Escòcia ha de ser més valenta – Espai Fàbrica\nby Yanis Varoufakis · 3 de desembre de 2013\nPer què una Escòcia independent necessita la seva pròpia moneda, en contra del que preveu el Llibre Blanc del govern d’Edimburg.\nEls republicans australians es van marcar un cèlebre gol en pròpia porta en els 90, quan, en la precipitació per guanyar un referèndum per a la proclamació de la República, van llançar a l’electorat una proposta de “República minimalista”. Decidits a calmar l’aversió de l’elector mitjà a un canvi constitucional “massa dràstic”, van proposar que res no canviés, tret que la Reina d’Anglaterra seria substituïda com a Cap d’Estat a Austràlia. Per la seva dissort, no van pensar prou bé les coses, fins al final.\nEl problema d’un programa constituent mínim és que, encara que pugui sonar moderat, tendeix a provocar una reacció en cadena de qüestions que no poden respondre’s ni adequadament ni de forma congruent amb el “minimalisme” que es pretén. Resultat: el “minimalisme” pot resultar molt fàcilment decebedor per als partidaris potencials, sense arribar a atreure, en canvi, el suport d’els que temen qualsevol canvi.\nA Austràlia, la primera qüestió incòmoda que es va plantejar després de la proposta de República “minimalista” tenia a veure amb el mètode d’elecció del Cap d’Estat. Una elecció directa significaria, no cal dir-ho, conferir al càrrec de Cap de l’Estat un poder que es considerava incompatible amb el paper severament limitat del Governador General (el representant de la Reina a Austràlia). Per prevenir aquesta desviació del “minimalisme”, el Moviment Republicà Australià va recomanar que el Cap de l’Estat fos triat pel Parlament. No obstant això, aquesta perspectiva va allunyar a molts republicans. Això és que els va fer perdre el referèndum, tot i que els sondejos d’opinió apuntaven a una àmplia majoria que preferia la República a la conservació de la Monarquia. La veritat és que cap monàrquic va canviar de camp malgrat l’oferta “minimalista”, mentre que molts republicans es van quedar a casa, descoratjats per la insuficiència republicana de la República que se’ls proposava.\nAlex Salmond i el Partit Nacional Escocès (SNP) estan cometent exactament el mateix error en proposar una independència “minimalista” per a Escòcia. Obstinats a calmar els nervis de l’electorat i a mitigar els efectes econòmics del vot del “Sí”, el Llibre Blanc que acaben de publicar “recomana al Govern escocès mantenir la Lliura Esterlina com a part d’una unió monetària formal i creu que això proporciona un marc fort i ampli per la post-independència escocesa”. El missatge diàfan per als que puguin veure amenaçats els seus estalvis i el seu poder de compra en l’Escòcia post-independent és el següent: “No canviarà res, tret que Escòcia es veurà alliberada de Westminster i podrà practicar les polítiques de justícia social que Anglaterra ha vingut retallant progressivament”. Desgraciadament, igual que en el cas dels republicans australians, el SNP no ha pensat les coses fins al final.\nPerquè la qüestió no és si el govern d’Escòcia serà capaç de tòrcer Anglaterra (tal vegada sota amenaça de desertar del deute públic anglès) per poder romandre a la zona monetària de la Lliura Esterlina. No és aquest el debat que cal tenir. La qüestió real, que ja està aflorant, és si Escòcia hauria de voler participar al Banc d’Anglaterra, segons planteja el Llibre Blanc recent. La qüestió per al poble escocès és aquesta: si la unió política ha de precedir a una unió monetària –com tan vivament ha il·lustrat la crisi de l’Eurozona—, té sentit voler preservar la unió monetària abans de desmantellar la unió política? La resposta és inequívocament negativa, la qual cosa converteix al Llibre Blanc en un inesperat aliat de l’unionisme.\nSuposem per un moment que Londres ecedeix a les exigències escoceses i que els dos països participen al Banc d’Anglaterra, nomenant un cos de govern de banquers centrals anglesos i escocesos proporcional a les seves respectives poblacions o als seus respectius ingressos nacionals. Suposem fins i tot que es canviés el nom, i passés a dir-se Banc d’Anglaterra i Escòcia. Actualment, i des del desgavell creditici, el Banc d’Anglaterra practica enèrgiques polítiques de flexibilització quantitativa, sostenint Westminster amb abundants compres de títols emesos pel Tresor. Una vegada que Escòcia comenci a emetre els seus propis bons, com ha de fer tot país independent, la qüestió és: com decidirà el Banc d’Anglaterra i Escòcia quan hagi de comprar títols anglesos i bons escocesos? És una qüestió que cal deixar a la discrecionalitat del comitè del Banc, amb majoria anglesa, la qual cosa convertiria a la política fiscal escocesa en un paripé? O es proposarà una proporció fixada per endavant, la qual cosa, una vegada més, limitaria el marge escocès per a una política fiscal independent?\nA més, quan l’actual política monetària “no-convencional” arribi a la seva fi, amb interessos que tornin als nivells “normals”, com s’arribarà a aquesta decisió “reductora”? Els governadors anglesos votaran sempre a favor de tipus d’interès més elevats, conforme a una economia que, amb base a Londres, tendeix a crear bombolles immobiliàries i financeres. A diferència del comitè de govern del Banc Central Europeu, on cap país pot disposar mai de majoria absoluta, en el comitè de govern d’un futur Banc d’Anglaterra i Escòcia els governadors escocesos es trobaran sempre en minoria, amb el resultat que els tipus d’interès acordats serien sempre massa alts per a l’economia escocesa. Amb el creixement escocès restringit artificialment d’aquesta manera, la política fiscal d’Escòcia haurà de seguir sent contractiva per poder satisfer els límits de dèficit i de deute fixats per la Unió Europea, si és que el compromís del Llibre Blanc de seguir sent part d’Europa ha de ser respectat. Sense Banc Central propi per sostenir els seus bons, el govern escocès es veurà constantment amenaçat pels rendiments a l’alça dels seus títols; un escenari que pinta molt malament per a una nació assedegada de sobirania nacional.\nDesprés hi ha la qüestió del sector bancari. El nou Governador del Banc d’Anglaterra, el senyor Mark Carney, acaba de deixar clar que no té el menor problema amb la idea d’una City financera de Londres en expansió, ni tan sols amb la perspectiva que els actius del sector bancari anglès arribin a representar nou vegades l’ingrés nacional britànic. Voldrà una Escòcia independent seguir lligada al màstil d’aquest mega-vaixell financeritzat, i en conseqüència, inestable? Quin grau d’influència pot esperar tenir Edimburg en l’evolució d’un sector bancari anglès que s’està desacoblant a tota velocitat de l’economia real de la unió monetària del Regne Unit? Poc menys que cap, diria jo.\nNo cal dir que el problema amb els bancs té doble sentit. Qui voldrà recapitalizar un banc escocès post-independència en cas d’una futura crisi bancària, possiblement causada per la City de Londres? No pot esperar-se raonablement del Tresor anglès que es faci càrrec de la factura, mentre que, amb tota probabilitat, Edimburg no disposarà de capacitat suficient per fer-ho, no almenys sense que els seus propis bons acabin com van fer els irlandesos en 2010. En aquest cas, un humiliat primer ministre escocès haurà d’anar a Londres, amb el barret de pidolaire en mà, component una figura entre Brian Cowen i George Papandreu.\nRe del que s’ha dit fins ara ha d’entendre’s com un argument contra la independència d’Escòcia. Són només raons que expliquen que el tipus d’independència “minimalista” proposta pel Govern escocès en el seu Llibre Blanc és un complet fracàs, tant per mobilitar al poble escocès a votar per la independència, com per a, si es guanya el referèndum, promoure una veritable independència. Escòcia ha d’afrontar les coses de cara i perdre la por a instituir la seva pròpia moneda. El fet que, a causa d’un accident històric, segueixin existint Lliures escoceses en circulació fa mes simple el desacoblament monetari. Edimburg hauria de declarar la seva intenció de crear un Banc Nacional Escocès amb un comitè provisional de govern que lligués la nova moneada a la Lliura esterlina abans de permetre –una vegada estabilitzats els moviments transfronterers de capitals— que la Lliura escocesa floti lliurement i les autoritats monetàries escoceses fixin uns tipus d’interès d’acord amb els objectius escocesos d’inflació. Tot això pot fer-se unilateralment, sense necessitat d’intimidar a Londres o de pidolar el seu permís. Mentrestant, poden començar les negociacions reals sobre la distribució de les càrregues gegants del deute nacional del Regne Unit, així com sobre la crucial qüestió de les jurisdiccions bancàries.\nA mesura que s’apropa el referèndum, el poble d’Escòcia ha de decidir si l’actual unió política amb Anglaterra i Gal·les resulta congruent amb les seves aspiracions. Per a un espectador extern, semblaria perfectament raonable que decidissin que no és aquest el cas i que no volguessin seguir sent part d’una unió política històricament tan carregada amb una nació molt més gran que, en les tres últimes dècades, s’ha desviat del que en altre temps havia estat un programa de justícia social comunament compartit. No obstant això, el Govern escocès hauria de comprendre que aquestes aspiracions estan pèssimament servides pel seu Llibre Blanc “minimalista”. Hauria d’aprendre el més ràpidament possible les lliçons que els republicans australians van rebre en el seu moment de la manera més dura.\nArticle publicat al Scottish Times el 28 de novembre de 2013. Traducció de L’Espai Fàbrica\nNext story “Un ideal pel qual estic disposat a morir”\nPrevious story Xile: el carrer o l’urna, una falsa disjuntiva


Ahir vam aprovar el plec per quedar-se el bar. Dir-vos que me'n vaig eixir del punt perquè no veig ètic debatre i votar sobre un plec de condicions quan forme part d'aquest gremi.\nA gros talls, aquestes son les bases:\n- 5 anys de contracte, prorrogables\n- Es farà per negociat sense publicitat.\n- S'han de fer obres, com a mínim per valor de 13.000 €\n- Preu d'eixida de 24.000 €, a partir d'ací el que més diners done. Aquests 24.000 € s'han de fer en un pagament únic quan s'adjudique.\n- L'equipament del bar corre a càrrec de l'adjudicatari, així com tota la tramitació administrativa per tal de fer un local sens ús definit en un bar.\nLes bases en breu estaran a l'Ajuntament i qui vullga pot passar a arreplegar-les.\n30 de juliol de 2010 a les 8:05\nA veure: 24.000 + 13.000 son 37.000€ (més de 6 milions de ptes) a banda de tot l'equipament. Fàcilment ten pots anar per damunt dels 70.000€. I si deprés no té exit? Ja hi han prou bars en el poble i la gent no ix ni la meitat que fa uns anys. No hi ha més que pegar-se una volta els dissabtes per la nit i veure les taules que hia han fent-se el vermut. El que tinga la idea de quedar-se-ho, que s'ho pense bé.\n30 de juliol de 2010 a les 12:58\nademes de la crisi, estar sense servici varios anys a fet que un grapat des nostres veins de Muro, Cocentaina i Alcoi que eren cliens habituals ja no vinguen\n1 d’agost de 2010 a les 11:21\nlo que s'ha destinat per al bar,sería perfecte per al gimnas ( a peu plà ) i com a bar de la piscina ja tenim la maquineta.total son dos mesos de piscina.i el gimnas es tot l'any.\n3 d’agost de 2010 a les 8:36\ntanta gen va al gimnas? no nia un altre en les escoles?\n6 d’agost de 2010 a les 11:28\nMenys gimnàs i més dotació per a la biblioteca\n14 d’agost de 2010 a les 12:16\nal gimnas anem els que anem peró tanta gent va a la biblioteca? I RESPECTE AL GIMNÁS PREGUNTA ALS MESTRES I DESPRÉS OPINES . TAN SOLS VOLEM UN LLOC ON FER UN POC D'EXERCICI , peró si no mos volen allí ....\n26 d’agost de 2010 a les 11:47


Javier Faus: “La plantilla del Barça té menys classe mitjana que altres clubs”\nEl vicepresident econòmic afirma que la massa salarial del primer equip és un 57% sobre els ingressos, el percentatge més alta d'Europa, “però amb Messi i 10 dels millors jugadors del món”\nALBERT SOLÉ Barcelona Actualitzada el 14/09/2011 14:16\nUn dels problemes econòmics que té el Barça, si es pot dir així, és que té la millor plantilla del món i la més valorada. Segons explica Javier Faus, vicepresident econòmic del club, el cost de la massa salarial de la plantilla respecte als ingressos és d'un 57%, el percentatge més alt dels clubs d'Europa, i això que l'han rebaixat respecte a la temporada passada en un 10% (era d'un 67%).\n“De moment és sostenible perquè tenim els millors jugadors del món”, explica Faus, que afegeix: “Per nosaltres és just que un jugador de la casa cobri el mateix que un fitxatge fet a fora”. Sense entrar en detalls, Faus ha explicat que hi ha 10 jugadors de la plantilla actual que estan en la banda alta de sou (9-10 milions per temporada), mentre que altres clubs només en tenen 2 o 3. “El Barça té menys classe mitjana que altres clubs”.\nJavier Faus també ha assegurat que a la llarga aquest percentatge s'ha de reduir, però que és conscient que es tracta d'un procés molt lent, ja que els contractes firmats encara tenen alguns anys de vigència. A més, “hem de seguir sent competitius sent només un club esportiu contra multimilionaris i xeics”.\nEl vicepresident també ha explicat que en els últims 5 anys la massa salarial ha pujat un 6% (12% si es compten els variables per títols), mentre que la massa salarial de les seccions –professionals i amateurs– ha augmentat un 20% en aquests 5 anys.\nJavier Faus: "Sense els 30 milions de la Fundació Qatar? El model actual del Barça cruixiria"


\t<Modelització assistencial> MACA\nmodel d'atenció a la cronicitat avançada, n m\nMACA, n m\tsigla\n2699471 malaltia minoritària\n\t<Pacients> malaltia minoritària\nmalaltia minoritària, n f\nmalaltia rara, n f\tsin. compl.\nes enfermedad poco común\nes enfermedad rara\nen rare disease\nen rare illness\nMalaltia d'etiologia diversa, generalment d'origen genètic, greu, crònica i sovint degenerativa, que té una prevalença baixa.\nNota: La prevalença de les malalties minoritàries està establerta en la Unió Europea en un màxim de 5 casos per cada 10.000 habitants.\n2699471 malaltia rara\n\t<Pacients> malaltia rara\n2699487 matriu de cures\nmatriu de cures\n\t<Instruments> matriu de cures\nmatriu de cures, n f\nes cuadro de cuidados\nen square of care\nMatriu de seguiment de les necessitats d'una persona amb un o més problemes de salut crònics, en què es relacionen diferents aspectes del pacient i la seva família amb les fases evolutives del procés d'atenció.\nNota: La matriu de cures s'utilitza habitualment en pacients en fase avançada, amb malaltia progressiva i complexitat clínica.\n\t<Conceptes generals> minusvalidesa\nminusvalidesa, n f\nSituació de desavantatge com a conseqüència d'una deficiència o d'una discapacitat que limita o impossibilita la participació social de la persona.\n2699452 model d'atenció\n\t<Modelització assistencial> model d'atenció\nmodel d'atenció, n m\nes modelo de atención\nen model of care\nConjunt de mesures que cal adoptar per a prestar una atenció integral i integrada a persones afectades per un problema de salut o una situació específics.\n2699495 model d'atenció a la cronicitat avançada\nmodel d'atenció a la cronicitat avançada\n\t<Modelització assistencial> model d'atenció a la cronicitat avançada\n2699480 model predictiu\n\t<Instruments> model predictiu\nmodel predictiu, n m\nes modelo predictivo\nen predictive model\nModel estadístic que pronostica la probabilitat d'un esdeveniment calculada a partir de determinats paràmetres clínics preestablerts.\nNota: El model predictiu és una eina necessària per a dur a terme l'estratificació.\n2699443 multimòrbid -a\n\t<Conceptes generals> multimòrbid -a\nmultimòrbid -a, adj\nDit de la persona que té dos o més problemes de salut, generalment crònics.\n\t<Conceptes generals> multimorbiditat\nmultimorbiditat, n f\nCoincidència en una persona de dos o més problemes de salut, generalment crònics.


SUBVENCIONS PER A REHABILITACIÓ D'HABITATGES PER FOMENTAR EL REPOBLAMENT — Ajuntament de Belianes\nSUBVENCIONS PER A REHABILITACIÓ D'HABITATGES PER FOMENTAR EL REPOBLAMENT\nSUBVENCIONS PER A REHABILITACIÓ D'HABITATGES PER FOMENTAR EL REPOBLAMENT https://www.belianes.cat/actualitat/avisos-pregons/subvencions-per-a-rehabilitacio-dhabitatges-per-fomentar-el-repoblament https://www.belianes.cat/@@site-logo/logo.png\nDijous es van publicar al DOGC les bases reguladores de les subvencions del Programa de rehabilitació d'edificacions residencials buides, de titularitat pública o privada, per fomentar el repoblament en entorns rurals i de muntanya de Catalunya.\nEn són possibles beneficiaris els municipis de menys de 1.000 habitants o de menys de 3.500 habitants en el cas de les comarques de l'Alta Ribagorça, Alt Urgell, Berguedà, Cerdanya, Garrotxa, Pallars Jussà, Pallars Sobirà, Ripollès, Solsonès i Valh d'Aran.\nAquest programa vol impulsar la rehabilitació d'habitatges buits per a destinar-los a habitatge habitual i permanent ja sigui en règim de lloguer o venda. Les subvencions inclouen bona part de les despeses de rehabilitació dels habitatges així com les actuacions de millora d'eficiència energètica.\nEntre les condicions per entrar al programa cal destinar l'habitatge a residència habitual i situar-lo al mercat un 25% per sota del preu de mercat ja sigui en règim de compravenda, lloguer o masoveria.\nEn el cas dels habitatge de titularitat pública es subvenciona fins a un 90% de l'obra amb un topall de 60.000€ o un màxim del 60% o 40.000€ en cas de titularitat privada.\nLes pròpies bases estableixen els criteris que hauran de complir les persones que resultin adjudicatàries dels contractes (article 4.3).\nUs adjuntem les bases i per qualsevol dubte podeu contactar amb nosaltres


Festa CEEB 40è aniversari | Esports\nFesta CEEB 40è aniversari\nIvan Treserras — 20 d'octubre de 2017\nEl Consell de l’Esport Escolar de Barcelona celebra el seu 40è aniversariamb una gran festa esportiva! Et convidem a la gran festa de l’esport que se celebrarà al CEM La Mar Bella el dissabte 28 d’octubre de 09:30 a 20.00h!\nDurant tot el matí i gran part de la tarda hi haurà activitats obertes i GRATUÏTES per a tothom sense necessitat d’una inscripció prèvia com cros, curses d’orientació, bàdminton, tennis taula, mini trampolí, rugby, i esport sense barreres. A més a més, durant tota la jornada podreu gaudir d’una zona lúdica amb inflables, pinta-cares, spirirballs, toc-ball, i un divertit photocall perquè tingueu un record de la festa!\nNo oblideu de donar-li un cop d’ull al Village de la Festa i gaudir dels obsequis i les sorpreses d’aquesta gran festa de l’esport.\nNext post Semàfor de valors\nPrevious post L'estiu es tenyeix del CE Montseny


MC desaprova la programació de cirurgies oftalmològiques sense anestesiòleg a l’Hospital Josep Trueta | Metges de Catalunya\nMC desaprova la programació de cirurgies oftalmològiques sense anestesiòleg a l’Hospital Josep Trueta\ndt., 23 maig 2017 - 13:01\nMetges de Catalunya (MC) acusa l’Hospital Josep Trueta de Girona de programar, des del passat 3 de març, cirurgies majors ambulatòries d’oftalmologia sense anestesiòleg –només amb un equip format per un facultatiu oftalmòleg i tres infermers–, “una circumstància anòmala que no compleix els requisits de seguretat òptims per a una atenció de qualitat”.\nPer a MC, aquest és “el principi d’un camí molt temptador per a les gerències hospitalàries”, a les quals recorda que “els criteris mèdics han de prevaler per sobre dels econòmics”. En aquest sentit, assenyala que no es pot posar en joc la seguretat dels pacients, promovent el canvi de competències mèdiques o la seva derivació a altres col·lectius, “ja que el malalt confia en la professionalitat, la formació i les capacitats dels facultatius”.\nEn el cas de les intervencions oculars que es fan al Trueta una vegada per setmana, l’oftalmòleg assumeix la responsabilitat de l’acte quirúrgic i delega a l’infermer la vigilància i el control de les funcions vitals del pacient. La prevenció i el tractament de les complicacions que puguin aparèixer durant l’operació (dolor, ansietat, hipertensió o problemes cardiovasculars) recauen en l’oftalmòleg.\nEl sindicat considera una “irregularitat” que professionals que no han estat formats per dur a terme un acte anestèsic, com els oftalmòlegs o els infermers, s’encarreguin de competències pròpies de l’especialista en anestesiologia, “contravenint els protocols assistencials establerts, les directrius de les societats científiques i la Llei d’ordenació de les professions sanitàries (LOPS) que designa les funcions dels professionals de la salut”.\nD’altra banda, l’organització recorda que la Sociedad Española de Anestesiologia, Reanimación y Terapéutica del Dolor (SEDAR) va publicar l’any 2016 un manifest, en què expressava la seva preocupació per la “seguretat clínica” dels pacients en els processos de sedació practicats per professionals que no són especialistes en anestesiologia i reanimació.\nTot i que en un principi les cirurgies majors ambulatòries d’oftalmologia, com les cataractes, no requereixen de sedació, MC adverteix que, si fos necessària en algun moment de l’operació, la responsabilitat del procediment recauria en l’oftalmòleg, “el qual no està format per fer aquesta funció”.\nEn la declaració de SEDAR, l’entitat afirmava que la sedació profunda “comporta els mateixos riscos associats de morbiditat i mortalitat que l’anestèsia general”, i subratllava que la presència de l’anestesiòleg no tan sols garanteix la sedació adequada per al procediment, sinó que preveu l’aparició de complicacions mitjançant el control de les funcions vitals del pacient. En el cas que aquestes apareguessin, afegia, les podria tractar, ja que té les competències adequades.\nA principis de 2014, el sindicat ja va alertar de l’inici de la pèrdua de competències mèdiques en els serveis d’anestesiologia, com a part d’una estratègia gerencial per implantar un model d’assistència de baix cost. L’organització va titllar la situació d’“aberrant” i va instar els col·legis mèdics a actuar amb fermesa en el control i vigilància de la deontologia i bona pràctica de la medicina.


Dimecres 24 de novembre del 2004\nEl Consell de ministres de divendres aprovarà una rebaixa dels preus dels medicaments que portin més d’un any al mercat. Hi estem dacord però la indústria farmacèutica no. Serà que no volen perdre diners. Què està passant...\nActualitat. El tret de sortida de la temporada d’esquí ha de ser el pròxim cap de setmana però perilla per falta de neu. Al llarg d’aquest dimecres s’aniran concretant les estacions que obren o no. Baqueira Beret ja ha dit que obrirà parcialment.\nEn canvi a Andorra, l’estació de Soldeu-el Tarter ha decidit ajornar l’obertura de la temporada per falta de neu. El cònsol de Canillo, Enric Casadevall, preveu que estigui tot apunt pel pont de desembre. Quant a Pas de la Casa-Grau Roig, l’altra part de GrandValira, ha dit que el darrer cap de setmana “van obrir algunes pistes i suposo que les podrà mantenir”.\nConsum. El diari britànic TIMES posa l’alarma perquè cada vegada hi ha més embussos en la xarxa de tuberies de la Gran Bretanya. Segons un reportatge publicat en aquest diari, laculpa és d’un paperde wàter de luxe que deixa tapats tots els wàters i provoca greus problemes. Els embussos han augmentat un 10 % elsúltims sis mesos d’aquest any.\nMentre el paper barat es desfà en uns tres minuts dins l’aigua, els papers humits que venen ara tarden uns cinc dies.\nLa marca Ericsson ha fet un estudi per determinar quina és la mitjana de trucades que fem cada dia a través del mòbil.\nL’usuari mitjà espanyol fa unes QUATRE trucades cada dia. Escolta la bústica almenys un cip i envia o rep 2,3 missatges curts SMS.\nL’estudi es va fer el mes de maig a través de milentrevistes a personesd’entre 15 i 69 anys de totaEspanya.\nEl 89 % de lespersones consultades considera que elpreu , lacobertura i lacapacitat de laxarxasón elstreselements que fan decantar per un operador o un altre. El 27 % dels usuaris que tenen mòbil amb càmeraenvien fotos a través d’SMS.\nMòbils 2. Els últims estudis fets perles empreses Eurostat i Censis asseguren que els italians són elsque tenen més telèfons mòbils de la Unió Europea i els que envien més missatges curts de text. Els italians s’han acostumat molt a utilitzar el telèfon mòbil.Els encanta fer-ho tot a través del telèfon i no és una cosa gens estranya que resolguin els seus problemes amorosos a través de l’aparell.\nDe totes maneres han de vigilar perquè la policia italiana no els multi. Un jutje de la ciutat de Padua ha declarat culpable d’assetjament un home per enviar missatges sense parar des del seu mòbil. Haurà de pagar uns 300 euros. Li va enviar un seguit de missatges a una ofinista dient que s’havia enamorat. Aquesta noia va ensenyar els missatges de text a la policia i el van multar.\nMòbils 3. S’han introduÏt algunes modificacions en el borrador del canet de conducció per punts. Parlar per telèfon mòbil mentre es condueix restarà finalment DOS PUNTS enlloc de TRES.\nEn el cas del transport públic, es multarà els viatgers que no portin el cinturó i no els conductors. Els conductors no tindran cap responsabilitat sobre els passatgers.\nVirus. Alerta per un virus que circula a través d'internet que utilitza una presumpte imatge eròtica de Núria Bermúdez. Enlloc d'una foto t'acabes descarregant el virus Tasin.c a través del correu electrònic. Afecta els ordinadors que tenen Windows Xp, Windows 2000 i Windows NT.\nLlista de les celebritats més fredes dels Estats Units. L'ha el·laborat el portal de cinema a la xarxa filmthreat.com.\nEl documentalista Michael Moore ocupa la primera posició com a celebritat menys fascinant.\nLa segona és Halle Berry.\nEl tercer Michael Eisner, president executiu de Walt Disney.\nEl quart, l'actor Ben Stiller.\nEl cinquè, l'actor Owen Wilson.\nDeu anys després del suïcidi de Kurt Cobain, l'ànima de Nirvana, el grup de referència del so ‘grunge’ i de la generació X torna a la primera plana amb el llançament d'un àlbum de tres discos i un DVD.\n'With the Lights Out' inclou absolutament de tot: 81 temes, dels quals 68 no s'havien publicat mai.\nSón gravacions domèstiques a casa de la mare del baixista, sessions acústiques i una sèrie de cançons en directe. L’àlbum va acompanyat d'un opuscle de seixanta pàgines amb fotos inèdites i comentaris del membre de 'Sonic Youth', Thurston Moore, i de l'escriptor Neil Strauss. El DVD conté enregistraments fins ara no publicats i una desena d'actuacions en directe.\nL'èxit del gat amb botes de la segona part de Schrek ha estat tant important que els productors han decidit fer-li una pel·lícula per ell solet.\nUn grup d'advocats grecs ha amenaçat a demandar el director i la Warner per suggerir a la pel·lícula Alexander que Alejandro Magno era bisexual. Han enviat una nota exigint a Oliver Stone que inclogui als crèdits una referència que digui que es tracta d'un film de ficció no basat en una història real del personatge històric. Probablement serà una de les més nominades a la pròxima edició dels Òscars de Hollywood.\nL’Institut MERCK ha fet públic un estudi sobre l’envelliment de les persones als Estats Units.\n-Dues terceres parts dels avis i les àvies dels Estats Units no fan activitats físiques el seu temps lliure.\n- Dues terceres parts no mengen ni fruita ni verdura.\n- Una cinquena part dels avis americans són obesos.tenen 14 quilos de sobrepes o més.\nPer zones, els avis i àvies més sans dels EstatsUnits són els de Hawai. Només el 20 % diuen que no fan mai exercici. En canvi a Tenéssi la xifra és del 48 %.\nKentucky és la zona pitjor en salut dental i consum de tabac. Gairebé el 17 % dels avis fumen.\nUTA és la ciutat amb menys fumadors. Un 4,8 %\n- L'editor-presentador nordamericà Dan Rather ha anunciat que es retira. Té 73 anys. Els últims 25 ha estat al capdavant del principal informatiu de la CBS.\n- Polèmica a la Gran Bretanya per un programa basat en videos sexuals casolans. 6 parelles es deixen gravar fent l'amor a un programa titulat Els inspectors del sexe.\n- TV3. La direcció ha anunciat que a partir del gener limitarà l'espai publicitari dels informatius diaris a un màxim de tres minuts i de la programació infantil i juvenil a un màxim de vuit minuts per hora.\n- Antena 3. LORETO VALVERDE ha guanyat La Granja amb el 60 % dels vots.\n- Finalment el nou reality d'Antena 3 sobre gays començarà el gener sota el títol de Equipo G. La productora Mediapro ja ha començat la gravació. Està basat en el format americà Queer eye for the straight guy que el 2004 ha guanyat un Emmy. El programa que començarè el gener a Antena 3 ha estat un fenòmen a 30 països.\nPublicat per Mariola a 24.11.04


Cartes a Irina - El Pont Cooperativa de Lletres\nJa podeu, si us ve de gust, baixar-vos picant sobre el nom blau de neu Cartes a Irina o sobre la fotografia.\nTan sols cal obrir els ulls i volar; no visa, no euros, no cal cap transacció monetària, ni enllaç a passarel·la bancària.\nUn clic i sou a l’illa de Wrangel, transportats per la imatge del nostre amic i fotògraf Juan Escrig Adsuara que ha fet la portada.\nEspere que els amics del Pont de les lletres puguen refrescar-se els dies de canícula.\nTot és a les vostres mans.


Duval, Noël — Epistolaris – Fons Dr. Pere de Palol\nEtiqueta: Duval, Noël — Epistolaris\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (30/10/1963)\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (30/10/1963) Registre: 046259 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1963 Zona geogràfica: Son Peretó ; Mallorca Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 044.002.008 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document […]\nCorrespondència de Duval, Nöel a Palol, Pere de (05/12/1963)\nCorrespondència de Duval, Nöel a Palol, Pere de (05/12/1963) Registre: 044332 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1963 Zona geogràfica: Dueñas ; Palencia Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 100.007.005 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat […]\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (16/11/1979)\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (16/11/1979) Registre: 043940 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1979 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 097.008.002 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (29/11/1979)\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (29/11/1979) Registre: 043941 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1979 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 097.008.003 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (10/08/1987)\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (10/08/1987) Registre: 043485 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1987 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 102.007.010 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]\nCorrespondència de Palol, Pere de a Duval, Noël (10/09/1987)\nCorrespondència de Palol, Pere de a Duval, Noël (10/09/1987) Registre: 043486 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1987 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 102.007.011 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (14/09/1987)\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (14/09/1987) Registre: 043494 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1987 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 105.006.004 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]\nCorrespondència de Palol, Pere de a Duval, Noël (c. 00/06/1987)\nCorrespondència de Palol, Pere de a Duval, Noël (c. 00/06/1987) Registre: 043482 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1987 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 102.007.007 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat […]\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (29/06/1987)\nCorrespondència de Duval, Noël a Palol, Pere de (29/06/1987) Registre: 043483 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1987 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 102.007.008 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]\nCorrespondència de Palol, Pere de a Duval, Noël (04/07/1987)\nCorrespondència de Palol, Pere de a Duval, Noël (04/07/1987) Registre: 043484 Fons: Arxiu documental Format: Correspondència Data: 1987 Zona geogràfica: Sense determinar Matèries: Duval, Noël — Epistolaris Localitzador: 102.007.009 Nota: Gestió dels drets: Còpia permesa amb finalitat d’estudi o recerca citant la font. Per a qualsevol altre ús cal demanar autorització. Citació: “Document conservat al […]


Notícia: Cala Bona torna a estar oberta al bany després de la prohibició preventiva per la presència de rajades\nCala Bona torna a estar oberta al bany després de la prohibició preventiva per la presència de rajades\nNoticia publicada a la web el 08/05/2014 02:50:14 PM\nProtecció Civil ha decidit hissar avui al matí la bandera verda que permet el bany després de comprovar els animalons identificats finalment com “pastinaques”, ja han marxat\nEl departament de Protecció Civil de l’Ajuntament de Blanes ha decidit hissar avui al matí la bandera verda que permet el bany a la platja de Cala Bona, coneguda també com Cala Sant Francesc. Ho ha fet aquest dimarts a 2/4 d’11 del matí, quan ha entrat en funcionament el Servei de Vigilància, Salvament i Socorrisme (SVSS), que és qui s’encarrega de controlar la senyalització de les platges respecte la seguretat a l’hora de banyar-se.\nA partir de les 10 del matí i durant més de mitja hora, abans d’hissar la bandera verda, els socorristes i el cap de Protecció Civil, Josep Lluís Pouy, han fet una inspecció visual ajudats d’uns caiacs per comprovar que, efectivament, els animalons marins ja havien marxat. Des de primera hora de la tarda d’ahir dilluns i durant tota la nit la bandera vermella que prohibeix el bany ha estat onejant en aquesta platja de Blanes, a causa que els efectius del SVSS de Protecció Civil van detectar la presència de cinc animals marins que van ser identificats inicialment com a rajades.\nLa mesura preventiva es va prendre paral·lelament a què es va comunicar l’incident al CECAT, el Centre d’Emergències de Catalunya, del Departament d’Interior de la Generalitat i aquest organisme, al seu temps, va contactar amb l’Institut de Ciències del Mar per determinar l’abast del perill potencial. Des de l’ICM es va confirmar que no representava cap perill greu pels banyistes ja que, per la descripció donada, es tractava de l’espècie més comuna.\nAra bé, la única qüestió que calia tenir en compte era que, si es trepitja el seu agulló, l’efecte que produeix és molt dolorós, similar a la fiblada que representa ser picat per una medusa. És per aquest motiu que, donat que ja s’havia hissat la bandera vermella que prohibia el bany, es va decidir que continués onejant fins avui al matí, per major seguretat dels banyistes.\nAl llarg del matí, la presència de banyistes a Cala Bona ha estat, com és habitual en ple mes d’agost, molt nombrosa. De fet, pocs d’ells tenien coneixement que ahir a la tarda s’havia prohibit el bany i s’havia hissat la bandera vermella que així ho indica. Tan sols la presència de diversos mitjans de comunicació alertava que alguna cosa diferent al què és habitual estava passant avui dimarts.\nD’altra banda, durant tota la jornada d’avui dimarts Protecció Civil ha determinat que cada hora se seguiran fent inspeccions amb els caiacs a l’aigua per prevenir que els animalons poguessin tornar, un extrem que es considera altament improbable.\nIdentifiquen l’animaló com una Pastinaca\nInicialment, els científics consultats havien coincidit en assenyalar que es tractava d’una Milana. Finalment, però, les imatges facilitades a Protecció Civil de Blanes per un banyista que les va fotografiar ahir a la tarda han permès identificar-la de manera fefaent. Per això, s’ha comptat amb la col·laboració de l’especialista en reserves marines del Centre d’Estudis Avançats de Blanes (CEAB-CSIC), Toni Garcia, que ha explicat que es tracta d’una Pastinaca.\nFotografies Pastinaques: Pablo Pérez Fernández\nSegons Toni Garcia, la decisió de prohibir el bany a Cala Bona que es va prendre ahir a la tarda des de Protecció Civil de l’Ajuntament de Blanes va ser del tot encertada, ja que si bé es tracta d’un animaló marí que no és perillós, la seva picada és molt dolorosa. Se la coneix també sota el nom d’Escurçana i té una pua verinosa d’uns 20 centímetres a la seva cua. El seu verí no és mortal, però si molt dolorós.


Residence Fink Bolzano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMustergasse 9 (Check-in takes place at Via Perathoner 17), Centro-Piani-Rencio, Bolzano, Itàlia, 39100 - Veure al mapa\n"Great location, cozy apparment, comfortable bed, everything..."\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bolzano, Residence Fink és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Residence Fink, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar.\nL'ambient de Residence Fink es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, aparell de televisió, cuina americana, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Residence Fink és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Bolzano.\nTots els tipus de viatgers (640) Parelles (275) Viatgers en solitari (40) Famílies amb infants petits (145) Famílies amb infants grans (58) Grups (116)


Renova les teves joguines. | Centre Cívic Ateneu Fort Pienc\nHome Casal Infantil Notícies del Casal Infantil Renova les teves joguines.\nDel 13 al 18 de desembre participem al Renova les teves joguines.\nEl consum massiu de joguines i jocs ha fet qüestionar-nos si realment calen tantes o si és necessari que siguin noves. La resposta ha estat negativa, i per això, torna el Renova les teves joguines, amb l’objectiu de promoure la sensibilització i el respecte en el consum responsable. Intercanviar com activitat vehicle per reduir els residus generats i aprofitar al màxim la vida útil dels objectes.\n1.- Tria les joguines per intercanviar. Hauràs de comprovar:\n2.- Un cop les tinguis preparades, acosta’t al Centre Cívic Fort Pienc. Allà, comprovarem que les joguines compleixen tots els requisits i et donarem els punts d’intercanvi corresponents. Aquests punts seran els vostres diners per poder aconseguir noves joguines.\n3.- Podràs intercanviar al mateix Casal Infantil o a qualsevol dels altres espais que participen en el projecte. No perdis els teus punts! Les joguines que trobaràs exposades seran les que et podràs endur.\nRecordeu: Podeu portar les vostres joguines del 13 al 15 de desembre, i el 18 de desembre fer l’intercanvi. Tot, al Casal Infantil Fort Pienc.\nDel 13 al 15 de desembre de 16.30 a 19.30 h es farà la recollida de joguines. El 18 a la mateixa hora es farà l’intercanvi de joguines.\nVine a buscar el teu tríptic i descobreix altres espais on intercanviar joguines.\n“Renova les teves joguines” s’emmarca en les accions del “RENOVA” per al foment del consum conscient i la prevenció de residus, allargant la vida útil dels nostres objectes d’ús quotidià, de forma lúdica, creativa i col·laborativa.


Sisbemessanapren: de febrer 2013\nRetrobada a la Codolosa\nUna tarda més quedem a Collbató per escalar a la Codolosa. Aquesta vegada el Joan Prunera també s'hi ha afegit i ens retrobem després de força temps sense escalar junts. El Joan em demana anar a fer la via de "l'esperó blocaire" que encara no havia fet i el Toni i el David fan la Indignats i la Josep Monistrol.\nLa via de l'esperó blocaire te la 1a i 3a tirades fàcils i amb roca a controlar i en canvi la segona puja per un esperó de bona roca i passos díficils que ens faran gaudir.\nCal portar algun friend mitjà per complementar les assegurances de la 2a. tirada .\nEn els darrers metres de la 3a tirada hi havia un parabolt que et permetia fer un flanqueig a l'esquerra per anar a buscar la 3a R. de la via de les Cabres i poder fer un rapel més net. Però algú s'ha endut la xapa i ara només i queda l'esparrec !!!\nComencem la tarda amb sol i una temperatura molt agradable però al voltant de les 5 comencen a arribar núvols i un vent gelat que ens deixen glaçats i fan que, en comptes de fer una segona via llarga, baixem uns metres a cercar les vies d'esportiva que estan més a raser del vent.\nTarda de retrobament amb el Joan i el David que hem aprofitat per tibar una mica.\nEl Joan iniciant la via.\nEscalant la bonica segona tirada,\nEl Joan sortint de la R2\nEl Joan a la R.3\nA les vies d'esportiva de la part inferior de la Codolosa. Sector Est\nPublicat per Joan Baraldes a 10:43 1 comentari: Etiquetes de comentaris: escalada.Montserrat.Collbató.Codolosa\n"Hivernal" a Montserrat\nAquest dissabte la neu va fer acte de presencia a Catalunya i amb la Neus van decidir anar a Montserrat a veure si n'hi havia caigut gaire. La veritat és que uns 10 cm de neu feien més màgica que mai la nostra muntanya sagrada.\nVam sortir del Monestir i varem pujar cap a sant Joan passant per Sant Miquel, a continuació varem seguir el camí dels Gorros en direcció a Sant Jeroni fins arribar al trencall del camí dels "1.000 graons" i vam retornar al monestir.\nVa ser una caminada d'aquelles que mai oblidarem.\nL'esplanada del Monestir coberta de neu\nDavant de Sant Miquel.\nObrint traça per la drecera de la bassa.\nLes agulles de Sant Benet.\nEl camí dels Gorros.\nA la Gorra Marinera s'hi podia fer escalada en gel !!\nL'antena de Sant Jeroni\nPublicat per Joan Baraldes a 9:33 6 comentaris: Etiquetes de comentaris: senderisme. Montserrat.\nLa Codolosa. Vies "El Clau de Sant Fèlix" i "el Ultimo Mohicano"\nContinuem aprofitant la proximitat de la Codolosa per escalar aquestes tardes en que la llum encara no permet anar gaire lluny.\nAquest dimecres he tornat a escalar amb el Jaume ( Jaumegrimp) per fer aquestes dues vies que ell encara no havia fet, i alhora hem coincidit amb el Mingo i el Toni que han fet les vies: Punt Verd i la Full Equip.\nDe la via "el Clau de Sant Fèlix" en trobareu més dades aquí\nDe la via el Ultimo Mohicano, que és una de les primeres que es van equipar en aquesta paret, val a dir que és molt interessant tot i que es repeteix poc.\nLa primera tirada és compartida amb la de la via de " l'Avi Trepador" i uns metres abans de la 1a. reunió d'aquella via, quan s'arriba a uns còmoda lleixa, cal anar a l'esquerra per trobar la R.1. ( 3 o 4 espits)\nLa segona tirada te dues opcions de sortida, una primera molt atlètica amb un pas difícil de bloc a sobre mateix de la reunió. o bé per la dreta, a tocar del diedre i amb passos més fàcils. En tota la tirada només hi trobarem un buril però podem llaçar una sabina i colocar alguna friend.\nLa tercera tirada és la més difícil i interessant. Hi trobarem 5 burils i fins fa poc hi havia un pitó que algú s'ha endut....??. Caldrà reforçar amb un friend petit i/o un tascó l'inici del diedre per anar més segurs, i jo hi he deixat un cordino a la soca d'un petit arbust que hi ha després del darrer buril i que serveix ( si ningú se l'emporta cap a casa...) per anar més tranquil els darrers metres abans d'entrar a la reunió de la via " La tribu" que és on tothom acaba aquesta via, tot i que la via original crec que puja uns 15m més amunt, a on hi trobarem una reunió al terra amb 3 espits vells.\nA la tercera tirada,apunt de xapar el clau de Sant Fèlix.\nEl Jaume a la 3a tirada de l'Ultimo Mohicano i el Toni a la R de la Full Equip\nPublicat per Joan Baraldes a 12:55 3 comentaris: Etiquetes de comentaris: escalada.Montserrat.Collbató.Codolosa\nLa Codolosa: vies Punt Verd i Joans's\nAquesta tarda del dilluns vaig quedar amb el Jaume i vam fer un parell de vies a la Codolosa abans que la llum se n'anés del tot. Al Jaume li semblava que encara no havia fet cap de les dues vies i per tant en va poder taxar dues més de la llista de pendents.\nPer les dues vies, especialment per la del Punt Verd, caldrà portar algun friend per reforçar les assegurances.\nTot i que la del punt verd jo ja l'havia fet dues vegades, la segona tirada la tenia pendent de fer-la de primer i la veritat és que em va costar, especialment el tram de dalt, a on per arribar a un pitó amb una baga blanca, t'hi jugues una bona caiguda.\nVa ser una tarda ben aprofitada.\nEl Jaume iniciant la via "Punt Verd"\nEl Jaume arribant a la R.2 de la via Joans's\nPublicat per Joan Baraldes a 13:26 Cap comentari: Etiquetes de comentaris: escalada.Montserrat.Collbató.Codolosa\nVia ESTERotip al Serrat dels Monjos\nLa ressenya és del bloc " Moliclimbs"\nAquest dissabte volia fer una matinal però finalment vaig acabar una mica més tard del compte.\nAmb el Francesc Suñol i el Pany ens vam dirigir cap a la paret però, quan ja hi arribavem, ens vam adonar que el Francesc s'havia deixat la corda al cotxe i va haver de tornar corrents a buscar-la !!\nMentrestant vam fer petar la xerrada amb una cordada que es va posar a la mateixa via ( Pau i Jaume) i amb l'Amadeu Pagès, que també venia a fer-la però que va optar per no fer cua i fer la via" Alba, oi? " que està uns 50m a la dreta.\nLa via està ben assegurada però podrem posar alguna cosa quan les assegurances allunyen. Una feixa divideix la via en dos trams de manera que, si cal, hi ha la possibilitat d'escapar-nos després de fer les primeres 3 tirades.\nEns vam repartir la via per tal de fer dues tirades cadascun però, al final i per anar més depresa, el Francesc va fer les 3 primeres, el Pany les dues següents i jo em vaig haver de conformar amb la ultima.\n1a. tirada, te una pas fi d'adherencia a pocs metres i un de vertical uns metres més amunt que li donen la dificultat d'aquests primers metres. Ambdos passos estan ben assegurats.\n2a. tirada, Puja per una placa molt maca a on els parabolts allunyen molt.\n3a. tirada, es flanqueja clarament a l'esquerra amb uns passos fins de placa o bavaresa segons el gust i s'acaba arribant caminant a la feixa.\nAra cal caminar o grimpar, si es va pujant per uns ressalts de roca fàcil, fins arribar a la segona part de la via.\n4a. tirada, comença amb una fissura que podrem reforçar i acaba en una placa.\n5a. tirada, hem de fer un flanqueig fi a l'inici i més amunt uns passos difícils en un tram que costa de llegir el pas abans d'entrar a la reunió.\n6a. tirada, aquesta és la més difícil de la via. Comença amb uns passos molt durs que jo vaig fer en A0 i que t'obliguen a escalar per arribar al darrer bolt d'aquest tram a on la Roca és molt bona. A continuació s'entra en un diedre trencat i amb terra, assegurat per dues sabines, (la segona petita i de no gaire confiança). Llastima d'aquest darrer tram a on l'escalada no es tant agraïda. La via no puja fins a dalt de la paret sinó que veurem la reunió a l'esquerra abans de la darrera panxa de roca.\nMaterial: una dotzena de cintes i alguns friends ens poden anar bé.\nDescens: Nosaltres vam fer dos rapel i a continuació varem baixar fins a l'inici de la feixa a on unes fites ens van portar a sobrepassar un petit coll i a continuació desgrimpàvem fins el torrent fondo. Allí s'hi troben varis trams equipats amb cadenes i al final un curt rapel de 8m ens deixa al camí per retornar a les coves de Salnitre de Collbató.\nEl Francesc Suñol iniciant la via.\nL'Amadeu Pagès a la primera tirada de la Alba, Oi ?\nEl Francesc a la 2a. tirada.\nEl Pany i el F. Suñol ( 2 mòmies de Badalona) a la R.2\nEl Pany a la 4a. tirada.\nIniciant la 5a. tirada.\nescalant la 5a. tirada amb el pany a la R.5\nSuperant el passos difícils de la 6a. tirada.\nPublicat per Joan Baraldes a 12:10 1 comentari: Etiquetes de comentaris: escalada.Montserrat.Serrat dels Monjos\nEl Clau de Sant Fèlix\nContinuant amb la bona costum d'escalar els dimecres per la tarda ens trobem a la Codolosa dos Joans i dos Tonis i fem dues cordades combinades pels noms !!\nAmb el Toni Aymamí fem cordada i ens posem al darrera del Joan Asín i del Toni Gómez a fer la via " El Clau de sant Fèlix" que fa poques setmanes que vaig obrir.\nLa primera tirada és molt fàcil i amb tres parabolts que ens indiquen el camí el Toni arriba a la R1.\nLa segona tirada te els passos més durs de la via. Els primers metres son fàcils fins arribar al desplom a on haureu de donar la talla si es fa en lliure o tibar d'A0 per superar els passos més difícils. Al Toni, que pujava de segon , se li va petar una presa i segons ell ara aquest tram encara picarà una mica més... La resta de placa fins la R.2 és molt maca i amb bona roca.\nLa 3a. tirada comença amb un pas molt atlètic que ara es fa millor perquè vam treure una branca de sabina cremada que amenaçava amb "empalar" a qui caigués en aquell punt. La resta de tirada puja per la pregona fissura a on hi ha el clau que dona nom a la via. Una tarda ben aprofitada, ara que la llum del dia ja dona de si.\nEl Toni a la primera tirada i l'altre cordada a la R.1\nEl Joan Asín un cop superat el desplom de la 2a. tirada.\nEl Joan Asín i el Toni Gómez a la R.2.\nEl Toni a la fissura de la 3a. tirada.\nFoto de les dues cordades. Joan, Toni, Toni, Joan !!!\nPublicat per Joan Baraldes a 9:28 Cap comentari: Etiquetes de comentaris: escalada.Montserrat.Collbató.Codolosa\nFeia temps que la Neus tenia ganes de repetir aquesta bonica excursió i portar-hi a la colla de la família que tinguessin ganes de caminar . El seu aniversari li va semblar que era un bon motiu per convocar la sortida però, tot i que la gent s'hi va animar ràpidament, finalment només vam ser 5 els que aquest dissabte hi varem poder pujar.\nAquí trobareu El Track d'aquesta volta d'uns 14 km i prop de mil metres de desnivell acumulat.\nAquest dissabte la temperatura era freda i la neu ens va acompanyar durant una bona part de recorregut. Això encara va fer més bonica l'excursió i les vistes que, al passar per les carenes dels voltants de Malanyeu, ens permetien contemplar les muntanyes de Pirineus completament nevades.\nDurant el recorregut trobarem un parell de trams equipats però que no son difícils de fer, i en tot moment la ruta està molt ben marcada amb senyals de PR i/o de color groc.\nNosaltres vam fer la volta en 6 hores tot caminant tranquils i fent un parell d'aturades per menjar i recuperar forces.\nSortint de Malanyeu ja trepitgem una mica de neu.\nEsmorzant amb el Pedraforca al fons.\nUn dels trams equipats.\nMalanyeu vist des de dalt !!\nBaixant pel costat de la cascada equipada. Caldria canviar aquestes bagues que ja estan molt malmeses !\nEntrant pel forat !!\nPublicat per Joan Baraldes a 10:47 2 comentaris: Etiquetes de comentaris: senderisme. Malanyeu\nLa Codolosa. Vies "El Clau de Sant Fèlix" i "el Ul...\nMalanyeu. via " Tros de teula"


La fatiga | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDt., 19/03/2019 - 01:10\nFa uns mesos el bon amic Quim Nadal parlava, a la seva columna de El Punt Avui, de la fatiga dels materials, un concepte freqüent en el món de la construcció i l’arquitectura. Un concepte que fa referència a l’envelliment imperceptible, al desgast progressiu, a una deterioració implícita.\n“Hi és però no es veu a primer cop d’ull”, escrivia Quim Nadal.\nLa seva idea em porta a parlar, ara que acabem de celebrar els vint-i-sis anys de la nostra Constitució, de la fatiga i el desgast de les institucions.\nAquests vuit anys de majories absolutes de DA al Consell General, sota el cabdillatge de Toni Martí, han anat desgastant les nostres institucions constitucionals fins a deixar-les ben fatigades.\nEl Consell General, el Govern i el cap de Govern són peces clau del marc institucional.\nPerò després que Toni Martí ha fet i desfet amb el seu 37% de vots nacionals i una majoria absoluta ben dòcil, repartint prebendes i càrrecs no pas als millors, sinó als més obedients, regna una gran confusió. Es barregen i interfereixen nivells de decisió i de representació.\nEs fan servir les institucions per al que no toca i l’adaptació constant del sistema institucional als interessos conjunturals n’ha anat desvirtuant el sentit, el valor i el reconeixement que mereix la nostra pròpia arquitectura constitucional.\nTambé cal dir que els actuals organismes de les institucions –Govern, Consell General, Comuns i Consell Superior de la Justícia– són un vestit tallat a la mida de DA.\nUns i altres ens han portat pel mal camí, però Toni Martí és el principal responsable del desgavell.\nToni Martí acaba el seu mandat, ho dèiem Progressistes-SDP en un comunicat de premsa diumenge passat, amb un nou cop baix a les institucions menystenint les competències que la Constitució –ell no la volia ni la va votar– atribueix als Coprínceps en l’arbitratge i moderació dels acords amb els països veïns, en aquest cas Espanya, en la cessió de competències executives en matèria de seguretat.\nHe escrit sovint en aquesta Plaça del Poble que Toni Martí ha portat el país a la submissió a Espanya.\nÉs la lògica conseqüència d’un seguit de menysteniments a l’equilibri, un altre mandat constitucional, en les relacions d’Andorra amb els dos països veïns.\nLa recent visita, la setmana passada, d’un membre del Govern per supervisar la seguretat de la Cimera Iberoamericana del 2020 és un exemple aclaparador que ens confirma que mana Espanya.\nEl coprincipat parlamentari ha estat menystingut per les majories parlamentàries de DA.\nD’una manera o una altra el conjunt de consensos bàsics sobre els quals s’ha construït l’Andorra democràtica d’ençà la Constitució del 1993 es troba ara en qüestió. El nostre país no pateix una crisi conjuntural, sinó que es troba submergit en una crisi estructural.\nAndorra necessita recuperar-se. Necessita redreçament i progrés. I ha de definir un nou model estructural per als pròxims deu anys, amb l’horitzó 2029. Hem d’articular una renovació dels consensos constitucionals bastits l’any 1992 i 1993 recollint la nova realitat, per encarar els problemes econòmics en el marc d’una actualització dels acords polítics que ens van portar a la Constitució.\nI ho hem de fer incorporant una reflexió més àmplia, que abasti l’embrancament amb Europa.\nAmb aquest objectiu proposem al país un projecte que és:\nEl projecte compromès amb la ciutadania, amb la finalitat de buscar solucions als problemes que avui preocupen, les inquietuds que mostra la gent i que exigeixen una resposta imminent i inajornable.\nResulta imprescindible cohesionar el país al voltant d’un projecte comú, transversal, integrador i inclusiu.


Joey Tribbiani - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMarta Kauffman, David Crane i Kevin Bright\nFriends i Joey (en)\nactor, actor de televisió, model, cambrer fictici, guia turístic i data entry clerk (en)\n9 gener 1968\nUrsula Buffay (en)\nJoseph Francis Tribbiani Junior és un personatge de ficció de la comèdia de situació estatunidenca Friends (1994-2004), i el personatge del títol en un spin-off Joey (2004-2006), interpretat per Matt LeBlanc.\n6 Després de Friends\n6.1 Joey (sèrie de televisió)\nNascut en Queens (Nova York) el 9 de gener de 1968, Joey ve d'una família italo-americana de 8 fills, en la qual ell és l'únic noi. Ell és en part portuguès, un 1/16, però no se sap de quin costat de la família ve aquesta ascendència. Té 7 germanes: Mary Therese, Mary Angela (amb qui Chandler va sortir a la festa d'aniversari de Joey), Dina, Gina, Tina, Veronica i Cookie. Quan era nen, era molt propens als accidents. Va tenir un amic imaginari anomenat Maurice, el qual era un vaquer de l'espai.\nEn Joey és un actor "estereotip": practica sexe amb molta freqüència, té un baix nivell d'educació i està constantment buscant treball. Va ser ordenat sacerdot a través d'internet en "The One with the Truth About London", i va oficiar els matrimonis de en Chandler i la Monica, i la Phoebe i en Mike. Es revela en "The One After 'I Do'" que la mida dels seus petits es molt petita, la qual cosa ell guarda com a secret i es posa a la defensiva. Té un pingüí de peluix anomenat Huggsy, el seu "company pingüí per dormir", amb qui té grans llaços i no li agrada compartir-ho. No li agrada tampoc compartir menjar i té una dificultat enorme amb les matemàtiques (s'evidencia per usar una calculadora per sumar 500 i 500). En esports, a Joey li agraden els New York Yankees en beisbol, New York Knicks en bàsquet, New York Giants en futbol americà, i New York Rangers en hoquei.\nLa primera frase d'en Joey en la sèrie va ser "Anem, per què no vas a sortir amb aquest noi! Ha de tenir alguna cosa dolenta", quan la Monica es nega a donar detalls sobre el noi amb el qual surt. Una de les seves frases més característiques és "Com va?" ("How you doin?"), amb un accent típic que posa en Joey en aquesta frase, que utilitza quan vol lligar amb una noia. La seva última línia és una resposta a la Phoebe que diu "Crec que aquest és el final." Joey respon, "Sí. Suposo que sí."\nEn Joey es caracteritza per ser un faldiller però de bon caràcter al que li encanta el menjar. Particularment estima els entrepans de mandonguilles. Quan li pregunten si renunciaria al sexe per menjar, va tenir problemes i va acabar cridant "Vull un sándwich de dona!". En "The One With the Ride Along", apareix salvant al Ross d'un suposat tret, quan en realitat era al seu sándwich de mandonguilles al que volia salvar, el qual estava prop d'en Ross. Més enllà de ser faldiller, al llarg de la sèrie es destaca per ser, probablement, el que té més qualitats de "bon amic"; mai ha trencat una promesa i sempre ha estat fidel als seus amics, alguna cosa que la resta del grup, amb petits errors, no ha pogut complir del tot. És una mica idiota i savi en qüestions d'amor, sovint basant-se en la seva línia "How you doin?" (Com va això?) però incapaç de tenir bones idees quan es planteja una situació. Això fa referència a l'episodi "The One Where Ross Dates a Student", quan Chandler, referint-se a Joey, diu "Una noia nua i de sobte és Rainman" quan Joey li va suggerir a el Ross amb el treball cridant-ho "el més bufó del departament de paleontologia" comparant l'escriptura de la nota a l'escriptura en els assajos de classe. Un altre exemple d'això, Joey va dir una anédocta referida a "la història d'Europa" o "la història màgica"; aparentment, els qui l'escolten immediatament volen tenir sexe amb qui explica la història. Això va ser provat ser efectiu en "The One With the Videotape", quan es descobreix que la Rachel va utilitzar de manera existosa la història amb el Ross (encara que, com el Ross tenia coneixement de la història per endavant, el fet que Rachel utilitzés la història hauria d'haver estat suficient perquè Ross entengués que l'estava seduint). Ell és intel·ligent en alguns moments, per exemple, en "The One With Ross's Teeth", mentre els altres cinc amics s'asseien en el Central Perk per reflexionar sobre per què no queien bé als seus caps, va ser en Joey qui va dir, "Potser és perquè tots esteu aquí asseguts a les 11.30 del matí d'un dimecres."\nJoey és extremadament promiscu amb les dones. En "The One with Monica's Thunder", Chandler li pregunta a Joey, "Vas tenir molt sexe, no és cert?", al que Joey respon, "Avui? No gaire." Té sexe amb moltes dones amb les quals treballa (encara que va negar una oferta per tenir sexe amb una directora de càsting perquè ell volia estar en l'elenc per les seves aptituds d'actor, no per mèrits sexuals; la seva integritat va baixar quan l'agent li va donar un paper més important al que ell originalment es va presentar). Aparentment ha estat actiu sexualment per un llarg temps; va descordar el sostenidor d'una nena de 16 anys quan tenia nou, va tenir sexe amb la seva professora en setè grau, i va tenir un descans de primavera salvatge quan va tenir 13. És molt encantador amb totes les dones però mai sembla entrar en una relació compromesa.\nEs destaca per ser un entusiasta de Stephen King, dient que llegeix The Shining una vegada i una altra, com també és fan de l'adaptació al cinema d'una de les seves novel·les, Cujo. També es va fer fan de les novel·les clàssiques, de Little Women després que la Rachel li demanés que ho llegís per veure si era millor que The Shining. Al Joey li va encantar la novel·la i va quedar desconsolat quan un dels personatges principals s'estava morint.\nAltres papers coneguts d'en Joey durant la sèrie Friends van incloure un paper en un comercial per a "Pintallavis per a homes" que va sortir només a Japó, un anunci per a un dispositiu que et permet abocar la llet dels cartrons de llet, un paper principal en World War I, i un paper estel·lar en un programa de policies anomenat Mac and C.H.E.E.S.E, que es va cancel·lar a meitat de la sèrie. En termes de treball en l'escenari, va aparèixer en una obra anomenada Boxing Day on el seu personatge "Victor" es va a l'espai exterior, i va interpretar a Sigmund Freud en l'obra Freud!, la Monica i en Chandler una vegada van discutir a haver-hi vist a Joey en una versió de Macbeth. En la temporada un, en Chandler també afirma haver vist a en Joey en un remake de "Pinocchio".\nEn un episodi, en Joey optava a un paper estel·lar en una pel·lícula en la qual havia d'interpretar a un immigrant catòlic. La pel·lícula necessitava tenir una escena de sexe, però en Joey no es va adonar fins al final del càsting que li faltava una peça essencial per al paper. Quan en Joey li va explicar la situació a la Monica, desesperadament van tractar de crear un usant una masilla. Tot semblava anar bé fins que en Joey va quedar-se nu al càsting i el seu 'prepuci' va caure, la qual cosa va provocar que respongués, "Bé, això mai havia passat abans."\nAmb la cancel·lació ràpida de Mac and C.H.E.E.S.E., Joey va tenir molta mala sort en la seva carrera d'actor. Va filmar un paper en un episodi de Law & Order que va ser tallat de l'episodi complet, Joey només es "va veure" com un cadàver tancat a una bossa. Va ser cridat per a una pel·lícula independent anomenada Shutter Speed, però no la van rodar. També, va ser acomiadat d'un comercial de Burger King. Després, en el spin-off Joey, Joey va rebutjar un paper en una sitcom anomenada Nurses per protagonitzar un pilot de sèries diferents. El seu pilot no va ser triat, mentre que Nurses es va convertir en un gran èxit.\nNo obstant això, la seva carrera com a actor va tenir bons moments. En Joey, es revela que el personatge del Doctor Drake Ramoray va morir de nou en Days of our Lives quan una infermera ho va apunyalar mentre ell estava operant al seu espòs ("Joey and the Wrong Name"). Va guanyar un premi Daytime Soap per "Millor Escena de Mort." En episodis posteriors de Joey, en Joey va tenir un paper estel·lar en Deep Powder. Quan ho van acomiadar d'aquest treball, gairebé tot seguit es va recuperar per apropiar-se d'un paper protagonista en la pel·lícula d'acció de gran pressupost Captured.\nEn Joey esmenta breument que Al Pacino és el seu ídol. En Friends, en Joey té un pòster de la pel·lícula d'Al Pacino de 1983 Scarface a la seva habitació. El mateix pòster és vist a la seva casa en Joey. En un episodi, en Joey és contractat per ser el "doble de cul" d'Al Pacino, un paper que va perdre a causa de la seva sobreactuació. També va esmentar que la seva pel·lícula favorita és Die Hard.\nEn Joey va ser empleat breument en el Central Perk com a cambrer. Enfront un període de crisi a la seva carrera com a actor, en Joey va persuadir a en Gunther, el gerent, per prendre el treball servint cafè. Al principi, Joey va tractar d'amagar el seu nou treball dels seus amics, però finalment li van descobrir. No li agradava el treball però, fidel a la seva naturalesa, aviat va trobar una manera d'utilitzar la seva posició per conèixer i satisfer a dones atractives donant-lis menjar gratis, una pràctica que en Gunther ràpidament va detenir. Joey no va prendre el seu treball seriosament i va passar moltes de les seves hores de treball assegut i parlant amb els seus amics. Finalment, va ser acomiadat per tancar la cafeteria al migdia per anar a una audició mentre en Gunther no estava. La Rachel després va persuadir a en Gunther per donar-li de nou el treball a Joey, però Joey va trobar treballs d'actuació més estables i finalment no va tornar al Central Perk. La seva absència amb prou feines es va notar. En un episodi posterior, Joey s'adona que se li va oblidar dir-li a en Gunther que havia deixar el treball, al que en Gunther va respondre que ell ja li havia acomiadat abans.\nUn altre dels llocs de treball d'en Joey va ser quan tenia pocs diners i va ser donant d'esperma en un hospital; al final, l'hospital li pagaria als donants $700. Això va ser esmentat quan la Monica estava tractant de seguir endavant per la seva ruptura amb en Richard Burke. Ella va decidir que volia un bebè així que va estar buscant donants d'esperma i es va adonar que un donant anònim era en Joey. Després ell es va ofendre quan va descobrir que el seu esperma no s'havia fet molt popular.\nAlguns dels altres treballs de Joey van ser vendre arbres de Nadal, vestir-se de Pare Noel i d'elf de Nadal, treballar com un guia turístic en el Museu d'Història Natural, on Ross treballava, oferint mostres de perfum a clients en una botiga, i com un romà guerrer en Caesar's Palace a Las Vegas.\nTambé va treballar en el restaurant "Alessandro's" on la Monica era cap de cuina, sobrenomenant-se a si mateix "Drac", mentre estava allà. La Monica el va acomiadar, així podia intimidar als altres empleats, que no tenien cap respecte a la Monica, però va tenir moltes propines i es va retirar del tracte, adonant-se després com era d'important ser acomiadat per la Monica. Després es va preparar per ser acomiadat l'endemà.\nVa passar un episodi treballant amb Chandler com un processador. Va tractar el treball com qualsevol altre paper d'actuació on ell era "Joey, el tipus com a processador" i es va crear un personatge pel treball. En Chandler va començar a detestar el personatge d'en Joseph quan ell va començar a semblar-se al Chandler mentre treballava. Joey finalment va deixar el treball després que en Chandler pretengués ficar-se al llit amb l'esposa d'en Joey i es va adonar que a en Chandler no li agradava el personatge de Joseph.\nAbans del casament de la Monica i en Chandler, quan els dos van admetre que tenien problemes trobant a algú per dur a terme la cerimònia, Joey es va oferir per al paper, posteriorment ordenant-se en Internet per estar autoritzat per dur a terme el matrimoni. Aparentment, ha mantingut aquest paper almenys fins a la temporada deu, quan va estar en la cerimònia de Phoebe i Mike, dient que els capellans tenen permís per viatjar en el metre de franc (encara que ell diu que la Bíblia ha de ser llegida amb molta cura per identificar el pas que permet això).\nUna de les seves millors amigues en la sèrie,i la seva companya de pis en les últimes temporades.Quan la Rachel va quedar embarassada d'en Ross, va ser en Joey qui més la va cuidar i va acaronar, desenvolupant posteriorment sentiments romàntics per ella. Va ser la primera noia de la qual ell es va enamorar,i va ser rebutjat per ella. No obstant això, capítols després, Rachel es va adonar que sí sentia alguna cosa per Joey, i després d'alguns contratemps van poder per fi estar junts, encara que només van durar una setmana ja que se'ls feia estrany estar íntimament junts sent tan bons amics,i van decidir continuar la seva amistat normalment.\nEn Joey va ser inicialment rebutjat pel Chandler quan aquest va fer-li una entrevista per ser el seu company de pis, i en Joey va pensar que en Chandler era homosexual. No obstant això, el senyor Heckles, un altre resident de l'edifici, va interferir a la selecció del company de pis, deixant que en Joey es mudés (en "The One with the Flashback") en 1996, Joey es va mudar tres anys abans encara que en "The One with All the Thanksgiving" mostra que el grup sabia que Joey era el company de pis en 1992 i que ell hauria estat ja el seu company des de feia força temps). Els primers dies en Joey va mostrar atracció per la Monica, atracció que va se mutua però breu. Això es va calmar i en Chandler i en Joey van començar a acostar-se i es van convertir en grans amics, mentre la vida calmada d'en Joey començava a créixer en la de Chandler. Més tard, a la sèrie, van comprar un pollet i un ànec, als qui Chandler havia cridat Yasmine i Dick respectivament. Sovint tenien baralles entre ells barallant com un vell matrimoni, amb en Chandler sovint assumint el paper de l'esposa mentre que en Joey assumia el paper de l'espòs, això finalment va acabar quan en Chandler es va mudar amb la Monica i va començar una relació amb ella. Joey es va mudar temporalment quan va tenir èxit amb el seu personatge de Doctor Drake Ramoray, però aviat es va mudar de tornada a l'altre apartament. Al final de la sèrie, en Chandler i la Monica van deixar en clar que la seva nova casa fora de la ciutat tindria una habitació per a ell.\nLes relacions amb els altres amics sempre han estat bones. El seu millor amic és en Chandler, i en Ross és el segon més proper (encara que en Ross ha estat anomenat com el seu millor amic moltes vegades). En un moment quan el Joey i el Chandler tenen problemes perque en Chandler va besar a la parella d'en Joey, en Joey va reemplaçar a en Chandler pel Ross com a millor amic encara que això només va durar fins que en Chandler va passar un Dia d'Acció de Gràcies dins d'una caixa per mostrar el seu respecte i com una disculpa cap a en Joey. En Joey i en Chandler han estat millors amics des de llavors.\nD'altra banda, en Joey i en Ross van compartir moments en un episodi després de mirar Die Hard tota la nit. Es van quedar adormits al sofà d'en Ross.En Joey va gaudir molt i va tractar d'obligar a en Ross per fer més migdiades amb ell. També, al principi de la sèrie, després de ser persuadit pel Joey, en Ross es rendeix i el besa per ajudar-li a practicar a besar homes per a un paper d'un home homosexual. En resposta, Joey respon que l'audició havia acabat, que no havia obtingut el paper, però el petó va ser molt bé rebut.\nEn Joey va deixar que la Monica en contractés i l'acomiadés per mostrar als seus empleats que ella no era una presa fàcil. Quan ell va descobrir que la Monica i en Chandler havien començat una relació romàntica, va acceptar mantenir-ho en secret fins que els dos estiguessin preparats per revelar-ho a la resta del grup. Va trucar a en Chandler moments després de sospitar que la Monica estava tenint una aventura amb un home misteriós quan ell va escoltar-ho a l'apartament.\nLa Rachel i les altres dones de la sèrie han estat objecte de molts comentaris sexistes de Joey, especialment la Monica. No obstant això, ell sempre va gaudir d'una relació propera amb la Monica, la Rachel i la Phoebe; LeBlanc va especular que Joey veia a les noies com a germanes més que com a potencial en el seu interès romàntic.\nEn un dels episodis, en Joey va tenir un somni romàntic amb la Monica, i va pensar que potser estava enamorat d'ella. Les coses es van aclarir després, i Joey la va considerar la seva amiga des d'aquell moment.\nQuan la Phoebe va ser mare de lloguer del seu germà i de sobte anhelava la carn, en Joey es va oferir en no menjar carn fins que els bebès naixessin, per compensar el seu consum, i, d'alguna forma, preservar el seu vegetarianisme (cap animal extra seria assassinat). En "The One With all the Cheesecakes", es mostra que els dos tracten de sopar junts per discutir sobre els seus altres amics. Quan la Phoebe estava empipada perquè ella havia complert els trenta-un anys sense haver tingut el petó perfecte, en Joey la besa perquè pogués esborrar això de la llista (agregant que té ascendència portuguesa quan ella va esmentar que no havia conegut a cap persona portuguesa).\nCuriosament, en Joey va compartir sentiments romàntics per la Phoebe. En Joey pensa que la Monica és bonica i la Rachel també, i es mostra coquetejant amb elles algunes vegades. Joey va sortir amb la germana bessona de la Phoebe, la Úrsula, el que va molestar a la Phoebe per la relació que tenia amb ella. D'acord amb Joey, "Phoebe és Phoebe, Ursula és bonica."\nQuan la Monica descobreix que en Joey "veu a una amiga de forma diferent", ella assumeix que és a la Phoebe. Phoebe, sobtada per la notícia, s'acosta a en Joey, per descobrir que és Rachel de qui es tracta. Phoebe té a Joey com a pla B per al seu matrimoni.\nQuan els amics creuen que el grup potser se separarà, la Phoebe i la Rachel conspiren per separar-se del grup, però la Phoebe insisteix que en Joey havia de ser convidat al seu grup. La lleialtat de Phoebe és mostrada de nou quan ella diu que podria viure a Las Vegas, ja que té tot el que necessita, "Incloent a en Joey!". Ell al seu torn, la convida per viure amb ell en la mansió que ell espera tenir quan es faci ric per tenir un bessó de mans. La Phoebe també una vegada va dir, "Quan la revolució vingui, us hauré de destruir a tots." Després d'un moment de pausa, la Phoebe agrega amb un somriure, "A tu no Joey."\nQuan en Joey va descobrir per un client del Central Perk que la Phoebe aparentment era una estrella del porno, encara que ell després lloga alguna de les pel·lícules de 'Phoebe' per revelar les notícies als altres, es nega a veure les pel·lícules, fins i tot quan els altres quatre decideixen mirar-la, encara que ell mostra interès en elles quan descobreix que és la Ursula i no la Phoebe.\nEn "The One With the Red Sweater", quan Joey creia que la Phoebe estava embarassada, va proposar-li matrimoni, dient que el món és massa aterridor per a una mare soltera. Aquesta proposició va ser feta aparentment sense intencions romàntiques. La Phoebe li diu que sí i accepta l'anell, però la Monica li diu a en Joey que és la Rachel qui està embarassada, així que Joey l'hi proposa a la Rachel i ha de recuperar l'anell de la Phoebe.\nLa Phoebe organitza cites a en Joey amb moltes amigues. En una doble cita, en Joey li organitza una cita amb un estrany, en Mike, amb qui ella finalment es casa.\nL'edat de Joey no es tracta sempre. En "The one with the birth", que va sortir a l'aire l'11 de maig de 1995, en Joey diu que té 25 anys, la qual cosa el fa ser més jove que la la Monica, ja que ella va dir que tenia 26. En "The one where Joey moves out", que es va emetre menys d'un any després, al febrer de 1996, en Joey diu que té 28. Això últim va posar la seva data d'aniversari en 1967 o començaments de 1968, cosa que el fa ser més gran que en Chandler, que ha de ser si els esdeveniments en "The One Where They All Turn Thirty", del 8 de febrer de 2001, estan correctes. En "The One With Russ", que va ser emès el gener de 1996, en Joey diu que ha estat actuant durant 10 anys. En la sisena temporada es diu que Joey tenia 13 anys en 1981, la qual cosa situa la data de naixement de Joey també entorn al 1968. En "The One With the Cake", d'octubre de 2003, es diu que en 17 anys Joey tindrà 52 anys, la qual cosa fa que la seva edat sigués 35 en aquell moment.\nEn l'actualitat, a 2019, si parlem de que ell va néixer en 1968, es pot dir que tindria 51 anys.\nDesprés de Friends[modifica]\nJoey (sèrie de televisió)[modifica]\nDesprés de la temporada final en 2003/2004 de Friends, Joey Tribbiani es va convertir en el personatge principal de Joey, un spin-off de la sèrie de televisió, on es muda a Los Angeles per polir la seva carrera com a actor. La seva germana Gina Tribbiani i el seu nebot Michael van ser dos personatges principals en la nova sèrie. La Gina és una dona senzilla qui, amb orgull, es vesteix amb roba reveladora. En Michael és un noi tímid que estudia ciències i qui no és molt bo socialitzant amb dones. En Joey té una relació de bona amistat amb una dona atractiva anomenada Alex, qui al costat del seu marit, un músic ambulant anomenat Eric, és el propietari de la casa on viu en Joey. En Joey contracta a un nou agent anomenat Bobbie Morgenstern, qui és bastant desagradable i no gaire simpàtic amb en Joey. En Michael, volent seguir el seu propi camí, es muda amb en Joey, encara que la Gina continua tenint una freqüent presència a l'apartament d'en Joey i en Michael (segueix apareixent per rentar la roba d'en Michael, per exemple).\nLucy Liu finalment s'uneix al repartiment com a productora executiva de Deep Powder. Joey comença una relació romàntica amb una fotògrafa del veïnat anomenada Sarah (Mädchen Amick), sent la seva primera relació en curs que dura més d'un episodi des del seu romanç amb la Rachel a Friends. No obstant, això, acaba quan la Sarah deixa a en Joey pel seu nou treball a Washington DC, sentint que la seva relació no era prou seriosa perquè ella es quedés.\nDesprés del comiat de la Sarah, l'Alex se separa d'en Eric i troba consol als braços d'en Joey, però això no dura massa temps.\nAl temps, després de ser assassinat en Deep Powder per ser massa exigent, perquè ell va pensar que "Estats Units m'estima", Joey va aconseguir la seva primera gran oportunitat en la reeixida pel·lícula Captured.\nDesprés va comprar una casa que es va incendiar i veu a la seva germana reunir-se amb el pare del seu fill. Mentre la sèrie acaba, té una relació amb l'Alex i veu a la seva germana casar-se amb el pare del seu fill creant una nova família.\nL'última línia d'en Joey, va ser per a l'Alex, "Aquí està, ho has aconseguit."\n↑ A l'episodi, de Friends, titulat "The One Where They All Turn Thirty", Joey diu que té ascendencia portuguesa\n↑ A l'episodi, de Joey, titulat "Joey and the Big Break (Parte 1 y 2)", Joey és acomiadat de Deep Powder i té un paper principal a Captured..\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Joey_Tribbiani&oldid=26873280»


NOTA DE PREMSA:El Manifest de la Intercol·legial ‘Vergonya, ni un minut més! Per una Europa de les persones’ rep més de 13.000 adhesions\nBarcelona 21/04/2016. El Manifest ‘Vergonya, ni un minut més! Per una Europa de les persones’ ha rebut ja més de 13.000 adhesions de professionals de diferents sectors, ciutadans i entitats. Aquest manifest l’ha realitzat l’Associació Intercol·legial de Col·legis Professionals de Catalunya –que representa a més de 100 col·legis professionals amb més de 250.000 col·legiats/des de tots els àmbits professionals- amb l’objectiu de mostrar la disconformitat amb la inacció dels Governs davant la situació infrahumana en què es troben els migrants que arriben a sòl europeu. Una situació que s’ha agreujat arran de l’acord assolit entre la Unió Europea i Turquia, efectiu des del passat 20 de març, que preveu expulsar a totes les persones que arribin irregularment a Grècia, incloses les que fugen de guerres o pateixen persecució, com els refugiats sirians.


El missatge de Puigdemont al Girona després de l’intent frustrat d’ascens El missatge de Puigdemont al Girona després de l’intent frustrat d’ascens – Món Esport\nEl missatge de Puigdemont al Girona després de l’intent frustrat d’ascens\nEl president de Catalunya a l’exili considera que l’expulsió d’Stuani i l’allargament de vuit minuts han condicionat molt el resultat final de l’eliminatòria entre el conjunt català i l’Elx\nCarles Puigdemont, en arxiu | ACN\nRedacció Agost 24, 2020 10:49 am\nCarles Puigdemont ha lamentat a través del seu compte del Twitter la derrota del Girona contra l’Elx a Montilivi, que ha privat el conjunt català de tornar al màxim nivell del futbol estatal un any després de marxar-ne. El president de Catalunya a l’exili ha considerat que l’expulsió d’Stuani i l’allargament de vuit minuts han condicionat molt el resultat final i, a més, ha volgut enviar un missatge d’ànims als jugadors, els socis i els afeccionats.\n“El Girona no ha pogut pujar a Primera Divisió, en un partit marcat per l’expulsió d’Stuani i l’allargament de vuit minuts. Molts d’ànims als jugadors, als socis i als aficionats. El cop és dur, i em recorda el que vam viure fa uns anys contra el Lugo. Cal refer-se i tornar-hi!”, ha publicat Puigdemont després de la desfeta dels de Francisco.\nEl @GironaFC no ha pogut pujar a primera divisió, en un partit marcat per l’expulsió de Stuani i l’allargament de 8 minuts. Molts d’ànims als jugadors, als socis i als aficionats. El cop és dur, i em recorda el que vam viure fa uns anys contra el Lugo. Cal refer-se i tornar-hi!\n— Carles Puigdemont (@KRLS) August 23, 2020\nUn any més a l’infern\nCrueltat extrema a Montilivi (0-1)\nGuaita Agost 24, 2020 1:05 pm\nFa massa temps que anem amb el ciri a la ma. Creiem massa en la "bondat" dels "altres"


10 anys de la fi d'ETA\nRosa Lluch Ruth Marigot\nMadridRosa Lluch és filla de l’exministre socialista assassinat per ETA Ernest Lluch, i va ser una de les primeres víctimes que va parlar amb representants de l’esquerra abertzale després que l’organització terrorista abandonés les armes.\nQuè suposen les paraules d’Otegi de dilluns?\n— L’esquerra abertzale està canviant i treballa cap a un ecosistema, com diuen ells, diferent. El que van fer dilluns va ser un pas endavant molt important. El gest suposa que, deu anys després que ETA deixés les armes, reconeguin que no s’haurien hagut d’agafar mai, que la violència no hauria hagut d’existir mai i que van produir un dolor i un patiment que no s’hauria hagut de produir.\nHi ha víctimes del terrorisme que no ho veuen suficient. Ho és?\n— Les víctimes del terrorisme som i érem persones diferents abans que ens afectés el terrorisme i, per tant, seguim pensant diferent. Per a algunes víctimes amb això no n’hi ha prou i no n’hi haurà prou. Per a mi potser tampoc, però tinc tendència a ser optimista. És suficient? No, mai serà suficient, perquè ningú ens rescabalarà del mal que vam patir, però en general ho veig com una notícia positiva i un pas endavant.\nCom valora la reacció de la dreta?\n— Em sorprèn poc. Alguns dirigents de la dreta estan generant molt de malestar entre alguns col·lectius de víctimes. El que no pot fer la dreta ara és incrementar el dolor que ja hem patit, sinó deixar-nos en pau. Deixar de parlar en nom nostre.\nCom veu la situació deu anys després que ETA deixés les armes?\n— S’ha avançat molt: fa deu anys que no hi ha víctimes provocades per ETA. No puc entendre que hi hagi gent que digui que això no és un avenç. Que dilluns l’esquerra abertzale reconegués que tots els grups de l’espai estan per vies democràtiques i pacífiques és un gest molt important.\nPer què decideix reunir-se amb Pernando Barrena després de la declaració d’Aiete?\n— Perquè m’ho van demanar, tot i que la decisió em va costar de prendre. No m’ho havia plantejat, ni ho havia necessitat ni havia considerat que fos important per a mi. Però sí que vaig pensar que en un moment en el qual s’estava intentant treballar perquè ETA deixés les armes de manera definitiva, com qualsevol demòcrata havia de fer el màxim que pogués per aconseguir-ho.\nCom va ser la primera trobada?\n— Molt complicada des del punt de vista personal. Et trobes amb algú de qui no tens a priori cap gran opinió ni cap gran simpatia, que a més saps que et remourà algun dels sentiments que tens a dins. Però són d’aquelles situacions que quan comences a parlar veus que hi ha alguns punts en comú i voluntat d’entendre’s, i t’hi enganxes.\n— “Ells mataven, però vosaltres callàveu”. I es va fer com un silenci, perquè, esclar, què pots dir? Aquesta és la diferència del comunicat de dilluns: ja no calleu, han passat molts anys, però ja no calleu.\nTambé es va reunir amb Otegi.\n— Va ser després que sortís de la presó. Va ser una conversa al principi violenta i una mica complicada, però partia de la base que si ells em demanaven la meva opinió, jo els la donaria tranquil·lament. Vaig dir-li que havien dissimulat, que havien mirat cap a una altra banda, que hi havien participat. I que algun dia havien de reconèixer aquest paper. Sempre hi vaig trobar receptivitat. Per fi el món abertzale ja no mira cap a una altra banda.\n¿Sense aquestes trobades l’esquerra abertzale hauria fet aquests passos?\n— Des del món abertzale fa temps que s’han fet moviments a diversos nivells. Entre tothom s’està aconseguint que no considerin la violència com una eina per assolir cap objectiu polític.\nMèdia | 24/10/2021\nETA Rosa Lluch esquerra abertzale


Salut suspèn temporalment el passaport covid davant del col·lapse per aconseguir-lo\nActualitzada 26/11/2021 a les 15:46\n© El certificat digital COVID de la UE.\nEl Departament de Salut ha decidit suspendre l'obligatorietat de tenir el certificat covid per entrar a bars, restaurants, gimnassos i residències, que ha entrat en vigor aquesta matinada davant del col·lapse de l'aplicatiu La meva salut, on s'ha d'accedir per obtenir el document.\nDes del moment en què ahir es va anunciar l'obligatorietat del passi, tant la web com l'aplicació es van col·lapsar. En aquests moments, més de 300.000 persones estan esperant per obtenir el certificat. Tot i així, s'han descarregat 707.000 certificats en els darrers quatre dies.\nDavant d'aquests problemes, Salut ha decidit suspendre almenys fins dilluns el requeriment del passaport covid fins que es puguin resoldre aquests problemes informatics. Ho ha anunciat el conseller de Salut Josep Maria Argimon en un acte institucional a Vic. "Dilluns analitzarem un altre cop tota la situació", ha afegit el conseller, referint-se a la reunió de la Comissió Delegada en materia de covid 19.\nS'ha de recordar que el certificat es manté vigent en els espais en què ja ho era fins ara: oci nocturn i sales de ball.


Un passeig per Berlín: 08/07/09\nTot un dia jugant al parc\nDedicat a en MEF i en BERNAT, uns grans educadors\nDes de que vaig arribar a Berlín que sovint desitjo tenir 5 anys. Dic sovint perquè ho desitjo cada vegada que veig un parc infantil; i en veig un de encara més desitjable que l'anterior a cada pedalada que fem. Em pregunto què passarà quan de cop tornem a Vic i li hagi d'explicar a en Lluc que ja no podem anar a la cadira del rei, al parc de la bruixa, a pujar als cavalls, a escalar cordes, a tirar-nos pels tubogans serp, a la roda gegant... I sé que patiré com una boja perquè a casa nostra el terra dels parcs és dur, mentre que aquí tots són d'una esponjosa capa de sorra de platja que permet ser molt més atrevit i poder caure d'una alçada considerable sense por. I és que aquí els nens en tenen molta menys de por. Vull dir, perdó, que els pares en tenen molta menys de por. Deu ser allò de que els veiem més freds (quan en realitat en la intimitat ho són molt menys que nosaltres). Aquests dies he après a confiar en en Lluc i a deixar-lo enfilar-se i amagar-se per llocs que sovint em paren el cor. Avui fins i tot he anat més enllà i, cansada de que no em fes cas per tornar a casa a dinar, he fet veure que marxava i m'he amagat darrera uns matolls. Ell m'ha cridat un parell de cops i just a continuació, després de veure que no hi era, ha decidit continuar el seu joc i encetar un nou repte. Ni s'ha inmutat el tio. Porto tot l'hivern sentint que sóc mala mare perquè el deixo a la guarderia molts dies plorant i ara resulta que l'abandono en un parc de Berlín i el nen em crida una mica i apa, la mama ha marxat doncs seguim jugant. I seguim jugant a allò que trobo més difícil. En Lluc ha decidit que pujaria allà on moments abans jo insistia que pugés sol i ell em deia somicant que no, que amb mi, que cauria. En Lluc ha pujat per unes malles de ferro que li tripliquen l'alçada, ha passat per un pas de dos pams d'ample a dos metres d'alçada del terra, s'ha arrossegat per una passarel·la penjant de linòlium, i ha baixat per una altra xarxa que ha estat a punt de fer-me sortir del meu amagatall. Ho ha fet tot sol. A mig recorregut ha començat a somicar i m'ha cridat, però llavors ha recordat que jo no hi era i ha continuat com si res. Si estàs sol t'has d'espavilar. I ho ha fet. Per mi ha estat un moment màgic. Un moment en què tots dos hem après molt. Realment és molt necessari deixar-los sols i deixar-los fer, només així poden créixer i poden llavors integrar la seguretat que nosaltres també oferim. Un cop he sortit de l'amagatall ell ja corria a buscar-me, els seus minuts extres d'independència ja li havien semblat suficients. Li he dit que l'havia vist. Que sabia que ho podia fer tot sol. I hem anat a casa a dinar.\nA la tarda hem decidit tornar-hi. El parc és millor que un d'aquells temàtics, el tenim al costat de casa, dóna a la vora del canal amb una vista de cignes i verds de somni, i té un Biergarten turc que mereix una bona visita. Ho trobareu a la Ratiborstrasse, just allà on es connecta amb Paul-Lincke Ufer hi ha un caminet que s'endinsa en un bosc que voreja el canal i us porta directament al parc. Si teniu nens i enganxeu un dia de sol i calor, no trobareu lloc a Berlín més paradisíac per fer vacances. Si no en teniu, de nens, agraïreu igualment l'estada i potser us vindran ganes perilloses de tenir-ne per tornar-hi constantment amb una bona excusa per baixar pel tobogan. Al capvespre veureu molta gent fent picnic tant sobre l'herba com a les mateixes taules del Biergarten, molts locals i molts turcs alemanys amb les seves catximbes de tabac i teteres enormes portades de casa. Els cuiners i cambrers també són turcs, s'ho prenen tot amb la calma però et garanteixen viatjar al seu país a través del paladar. Tot és boníssim i la vista i l'ambient us pot recordar a alguna pel·lícula de Woody Allen, ara em ve al cap aquella de l'Scarlett. Mentre menjàvem en Lluc jugava pel parc. De cop ha pujat on aquest matí havia superat la seva por i li ha semblat que ara no, que jo hi havia d'anar corrents, que "no puc", em deia. I jo li he recordat que aquest matí havia pogut, que ho havia fet sol, que no passava res. Se m'ha quedat mirant pensatiu i de cop m'ha somrigut com si el record li hagués espetegat de cop. I ha continuat. Ell sol. Jo li he fet un "chócala" dels nostres i he tornat on hi havia en Xef fent la cervesa. Buf. Sóc partidaria d'anar vivint tots els minuts de la vida un rera l'altre. Però n'hi ha que m'agradaria congelar-los per sempre.\nLa cadira del rei\nEl rombo que veieu abaix és un interfono natural que connecta amb el pis superior\nLes fonts dels parcs\nEn moltíssims parcs hi trobareu aquestes fonts d'aigua per jugar. Les trobo genials. De fonts n'hi ha sovint a tot arreu i s'accionen per bomba, o sigui que si aneu sols ho teniu difícil :)\nEl bosc on empaitant en Lluc he trobat la Virginia\nÉs com se'n diu de les terrasses a l'aire lliure on tenen parades de self-service on prendre una cervesa i menjar alguna cosa. Permeten que et portis el menjar de casa i que t'hi apalanquis tot el dia si cal.\nA partir d'on hi ha la senyal de Ratiborstrasse, seguiu baixant cap al Paul-Lincke i poc abans d'arribar veureu que a l'esquerra hi ha una entrada que va cap al curs del riu. En el mapa es veu allà on hi ha la cantonada del canal i fa una entrada en forma de caleta. El Biergarten es diu Burger am See i fins fa poc era una esplanada d'acampada punki.\nPublicat per de la Virginia Fochs a 14:36 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: carrers, parcs infantils


Uns 1.300 corredors participaran a la Trail Catllaràs de la Pobla de Lillet | NacióMuntanya\nper Redacció, Berga | 20 de juliol de 2018 a les 19:23 |\nUna imatge d'arxiu de la Trail Catllaràs. | Trail Catllaràs\nLa Trail Catllaràs serà aquest diumenge la tercera i última parada del circuit Buff Missionsx3, després d'haver passat per Cap de Creus, a l'abril, i d'Ulldeter, al juny. La Trail Catllaràs surt i arriba a la Pobla de Lillet (Berguedà), i ho fa amb tres recorreguts de quilometratge i desnivell diferents i una cursa de relleus. Amb les inscripcions ja tancades, el municipi berguedà rebrà uns 1.300 corredors en un terreny exigent entre boscos de pi i faig.\nMalgrat que la prova és diumenge, el municipi s'omplirà d'activitat des de dissabte. Petits i grans podran participar al matí a una pujada fins al santuari de Falgars i hi haurà una festa infantil a la piscina. L'organització, que ha facilitat diferents zones d'acampada amb serveis 24 hores, ha reservat la tarda de dissabte per l'entrega de dorsals i el concert de música en directa de The Rusties Blues Band, a la plaça del Fort.\nAquesta prova esportiva en totes les seves variants arribarà finalment diumenge. En la categoria Ultra, els participants recorreran 50 quilòmetres i 3.600 metres de desnivell positiu, amb hora de sortida a les 6 del matí. El pas per Sobrepuny, de 1.653 metres, serà el punt de més altitud de la cursa. La Trail Catllaràs coronarà els campions de les Buff Missionx3. En aquest sentit, Gil López i Joan Morera es disputaran el guardó. En categoria femenina, Rosa Navarro és la gran favorita. A primera hora del matí també començarà la cursa de relleus amb equips de tres corredors.\nA les 8 del matí arrencarà la categoria Trail, que tindrà 28 quilòmetres i 1.650 metres de desnivell positiu i travessarà la zona del Serrat Negre, Sant Romà de la Clusa, els Altars o el Serrat de la Bandera. Més tard, a dos quarts de 9, sortiran de la Pobla els participants de la prova més curta, l'Express, de 16 quilòmetres i 1.000 metres de desnivell positiu. En aquest cas, el punt més alt del recorregut és la Roca del Cortal, que es troba a 1.625 metres.\n"Despertar l'instint animal", com a fita\nLa Serra del Catllaràs determinarà la sort dels grans candidats al Buff Missionx3, però també de la resta de participants. L'itinerari passa per alguns dels millors paratges de la comarca del Berguedà, de la Pobla de Lillet a la Nou de Berguedà i Sant Julià de Cerdanyola. Com l'any passat, la Trail de Catllaràs és "despertar l'instint animal", com si els corredors, homes i dones, haguessin de respondre a l'eco de la brama del cérvol per recórrer la serra.\nGeneral, Trail Catllaràs, La Pobla de Lillet, Berguedà, MissionX3, Trails


Els pèls de Lord Byron i Caroline Lamb - Lletraferit\nLord Byron en trage d'albanés (Thomas Phillips, 1813)\nVALÈNCIA. George Gordon Byron (1788-1824) tingué amants a manta i, segons la curadora d’art Clara Drummond, quasi tots els biògrafs coincidixen que foren dels dos sexes. No és que tingueren dos sexes –o almenys les biografies no recullen que entre ells n’hi haguera, d’hermafrodites–, però està clar que totes elles no eren persones del mateix sexe. De fet, només entre els siamesos units per les cames es donen persones diferents, literalment, del mateix sexe. Per a la resta el sexe és de cadascú. En fi, que Byron amà els hòmens i les dones, per separat i donant a cadascú el que tocava, literalment també.\nUna de les seues amants fou l’aristòcrata i novel·lista gòtica Caroline Lamb (1785-1828). En un principi Lady Lamb escrigué en el seu diari que Lord Byron estava foll, que era roín i que era perillós conéixer-lo. Però després llegí Les peregrinacions de Childe Harold (1812) i li entraren unes ganes folles, precisament, de conéixer-lo, així que el conegué fins i tot en un sentit bíblic: visqueren un breu però ardorós romanç. Segons Drummond, Byron posà punt a l’assumpte perquè s’havia convertit en una cosa massa pública i intensa. Llavors Lamb, qui tot i el corder del seu cognom rabià com una gossa, tractà d’apunyalar-se i envià després un sobre a Byron amb un floc de pèl púbic acompanyat d’una carta signada: “Del seu salvatge antílop”.\nJo havia llegit que Byron col·leccionava flocs de pèl púbic de les seues amants en uns sobres que, segons pareix, romangueren en la seua casa editorial fins que esta fou desmantellada en la dècada de 1980. En cada sobre estava escrit el nom del propietari. Ningú sap on estan ara eixos sobres. No obstant, ho vaig llegir en un llibre de dubtós pedigrí i quan vaig escriure al seu autor per a preguntar-li per les seues fonts em digué, no sense certa sorna, que per desgràcia les acabava de perdre en un desafortunat incendi domèstic.\nPerò a mi, com tot allò que es perd dins d’una còmoda, m’agrada aplegar al fons de les coses. Així que fa uns anys escriguí a la Byron Society per tal que aclariren el meu dubte. ¿Guardava Byron una col·lecció de sobres amb mostres de pèl púbic dels seus amants o només tenia el que li havia enviat aquell “salvatge antílop”? Em respongueren que Byron conservava vastes col·leccions de pèl de diversa índole, però que mancaven proves que compilara pèl púbic –afició que, segons el meu informador, semblava més pròpia de Lady Lamb– i tampoc no hi havia proves que s’interessara per esta classe de trofeus, per molt que es vanagloriara de les seues proeses sexuals.\nSí que havia sentit –i jo llegit– que els seus pulmons jeien davall la seua estàtua de Mesolongi, a Grècia, i que ell mateix –el meu interlocutor– havia contemplat el lloc amb el degut respecte, encara que li constava que tampoc no podia afirmar-se amb seguretat que els pulmons estigueren realment allí. Continuà dient que part de les seues entranyes s’havien traslladat per separat a Anglaterra i s’havien exposat en la seua comitiva fúnebre, i em contà que Diego Saglia havia revelat que Teresa, la comtessa italiana amant de Byron, guardava tota classe de records del poeta, entre els quals hi havia diverses castanyes que el poeta havia arreplegat en un passeig que havien fet junts i –encara més estrany per al gust modern– certa quantitat de pell –de Byron– que se li havia pelat cremada pel sol, i que eixos mateixos trossos de pell estaven, sense cap mena de dubte, en el Palazzo Guiccioli de Ravenna. A continuació, afegí: “Però no volen exhibir-los perquè, tot i la seua fama, els italians són uns remirats per a eixes coses... I açò és probablement tot el que sé dels macabres fets de sa senyoria, llevat del cèlebre tamany dels seus genitals, conegut per l’exhumació de la seua tomba en la dècada de 1930”.\nAl poc llegí una cosa inquietant. A Newcastle, Austràlia, hi ha un centre d’art anomenat Lock Up perquè abans era una presó. Lock up vol dir en anglés tancar, empresonar... I com es diu floc de pèl? Igualment, lock. Però açò no és tot. El centre conserva una antiga cel·la encoixinada on tancaven els orats, que en devien ser molts, perquè seria d’orats no enfollir quan et tanquen a la presó. La qüestió és que el que encoixinava la cel·la eren parets de pell farcides de pèl de cavall. Em pregunte si algú ha comprovat si efectivament és pèl de cavall o d’una altra espècie d’animal de quatre potes.