tant, el descens era del 8%. Però no es tenia en compte que el 2014 BPA va obtenir un benefici de 24,5 milions.\nDe fet, el conjunt del sector bancari va tenir uns guanys el darrer exercici ‘normal’ de 207,8 milions, molt superior que els 168,5 del 2015. BPA molt probablement haurà acabat en negatiu l’any de la seva intervenció. Per ara, no consta que els administradors de l’entitat intervinguda hagin presentat cap mena de resultat. En qualsevol cas, si l’exercici 2015 hagués acabat amb un resultat igual a 0, la davallada del conjunt del sector seria del 18,91% quant als beneficis.\nPer explicar la rebaixa dels guanys més enllà de l’afer relatiu a BPA, i a banda dels motius al·legats per Puigcercós -per exemple la influència dels baixos tipus d’interès en el marc de la Unió Europea o els costos de l’adaptació al nou marc normatiu del sector bancari europeu-, cal tenir en compte qüestions com les provisions. Veient, segons les dades de l’ABA, que el marge ordinari hauria pujat un 6,7%, vol dir que hi ha altres qüestions que han patit una patacada molt important.\nQuant als recursos gestionats, que segons l’ABA van ser el 2015 un 2,3% superiors als de l’exercici anterior tenint en compte sols els quatre bancs que operen amb normalitat, tot situant-se en 44.982 milions d’euros, cal deixar clar que aquesta xifra inclou tots els recursos grupals. Ni la meitat no estan a Andorra. Més enllà d’això, i segons les dades que s’han anat donant en compareixences al Consell General, allò que tècnicament es coneix com a AUM’s, en el cas de BPA, que no estan inclosos en els 44.982 milions, haurien sofert una caiguda durant l’exercici de l’ordre de 5.181 milions, com a mínim. BPA gestionava el 2014 9.600 milions d’euros. Mentre que a final de l’exercici passat aquesta xifra, a tot estirar, seria de 3.400 milions.


Alba Casaramona i Gual, autor a Teatre Barcelona\nHumanista per indecisió. Si em busques, potser em trobaràs pel casc antic de Barcelona tot explicant històries a guiris autòctons. Als 16 un professor em va ensenyar a estimar el teatre i l’affaire encara perdura. Canto pels descosits i, quan em deixen, ho faig sobre algun escenari.\nEl futbol és així (de divertit)\nNo m’agrada el futbol així que a priori semblava difícil que el musical connectés amb mí, però contra tot pronòstic n’he sortit encantada. El futbol és així (de gai) és una proposta fresca i divertida, amb uns actors magnífics i un missatge per reflexionar, que us farà passar una estona vibrant. L’homosexualitat encoberta d’alguns jugadors, la corrupció i el tràfic d’influències en els grans clubs, la invisibilització dels equips femenins de futbol… Més enllà de l’humor, aquest musical toca amb ironia qüestions ètiques de l’univers futbolístic que sovint s’obvien.\nJo que em dedico a explicar la història, i que sovint ho faig en espais vinculats a la Guerra Civil, no puc fer més que celebrar aquesta obra de teatre. I no ho dic només pel talent de l’equip que l’ha fet possible -present en cada àtom de l’espectacle- sinó pel rigor que fa d’In Memoriam una classe magistral d’història o, més ben dit, de memòria històrica. Els testimonis dels seus protagonistes són el viu retrat de l’experiència d’aquells joves -quasi nens- enviats a la Batalla de l’Ebre amb la consigna de resistir per la República: l’anomenada lleva del Biberó. Lluís Pasqual, a partir de testimonis reals d’alguns dels escassos supervivents, ha sabut escenificar l’horror de les trinxeres, però també […]\nCharlas Talks: Christmas Talks\nUn nou format humorístic d’allò més prometedor\nDes que s’apaguen els llums, Charlas Talks ens ho deixa ben clar: estem assistint al naixement d’un nou format que promet el bo i millor de l’humor. Un espectacle diferent a res que hagis vist abans on tot parodiant les ja mítiques TED Talks cinc gurús/humoristes ens expliquen què hem de fer per millorar les nostres vides. I ho fan amb les també mítiques presentacions de Power Point, l’imprescindible punter làser i aquell posat de visionari que desarma fins i tot als més escèptics. Amb aquesta premisa, la glòria (i el riure descontrol·lat) estan garantits. En David Martos, l’Àlex Martínez Vidal, l’Ignasi Taltavull, en Llimoo i en Tomàs Fuentes ens demostren un cop més que estan a l’avantguarda de l’humor tot oferint-nos […]\nÀgil, divertida, tendra, intel·ligent… Tortugues és una comèdia rodona que t’atrapa des de la primera escena. Ho té tot: uns actors en estat de gràcia, un text tan original com esbojarrat i alguns recursos teatrals memorables i plens d’enginy. No us ho penseu dues vegades i aneu a la nova Beckett (un espai deliciós, per cert), us passarà el temps volant i marxareu amb la sensació d’haver gaudit d’un moment màgic. La mirada del públic en acabar la funció ho diu tot! Seguirem de ben aprop a la Clàudia Cedó. Tota una promesa de bon teatre!


La repetició d'escenaris de molt alta exigència en els esports d'equip.\nI si l’escenari de màxima exigència no es donés un sol cop?\nAquesta historia arrenca en un despatx sense finestres del palau blaugrana. Com totes les histories, neix una mica de casualitat. Mentre xerràvem sobre les rotacions en esports de canvis il·limitats, la fatiga i altres temes recurrents en aquestes trobades improvisades; va aparèixer a la pissarra el següent dubte: i si l’escenari de màxima exigència no és un de sol i són varis? Just desprès de fer-nos la pregunta, vam començar a donar-hi voltes. Per començar, no estava ben formulada (si un escenari és de màxima exigència, només ni ha un: el màxim, per tant no es pot repetir), però que va obrir-se pas per ocupar gran part dels nostres dies. Abans de seguir, cal haver entès què és i com es troba un escenari de màxima exigència.\nEscenaris de màxima exigència\nL’escenari de màxima exigència és, per fer-ho fàcil, aquell moment del partit (o entrenament) on durant un temps determinat un jugador arriba a acumular una bestialitat de metres / repeticions / càrrega en alguna variable registrada amb EPTS (també conegut com a GPS). Aquesta visió és força reduccionista ja que també es poden tenir en compte altres variables (tàctiques, mentals o emocionals) que influeixin en aquest escenari per fer-lo el més exigent de tots; però per a la nostra explicació és millor quedar-nos amb la definició simple.\nUn exemple podria ser el següent: una família fa un viatge de 8 hores per anar de vacances, i els interessa saber quina ha estat l’hora que ha recorregut més km, per descobrir-ho tenen dos opcions:\nUna opció seria dividir aquestes 8 hores en 8 finestres d’una hora i mirant el GPS o el comptaquilòmetres saber cada hora quants km han acumulat. A aquesta primera opció en diem finestres de llargada fixa. Aquest sistema ens permetria saber quina ha estat la franja horària on el cotxe ha recorregut més km però té un problema, i és que pot ser que els 60 minuts què ha recorregut més km quedin entre 2 finestres temporals contigües però que nosaltres hem partit.\nLa segona opció apareix per solucionar el problema anterior. Un cop la família porta una hora de viatge es compten els km que ha fet, quan porta una hora i un minut es compta els km que ha fet els últims 60 minuts, quan porta una hora i dos minuts es compta els km que ha fet els últims 60 minuts, i això es va repetint fins que arriba a lloc. Aquest sistema permet ajustar al minut quina ha estat l’hora que la família ha recorregut més km en cotxe, és a dir, l’escenari de màxima exigència per la seva berlina familiar. A aquesta opció en diem finestres mòbils o mètodes de mitjana mòbil.\nSabíem que eren els escenaris de màxima exigència, però ara volíem saber cada quan es repetien. Va començar donar voltes una idea que potser tenia relació directa amb la repetició d’escenaris: els “encoders” lineals que s’utilitzen al gimnàs per l’entrenament de la força basat en la velocitat.\n“Encoders” lineals i l’entrenament de força basat en la velocitat\nEls “encoders” lineals son sensors que s’utilitzen per mesurar la velocitat a la que es mou una pesa, maquina, barra de gimnàs de forma exacta. Aquests sensors ens permeten afegir una variable a l’entrenament de la força: la velocitat d’execució.\nUn exemple de com funcionen podria ser el següent: L’entrenador d’atletisme d’un saltador vol programar unes series de squats on el seu atleta treballi sempre a una velocitat d’execució del gest molt elevada; i que quan aquesta velocitat baixi perquè la fatiga entra en joc, l’atleta pari ja que no està treballant en el llindar que l’entrenador a programat aquell dia. Per fer-ho connecta “l’encoder” a la barra de pes que portarà l’atleta a sobre i en una pantalla pot veure en temps real cada repetició a quina velocitat la realitza. A la tercera repetició, l’atleta fa el màxim de velocitat i a mesura que avança va sent cada cop més lent, l’entrenador ha decidit que quan el seu atleta baixi per sota del 90% de la repetició més rapida el pararà. Això passa a la 8a repetició i el programa on veu en directe la velocitat de l’atleta, l’avisa que està per sota del 90% de la seva millor repetició aquella sèrie, així que l’entrenador fa una senyal al seu atleta i para. Aquest és un exemple de com es pot fer servir un “encoder” lineal i la velocitat per entrenar la força.\nVelocitat de cada repetició d’un “split squat”, en aquest cas no hi ha cap llindar calculat. Però ens permet veure la velocitat de cada repetició.\nPodria ser, que la idea que fan servir alguns preparadors físics quan fan servir encoders, fos útil també per analitzar dades de EPTS en un partit i veure quants escenaris es repeteixen? Al final hi havia molts paral·lelismes:\nREPETICIONS D’UN SQUAT PER SOBRE DEL 90% DE LA MÀXIMA VELOCITAT EN AQUELLA SERIE\nREPETICIONS D’UN ESCENARI D’UN MINUT PER SOBRE DEL 90% DE L’ESCENARI DE MÀXIMA EXIGENCIA EN AQUELL PARTIT\nAixí doncs, si aconseguíem imitar un encoder per poder veure tots aquells escenaris que volguéssim dins del marge d’intensitat que nosaltres escollíssim, ja podríem quantificar el concepte de repetició d’escenaris.\nUn “encoder” per escenaris en un entrenament\nLa prova més senzilla va ser, buscar un entrenament qualsevol, agafar els metres recorreguts per sobre de 18 km/h, buscar la finestra d’1 minut amb més metres recorreguts i desprès buscar totes aquelles finestres per sobre d’un percentatge establert (en el nostre cas d’exemple un 80%).\nUn “encoder” per escenaris en varis partit\nImagineu que sabem els metres que recorre un jugador de futbol sala el minut més exigent d’un partit en tota una temporada, podríem analitzar tots els partits que tenim per veure els escenaris que es donen per sobre del 90/80/70% d’aquell valor màxim que tenim guardat pel jugador. La idea és la mateixa d’un encoder lineal i un llindar de velocitat, aplicada a un escenari màxim i el llindar que escollim. Això és el que està publicat al Scientific Notes (Illa, Fernández, Tarragó, et al., 2020) de la revista Apunts.\nEs va buscar el valor de l’escenari de màxima exigència per diferents variables en un jugador en diferents partits oficials. Per fer-ho es van elegir els 3 escenaris més exigents dels 12 partits analitzats i es va fer una mitjana (per suavitzar aquest 100% i fer-lo més real, no fos cas que un escenari hagués estat quelcom totalment fora de context d’un partit).\nEs van analitzar tots els partits altre cop buscant les finestres d’un minut que estaven per sobre del 80% i 90% del màxim que vam calcular pel jugador.\nEs van comptar quants escenaris hi ha de mitjana per partit.\nAl despatx del palau semblava que començàvem a tenir clar que l’encoder d’escenaris podia funcionar. Poc a poc vam haver de donar nom a aquests escenaris: no eren escenaris de màxima exigència, eren escenaris d’alta o molt alta exigència. La idea va atraure a en Xavi Reche, en Joan Ramon Tarragó i en Gerard Carmona, estàvem davant d’una nova manera d’analitzar escenaris en esports col·lectius. Ja no analitzàvem tan sols un escenari per partit o entrenament o posició de joc; podíem analitzar la repetició, la intensitat, el temps entre uns i altres, el solapament entre variables, etc…\nUn encoder per tota una temporada\nL’últim pas realitzat va ser veure la repetició d’aquests escenaris en entrenaments i partits. Actualment hem arribat a poder respondre aquesta pregunta: Quants escenaris d’alta i molt alta exigència en distancia a alta velocitat es donen el MD-2 en el nostre equip? El concepte es va tornant més complex a mesura que les preguntes avancen, però la idea fonamental en la que es basa tot plegat segueix sent la mateixa: un jugador té un valor 100% mesurat en els 3 escenaris més alts registrats en partits; per desprès analitzar entrenaments i partits, i veure quants escenaris per sobre del 80% i 90% del seu màxim es poden veure. L’article que en va sortir de respondre aquesta pregunta està publicat a Frontiers (Illa, Fernández, Reche, et al., 2020).\nLa repetició d’escenaris tot just comença a poder analitzar-se, cal imaginar fins on pot arribar aquets concepte: podrem veure quan de temps cal que passi entre un escenari i un altre per poder afrontar-lo amb garanties? En un partit on es donen més escenaris, al principi o al final? És recomanable canviar a un jugador desprès de que hagi fet X escenaris? Es marquen gols durant aquests escenaris propers al màxim? Aquestes i més preguntes són les que hem de donar resposta amb més recerca en aquest camp.\nDaniel Fernandez Raventós i Jordi Illa


Tarda d'activitats familiars al Museu Blau | Amics del Museu de Ciències Naturals de Barcelona\nInici » Tarda d'activitats familiars al Museu Blau\ndissabte, 21 novembre 2015 - 4:00pm\nLes tres activitats són gratuïtes. Cal inscripció prèvia a activmuseuciencies@bcn.cat o trucant al telèfon 93.256.22.20 (de dilluns a divendres de 10 a 13h):\nRastres (per a famílies amb infants amb edats entre 0 i 6 anys)\nPossiblement no ens aturem si passem pel costat d'un grapat de roques sense cap ordre, no obstant, ens sorprendíem si aquestes mateixes estiguessin formant el contorn d'una fulla, o d'una papallona? L'art té la capacitat de captivar i emocionar. Explorarem el Niu amb la màxima sensibilitat. Convertirem el sorral en un llenç per traçar rastres, les roques i troncs en material de construcció, i les pells seran el punt de partida per fer sons imaginaris. A partir d'unes imatges projectades sobre els rastres crearem un ésser viu amb els materials que tenim al Niu. Imaginarem què menja, quin rastre deixa, quin so fa...\nPlaces limitades a 30 persones (15 nens i 15 adults)\nFem la motxilla (per a famílies amb infants amb edats entre 7 i 12 anys)\nIntroducció a la preparació i realització d'una "expedició" científica i els mètodes d'investigació propis d'un treball de camp, anàlisi de les mostres i dels resultats, i la difusió del nou coneixement. Es mostraran diversos mètodes d'estudi de la fauna i la vegetació d'un lloc, com a exemples d'estudi de la biodiversitat. No es pretén l'aprenentatge de cadascún d'ells sinó que es reflexioni sobre la diversitat de mètodes d'estudi, de la tipologia dels instruments i eines, així com de les mostres.\nDibuixem a les sales (per a totes les edats, amb nens o sense)\nTots els nivells d'habilitat són benvinguts. Porteu un quadern i un llapis, i si voleu, també els vostres materials de dibuix preferits. No hi haurà temes predeterminats, veniu i dibuixeu els vostres animals, minerals o plantes preferits. Primer donarem unes pautes, sortirem a dibuixar a les sales independentment, i després ho posarem en comú.


Relleu, el nostre treball de cada dia - Tornaveu\nRelleu, el nostre treball de cada dia\nAcaba d’aparèixer el núm. 103 de la revista trimestral de pensament i cultura Relleu dedicat bàsicament al centenari del naixement de l’historiador Jaume Vicens i Vives i porta el lema «el nostre treball de cada dia», que és el títol del text que encapçala la revista i que correspon al darrer article que l’insigne historiador publicà a la revista Serra d’Or el mes de novembre del 1960.\nD’entrada cal felicitar la continuïtat d’una revista fundada l’any 1983 i que, tasca difícil, té la voluntat d’oferir pensament de nivell a la nostra societat, tan adelerada pels neguits quotidians. La revista, dirigida per Jordi Sales, s’estructura en uns articles de fons, en una entrevista i en uns textos més breus i notícies de llibres i cinema finals.\nCal ressaltar l’article del catedràtic d’història contemporània de la Universitat de Lleida Manuel Lladonosa, en què explica l’aportació cabdal de Vicens i Vives en la renovació historiogràfica al nostre país i l’obertura als corrents internacionals, a més de valorar-ne l’esperit crític en la interpretació del nostre passat i el nostre present.\nUn altre punt d’interès és l’article de l’economista Miquel Rubirola en què aporta una visió de l’economia catalana i el seu futur segons les reflexions del Tercer Congrés Catalanista. Entre altres coses, diu: «Si l’administració central actua amb discrecionalitat política, estarà recuperant poders que ara, per via estatutària o constitucional, no té. Hom ha parlat d’una nova LOAPA financera.» O bé: «El problema del nou acord de finançament acceptat pel govern de la Generalitat a Madrid és que el document oficial de 76 pàgines del govern de l’Estat no concreta cap quantitat de diners per a Catalunya.» I més endavant: «A diferència d’ara, amb un Estat propi, el Parlament de Catalunya podria legislar sobre importants aspectes de l’economia catalana i del model de producció i de societat.» També toca el tema de les infraestructures: “Hem de tenir present que viure bé implica una sèrie de costos i l’assumpció d’uns riscos, els quals moltes vegades han estat causa per a no tirar endavant projectes infraestructurals vitals per al futur de Catalunya.» Finalment: «Per a sortir de la crisi cal una societat que aprofundeixi i millori la tradicional cultura empresarial catalana respecte del que ha significat i caracteritzat en els darrers anys la prevalent al conjunt de l’Estat.» Amb unes quantes frases es dibuixa el gruix del problema de la nostra economia.\nL’entrevista és a Joan Amorós, secretari general del grup de pressió europeu FERRMED, liderat des de Catalunya, que té com a objectiu impulsar un gran eix ferroviari de mercaderies que ha d’unir el sud i el nord d’Europa, tema que ja ha estat tractat a Tornaveu.\nPer a acabar, reproduïm algunes paraules de Vicens i Vives que ens comminen a treballar cada dia, com fan les associacions, com a l’única manera d’assolir l’objectiu final: «Trobarem el país i la clariana i ens desfarem de la nit i de la boira, si ens proposem realitzacions senzilles i concretes.»


Una vintena de docents de diversos municipis participen de la 4a Jornada d’Escoles d’Adults | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nUna vintena de docents de diversos municipis participen de la 4a Jornada d’Escoles d’Adults\nAquest matí s’ha celebrat a l’Espai Jove l’Escorxador la 4a Jornada d’Escoles d’Adults, organitzada per l’Ajuntament de Palau-solità i Plegamans amb la finalitat que els professionals dels diferents centres educatius posin en comú experiències i bones pràctiques.\nA més dels docents de l’Escola d’Adults local, hi han acudit una vintena de diversos municipis: Caldes de Montbui, Santa Perpètua, Castellar del Vallés, Polinyà, la Llagosta, Sentmenat, Lliçà de Vall i Lliçà d’Amunt.\nLa jornada ha tingut com a ponents Miquel Àngel Fort, professor de l’Escola d’Adults de la Verneda des del 1978; Gemma Argelaga, docent del CFA el Roure de Polinyà; i Montse Pedrol, directora del nou Institut Can Periquet, amb una llarga experiència com a professora i cap d’estudis de l’Institut Ramon Casas i Carbó –ambdós centres, de Palau-solità i Plegamans-.\nGemma Argelaga, professora del CFA el Roure, de Polinyà, ha estat l’encarregada de fer la introducció de la xerrada-col·loqui. Ha explicat què és l’EPA, un grup de docents nascut al 2016 que pretén promoure millores en la formació d’adults i en l’accés a l’educació. Entre d’altres, una de les finalitats del grup “és crear un rigor històric i donar aixopluc a les entitats”. Posteriorment ha detallat els passos dels que constaria la xerrada i els exercicis per posar idees en comú.\nA la segona presentació, Miquel Àngel Fort, ha exposat una xerrada sobre l’aprenentatge dialògic en la formació bàsica de persones adultes, tractant la metodologia d’alfabetització, materials i aplicació dels grups interactius a la formació instrumental.\nPer tancar la jornada, Montse Pedrol, directora del flamant Institut Can Periquet, ha donat una xerrada sobre la mediació i els seus beneficis. La mediació és una estratègia que serveix com a alternativa a la resolució de conflictes entre dues o més parts. És una aposta que s’utilitza a l’àmbit escolar, però també en el món judicial, comunitari, familiar i laboral. La jornada s’ha desenvolupat de forma molt participativa i satisfactòria per als i les professionals.


Criminalística Codi: 20.549 : 4\nEn aquesta assignatura es pretén introduir a l'estudiant del Grau de Criminologia en l'estudi dels conceptes fonamentals referits a la Criminalistica.\nEs presentarà, d'una manera global, la situació de les ciències forenses tant en l'àmbit de les ciències com en l'àmbit del Dret. Així mateix, s'enfoca la problemàtica a la qual es veu enfrontat el perit forense, atenent al paper que ostenta en el sistema judicial. També, s'aborden els aspectes relatius al procés relacionat amb l'elaboració d'un dictamen i les diferents formes de raonament per a la seva creació. S'abordarà dos aspectes centrals que concerneixen a la Criminalistica: l' indici i l'escena del crim.\nEs tractarà amb detall la base sobre la qual treballa un criminalista, l' indici. L'explotació d'aquest aspecte és crucial a fi d'obtenir la informació fonamental que pugui explicar els fets esdevinguts durant un acte delictiu i la posterior elaboració d'un dictamen que serà presentada com a prova pericial. Es descriurà l' indici tant des del punt de vista tècnic - científic, atenent a la informació obtinguda amb els mitjans dels que es disposen actualment, com des del punt de vista judicial.\nD'altra banda, s'abordaran els aspectes més destacables a tenir en compte en el treball de camp d'un criminalista per a la recollida d'indicis. Finalment, s'abordarà la temàtica general corresponent a les drogues il¿lícites, els seus tipus i la regulació vigent que regula el control d'aquestes, tant en el marc internacional, europeu, com en el nacional. S'introduiran conceptes importants pel que fa a les variables amb les quals actualment es treballen per a la lluita contra el tràfic il¿lícit de drogues; perfil químic i/o físic. També es descriurà d'una forma global els aspectes que actualment estan sent desenvolupats, relatius a aspectes d'intel¿ligència, i en concret a la seva aplicació en l'anàlisi de drogues il¿lícites amb finalitats d'intel¿ligència estratègica o tàctica, segons sigui el cas.\nFinalment, es tractarà la legislació penal vigent relativa a l'activitat i responsabilitats del perit forense (o criminalista) en l'Estat espanyol.\nL'assignatura Criminalistica és una assignatura d'entre les optatives que s'ofereixen al Grau de Criminologia,i consta de 4 crédits.\nEn aquesta assignatura, l'estudiant tindrà la possibilitat de familiaritzar-se, dins de l'àmbit de la criminalitat, amb la Criminalistica. En finalitzar el semestre, els alumnes, a través de l'estudi dels 3 mòduls temàtics dels quals es composa els materials docents de l'assignatura, hauran de ser capaços de:\n1. Conèixer la situació actual de les ciències forenses, la seva implicació en l'àmbit científic i en l'àmbit judicial.\n2. Familiaritzar-se amb la terminologia existent en les camp de les ciències forenses.\n3. Comprendre la situació actual entre el binomi ciències i procés judicial implícit en l'activitat forense.\n4. Posseir un coneixement global del dictamen i les seves formes en el camp forense.\n5. Entendre quina és la tasca de la Criminalistica i dos dels seus pilars; l' indici i l'escena del delicte.\n6. Comprendre els dos enfocaments sobre l' indici; l'enfocament judicial i l'enfocament científic - tècnic.\n7. Familiaritzar-se amb la terminologia emprada en tots dos casos.\n8. Conèixer de manera general el procés de recerca en l'escena del delicte.\n9. Posseir una visió global sobre quina és l'activitat desenvolupada pel criminalista químic pel que fa a les drogues i el seu tràfic il¿legal, així com del marc jurídic pel qual es regula.\n10. Conèixer la implicació de la criminologia en aquells camps en els quals col¿labora amb la Criminalistica per tal de combatre fets delictius.\n11. Conèixer el marc penal que competeix a la figura del perit judicial, en l'acompliment de les seves activitats, en l'Estat espanyol.\n12. Familiaritzar-se amb la terminologia en cadascuna de les temàtiques abordades.\nMòdul didàctic: 1 Introducció a les ciències forenses\n1. Les Ciència forenses i la seva evolució en la història\n2. Classificació de les ciències forenses\n2.1. Organismes internacionals\n3. Les ciències forenses en el marc del procediment judicial\n3.2. El rol en els tribunals\n3.3. Cultura científica i cultura del Dret\n3.4. El conflicte dialèctic en els tribunals\n4. Principis generals del paradigma en les ciències forenses\n4.1. Marc teòric\n4.2. Principi de la matèria divisible\n4.3. Principi d'intercanvi de Locard\n4.4. Els processos del paradigma forense\n5. El dictamen i les seves formes\n6. L'ètica en les ciències forenses\n7. Les ciències forenses i la ciència ficció\n8. La situació acadèmica\nMòdul didàctic 2: L' indici i el seu secret\n1. Introducció a la Criminalistica\n1.2. Situació actual\n1.3. El paper de la Criminalistica\n2.2. Petjades i taques\n3. Indicis d'origen biològic\n3.1. Fluids biològics\n3.2. Empremtes dactilars\n3.3. Taques de sang i ADN\n4. Indicis d'origen no biològic\n4.1. Tractament de les petjades in situ\n4.2. Examen comparatiu\n4.2.1. Petjades de transit\n4.2.2. Petjades d'útils o eines\n4.2.3. Petjades per utilització d'armes de foc\n5. Altres indicis\n5.1. Indicis psicològics i del comportament\n5.2. L'escriptura en l'examen de documents\n6. L'escena del delicte 6.1. Introducció\n6.2. Metodologia general\n6.3. Llocs d'estudi\n7. La prova indiciaria\nMòdul didàctic 3: Drogues il·lícites i intel·ligència forense\nPart I. Drogues\n1.1.1. Segons el seu origen\n1.1.2. Segons el seu efecte sobre el sistema nerviós central\n1.1.3. Segons el seu ús 1.1.4. Segons el sistema legislatiu 1.2. Laboratoris clandestins\n2. Drogues naturals\n2.2. Derivats de l'opi\n2.3. Cànnabis i derivats\n3. Drogues sintètiques\n3.1. Anfetamines i derivats\n3.2. Ketamina, dextrometorfano i PCP\n3.3. LSD i GHB\n3.4. Mezcalina i psilocibina\n4.1. Context internacional\n4.2. Context nacional\n4.3. Importància de l'activitat Criminalistica i la capacitat probatòria del tràfic il¿legal de drogues\n4.4. Problemàtica en la regulació de les drogues\n4.4.1. Drogues de síntesis\n4.5. Problemàtica global i implicacions\nPart II. Intel¿ligència forense\n1. El principi d'intel¿ligència forense en l'anàlisi criminal\n1.1. Col¿lecció de dades\n1.2. Anàlisi de dades\n2. Intel¿ligència forense aplicada a la lluita contra les drogues\n3. Intel¿ligència forense i les seves implicacions\nPart III. Marc legal del perit forense a Espanya\n1. Designació del perit\n2. Camp d'actuació\n3. L'informe pericial i les diligències del peritatge\nEl material didàctic consta de 3 mòduls en versió web i també en versió pdf, que podeu descarregar al vostre ordinador. Els 3 mòduls temàtics de què consta aquesta assignatura han estat elaborats pel doctor Juan Manuel García Góngora.


Quan adquiriu el vostre cadell demaneu-li al criador que us doni un drap impregnat de la olor de la camada, d’aquesta manera quan el vostre cadell estigui a casa i passi la seva primera nit sol sentirà l’olor de la seva mare i germans de la camada.\nCol·loqueu una ampolla ben tancada que contingui aigua calenta, embolicada amb un drap perquè l’escalfor que desprengui s’assembli a la dels seus germans. També va bé tenir algun peluix de la mida del cadell i un rellotge de corda ja que el seu so rítmic del “tic tac” també els ajuda a calmar-se durant la nit i així s’acostuma a estar sol.\nÉs convenient que rebeu al cadell durant la llum del dia perquè s’adapti amb més facilitat i no de nit ja que quedarà sol i a la foscor molt ràpid.\nPreparar un llit confortable que pugui aïllar el cadell del fred i de superfícies dures ja que ambdós factors ocasionen estrés a l’animal i així també evitem malalties i la formació prematura de durícies a les àrees on hi ha les superfícies òssies.\nLa mida del llit depèn del tamany i raça del cadell.\nLa zona on faci els pipis i caques (paper absorbent o diaris) ha d’estar ben separat de la zona on hi tingui l’aliment i l’aigua.\nEls plats per administrar l’aliment han de ser de material llis (acer inoxidable o plàstic) de fàcil neteja per evitar que s’acumulin residus que posteriorment podrien provocar infeccions a la pell de la zona dels llavis-boca i també gastrointestinals, fins i tot orelles en els cadells d’orelles pendolants. En aquest últim cas de gossos amb orelles grans i pendolants recomanem plats alts de boca petita per evitar que les orelles tinguin contacte amb l’aliment i/o aigua.\nPel que fa a les joguines són interessants les que tenen alguns forats per introduir premis i així l’animal s’entreté intentant treure els premis de l’interior. També són interessants les joguines sòlides amb protuberàncies que són molt útils quan fan la muda de les dents temporals a permanents. Aquestes joguines se’ls hi sol donar quan estan sols ja que d’aquesta manera evitarem l’avorriment i a llarg termini les malalties com l’ansietat per separació. Aquesta malaltia provoca destructivitat, vocalitzacions excessives, conductes auto lesives, etc.\nPer a qualsevol dubte ens podeu trobar a:


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: AMB X DE SEXE de Marta Alòs i David Marín\nAMB X DE SEXE de Marta Alòs i David Marín\nAnalitzant per què no acostumo a consumir novel·la eròtica, diria que els principals motius són dos:\nPerquè normalment quan comprem un llibre eròtic acabem llegint un llibre pornogràfic.\nPerquè normalment les històries que acompanyen la part eròtica són molt fluixes o inexistents (van per feina i ja està).\nPer això no en llegeixo gairebé mai, i de rebot tampoc en ressenyo massa. Encara que m'agrada que hi hagi erotisme o sexe en les novel·les, siguin històriques, criminals o del que siguin, perquè crec que sempre és un bon complement.\nHe llegit i ressenyat Marta Alòs i David Marín en uns registres molt diferents, m'havia agradat molt llegir-los i per això tenia molta curiositat per veure com ho encaraven.\nAquest és un llibre ERÒTIC, amb catorze històries d'una subtilesa intel·ligent i un erotisme elegant. Uns relats curts que et fan posar la pell de gallina, t'acceleren el cor quan cal i que a sobre ens ofereixen històries de tota mena. No els llegiu tots a la vegada, els llibres de relats s'han d'anar llegint i paint, i més si es tracta d'aquest gènere.\nEls relats no tenen el nom de qui els ha escrit, això ho podreu veure a l'índex final, però us convido a no mirar-ho, perquè crec que no endevinareu si ha estat escrit per un home o per una dona, i això té molt de mèrit. Trieu el relat que us ha agradat més sense saber qui l'ha escrit, perquè de segur que en trobareu algun que us tocarà més la fibra que un altre.\nA mi també m'han agradat uns més que altres, és clar. N'hi ha de tristos, d'intriga, de ciència ficció, alguns m'han fet riure i altres m'han sorprès, però tots ens faran resseguir els contorns de diferents plaers, mentre assaborim les paraules i gaudim de la rebotiga de la sabateria, o ens deixem acaronar pels pinzells de la senyora, juguem amb cordes, veiem la lluna de molt a prop o ens banyem sota els estels.\nNo és recomanable llegir-lo en llocs públics, metro, bus, sales d'espera... pot provocar reaccions involuntàriament adverses.\nAquest és un llibre pels que volen llegir erotisme amb el sentit correcte de la paraula, però també és un llibre ple de personatges amb històries interessants i ben diverses. Ahir vaig anar a la presentació, i sembla que hi ha força gent que, com jo, pensa que és el llibre eròtic que voldrien llegir.\nEtiquetes: David Marín, eròtica, Marta Alòs, PAGÈS, RECULL RELATS\nNo em quedaré cec si llegeixo aquestes coses?\n17 de març de 2016 a les 12:00\nDoncs mira, compartim raons per no llegir aquest tipus de literatura. Pel que dius aquest pot ser l'excepció que confirmi la regla... La meva llista està més que plena, així que el posaré a la de "probables" i poder algun dia li arribi el torn ;)\n17 de març de 2016 a les 12:06\nUi, aquest no el llegiré, ja saps.\nPerò en canvi, n'hi ha un altre que ja tinc acabat...\n17 de març de 2016 a les 12:30\nSr. Pons, depèn del que facis mentre o després de llegir-lo :D\nBruixeta, si mai en vols llegir un d'aquest gènere, aquest és el millor.\nXeXu, Aiiii... que ja tremolo... però també en tinc ganes :D\n17 de març de 2016 a les 14:13\nMoltíssimes gràcies!! La primera ressenya del llibre! I la primera vegada sempre és especial :)))\nValoro molt que cada relat desperti o et faci valorar coses diferents. Independentment del gènere, per mi és important que cada relat pugui ser un petit món en ell mateix, si ho hem mig aconseguit.. bingo!\nEi! i això de llegir en llocs públics... potser les reaccions involuntàries no han de tenir consecuències adverses, sinó interessants! XDDD\n17 de març de 2016 a les 22:47\nSempre és un plaer que els escriptors passin pel blog a saludar. Gràcies ;D\n20 de març de 2016 a les 20:13


La sectorial immobiliària de la UEA organitza una xerrada sobre normatives del sector - UEA\nLa UEA ha organitzat una nova sessió adreçada al sector immobiliari de la Comarca de l’Anoia a càrrec de Joaquim Bernat Vilaseca, Cap del Servei de Normativa i Procediment de l’Agència Catalana de Consum.\nVilaseca va explicar als assistents les obligacions que han de seguir els agents de l’edificació, que fixen sobretot el Codi de Consum i la llei del dret a l’habitatge. Actualment els agents immobiliaris han de complir una estricta normativa que els exigeix la Llei amb l’objectiu de protegir al consumidor en tot el que fa referència a les transaccions immobiliàries.\nEn la conferència hi van participar un bon nombre d’agents immobiliaris de la Comarca de l’Anoia que recentment s’han unit sota el paraigua de la UEA amb l’objectiu de donar visibilitat i promocionar conjuntament el sector, treballar i col·laborar plegats en projectes comuns i a la vegada oferir garanties als consumidors en el compliment dels requisits legals establerts.\nDes de la seva constitució el passat mes d’abril, el grup de treball del sector immobiliari ha organitzat diferents sessions formatives, una d’elles impartida pel professor Gonzalo Bernardos i ha iniciat diferents projectes que els han d’ajudar a promocionar-se.


Mare Terra - Fundació Mediterrània - Tretze linxs ja han mort atropellats en el que portem d'any\nTretze linxs ja han mort atropellats en el que portem d'any\nEs va publicar el dilluns, 28 juliol 2014\nUn nou atropellament a un linx, concretament una femella d'un any d'edat, eleva a 13 el nombre d’exemplars morts per atropellament en el que va a de 2014 a Andalusia.\nSegons ha denunciat l'organització ecologista WWF en un comunicat, aquesta última mort ha tingut lloc a la carretera A-420, entre Cardeña i Azuel (Còrdova), un dels punts negres assenyalats de forma reiterada per l'organització.\nLa resta de punts negres a Andalusia es localitzen a l'autovia A4, a l'altura d'Andújar (Jaén), a l'autopista A-49 Sevilla-Huelva prop de Chucena (Huelva) ia la N-442 Huelva-Matalascañas.\nWWF va tenir una reunió aquest dijous amb la Secretaria General d'Infraestructures per posar sobre la taula la greu situació que està vivint el linx ibèric. L’administració va assumir un "compromís formal per solucionar el problema dels atropellaments".\nNo obstant, el responsable del programa d'espècies de WWF Espanya, Luis Suárez, considera que "no podem esperar més temps i necessitem actuacions immediates per salvar el linx". Segons l'organització, si se segueix així, es batran tots els registres negatius per a l'espècie ja que podrien morir fins a 24 linxs en 2014 només per aquesta causa, el que suposaria una "catàstrofe que hipoteca el futur del linx".


Mor Miguel Ángel, l'estrella de la Selecció Espanyola | La Noticia Digital\nMiguel Ángel era el nen a qui Álvaro Morata va dedicar el gol que classificava la Selecció Espanyola al Mundial\nper Fran Volpi 10/01/2022 09:18h\nSempre és dur donar notícies sobre morts, però més encara quan es tracten de nens que tenien tota la vida per gaudir. I és que el petit Miguel Ángel no ha pogut lluitar més contra el tumor cerebral que el turmentava des de feia dos anys.\nMiguel Ángel no va poder vèncer al tumor cerebral que el turmentava | Twitter\nEl jove de 10 anys era conegut per ser un gran admirador del futbol, arribant a complir el seu gran somni de conèixer els jugadors de la Selecció Espanyola. És més, el malagueny va rebre una dedicatòria després d'un gol de 'La Roja', i no qualsevol, sinó que era el que classificava els de Luis Enrique per al Mundial.\nMiguel Ángel va morir el 8 de gener passat a Alhaurín el Grande (Màlaga), després de dos anys intentant acabar amb un tumor cerebral que no li permetia viure amb tranquil·litat. I és que, malauradament, no hi havia possibilitat de fer cap operació, i a la fi el malagueny va abandonar aquest món.\nGràcies a la 'Fundación Deseo', el nen de 10 anys va poder conèixer els seus ídols. Un era l'artiller de la Juventus de Torí, Álvaro Morata, que li va dedicar el seu gol davant Suècia que li donava a l'equip el pas per al Mundial de Qatar. A més, Miguel Ángel va poder xerrar amb diversos jugadors com a Unai Simón, Joaquín o Sergio Ramos i amb el míster, Luis Enrique.\nMiguel Ángel era molt estimat pels seus amics i familiars | TWITTER\nEl petit Miguel Ángel sempre deia que era un apassionat pel futbol des que tenia ús de raó, i es caracteritzava per ser un noi molt esportista i alegre. Alhora, tant la seva família com els seus amics mai oblidaran tots els esforços que va fer el jove per sobreviure. Malauradament, però, les últimes setmanes el seu estat de salut havia empitjorat i els metges no van poder evitar la seva mort.\nUn gol que val el seu pes en or\nGràcies a aquest gol d'Álvaro Morata, la Selecció Espanyola va confirmar el seu bitllet per disputar la propera cita mundial, que tindrà lloc a Qatar el desembre de 2022. No obstant això, més enllà del significat futbolístic del gol, la importància la podem apreciar en el valor sentimental, ja que anava dedicat a la seva estrella, Miguel Ángel.\nMiguel Ángel va complir el seu gran somni | Twitter\nPotser aquest no ha estat el gol més bonic de l'ariet espanyol: va ser de rebuig i amb el porter abatut. Però això al '7' no li va importar gens ni mica, perquè no va dubtar a celebrar-ho en honor al jove de 10 anys.\nAixí va complir la seva promesa, i va mostrar una estrella daurada al públic, tal com en Miguel Ángel li va dir. Sens dubte, aquest bonic gest va enamorar a tot l'estadi de La Cartuja.\nMiguel Ángel, la llum que va il·luminar 'La Roja' cap a Qatar 2022\nEn conèixer la tràgica història del nen malagueny, els jugadors de la Selecció Espanyola no van dubtar a convidar-lo a les seves instal·lacions per conversar-hi i fer que complís el seu somni. Ja que, per ell, conèixer els seus ídols ja era més del que s'esperava, però la dedicatòria al gol va ser la cirereta del pastís. Sens dubte, va ser una nit inoblidable per al petit Miguel Ángel.\nTot i això, el conjunt nacional no va ser l'única institució que es va preocupar per l'estat de salut del jove. I és que el primer equip del Màlaga CF el va convidar a un entrenament perquè conegués la plantilla des de dins i gaudís del que més li agradava, el futbol.\nDes de dissabte, Miguel Ángel és una estrella més que brilla al cel. De tota manera, la seva gran passió pel futbol i la seva lluita diària contra la malaltia romandran per sempre dins dels nostres cors.


#digitallandscapes: Eufònic. – laveujovetv.cat\n18 agost 2015 Leave a Comment Written by Artur\nUna exposició col.lectiva, a cura de Iury Lech de MADATAC, al voltant dels paisatges digitals i la videocreació.\nFruit de la nostra llarga col.laboració amb Eufònic – Arts Sonores i Visuals a les Terres de l’Ebre, que arriba ja a la quarta edició, Lo Pati acull l’exposició #digitallandscapes, una col.lectiva a cura de Iury Lech, director de MADATAC (Muestra de Arte Digital Audiovisual y Tecnologías Avanzadas Contemporáneas) de Madrid. Com si es tractés d’un paisatge del Delta de l’Ebre, on unes coeteres (construccions tradicionals de la zona del Delta per llençar coets i desfer les tempestes que amenaçaven la collita d’arròs) acullen els vídeos dels artistes seleccionats, #digitallandscapes es construix com un relat que indaga en la relació entre paisatges reals i imaginats, entre escenaris existents i recreats, a través de cinc treballs que exploren les relacions entre paisatge i creació digital i musical.\nEufònic és un festival al voltant de les arts sonores i visuals que se celebra a les Terres de l’Ebre (Sant Carles de la Ràpita, Amposta, Tortosa, Miravet i Ulldecona) del 3 al 6 de setembre, on se desplega un ventall d’actuacions audiovisuals, tallers i xerrades, instal.lacions visuals en espais museístics, accions sonores, activitats per al públic familiar i concerts en espais singulars. Fruit de la convocatòria de residències artístiques Lo Pati / Eufònic, acollim a la nostra residència artística de Balada als artistes seleccionats en este edició (Lukas Adolphy (Alemanya), Rubén Patiño (Barcelona) i Tonje Alice Madsen & Camilla Vatne Barratt-Due (Noruega). Lo resultat del seu treball se verà durant los dies Eufònic.\nMeritxell Gené al Museu de la Vida R.


BJA Almenara: LA MAQUINÀRIA ESTÀ EN MARXA!\nLA MAQUINÀRIA ESTÀ EN MARXA!\nEstem cansats. La desil·lusió s'apodera de nosaltres. Hem passat de la ràbia, la indignació i l'acció a la passivitat. I em ve al cap una frase de l'entrada del poble: "la teua passivitat serà la nostra condemna". No se si encara dura aquesta pintada, ni tan sols si posava això exactament. Però està carregada de raó.\nNo és normal que un poble calle, assumisca, es deixe fer... com ho fa Almenara. Hem arribat a un punt en què pareix que la gent del poble pense: "està tot molt mal, però és el que hi ha. Ja s'arreglaran les coses.." Amb aquesta mentalitat ben poc podem fer. No arribem enlloc. Però ens han desgastat, ens han cansat, ens han adormit. El govern local està desaparegut, ni tan sols s'ha deixat veure en el tancament del CEIP Juan Carlos I per l'educació pública, de qualitat i en valencià. He tornat d'aquest tancament amb certa indignació i preocupació. És que no pensem fer res? Anem a deixar que ens maten poc a poc com a poble? Ja han aconseguit callar-nos, dormir-nos, ferir-nos de mort. Som un poble, o almenys ho érem fins que entre uns i altres ens han llevat la llibertat i la dignitat de ser un poble. Ens han ferit de mort com a poble. És hora de fer la política del compromís, de les persones i del coratge.\nÉs hora de reviscolar. Qualsevol nit pot sortir el sol al País Valencià i, perquè no? a Almenara també! Ens presentem com a l'alternativa renovada, jove, d'esquerres, nacionalista i verda. Una alternativa seria que vol refer el poble. Una alternativa econòmica. Una alternativa política. Una alternativa ecològica. Una alternativa nacional. Una alternativa responsable. Refem un país des de baix cap a dalt, des dels poble cap a les ciutats. I refem el poble des de les persones cap a dalt, des del carrer cap a les institucions.\nI comencem des de ja, la maquinària està en marxa... t'apuntes?


HOMENATGE A UN GEGANT DEL PERIODISME Obituari Informa de la defunció d'un individu, proporcionant un relat imparcial de la vida, controvèrsies i èxits de la persona.\nAquest ganàpia ens va fer viure i disfrutar amb passió, amb devoció, sense horari, el món del periodisme, el de veritat, el dels fets provats, el de les notícies contrastades una i mil vegades\nSERIE OCHENTAME Antonio franco / Bcn\n25 de de setembre del 2021. 20:51\n«Aquí em tens, ‘Chinito’, fent-li pena a la tristesa» (Alfredo Bryce Echenique)\nLa ‘mainadera’ d’Alfredo Bryce Echenique no tenia manera més descriptiva per definir al gran autor, al seu Perú natal, l’estat en què es trobava quan estava més que trista, quan estava destrossada, quan, tot just moure’s, escoltava al seu pit el cascavellejar dels trossets del cor, fet miques, davant la desgràcia i la desolació que gairebé no deixava respirar.\nAixí estic jo. Així està la família d’un dels grans monstres periodístics que ha parit aquest país. Així està la meva família que era la seva («quan vaig conèixer el Carlitos, de seguida em va presentar el seu pare i, immediatament, em vaig convertir en un Pérez de Rozas més; ¡i això que jo ja tenia cinc germans!»). I així està el món de la comunicació, mut perquè se n’ha anat el covard més valent.\nSí, sí, perquè el gegant Antonio Franco (era meravellós arribar-li al melic, era impressionant que t’abracés, eren inoblidables els seus clatellots) va tenir el valor de reconèixer, recentment, a Josep M. Muñoz, a ‘L’Avenç’, que ell havia sigut un covard. ¿Ell, un covard? Ell, que parava les bales amb les mans i posava el seu pit per davant de tu perquè ni et freguessin. Ell, que quan feia dos dies sense que ningú li trucava per protestar iradament per alguna informació o article s’acostava a la teva taula i et deia «alguna cosa estem fent malament, Emilio, perquè fa dies que no em truca ningú per cagar-se en mi, així que colla els teus nois».\nEls estic parlant del flautista d’Hamelin. Ell tocava, es posava a caminar i nosaltres el seguíem hipnotitzats. Només ell sabia on anava i a nosaltres, que érem legió, ens importava molt poc quina era la destinació. Anàvem amb ell i això, no només ens protegia, sinó que sabíem que faríem una cosa gran per al país, la societat i el periodisme. Com diu graciosament Florentino Pérez cada vegada que es troba un descregut: «Vostè encara no ho sap, però vostè és del Reial Madrid». Molts no ho sabien, però tots eren d’Antonio Franco. No es podia ser d’un altre pare, germà, cap, mestre, company i amic.\nContrastar mil vegades\nSoc aquí per fer pena a la tristesa, però, sobretot, per dir a tots aquests joves emprenedors i moderns que viuen a les xarxes que ells se’l van perdre; però jo, nosaltres, sí que vam conèixer el més gran i vam treballar amb un ésser superior. Vam treballar i vam aprendre d’un supervivent d’un món ja desaparegut.\nN’hi ha, insisteixo, que no ho saben, però van ser, són, bons perquè van acostar-se a Antonio Franco, són honrats perquè el van imitar, són caps perquè el van copiar, són referents perquè es van mirar al seu mirall, escoltant-lo parlar, sentint els seus crits, memoritzant les seves ordres, aprenent dels seus clatellots i patint les seves crítiques apassionades.\nAquest ganàpia ens va fer viure el món del periodisme, el de veritat, el del puto paper, el dels fets provats, el de les notícies contrastades una i mil vegades, el de les opinions sagaces («Emilio, aquest article és formidable, però, vinga, treu aquesta frase, aquest cagalló que sempre taca el teu text, és perfectament prescindible, treu-la i et quedarà rodó»), el de negre sobre blanc. Ens ho va fer viure i disfrutar amb passió, amb devoció, sense horari i, sí, sense família. Sense família, però, vaja, els nostres fills i nets l’adoren i estan ara, tots, com la ‘mainadera’ de Bryce Echenique.\nAquest ganàpia, un ésser incapaç de fer mal a ningú (volent), estava fet del material amb el que es fan els somnis. Però era dur perquè volia que fóssim els millors. O que ho intentéssim. Mai oblidaré quan acabaven els consells de redacció a mig matí i tots baixàvem pausadament les escales de l’entresolat de Concell de Cent, on ens reuníem, després de rebre les seves tremendes clatellades per aquell cagalló o certa indefinició.\nI sempre recordaré José Antonio Sorolla dient-me a l’orella: «Cada vegada que acaba un consell, hem de fer el boca a boca a algun dels caps». Tu pujaves a aquell entresolat creient, pensant, intuint, que havies fet un bon diari i ell, el ganàpia, el covard més valent, el paio a qui li fregaven les bales i, si no li disparaven, s’emprenyava, sempre tenia una cosa per dir-te...per millorar.\nAixò sí, poc després que Sorolla li hagués fet el boca a boca a algun dels caps (perdó, de nosaltres, ja que, tot i que fos el seu preferit, per ser el germà del Carlitos, també m’emportava els meus clatellots), l’Antonio apareixia per la teva taula i et pessigava, o li feia l’ullet al ‘maltractat’ de torn, o abraçava el qui havia sigut objecte de reprimenda al matí. Cregui’m, si a vostè no l’ha abraçat Antonio Franco (ja no hi arriba a temps), no sap per què se li diu ‘l’abraçada de l’os’.\nLa seva grandesa, la seva immensitat, només tenia un límit: l’elogi. No hi havia elogis. Tu havies d’endevinar que ho havies fet bé perquè el veies feliç, orgullós. Perquè el seu piropo més gran davant l’exclusiva o article més gran era «correcte». Si Antonio Franco et deia «correcte», tu tenies dret a passejar-te per passeig de Gràcia i dir al món que eres un triomfador. Però, amic, si en la classificació de Tercera Divisió apareixia que el Martinenc tenia tres punts menys dels que tenia, prepara’t, eres home mort. O, com a mínim, ferit. I ni el boca a boca de Sorolla et tornava la vida.\n«Emilio, ha tornat a sortir el Martinenc amb tres punts menys i l’oncle del bar de sota de casa m’ho ha tornat a recordar, amb raó. ¿A qui he de matar?» A ningú, Antonio, no tornarà a passar. «Això em vas dir dilluns passat. ¿No enteneu que si el lector veu que el seu diari li falla en això té tot el dret del món a pensar que el que li expliquem del Govern central o del Banc d’Espanya també és mentida, o un error, o no està bé? ¿No ho enteneu?».\nJo no sé si Sorolla, o Iosu de la Torre, o Agustí Carbonell, o Xavier Vidal-Folch o el meu amic de l’ànima Ramon Besa seran capaços de reconstruir el meu cor fet miques, entre altres coses perquè prou feina tenen d’enganxar el seu. Jo només sé que després de tantes morts com he patit a casa («jo no he sigut, Emilio, més fort del que va ser el nostre germà Pepo suportant l’ELA; no ho he sigut, Emilio, no ho he sigut»), acomiadar-me d’aquest ganàpia va ser un viatge d’anada i tornada a l’infinit.\nEl puny en alt\nEm va rebre al llit amb el puny dret en alt. «Mira qui ve, el dels pantalons curts». Li vaig dir com de gran era i com de providencial havia sigut per a tots nosaltres. Li vaig dir que era un merda per no haver escrit el llibre de la seva vida, per emportar-se amb ell la puta conversa amb Aznar després de l’atemptat d’Atocha. «Emilio, els que ho han de saber, ja ho saben i, als altres, no els importo». Li vaig dir que ens havia elevat al cel periodístic i que l’hi agraíem tots. Li vaig dir que per a uns havia sigut un pare, per a d’altres un germà, per a tothom ‘el cap’ i, per a mi, tot això i més: un exemple.\n«Va estar bé, Emilio, va estar bé. Vam fer el que vam poder. Vam ser valents, però sempre es pot fer més, sobretot perquè hi ha molta gent que ens necessita i, potser, no vam fer prou», em va xiuxiuejar a l’orella. I vaig tenir valor per dir-li: «¿Què vols que fem ara?» «Que em recordeu i sobretot tu, cabró, no deixis d’empènyer perquè l’Elx no baixi».\nI me’n vaig anar a plorar als braços de Mylene, Carlota i Andrés. I vaig recordar la frase que ‘The New York Times’ va escriure una vegada sobre Lola Flores: «No balla, no canta, però no se la perdin».\nBuscaré el mòbil de Déu. El Carlitos i l’Antonio l’estan desafiant a un partit de botons.


Els docents de la concertada critiquen les negociacions "arbitràries" d'Educació\n25 novembre 2020 03:08\nTemes del dia #llenguacatalana#dretslingüístics#Correos#Trablisa#Covid-19#VicentaTasa#Racisme#PortoPi#VOX#extremaDreta#SàharaOccidental#25#Andratx#SaPobla#Santanyí#coronavirus#Amadiba#Mallorca#ParcsInfantils#SetmanadelLlibreenCatalà#GremideLlibretersMallorca#català#AeroportdePalma#MontserratCarulla#UniversitatCatalanaEstiu#RTVE#eusquera#gallec#JuanCarlosI\nMiquel Ripoll | 20 juliol 2014\nEls professors de l'escola concertada critiquen el fet que la conselleria d'Educació no els reconegui com a "part del conflicte educatiu".\nEls Desconcertats, col·lectiu de professors de l'escola concertada proper a l'Assemblea de Docents, han criticat que la Conselleria d'Educació no els reconegui com a “part del conflicte”. En una carta, amb el títol 'Perquè ara?', els docents consideren que les negociacions d'Educació “són arbitràries”.\nEls docents asseguren que el Govern “no pagarà aquesta legislatura el que deu als docents de l'escola concertada” i que el deute se suma a “més de quatre anys de sous sense actualitzar”. Els professors, a més, critiquen que els acords entre el Govern i la patronal semblen “justificar mesures repressives durant la vaga” per tal de desmobilitzar l'escola concertada de cara al curs que ve.\nEls docents de la concertada també afirmen que el departament que dirigeix Joana Maria Camps “ha volgut amagar la implicació de l'escola concertada durant la vaga”. Els mestres i professors, a més, consideren que la Conselleria no els ha volgut “reconèixer” com interlocutors i que, per contra, “els acomiadaments de docents implicats amb el moviment reivindicatiu ha estat nombrós”.\nEls docents, finalment, afirmen que la negociació econòmica sembla “voler tapar” altres reivindicacions dels treballadors, com ara “les ràtios, les beques, l'atenció a la diversitat, la substitució de les baixes, la imposició del TIL, la llei de símbols o les actuacions d'inspecció”. Els docents, en aquest sentit, exigeixen un “servei públic educatiu de qualitat”.\nEls interessats en llegir la missiva íntegrament ho podeu fer a través del blog de l'Assemblea de docents http://www.assembleadocentsib.blogspot.com.es/.\nL'Assemblea de Docents reclama a Educació que negocii amb els comitès de vaga\nNeix un sindicat que defensarà davant l'Administració les decisions de l'Assemblea de Docents\nPer Tomeu, fa mes de 6 anys\nConselleria d'educació ????\nLi podriem dir qualsevol nom menys aquest.\nNi Aconsella ni educa, més aviat tot el contrari.\nEl que s´hauria de fer, és tractar de que el personal de la concertada que està en condicións per preparació i titulació, no perdés la seva feina i continuàs amb les seves places de personal laboral treballant a la Pública, però és necessari deixar de subvencionar negocis privats, com son aquestes escoles que fan negocis amb capital provinent dels nostros impostos y que així i tot es permeten tenir un ideari que és la pedra angular de l´adoctrinament. I ara a aquesta festa pagada amb els doblers de tots, s´hi han afegit les escoles anticonstitucionals i classistes de l´OPUS DEI.\nPer Somera Rossa, fa mes de 6 anys\nPart del conflicte? No, els conflicyes sols són a la pública. A la concertada no tenen cap problema. (Paraules textuals del presedent Bauçà fa unes setmanes.)\nEl plus de 22.000 euros\nDes de fa anys, alguns càrrecs públics del Govern que tenen la seva residència fora de Mallorca cobren, a part del seu sou, un plus de 22.000 euros, que és una quantitat prou elevada, ja que la majoria dels ciutadans de les Balears que tenim la fortuna de cobrar un sou, aquest és inferior als 22.000 euros.\nNova 'lliçó' de Bauzá: «Que les famílies no triïn el castellà en les 'comunitats bilingües' és un mite» i «als immigrants els costa aprendre el català»\nUn guàrdia de seguretat de l'oficina de Correus de Palma increpa un client: «tienes que hablarme en castellano»\nMés d'una vintena de misses en honor de Franco, 45 anys després de la mort del dictador\nAina Calvo: «El debat monarquia-república ja existeix i és imparable»\nJuan Carlos I va amagar milions d'euros en accions de l'IBEX 35\nERC, Junts, Bildu i BNG s'uneixen perquè RTVE compri pel·lícules i sèries en català, gallec i eusquera\nL'historiador Jordi Casassas, reelegit president de la Universitat Catalana d'Estiu\nMor l'actriu Montserrat Carulla


Continguts 4t - 2n trimestre by Escola Cami del Mig - issuu\nC.E.I.P. CAMÍ DEL MIG. MATARÓ Educació Primària Cicle Mitjà- 4t MARÇ/ 2013 Resum dels CONTINGUTS treballats: SEGON TRIMESTRE. Famílies : Aquesta és la relació de continguts treballats al llarg del trimestre. Així, quan llegiu l'informe del vostre fill o de la vostra filla podreu saber què ha treballat de cada àrea i valorar millor el seu nivell d'aprenentatge. CONTINGUTS DE LLENGUA I LITERATURA CATALANA Dimensió comunicativa Parlar i conversar • Formulació d’hipòtesis sobre el contingut de la lectura. • Formulació de preguntes per obtenir informació. • Gravació del programa de ràdio. Escoltar i comprendre • Dictat preparat. (La nf/nv i l’apostrof i contraccions) • Atenció a les intervencions dels altres. • Audició atenta de les lectures fetes a classe i intervenció amb l’autora d’un llibre. Llegir i comprendre • Lectura comprensiva del fragment narratiu. • Lectura i memorització del text. • Recerca d’informació en un mitjà escrit. • Lectura i comprensió d’una imatge. Escriure • Redacció de textos instructius(jocs), imaginatius i narratius. • Elaboració d’un programa de ràdio. • Redacció d’un conte. • Organitzar els escrits de manera ordenada i amb mapes conceptuals, seguint pautes de presentació adients. Coneixements del funcionament de la llengua i el seu aprenentatge • La vocal neutra (a/e). • El nom (gènere i nombre) • Determinants (articles, demostratius, posessius i altres) • L’apostrof. • Les contraccions • La comparació. • Metàfores. • Frases fetes. • Adjectius (gènere i nombre) Dimensió literària • Ampliació de vocabulari. • Reflexió sobre les expressions i maneres de dir. • Gust per la lectura. • Biblioteca d’aula Roald Dalh (Les bruixes), “Em venc la mare” (Care Santos) Dimensió plurilingüe i intercultural. • Memorització del text radiofònic.\n• Maneig del diccionari. Eficàcia lectora: Gimnàstica ocular i agilitat visual i comprensió lectora. CONTINGUTS DE LLENGUA I LITERATURA CASTELLANA Dimensió comunicativa Hablar y conversar • Exposición oral de experiencias personales. • Interés por participar en diferentes situaciones comunicativas. • Utilización y comprensión del vocabulario básico. Escuchar y comprender • Respeto por las intervenciones de los demás compañeros y compañeras. • Comprensión oral de relatos cortos. • Audición atenta de los relatos de los compañeros y compañeras. Leer y comprender •Uso de estrategias y habilidades para la comprensión y la rapidez lectora. • Lectura expresiva y comprensiva de textos. Escribir • Interés por el texto escrito como medio de comunicación. • Elaboración de textos narrativos, descriptivos y cómics. Conocimientos de la lengua y su aprendizaje • La C y la Z • La C, la Q y la K • La R y RR • Refranes y frases hechas. • La comparación. • Nombres individuales y colectivos. •\nposesivos.) • Diccionario Dimensión literaria • Lectura comprensiva de textos narrativos y poesía. Dimensión plurilingüe e intercultural • La lengua escrita como vehículo de comunicación. • Ampliación del vocabulario básico.\nCONTINGUTS DE LLENGUA ANGLESA Dimensió comunicativa Parlar i conversar\nEscoltar un CD i presentar el vocabulari clau de la unitat 2. Escoltar un text i observar una il·lustració. Identificar el dibuix de cada part del cos i anar assenyalant-les a mesura que s’anomenen. Repetir en veu alta i anar tocant les parts del cos quan s'esmenten .\nCantar i escenificar un chant .\nRepetir un diàleg. Jugar a un joc d'endevinar personatges amb les vinyetes de l'exercici anterior, per consolidar una estructura.\nEscoltar una història curta en la qual els personatges escolten i veuen coses misterioses. Repetir-la i representar-la a classe .\nRecitar un chant sobre el llenguatge de l'aula (Classroom English). Practicar el diàleg en grups.\nEscoltar un CD i presentar el vocabulari clau de la unitat 3. Escoltar un text i observar una il·lustració. Identificar el dibuix dels aliments i begudes i anar assenyalant-los a mesura que s’anomenen.\nEscoltar l'ordre d'uns aliments i repetir-los.\nRepetir un diàleg. Jugar a un joc d'endevinar, segons el model, per consolidar una estructura.\nCantar i escenificar un chant i repassar l'estructura: I can see.\nRepetir un diàleg. Jugar a un joc de descriure i endevinar, segons el model, per consolidar una estructura.\nInterpretar la història de la unitat i tornar a cantar la cançó .\nEscoltar i interpretar un petit diàleg en el qual s'interpreta un berenar en un restaurant.\nRetallar i elaborar el llibre de la història 3.\nEscoltar les paraules claus que després apareixeran en una història (Bath time for Fifi) i assenyalar-les en una il·lustració. Deduir el contingut de la història. Escoltar la història i explicar-la amb l'ajuda de les story cards.\nEscoltar un CD i ordenar les vinyetes de la història.\nEscoltar un CD i indicar en una il·lustració del CB les paraules noves; animals de\ncompanyia, que es van sentint. Repetir. \nEscoltar i repetir unes paraules, assenyalant en el CB a mesura que s’esmenten. Repetir les paraules de Fifi per practicar la pronunciació.\nEscoltar les paraules claus que després apareixeran en una història (The hungry rat) i assenyalar-les en una il·lustració. Deduir el contingut de la història. Escoltar la història i explicar-la amb l'ajuda de les story cards.\nEscoltar un CD i indicar en una il·lustració del CB les paraules noves; els adjectius, que es van sentint. Repetir.\nEscoltar i repetir unes paraules, assenyalant en el CB a mesura que s'esmenten. Repetir les paraules d’en Ratty per practicar la pronunciació.\nEscoltar una gravació per comprovar si s'han completat correctament unes frases.\nLlegir i comprendre \nRelacionar un llistat d'aliments amb la seva imatge. Escriure les paraules en el seu lloc corresponent.\nObservar una il·lustració i completar unes bafarades.\nLlegir individualment la història de la unitat i treballar les estructures claus i respostes curtes. Llegir en veu alta i escenificar les imatges.\nRelacionar les frases d'un requadre amb la seva il·lustració. Escoltar un CD i comprovar les respostes.\nLlegir uns textos i relacionar-los amb la seva fotografia.\nRelacionar uns animals amb la part del cos on els seus sentits estan més desenvolupats.\nRelacionar un llistat d'aliments amb la seva imatge adequada. Escriure les paraules en el seu lloc corresponent.\nLlegir unes preguntes i respondre vertader o fals segons els aliments que apareixen en una il·lustració.\nLlegir unes frases i completar-les amb la paraula que correspon a una il·lustració.\nLlegir uns textos i relacionar-los amb la seva pintura corresponent.\nAcolorir un bodegó d'acord amb una descripció.\nEscriure en un requadre el nom de les parts del cos que s'observen en el dibuix d'una nena.\nObservar el dibuix d'un gos i indicar els adjectius correctes en unes frases. Dibuixar una gossa (Flo) i escriure frases descriptives.\nLlegir i respondre per escrit unes preguntes.\nCompletar les preguntes incompletes d'una taula i respondre.\nCompletar un encreuat amb els anagrames dels noms dels animals.\nObservar dues il·lustracions i completar unes preguntes sobre els seus personatges. Respondre les preguntes.\nCompletar unes frases amb l'ajuda d'uns dibuixos i el vocabulari d'un requadre.\nEscriure dues estrofes més per a la cançó de la unitat.\nCompletar la descripció d'uns animals. Fer un dibuix sobre un animal i la seva descripció adequada.\nRealitzar els exercicis Let's check!\nEscriure frases, segons el model, amb els aliments proposats.\nCompletar unes frases amb l'anagrama de paraules relacionades amb els aliments. Observar un dibuix.\nObservar uns dibuixos i trobar tres diferències. Escriure frases descrivint els dibuixos.\nCompletar unes preguntes i respostes guiant-se en un dibuix.\nCompletar unes preguntes seguint la ruta d'un laberint.\nDesxifrar uns anagrames i escriure frases descriptives.\nAcolorir el pèl d'unes bruixes i escriure’n una descripció.\nEscriure versos nous amb les paraules d'un requadre i l'observació d'un dibuix .\nDibuixar el seu propi bodegó i escriure alguna cosa referent a ell/a.\n• Realitzar els exercicis Let's check! Dimensió plurilingüe i intercultural •\nRelacionar l'anglès amb la seva pròpia realitat a través de l'aspecte físic de la gent, contribuint així al coneixement de costums, formes de relació social, trets i particularitats dels països en què es parla la llengua estrangera.\nRelacionar l'anglès amb la seva pròpia realitat a través dels aliments i els preus (diners); contribuint així al coneixement de costums, formes de relació social, trets i particularitats dels països en què es parla la llengua estrangera.\nCONTINGUTS DE CONEIXEMENT DEL MEDI NATURAL, SOCIAL I CULTURAL El nostre arbre apadrinat. (El til·ler) El nostre Hort (Pèsols) Projecte: El delta de l’Ebre L’entorn natural. Els animals invertebrats Colònies (Delta de l’Ebre) Festes populars (Carnaval) L’entorn i la seva conservació\nProjecte: El delta de l’Ebre • Ubicació en un mapa del Delta de l’Ebre • Comarques situades al Delta del l’Ebre. • El riu Ebre: situació i neixement i desembocadura del riu. • Clima i vegetació de la zona. • Fauna de la zona (tipus d’aus i muscleres) • Activitats econòmica ( agrícultura, pesca, ramaderia, turisme...) • Festes i tradicions populars de la zona (festa de la sega) L’entorn natural • El sòl: diferents tipus de sòl. • Què és un ecosistema. • Les relacions en els ecosistemes. • La conservació dels ecosistemes. Hort • Observació i manteniment dels pèsol. El món dels éssers vius L’entorn natural • Curiositat per comprendre les relacions entre els éssers vius d’un ecosistema. Els animals invertebrats • Els animals invertebrats. • Identificació i classificació dels diferents animals a través de dibuixos o fotografies. • Curiositat per conèixer els diferents grups d’invertebrats. • Gust per l’observació i respecte pels animals petits. Persones, cultures i societats • Participació a les manifestacions culturals de les festes tradicionals. Canvis i continuïtats en el temps • El termòmetre i la seva utilització. • Utilitació correcta de la mesura en graus del termòmetre. L’entorn natural • Descripció del sól i valoració de la seva importància i de la seva protecció. Connexions amb altres àrees. • Ús d’unitats de mesura del temps. • Utilització de recursos audiovisuals. MATEMÀTIQUES\nProcessos específics a desenvolupar • Resolució de problemes. • Treball cooperatiu associat a la resolució de problemes. • Estratègies matemàtiques. Numeració i càlcul • Treball amb els nombres: lectura de nombres de sis xifres, ordenació, arrodoniment, representació en gràfics, estimació de quantitats. • Operacions: suma, resta portant-ne, multiplicació. • La divisió com a concepte de repartiment. • Divisió per una xifra, dues, tres i quatre al divident i per una xifra al divisior. • Nombres fraccionaris (representació de fraccions, sumes i restes de fraccions, comparació de fraccions, fracció d’un nombre enter) • Càlcul mental. Relacions i canvi • Unitats, desenes, centenes, unitats, desenes i centenes de miler i unitats,desenes i centenes de milió. • Seguiment de sèries numèriques. Espai i forma • Geometria: punts, rectes (paral·leles, secants i perpendiculars) i angles (resctes, aguts i obtusos). Mesura • Longitud: mm, cm, m i km • Perímetre. • Àrea: cm2 i m2. • Volum : cm3 i m3 • Coneixement del trasportador d’angles i una bona utilització. Estadística i atzar CONTINGUTS D’EDUCACIÓ ARTÍSTICA: LLENGUATGE VISUAL I PLÀSTIC\nTallers El colors • Observació i dibuix al natural de les pesoleres del nostre Hort. • Pintura al natural de la vista de l’exterior des de la classe (amb aquarel·les) El volum • Disfressa de carnaval. • Treball d’autor “Rovira Brull “: elaboració amb material reciclat del quadre “Pell de Brau”. El dibuix • Observació i dibuix de l’arbre apadrinat: “El til·ler” a l’hivern. • Dibuix matemàtic de línies (amb regle). • Treball d’autor “Rovira Brull”: autoretrat.\nDiscriminació auditiva de seqüències rítmiques: Negra, silenci de negra, dues corxeres, blanca, silenci de blanca, la rodona, el silenci de rodona, la corxera amb punt semicorxera, la negra amb punt i corxera. Discriminació de l’interval de 2a M/2am i 3a M/3am Discriminació de l’arpegi i l’acord. Instruments: Clarinet i oboè.\nLlenguatge musical Lectura: - Lectura amb percussió corporal de figures rítmiques: Negra, silenci de negra, dues corxeres, blanca, silenci de blanca, la rodona, el silenci de rodona, la corxera amb punt semicorxera. Escriptura:\nEscriptura de figures rítmiques: Negra, silenci de negra, dues corxeres, blanca, silenci de blanca, la rodona, el silenci de rodona, la corxera amb punt semicorxera, la negra amb punt i corxera. El compàs binari 2/4, ternari 3/4 i quaternari 4/4. L’arpegi i l’acord. L’interval de 2a M/2am i 3a M/3am\nFonaments de l’harmonia: Cançó\nCançó amb acompanyament instrumental: Bon dia Quim, La nau pirata, 8\nLa tarara. Audició - Audició amb resposta gestual: Dansa Hungaresa n.5 de J. Brahms, Cançó de bressol de J. Brahms. Dansa - Coreografia de Carnaval: Starships de Nicky Minaj.\nEDUCACIÓ FÍSICA El cos: imatge i percepció\nHabilitats motrius: Aplicació de les habilitats motrius bàsiques en la realització de jocs diversos. Salts, girs, desplaçaments, llançaments i recepcions. Precisió en els llançaments i recepcions amb diferents tipus de materials, com els ringos, freesbies o pilotes de diferent tipus.. • Execució dels elements bàsics del bàsquet: el bot, les passades, el llançament i el dribbling. • Reglament bàsic del bàsquet. • Pràctica del bàsquet adaptant i flexibilitzant les normes del joc. • • •\nActivitat física i salut: La roba adequada per l’activitat física. Compliment de les normes d’higiene.\nEl joc: • Participació dinàmica en els jocs suggerits. • Respecte per les normes establertes. • Acceptació de la limitació dels companys/es. • Comunicació a l’hora d’establir estratègies per assolir diferents objectius plantejats en els jocs.\nContinguts 4t - 2n trimestre


Centres inacabats i infants sense aules, l'herència d'Educació en l'inici del curs\nDamià Pons preveu que l'obertura es desenvoluparà «amb normalitat, entre cometes»\nC.M.C. | 15 agost 1999\nEl conseller d'Educació, Damià Pons i Pons, ha assegurat que l'inici del curs 1999-2000 es desenvoluparà «normalment, entre cometes». Problemes heredats de l'anterior equip executiu fan improbable que aquesta «normalitat» sigui plena: centres escolars a mig fer i alumnes infantils matriculats i sense centres conformen algunes d'aquestes distorsions que la nova Conselleria haurà de resoldre abans de la primera quinzena de setembre.\nEl document programàtic del Govern de Progrés preveia un «pla per garantir la generalització de l'oferta pública de 3 a 6 anys, incrementant la plantilla» del seu professorat. Quan redactaren aquesta oració, els actuals gestors de l'educació a les Illes ignoraven, d'una banda, que es trobarien amb uns pressuposts exhaurits i, d'una altra, amb una manca de previsió per garantir l'adscripció dels nous alumnes.\nEls resultats d'aquesta circumstància és que a l'illa d'Eivissa uns 135 infants d'edats compreses entre els 3 i els 4 anys no disposen de cap centre al qual assistir, tot i que la seva matriculació ha estat feta.\nAquests fets es veuen agreujats per diversos retards en els plans d'obres existents. El conseller Damià Pons ja ha confirmat la impossibilitat que l'Institut de La Colomina (a Eivissa) i el de Llucmajor puguin obrir les seves portes abans del 2000, mentre que les brigades treballen intensament per tal que el nou institut de Sineu estigui enllestit al mes de setembre. També són pendents encara els centres "novament eivissencs" de Sant Llorenç i Sant Agustí, prevists d'aquí a dos anys. A més, altres centres que necessitaven obres de millora no havien començat encara les seves reparacions al termini d'aquesta setmana laboral.\nPer resoldre el problema dels instituts, la solució que es debat és la dispersió dels alumnes, i si bé aquesta resposta suposa incomoditats per a pares i alumnes, és factible.\nEl conseller demana «cooperació» a consells i ajuntaments\nAl llarg dels darrers dies, el conseller d'Educació, Damià Pons, ha fet una crida als consells insulars i als ajuntaments per tal d'obtenir la seva «cooperació» en l'intent d'assolir un inici de curs «normal».\nAixí ho ha fet aquesta setmana a Eivissa, on la situació és més greu que a altres indrets de les Balears, com són ara Alcúdia, Llucmajor i Manacor. Aquestes poblacions han experimentat al llarg dels darrers anys un notable increment en el nombre d'alumnes d'incorporació tardana, però Eivissa "amb 400 d'aquests alumnes el darrer curs, i sense infraestructures adients" és la població que més pateix la manca de centres i recursos.


Pel·lícules vistes: maig 2018 - Joan Camp\nAquest mes de maig ha estat, imprevisiblement, un mes de canvis importants, que potser ara mateix no es poden apreciar, però que aviat donaran fruit. Són nous projectes personals, familiars i professionals. Mentrestant he pogut gaudir d'aquestes pelis:\n- Einstein's God model (IMDB). Una màquina que et pot connectar amb el més enllà no és una joguina, i les seves conseqüències poden ser més terribles del que un imagina. Però clar, sempre hi ha gent a provar aquestes coses...\n- Infinity chamber (IMDB). En el futur, els presoners estaran en presons gestionades per robots, i que fins i tot controlaran els nostres pensaments. És un empresonament físic i mental del qual resulta complicat escapar. Tot i així, hi ha homes que no es donen mai per vençuts.\n- Ready player one (IMDB). En el futur el món sembla una deixallaria, però la gent passa el temps en un oasis digital on tot és perfecte, i talment com si fos una droga, hi passen hores i hores desconnectats dels seus problemes reals. De fet, hi passen tant de temps, que pràcticament es pot dir que viuen en aquest món digital. Una peli interessant i ben construïda, plena de referències d'altres pelis i videojocs.\n- Tres dias (IMDB). El govern anuncia que un meteorit impactarà amb la Terra i aniquilarà tota la humanitat, sense cap mena d'esperança a la supervivència. Com viuries aquests darrers 3 dies de la teva vida? Doncs de tots els plantejaments possibles, aquesta peli s'ho agafa per una vessant poc vistosa i sensacional. Segurament s'hagués pogut construir un guió més el·laborat... una pena!\n- Marjorie prime (IMDB). Al futur tindrem hologrames que ens faran companyia, i que de fet, poden tenir el mateix aspecte que persones estimades i properes. I davant d'aquesta premissa m'imaginava una cosa amb una mica més d'acció, i acaba sent una pel·lícula extremadament lenta i una mica avorrida.\n- Psychokinesis (IMDB). Un home adult bastant looser adquireix poders sobrenaturals, que farà servir per defensar a la seva filla, que viu en un barri que una empresa vol tirar a terra per fer-hi edificis nous. Al final, aquest canvi que li generen aquests nous poders, farà que aquest home torni a acostar-se a la seva filla, de qui s'havia distanciat feia molt anys.\n- Cargo (IMDB). De les moltes possibles versions que hi ha de les pelis de zombies, aquesta succeeix a la Austràlia profunda, on un pare lluita per salvar la seva filla que té més o menys un anyet de vida, i que porta amunt i avall en una motxilla, mentre lluita per salvar la vida.\n- The man with the iron heart (IMDB). Reinhard Heydrich fou un dels homes amb més poder dins de les SS. De fet, en va ser el principal avalador, i va ser el responsable de la 'solució final', convertint-se amb una de les principals mà dreta de Hitler i Himmler. Tot i així és recordat per ser l'únic alt càrrec de l'exèrcit nazi abatut en un atemptat en el transcurs de la guerra. Aquesta peli explica, per una banda la seva vida, i per l'altra, la vida dels 2 soldats txecs que van poder liquidar-lo. Una peli ben treballada i molt fidedigne a la realitat històrica.


Carmen Vela: "L'any que ve estaríem bé amb un petit increment del pressupost per ciència"\nCarmen Vela, la màxima responsable de la ciència a Espanya proclama "un canvi de tendència" després de quatre anys de retallades i lamenta haver de reclamar justificants de despeses de "dos euros" realitzats en projectes científics d'ara fa una dècada.\nManuel Ansede - Materia\n09.07.2014 - 01:43\nCarmen Vela, secretària d’Estat d’R+D+i, en una imatge d’arxiu / Fundació FECYT\nEntrevista publicada a Materia\nLa màxima responsable de la ciència a Espanya, Carmen Vela, no està contenta amb els mitjans de comunicació, perquè “no es fan ressò” del “canvi de tendència” que, al seu parer, viu la investigació espanyola després de quatre anys de retallades. El 2011, els últims pressupostos del Govern socialista van dedicar 8.590 milions d’euros a la ciència, enfront dels 6.146.000 de 2014. És una tisorada de més del 28% executat durant el Govern de Mariano Rajoy, que va triar a Vela com a secretària d’Estat d’R+D+i malgrat tractar-se d’una bioquímica progressista que el 2008 va arribar a llegir el manifest de la Plataforma de Suport a Zapatero. Malgrat la seva descontentament amb la premsa, Vela, nascuda a Sigüenza (Guadalajara) el 1955, accepta “un parell de preguntes” de Matèria , que acaben sent 13, després d’inaugurar ahir a Madrid el congrés de les matemàtiques aplicades, organitzat per l’Institut Americà de Ciències Matemàtiques en col·laboració amb l’Institut de Ciències Matemàtiques espanyol.\nVostè afirma que hi ha un canvi de tendència. En què es nota?\nHi ha un canvi de tendència que va començar al gener de 2014, quan el pressupost va deixar de baixar i es va incrementar en 140 milions d’euros nets en el pressupost. Pot haver-hi altres lectures, però en el pressupost vam tenir per aquesta Secretaria d’Estat 140 milions més, que ens van permetre treure les convocatòries [concursos per finançar els projectes científics] i ens permeten complir compromisos internacionals, tan importants que altres vegades tant se citen, com el que tenim amb el CERN [Espanya va arribar a deure 110 milions d’euros per quotes impagades a CERN, el Laboratori Europeu de Física de Partícules, descobridor del bosó de Higgs]. Avui mateix em deia el director del CERN que avui ja no es parla del CERN. Es parla de ciència, però no es parla d’altres coses.\nO sigui que Espanya ha pagat el que devia.\nTenim un pla, el que vam tenir des del primer moment, absolutament acceptat pel CERN, per anar cobrint el que teníem com a deute anterior. Quan nosaltres vam arribar hi havia deute amb el CERN.\nEvolució dels pressupostos totals per a R+D+i / ICONA FECYT\nLlavors, quines altres senyals hi ha d’aquest “canvi de tendència”?\nA part d’aquests 140 milions, que jo crec que és important tenir-los en compte, cal assenyalar que, tot i que va ser tard, és veritat, perquè vam començar malament, arrossegant el del 2012, en 2013 es van treure totes les convocatòries [d’ajudes públiques] i totes pràcticament, excepte [les ajudes per a contractes de joves doctors] Torres Quevedo, estan resoltes a dia d’avui. Unes en provisional, depenent de com vagin els terminis, però ara mateix estan resoltes totes les convocatòries. En els últims consells de ministres hem tingut l’aprovació de les bonificacions a la Seguretat Social, que és una bonificació del 40% per contractar personal investigador, la qual cosa no és trivial, sobretot per a les empreses. Hem tingut l’aprovació de la participació en el Telescopi Extremadament Gran [l’E-ELT, que es posarà en marxa al desert d’Atacama, a Xile, per un consorci de 15 països agrupats a l’Observatori Austral Europeu], la qual cosa és molt important per a la comunitat científica i extraordinàriament important per a les empreses també, que han après, que han desenvolupat tecnologies amb tots els telescopis que s’han fet a Espanya, fonamentalment el Gran Telescopi Canàries [situat a l’illa de La Palma], i que ara poden exportar-les a altres llocs i estan participant en concursos per importants quantitats, de centenars de milions d’euros. I, finalment, ja fa dues setmanes, vam tenir l’aprovació d’un crèdit extraordinari de 95 milions que ens permetrà, tan bon punt acabem de resoldre totes les convocatòries, tornar a convocar novament, amb l’objectiu d’arribar al 2015 en normalitat absoluta.\nLa Confederació de Societats Científiques d’Espanya (COSCE) va afirmar al març de 2014 que “els recursos destinats a R+D+i en els pressupostos generals de l’Estat estan en nivells de l’any 2005 en euros constants”. Aquesta xifra és correcta?\nAquesta xifra pot ser correcta o pot no ser correcta, depèn dels números que estiguis veient, si vols calcular capítol 7 [el dedicat a subvencions en els Pressupostos Generals de l’Estat] més capítol 8 [el dedicat a crèdits que cal tornar]. En un moment en què hi va haver una baixada important del capítol 7, es va incrementar el capítol 8. Jo no sé com estem respecte al passat ni m’interessa, perquè el que m’interessa és el futur. El que m’interessa és fer el màxim amb els diners que tenim, i incrementar el pressupost i seguir fent el màxim amb la màxima eficàcia i amb la màxima eficiència.\nQuin increment del pressupost ha demanat per als pressupostos de l’any que ve?\nDoncs no hem fet encara els pressupostos. Estem parlant de sostre de despesa i d’una sèrie de coses. Però nosaltres estaríem bé amb un petit increment de pressupost.\n¿Petit què és? 5%? 10%?\nNo puc dir el que és. Jo estaria fenomenal amb un pressupost enorme, però no pot ser.\nUn dels organitzadors d’aquest congrés de matemàtics en què estem, Manuel de León, director de l’Institut de Ciències Matemàtiques (ICMAT), ha afirmat que “les lleis per al control de la despesa que emanen del Ministeri d’Hisenda semblen emeses per persones que desconeixen completament el que és la ciència”. Està vostè d’acord?\nLes lleis que emet el Ministeri d’Hisenda són d’obligat compliment per a tothom. I és veritat que el nostre sistema de ciència requeriria una mica més de flexibilitat. És veritat també que és relativament recent quan s’han començat a implementar aquestes mesures. Fins 2004-2006 no seguia aquest control. I ara, precisament ara, per una instrucció del Tribunal de Comptes i del Parlament, cal portar un protocol molt estricte de com són les despeses. Com ara estan revisant els projectes, de 2006, quan no es tenia aquesta pràctica, doncs està sortint una gran allau de projectes als quals cal demanar justificació i una sèrie de coses. Estem treballant cada vegada més en fer que aquesta justificació sigui més senzilla, però, és clar, serà per al futur. Jo miro cap al futur. Serà més fàcil que els investigadors puguin justificar d’una manera més senzilla i que Hisenda tingui prou amb això. Som, és veritat, un col·lectiu una mica especial, el que passa és que les lleis són d’obligat compliment per a tots.\nCom científica, vostè explicarà al ministre d’Hisenda, Cristóbal Montoro, que no hi pot haver un curtcircuit de mesos en un projecte d’investigació en marxa.\nÉs clar, és clar que ho expliquem. I ho expliquem a Hisenda. I estem intentant per tots els mitjans veure de quina manera podríem evitar que t’hagin de reclamar dos euros perquè, d’acord amb la llei, hem de emetre un paper en què reclames dos euros.\n¿L’ideal per a vosaltres seria eximir la ciència d’aquestes lleis?\nEximir no es pot. El que cal fer és tenir unes normes molt clares de compliment, que siguin lògiques i senzilles, i que permetin no sospitar del que s’està fent. Però eximir és extremadament difícil. El control és bo, no passa res. El que passa és que ha de ser un control adequat i adaptat, el que jo anomeno un control flexible. Cal entendre les particularitats de cada un dels sectors. Tenim un grup de treball en aquesta àrea amb la Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles (CRUE) i amb els organismes públics d’investigació més importants per veure com podem entre tots ajustar d’una millor manera i evitar aquest problema, que ho és i jo ho entenc, i que causa molt malestar.\nMariano Rajoy va trepitjar el passat 12 de juny un centre científic per primera vegada després de dos anys i mig com a president del Govern. Vostè s’ha sentit sola tot aquest temps, poc acompanyada?\nNo, no. No cal que m’acompanyi el president. És més, li agraeixo molt al president, que li va agradar moltíssim el centre [CNIC], ho va entendre, i no hi ha cap problema. No cal. Jo m’he sentit molt acompanyada. He estat molt acompanyada, pel meu ministre, els reis, els prínceps, una altra vegada els reis. No, en absolut.\nSi el ministre d’Economia, Luis de Guindos, se’n va a presidir l’Eurogrup, vostè deixarà la secretaria d’Estat?\nNo sap, no respon, com et pots imaginar.\n¿Què opina de que el 2014 pugés la R+D militar un 39% i la R+D global només un 3,6%?\nÉs que això no és veritat. Jo no vull que em pugi un 33% quan, per exemple, es puja de 27 a 36. Prefereixo que em pugi un 10%, de 1.300 a 1.440. Els percentatges són una fal·làcia. I la meva Secretaria d’Estat va pujar un 10%, 140 milions d’euros, en el capítol 7, que és l’important. La xifra del 3,6% correspon a la política de despesa 46 [tots els recursos destinats a R+D+i, incloent els d’altres ministeris, com Indústria i Educació].\nL’execució del pressupost mostra que una part important dels crèdits no s’arriba a utilitzar [el 2014, els préstecs constitueixen prop del 61% del total, enfront del 39% de les subvencions, segons la COSCE, però el 2012, per exemple, es va deixar de gastar el 45% dels préstecs pressupostats]. Això vol dir que la despesa real en recerca és inferior a la dels pressupostos. Això no és fer-se trampes al solitari? No és inflar pressupostos?\nAquest pressupost ve inflat, és clar. Jo el vaig baixar 1.000 milions el 2012. El pressupost es va incrementar molt en el seu moment amb capítol 8, però el capítol 8 és molt difícil d’utilitzar perquè són diners que van a les empreses, són crèdits. Es venen utilitzant crèdits des de 2008 i ara mateix les empreses estan exhaustes, no poden seguir assumint crèdits. No és una inexecució, és que hi ha un pressupost molt elevat que no s’utilitza. A mi sempre m’agrada parlar del capítol 7, aquest és l’important, perquè aquest són els diners cash que tens per contractar persones, per a projectes, per tota la resta. Capítol 8 és crèdits per a les empreses i cada vegada es gastarà menys, perquè les empreses comencen a estar molt esgotades i tenen grans deutes.Per donar-los capítol 8 els he de demanar avals, i la banca, encara que s’està començant a moure, dóna menys avals, amb la qual cosa aquesta és la raó que no es pugui executar. De capítol 7 vam executar més del 95% el 2013.


Sant Boi Notícies – Estrenes del 12 de gener\nEstrenes del 12 de gener\nene 11, 2013 Cinema, Oci i cultura Comentarios desactivados en Estrenes del 12 de gener\nPer començar aquest nou any, els cinemes de Sant Boi ens tenen preparades quatre novetats a les seves sales. La primera d’elles, és una pel·lícula d’intriga, Jack Reacher on Tom Cruise es torna a ficar a la pell d’un heroi inquietant. El alucinante mundo de Norman és l’oportunitat de gaudir de nou d’una pel·lícula feta amb la tècnica de l’stop motion i que compta amb un protagonista que pot parlar amb els morts. La tercera estrena, Las sesiones, és un drama autobiogràfic al voltant d’un home que intenta perdre la seva virginitat just quan arriba a la quarentena. I els 8 protagonistes de la darrera estrena, Una pistola en cada mano, també estan patint la crisi dels 40, fets que els condueix a viure situacions del més estrambòtiques.\nJack Reacher (Christopher McQuarrie) – Thriller\nCinc persones moren a causa dels trets d’un franctirador. Tot apunta a que el principal sospitós és un exmilitar, James Barr. Un cop és detingut per la policia, Barr es declara innocent i demana la presència de Jack Reacher (Tom Cruise). Reacher és un antic investigador militar que a l’actualitat viu al marge de l’organització. Un cop es troben, Reacher afirma que creu possible que Barr sigui l’autor dels fets tot i l’oposició de la germana de l’imputat. Però quan comença a investigar més a fons, s’adona que Barr no és el seu home, sinó que s’enfronten a un enemic molt més astut i violent del que pensaven. Reacher haurà de posar en pràctica tot el seu enginy si vol salvar la vida de Barr i detenir al veritable assassí. Jack Reacher és la primera adaptació cinematogràfica d’una de les 17 novel·les policíaques de Lee Child.\nEl alucinante mundo de Norman (Chris Butler i Sam Fell) – Animació\nEl alucinante mundo de Norman és una creació dels responsables de Los mundos de Coraline i té com a peculiaritat que ha utilitzat la tècnica del stop motion. Norman sempre ha estat un noi incomprès pels habitants del seu poble. La seva capacitat per conviure i parlar amb els morts no l’ha ajudat en millorar la seva popularitat. Un bon dia, la ciutat desperta ocupada per un bon grapat de zombis que amenacen amb destruir-la. L’única salvació la tenen en mans del petit Norman, qui haurà de recórrer a les seves especials habilitats per acabar amb la maledicció del poble. Zombis i bruixes intentaran impedir-s’ho, però Norman comptarà amb la inesperada ajuda de la seva germana i alguns amics més.\nLas sesiones (Ben Lewin) – Drama\nMark O’Brien (John Hawkes) és un poeta i un periodista tetraplègic, amb un pulmó d’acer. La seva vida no té res d’especial i no pot fer gran cosa, però quan compleix 38 anys decideix que és un bon moment per perdre la virginitat. Ajudat pel seu terapeuta i assessorat per un sacerdot (William H. Macy), O’Brien es posa en contacte amb una professional del sexe, Cheryl (Helen Hunt). Las sesiones és l’adaptació a la gran pantalla dels escrits autobiogràfics d’ O’Brien.\nUna pistola en cada mano (Cesc Gay) – Comèdia\nAquesta pel·lícula és la visió de la vida de 8 homes que al voltant dels 40 anys pateixen una crisi d’identitat. El fet que aquests homes siguin incapaços d’expressar el que senten, els condueixen a viure tot un seguit de situacions còmiques i fins a cert punt patètiques. Ens presenta, per exemple, la vida d’un home que es veu obligat a tornar a casa de la seva mare amb la seva única possessió, un gat. També serem testimonis de com dos homes veuen com les seves dones organitzen un intercanvi de parelles simplement per descobrir les seves intimitats. I situacions del més surrealistes, com presenciar com un home li diu a un altre durant l’acte sexual pel nom del seu gos. Una pistola en cada mano compta amb la presència de reputats actors del moment com són: Ricardo Darín, Luis Tosar, Javier Cámara, Eduardo Noriega, Leonardo Sbaraglia, Alberto San Juan, Jordi Mollà, Candela Peña, Cayetana Guillén Cuervo, Leonor Watling i Clara Segura.\n2000 euros contra la fam als campaments de refugiats de Tinduf UNED: curs d'Expert Universitari en Salut Mental en la Infància i l'Adolescència