ᐅ Posicionament Google Orpí - Posicionament web Orpí\nLi oferim posicionament Google Orpí.\nExperts en posicionament Google Orpí\nSom especialistes en SEO Posicionament Google Orpí utilitzant òptimament tots els paràmetres que SEO posicionen dins Google, tan posicionament Google Orpí On-page com Off-page. La clau és complir perfectament amb aquestes dues facetes tan importants, contemplant el màxim de requeriments i paràmetres en aquest sentit.\nDes de Orpí, especialistes en posicionament Google\nSom especialistes en posicionament Google Orpí, utilitzant totes les tècniques i els paràmetres necessaris que millor posicionen a Google.\nEl nostre posicionament Google Orpí va de bones pràctiques, metodologia contrastada i experts en estratègies SEO nacional i internacional. El nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta a mida sobre l’estratègia SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nPosicionament Google Orpí. Experts des dels inicis del cercador.\nEl nostre equip professional a Orpí analitza i confecciona en cada cas una proposta i estratègia a mida sobre el servei de posicionament Google Orpí SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nLa evolució constant del servei de posicionament Google Orpí\nEl robot de Google i els seus paràmetres de SEO Posicionament han evolucionat i ho segueixen fent constantment, per aquest motiu els nostres especialistes a Orpí assessoren i fan seguiment sobre les estratègies i com millorar-les i treure’n més i millor rendiment. És obvi que en aquest camp, ningú es pot permetre el luxe de quedar-se enrere i en el nostre cas, Gestinet ofereix a Orpí el millor servei contrastat, consolidat i en constant evolució i millora per tal d’aconseguir en cada moment els resultats més òptims possibles. De fet i en aquest sentit, la nostra empresa col·labora intensament i és Partner de Google des de fa molts anys.\nA l’igual que el Manteniment informàtic és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva estratègia SEO Posicionament Google Orpí també forma part de quelcom vital i necessari per a la seva supervivència o en cas contrari, òbviament pot tenir els dies comptats.\nEl servei SEO Google de Gestinet és el millor posicionament Google Orpí\nEl nostre objectiu a l’hora de crear una estratègia de posicionament Google Orpí és aconseguir els millors resultats possibles en la generació de trànsit potencial i sa des de Google i les seves eines i línies de negoci com Google Adwords, Google Shopping, Google Local Business (Orpí), etc… En cada cas utilitzem els nostres recursos, experiència i eines que hem anat dissenyant, elaborant i evolucionant durant tants anys i que ens han aportat l’èxit i reputació com d’empresa referent en SEO posicionament Google Orpí.\nGestinet, el millor posicionament Google de Orpí\nDes de Gestinet entenem que el SEO posicionament Google Orpí és una forma d’entendre i fer les coses, una metodologia en evolució constant i una filosofia que cal desenvolupar en cada disseny web, optimització i projecte en aquest sentit, sempre desenvolupant pensant en la metodologia Google i els seus paràmetres de posicionament SEO, vital per a l’èxit del projecte i consolidació dels objectius SEO. Oferim un servei de posicionament Google Orpí de qualitat i amb màximes garanties.\nPosicionament Google Orpí amb màximes garanties\nEl nostre secret és tractar el SEO posicionament Google Orpí com a metodologia i filosofia dins el nostre ADN, entenent i participant en aquestes facetes dins Google, en resum gairebé formar part de l’ADN Google. Tot això ho plasmem en el nostre disseny web i estratègies de posicionament web que realitzem, totes les optimitzacions web que fem, utilitzant en tot moment metodologia pròpia, tècniques i estratègies SEO contrastades i vigents dins Google, amb les màximes garanties d’èxit i sense riscos. Mai hem tingut una pàgina web penalitzada i en tots els casos realitzem una estratègia SEO posicionament Google Orpí a mida amb les màximes garanties per a consolidar els objectius establerts.\nDoni visibilitat mitjançant posicionament Google Orpí al seu negoci a Google amb Gestinet\nDonem d’alta els seus productes a Google Merchant Center per a millorar el posicionament Google Orpí\nGestionem les seves campanyes d’Adwords per treure el màxim rendiment en posicionament Google Orpí\nMitjançant el posicionament Google Orpí millorem les seves posicions en les cerques locals.\nOrpí i el seu posicionament a Google\nCada ubicació i zona geogràfica té un tractament específic a nivell SEO Google i això afecta directament en una gran majoria d’estratègies de posicionament web que desenvolupem, tant sigui pel volum i tipus de competència, com tipus de sector, activitat, etc... Cal tractar cada projecte i estratègia de posicionament Google Orpí de forma personalitzada i a mida, només així es pot garantir l’èxit de la mateixa i aconseguir els resultats en posicionament web esperats.\nGestinet ❤ Posicionament Google Orpí\nSom de Orpí, addictes a la nostra feina i ens apassiona el món Google des dels seus inicis, i les estratègies de superació constant que dissenyem per tal que cada client sobresurti dins el Posicionament dins Google, evolucionant-les amb el temps per tal de millorar i optimitzar resultats constantment. Val a dir que a Orpí comptem amb clients que són models de negoci online i gairebé l'única captació de client potencial és via posicionament Google Orpí, amb l’exigència i pressió que això comporta.


L’ARA reuneix els alumnes d’una classe que fa deu anys van acabar l’ESO per saber com el context econòmic ha condicionat la seva vida laboral. La precarietat és la nota comuna: dels 22, quatre estan a l’atur i la meitat estan lluny dels 1.000 euros mensuals\nNi troba feina ni la deixen estudiar. L’Anna Mateo, de 26 anys, va acabar l’any passat la carrera de química. Per aconseguir exercir la seva vocació, treballar de professora, aquest setembre va fer la preinscripció al màster en formació del professorat, títol obligatori per impartir classes en un institut. L’excessiva demanda o, depèn de com es miri, l’escassa oferta, l’ha deixat sense plaça. Ara vol treballar “del que sigui”, i el curs que ve tornarà a intentar fer el màster. La paradoxa no s’acaba aquí. A l’hora de buscar feina es troba que del seu àmbit no en troba “ni de becària” i, en d’altres, la descarten perquè està “sobrequalificada”. De moment sobreviu gràcies a les classes particulars que fa.\nL’Anna forma part de la generació de la crisi. Va acabar els estudis obligatoris, 4t d’ESO, a l’institut Gorgs de Cerdanyola del Vallès fa just una dècada. Pocs mesos després l’economia va començar a desinflar-se: en només dos anys la taxa d’atur entre els joves de menys de 25 anys a Catalunya va augmentar del 14,5 (2006) al 26,2 (2008), segons dades de l’Institut Nacional d’Estadística (INE). Actualment és del 32,1, i en el total de població, del 14,6. ¿Com ha condicionat a la resta dels companys de classe de l’Anna l’arribada d’aquest convidat sorpresa en la seva trajectòria laboral? L’ARA els ha reunit deu anys després per saber-ho.\nEl Gorgs tenia en aquell moment 400 alumnes -ara ja en té 600- repartits en classes de 25. “És un institut públic estàndard on estudien adolescents de tots els perfils socials; la majoria dels alumnes, però, són de classe mitjana”, explica la Gemma Garcia, que fa 17 anys que hi treballa com a professora. L’alumnat nouvingut representava entre un 10% i un 15%. La psicopedagoga Remedios Blanco, ara ja jubilada, s’encarregava de fer el seguiment dels joves durant l’últim curs de l’ESO per ajudar-los a orientar el seu futur. Tot i que en aquell moment era impossible predir la magnitud de la crisi, el missatge que els donava és que si tenien clar què volien fer i estaven preparats, tiressin endavant. “Amb l’edat aprens que ni les crisis ni les èpoques de bonança et poden paralitzar, perquè són cícliques”, diu.\nAmb més o menys sort tots van seguir la seva orientació, però la Tatiana Barros i la Denisa-Elena Musa van ser de les primeres a topar amb les conseqüències de la precarietat econòmica. Després d’acabar batxillerat i un grau superior de FP de comerç internacional, la Tatiana va marxar a estudiar anglès durant un estiu a Edimburg. Quan faltaven tres setmanes perquè comencés la carrera de gestió aeronàutica a la UAB, els seus pares es van quedar a l’atur. “No entraven prou ingressos per a una família de sis persones, per tant amb 21 anys vaig decidir quedar-me a Escòcia, treballar i intentar seguir estudiant”, relata. Cinc anys després continua a Edimburg. Està apunt d’acabar la carrera de gestió de negocis internacionals, treballa a l’àrea d’atenció al client d’una empresa, s’acaba de comprar un pis i es casarà al juliol. Els seus pares s’han quedat a Cerdanyola. El pare ha trobat feina i a la mare -llicenciada en ciències socials- de moment només l’han agafat de forma esporàdica per a feines de neteja.\nLa Denisa-Elena sí que va poder començar traducció i interpretació a la UAB, però al final del primer curs el convidat sorpresa va fer acte de presència: el seu pare es va quedar a l’atur i ella i el seu germà van tornar a Romania, el seu país d’origen. “Tenien por de no poder-nos mantenir amb un sol sou”, diu. Allà va acabar el grau i, després d’estar viatjant durant 18 mesos per Bèlgica i Alemanya i treballar en diversos llocs “en negre”, fa dos anys va tornar a Romania. “En comparació amb Espanya, a Bucarest no hi ha problemes per entrar al món laboral”, explica. Parlar cinc idiomes li ha facilitat el camí.\nLa majoria dels companys de la Tatiana i la Denisa-Elena també van optar per estudiar una carrera universitària. Només quatre -tres noies i un noi- es van decantar exclusivament per la branca de formació professional (FP), que, segons la Pimec, és la titulació que es requereix en el 36% dels llocs de treball de Catalunya. Dues d’elles, la Marina Montserrat i la Cristina Galindo, treballen del que han estudiat. El camí no ha sigut fàcil. La primera, que té un grau mitjà i dos de superiors, ha hagut de compaginar els estudis amb feines que no hi tenien res a veure perquè havia d’ajudar econòmicament a casa. I la Cristina, un cop va acabar el grau superior d’administració i finances, va estar durant cinc anys treballant en llocs “puntuals”: de dependenta durant les temporades de Nadal o rebaixes, d’auxiliar de biblioteca o de teleoperadora venent productes que, tal com confessa, ni ella mateixa compraria.\nLes ganes de ser independent la van “encegar”. “Em va costar ser conscient de la realitat”, reconeix. Finalment, però, fa un any va trobar feina d’administrativa en un banc. “Treballo 40 hores a la setmana, tinc els meus dies de vacances, un bon horari i sou... l’únic inconvenient és el tipus de contracte, que és d’obra i servei, però veient el que hi ha al meu costat no em puc queixar”, diu.\nEls altres dos companys que van optar per la FP estan en dos punts diferents. La Sandra García continua en el bucle de trobar feina. Té un grau mitjà i està a punt d’acabar-ne un de superior, però en els últims deu anys només ha tingut “a nivell legal” un contracte temporal de sis mesos en una empresa. La situació li genera frustració i l’afecta personalment: “No puc treballar si no tinc experiència i no puc tenir experiència si no em deixen treballar. ¿Algú em pot dir com ho he de fer?” L’Alberto Garrido, l’altre alumne que va optar per la FP, ha decidit sortir del bucle i començar amb dos companys més un negoci d’aplicacions per a mòbils. La primera, Gummy Ball, acaba de sortir al Play Store, i la segona està en camí.\n¿Com els ha anat als que van optar per la universitat? Dels 18, només la meitat treballen en l’àmbit en què s’han format, quatre d’ells a l’estranger. La resta busquen feina o es dediquen a altres sectors. “El problema del mercat espanyol és que pateix el que es coneix com a mismatch, és a dir, la capacitat laboral està desajustada a la demanda”, explica Sergi Jiménez, professor d’economia de la UPF. Segons Jiménez, Espanya té un excés d’universitaris tenint en compte les ofertes de feina que es generen. Tot i que la FP ha millorat molt, la manera d’equilibrar la situació -apunta-és potenciar un nivell intermedi d’estudis com el que hi ha a països com els EUA. “És una barreja entre un grau universitari i una FP d’una durada d’uns dos anys”, detalla.\nCom és lògic, els primers a trobar feina han sigut els que van fer carreres amb més sortida laboral. Segons l’última enquesta d’inserció laboral de titulats universitaris de l’INE, els estudis universitaris amb menys atur el 2014 van ser enginyeria electrònica, medicina i les enginyeries automàtica, aeronàutica, naval i informàtica. Cap supera el 4% d’aturats i dues d’aquestes són per les quals es van decantar els germans Eric i Trino Puertas. El primer és metge del Parc Taulí de Sabadell i el segon és enginyer informàtic i va trobar feina dues setmanes després d’acabar els estudis. Tampoc van tenir problemes la Delfina Casanova -que ha muntat el seu propi negoci- i l’Albert Enrique, graduat en enginyeria superior química i que va començar a treballar en el seu sector abans d’acabar la carrera. La crisi, però, el va penalitzar a l’hora de seguir formant-se. Quan va acabar el grau, l’Imperial College de Londres el va acceptar per estudiar un màster però va haver de renunciar-hi. “Per molt poc no vaig aconseguir una beca i la meva família no podia assumir les despeses dels meus estudis a Londres”, explica.\nAl marge de la Denisa-Elena i la Tatiana Barros, la Yolanda Guerrero i l’Ariadna Gador també treballen en el seu sector a l’estranger. La primera és enginyera química als Països Baixos i la segona està acabant el doctorat a Londres.\nDes del 2012 uns 5.000 joves marxen cada any de Catalunya per anar a viure fora d’Espanya, segons dades de l’Idescat, una xifra que segons l’Observatori Català de la Joventut, que depèn del departament de Treball, es queda curta. La mateixa consellera, Dolors Bassa, reconeix que és difícil saber quanta gent marxa perquè no tothom es dóna de baixa del padró o es registra en un altre país. Segons l’observatori, només el 2015 van emigrar 23.617 joves d’entre 15 i 29 anys. La majoria (83,5%), com en el seu moment la Denisa-Elena, tenien nacionalitat estrangera. Tot i així el nombre de joves amb nacionalitat espanyola que han marxat de Catalunya no ha parat de créixer des de la crisi. L’any 2005 van ser 693 i el 2015 la xifra ja era de 3.904. Ara mateix hi ha 48.611 joves catalans registrats al padró d’espanyols residents a l’estranger, el doble que el 2009.\nL’Ariadna va anar a viure a Londres després de treure’s la llicenciatura en biotecnologia a la UAB. “Volia formar-me fora, aprendre bé l’anglès i obrir-me a una nova cultura”, explica. Per aconseguir els 15.000 euros que li va costar el màster de genètica humana a la University College of London, va estalviar un any, va demanar ajuda a la família i va recórrer a un préstec bancari que continua pagant. Ara cobra una beca com a investigadora a la mateixa universitat, on cursa el segon any de doctorat. Quan acabi vol marxar als EUA o a Singapur. “Què hauria passat si m’hagués quedat a Barcelona? Suposo que no hauria tingut tanta sort... L’únic moment en què vaig tenir un contracte precari va ser just quan vaig acabar la carrera abans de marxar a Anglaterra, vaig treballar sis mesos gratis”, reflexiona.\nSi moltes de les enginyeries formen part de les carreres amb més sortida laboral, les filologies formen part de les que en tenen menys. Segons l’enquesta de l’INE, entre les vint titulacions amb més atur hi ha filologia francesa -que encapçala el rànquing amb gairebé la meitat dels seus titulats sense feina-, la gallega, la clàssica i la hispànica. També formen part del llistat història, geografia, ciències ambientals i biologia. Aquesta última és la que va estudiar la Sara García, que, a més, té dos màsters i ara està acabant un doctorat en biologia vegetal. Tot i l’extens currículum, de moment no ha trobat feina al seu sector. De fet es guanya la vida fent classes particulars i en una acadèmia fent classes d’alemany, un idioma que va aprendre en un Erasmus. “Les possibilitats que tingui una oferta o una beca són mínimes perquè hi ha un bossa important de gent més gran que jo sense feina i amb més experiència”, lamenta. La Sara admet que si arriba a saber que la crisi seria tan llarga s’hauria decantat per uns altres estudis. “Quan acabi el doctorat no descarto marxar fora amb la meva parella a buscar-nos la vida, perquè aquí ho veig molt negre”, afegeix.\nL’elecció de l’Ana Espinosa va ser fer filologia hispànica, a més del màster en formació del professorat. Davant la falta de feina, fa quatre anys es va fer autònoma i treballa en una orquestra de ball de festa major. El 2014 es va apuntar a les llistes d’Ensenyament però no l’han cridat mai per fer substitucions.\nDels 18 universitaris, sis volen treballar en el sistema educatiu català: a l’Anna Mateo i l’Ana Espinosa se’ls sumen la Leyre Hernández, la Roser Bursó, l’Eloi Puertas, i F.P., que prefereix mantenir-se l’anonimat. La formació que han triat per arribar-hi és diferent però de moment ningú ha aconseguit la fita: química, filologia hispànica, magisteri, musicologia, ciències de l’activitat física i belles arts. La Leyre, que va fer magisteri, ja ha treballat de mestra durant dos anys en una escola de Londres. La feina la va aconseguir en dues setmanes i, tot i ser fixa, la va deixar l’estiu passat per provar sort a Barcelona. Ara treballa a temps parcial en una acadèmia fent classes d’anglès. Era el segon cop que vivia a la capital d’Anglaterra: “Quan vaig acabar la carrera vaig fer d’ au pair un any. També vaig tornar a casa amb l’esperança de treballar de mestra, però no me’n vaig sortir”.\nLa Roser Bursó sabia que seria complicat trobar feina de musicòloga però esperava que se li obrissin les portes com a professora. Quan va acabar el grau, va decidir millorar el seu francès i se’n va anar a viure durant vuit mesos al país veí. En tornar va treballar de cambrera, de teleoperadora i de professora particular. Després, durant un any i mig va combinar tres feines: en un hotel, de professora de música i de francès a les tardes i de cambrera els caps de setmana. Sumant-ho tot no arribava als 1.000 euros mensuals. L’octubre del 2015 va dir prou i va marxar a l’Àsia amb seva parella. “Treballo com a voluntària a canvi d’allotjament i menjar”. De moment no té data de tornada però sí un pressupost diari i mensual. “Quan s’acabi hauré de tornar i buscar, de nou, feina. Espero que aquest cop sigui qualificada i amb un bon contracte laboral, cosa que veig difícil”, admet.\nTot i que només quatre dels 22 exalumnes estan a l’atur, en el que coincideixen pràcticament tots és que són víctimes de la precarietat. “La crisi els ha provocat una pèrdua salarial”, confirma el professor Jiménez. La meitat reconeixen que estan lluny de ser mileuristes. Segons l’INE, els joves de menys de 25 anys cobraven de mitjana 11.835 euros bruts a l’any el 2014 (986 euros bruts al mes amb 12 pagues), un 48% menys que el salari mitjà. “Sembla que per tenir feina i cobrar més de 1.000 euros t’hagis de sentir afortunat. La desvalorització que estem patint en comparació de fa 20 anys és un retrocés per a la nostra generació”, denuncia l’Albert Enrique, un dels que s’ha de considerar privilegiat.\nMalgrat aquesta indignació, l’economista de la UPF apunta que encara és d’hora per saber el futur laboral que li espera a la generació crisi. Jiménez admet que el context econòmic alenteix la seva entrada definitiva al mercat de treball. La part positiva és que han allargat la seva formació: “Si en acabar l’ESO hi hagués hagut feina alguns d’ells haurien optat per anar directament a treballar i això, a la llarga, els hauria generat problemes”. Al final -augura- tots s’acabaran col·locant.\nEl cert és que avui els nois i noies d’aquesta classe del Gorgs, pertanyents al que s’ha anomenat la generació més ben formada de la història, pateixen els efectes d’una crisi que s’ha acarnissat en els joves.\nprecarietat crisi joves estudis treball


Mariona: de novembre 2007\nL'Amstrong era el rei\nAlgú em sabria dir nom autor o títol de la cançó que sona en aquest vídeo? És brutal!!!\nUna crònica que m'ha fet posar la pell de gallina!\nIRONCAT 2006: El triomf de la voluntat\n"Si us agraden els autèntics reptes, el provar-vos fins al límit de les vostres possibilitats, i us agrada el triatló, us recomano apuntar-vos a un Ironman.\nDeu ser fruit d’algún trauma infantil o alguna cosa semblant aquesta necessitat de voler fer cada vegada més, d’anar més lluny, corre més ràpid, aguantar més esforç i més temps, i si ens dediquem al triatló, per què el triatló recull part d’aquesta lògica, el més normal és voler fer, tard o d’hora, un Iroman.\nL’Ironman és la prova original d’aquesta modalitat esportiva, aquesta és la nostra desgràcia i alhora la nostra marca, és la prova definitiva, la cursa de curses, la ultradistància de debò, i un vol sentir-se capaç d’assolir-la, capaç de dominar-la, capaç de dir: jo ho he fet, sóc un Ironman.\nEm vaig inscriure al Ironcat 2.006 de l’Ampolla (Tarragona), i val a dir que ha estat la prova definitiva, que s’han satisfet les expectatives de duresa que em rondaven pel cap. Casi que diria més, no imaginava patir tant, i no era un dolor físic, prova de que poc o molt la preparació física portada era prou bona, sinó que es tractava d’un patiment mental, ja que es tracta de que es vol acabar i no es pot, no hi ha més forces, però s’insisteix una vegada i una altra, s’insisteix a cada pasa que es fa, a cada pedalada, s’insisteix de forma agònica per poder acabar fins arrossegar un cos que ja no es vol moure, que ja no pot moure’s per que s’ha quedat buit i sec d’energies i forces, no ens volem quedar allà on estem, hem d’arribar com sigui, i aquest com sigui el portem fins a l’extrem de no escoltar el cos que ens està cridant que ja no pot més, necessitem acabar i en la nostra deseperació no podem, no podem! Així que treus les forces d’on fa estona que ja no n’hi ha i t’arrossegues agònicament fins al final.\nVam creuar alguna d’aquelles linies que ens fan saltar de la zona de les molèsties durant la pràctica del exercici, al dolor esportiu, al patiment, la agonia i la extenuació. Totes les zones deuen tenir una part de molèstia física i una altra de psicològica, en les que la importància de la física es deu anar reduïnt a mesura que anem forçant la corda. Estic segur que vam entrar en terrenys personals de dolor, bàsicament inexplorats, tot i que només hi vam treure el cap.\nPuc explicar com va anar la cursa, però em fa falta literatura per aconseguir fer captar la sensació de cada instant, per què cap informació pot substituir la que recull un mateix, si més no, això és el que em va passar:\n5:30 del matí, sona el despertador ...., jodeeer. Menys mal que porto tota la setmana mirant de dormir, per què si m’havia d’enrefiar del son d’aquesta nit anava bé, i menys mal que ho vam deixar tot a punt ahir, per què en l’estat que estic ... com per fer feines de precisió i pensar amb claredat.\nA veure quin bocata ens van preparar a l’hotel per esmorzar ..., jodeeer. “Rafita, tenemos un bocata ganador, pernil salat i sense tomàquet. Menja poc a poc no sigui que t’ennueguis abans de començar la cursa”.\nEns surten els nervis ja. De fet vam estar d’allò més excitats la nit anterior, durant el sopar i durant la preparació de la bici i la bossa a la habitació. Podem anar a pendre un cafè amb llet i passar pel servei que un dia com avui fa molta falta.\nNo ha sortit ni el sol, però la temperatura és ideal, gens de vent, calma general. I el ritual de la preparació als boxes: incorporació del dorsal, preparació de tots els estris per tenir-ho tot a punt en sortir de l’aigua, mentre ens fiquem dins el neoprè, que avui farà falta ja que entre l’aigua fresca i 3.800 metres per davant podem sortir tremolant.\nAnem a la sortida, i el Rafa i jo ens desitjem sort i intercanviem una mirada còmplice sobre la bojeria que anem a intentar (ho aconseguirem Rafita, ho aconseguirem!). La sortida l’hem de fer des de l’aigua, i comprovem efectivamet que està freda, però les ganes estàn pels núvols, així com les bones intencions i la moral, així que no hi ha problema i sortim, bocinaço i a nedar!\nPrimer els quatre cops de rigor i poc a poc més amples, la veritat és que es neda de conya, l’aigua està boníssima de temperatura i de tranquila. Evidenment el Rafa i jo ens hem perdut de vista, però el més important és nedar còmode i això fem, i hem quedo al capdavant d’un petit grup mentre veig un altre corredor per davant a una distància que no crec remuntar, tot i que hem serveix de referència, vinga doncs, seguim. Resulta que poc a poc li vaig recuperant terreny al nedador capdavanter, però com acostuma a passar, més endavant n’hi ha un altre, bé, segueixo ... que bé que es neda! Que bona està l’aigua! I m’apropo al segon nedador capdavanter. El cert és que et preguntes com poden anar tan ràpid a la sortida aquests paios per agafar-nos tanta distància. Nada, yo a lo mío, i acabo agafant al segon nedador a falta de 1.000 metres calculo. Aquest m’aguanta la roda i no es despenja. Un revol, un altre, entrem al port i una recta de 400 metres dins el port a falta d’arrivar, i fins ara no l’havia vist, però encara hi ha un tercer nedador més endavant ..., que carai, apreto a veure si l’agafo ... venga, venga! ..., sí! A falta de deu metres de l’arrivada també cau, jeje. Rampa de ciment per pujar, m’alço i em roda el cap però segueixo corrent com puc. Començo a treure’m el neoprè mentre corro pel moll, i sento el meu nom per megafonia (eih!, es que això s’ha de dir -2n al parcial d’aigua). Ja he quedat com un senyor i podria marxar a casa, però no, he vingut a fer un Ironman. M’acosto a la bici, i em roda el cap de tal manera que m’he de seure per canviar-me. Trago d’aigua, vaselina, bocata i bici, anem que només són 180. De moment no hi ha vent, bien! I mentre anem a buscar el circuit de bicicleta el bocata roda per terra ..., cap problema, peu a terra i a buscar-lo, em passen un parell de ciclistes. Seguim.\nL’inici del circuit ciclista sembla un camí de carro, tot ple de sots, però té la seva gràcia per què és una carretera en mig d’un arrossar i sembla que anem pel mig de l’aigua, està guai, però aviat s’acaba la broma. No sé, vaig com forçat, estic com cansat ja ... Alguna curvilla emprenyadora però bé, anem seguint, el ritme és alegre però crec que el puc aguantar. L’asfalt millora a mesura que ens acostem al final del circuit i la carretera també s’omple de mosquits si ens acostem gaire a la vora dels arrossars, així que caldrà anar més pel mig. Em passen alguns ciclistes més, i més que em passaran, i en anar-nos creuant hi ha molts ciclistes amb ànims d’anar saludant el personal (també s’acabarà això) però mentrestant, eeeh!. Seguim. Eih Rafita! Hooospi! Hooospi! Venga, que casi me tienes!, primera volta, un gel, aigua, segona, un altre gel, més aigua, i una mica de cansament ja. Comença a notar-se el vent i un mal d’esquena que m’està agafant, aaah! No puc inclinar-me endavant per tallar millor l’aire, el Rafa un altre cop, eeeh!, tercera volta, em baixen les forces clarament. Procuro no deixar de menjar ni de beure, i procuro agafar alguna cosa a tots els habituallaments, la calor comença a notar-se i la sed també. Comença a fer-se dur això, el vent ja està entre nosaltres (s’ha anat aixecant a mesura que s’aixecava el dia, molt bucòlica la imatge, però les conseqüències una mè). El cap de carrera va d’allò és ben acoplat el paio, sembla que no es cansa i no s’aixeca per res, encara hi ha nivells. Bufff, tres voltes ja, això són 105 km, pues ya son quilómetros! Eih, el Rafita sembla que està una mica més aprop, va l’esperaré, a veure si els dos junts podem anar millor. Que como vas, que si ya voy justo, que si esto que si aquello. Total, que anem en paral·lel i diria que forcem una mica. Procuro no bajar de 30 em diu, vaya hombre, pues que bien! Yo no sé a cuanto voy, pero con el viento que está ya soplando, creo que debería aflojar, i eso sin contar que ya me duele la espalda un huevo y solo puedo ir erguido, y que carai! Que estoy cansado y ahora mismo me bajaría. Hi ha alguns trams que el vent bufa fort, Sí, crec que fort és un bon calificatiu. I el Rafita, que sembla que està en forma, m’està forçant d’allò més, y me estoy empezando a cagar en algo. Eih! Tenim un petit club de fans al punt d’habituallament, quin luju! Animo muchacho!, última vuelta. Aquest tram ple de forats del inici de la volta ja s’està fent pesat de collons, i el vent ara m’està deixant clavat. El Rafita que se pone a correr, y yo que no puedo ni moverme. Tinc la panxa feta un cristo, com si tingués un gat i una serp barallant-se a l’interior, ja no em queden practicament forces. He fotut un sobreesforç per seguir al Rafita, i ara el tiu segueix i aquí me quedo, clavat, amb una ventolera del quinze. No para de passar-me gent ara. Que passa, que tothom va millor que jo??? La esquena, ostia, quin mal! Practicament no m’he pogut posar en plan aerodinàmic ni un moment seguit. Ara mateix entre la calda, el cansament que se m’ha disparat i que em queda acabar la ditxosa cinquèna volta, francament, ja estoy completo. Menysmal que hem estat anat en bici fent tirades llargues com ara Tarragona o Blanes a l’hora d’entrenar, per que sembla que no he agafat la bici en sis mesos, quin malestar!\nBoxes un altre cop, fora bici, fora cales, fora casco, bambes i a corre (aih mi madre!). A aquestes alçades et poses a corre per que estàs en carrera, per que si et pares a pensar que has de corre la marató, 42 quilòmetres!, doncs t’aniries a l’hotel i et faries una dutxa d’aquelles reparadora ..., però que carai!, a corre!\nEih! El Rafa està ahí parao, que pasa campeón? Nada, aquí estirando un poco. Venga pues ..., i anem una estona corrent junts. Sembla que en canviar de moviment, en pasar de rodar a corre, com si ens haguessim recuperat una mica, la esquena m’ha deixat de fer tan mal, i fins i tot, pot ser podem anar un pel alegres. De totes maneres comentem que millor no fer txurrades i anar fent el més còmodament possible, no sigui que acabem arrossegant-nos per terra.\nRecorrem el passeig, fans, canyissars, sorra, grava, males cares, un trago d’aigua, vent i molta calor. Passem el primer control, i encara tenim forces per comentar com va la cosa amb el voluntari que hi trobem, que va a nedar a la piscina casualment. Continuem, i el miratge de que ens haviem recuperat s’esvaeix. Veiem el cap de cursa anar a tota pastilla, tot i que l’estil és clarament de cansament. Comencen a fer-me mal les plantes dels peus, lo qual em recorda la marató de Barcelona, la diferència és que a Barcelona em van començar a fer mal molt més tard, aih aih aih! No perdem la calma. Primera volta. El Rafita, com està molt fort, em torna a deixar tirat. Cada cop vaig més lent, i els passos són més curts. Les cames pràcticament no les aixeco del terra, lo qual vol dir passar un mal rato a tota la zona de canyissars, on el terreny és irregular amb tot de sots i desnivells, i la mala llet comença a fer acte de presència, començo a estar cansat de debò. Ja no tinc ni esma de fer inspiracions fortes, la boca seca i ja no sé si tinc gana o ganes de treure. Començo a veure gent parada, caminant i amb mala cara. Encara sort que molts portem ulleres i gorra, i no se’ns veu el careto de patiment. Em prenc un gel més, i procuro beure a tos els punts d’habituallament, bàsicament aigua, que és l’únic que em demana el cos. Segona volta. Començo a recuperar terreny al Rafa, i tornem a anar junts fins que es despenja. El millor és anar al ritme que et demani el cos, regular, i paciència que ja arrivarem. Animo Rafa, que ja queda poc! O menys! Els fans no parem d’animar, un luxe. Seguim, més calor, vent, més cansament, cada cop vaig més lent, i començo a pensar que ja no vull seguir més, ja n’he tingut prou, però ara de debò, necessito parar i no fer res durant tres mesos, donar-me una dutxa sense límit d’aigua, i dormir una setmana seguida. Estic a la tercera volta, encara em queden uns vint quilòmetres, i m’està agafant una baixada que no puc gairebé ni mourem. Cada inclinació de terreny es fa insalvable, tan cap amunt com cap avall, cada forat a terra és un precipici, cada corva una trencada de cintura. I més calor, i pols, i cansament. Quarta volta. Cada cop que ens creuem el Rafa i jo ens veiem les cares desencaixades, ostia, es que fot molt mala cara el Rafa! Aquest passeig és inacabable i ja no vull tornar-hi a passar més, quina calda matxo. Ens anem creuant tots els corredors, i semblem un exèrcit de desauciats, quina foto!\nHan tornat els fans de dinar, i el Toni i el Javi s’apunten a corre amb nosaltres els últims quinze quilòmetres, i menysmal per que en aquests últims quilòmetres la defallida mental va en picat, en caiguda lliure. Vaig completament d’esma, practicament caminant, ja no em noto el mal de cos, em noto un trencament mental que no havia notat abans. Practicament no em queda ni el recurs d’acabar per ràbia. El Toni m’anima, i si no fos per que m’acompanya ja m’hagués segut a terra completament trencat, desfondat. Ja no em queden ànims per fer més passos. El Rafa fot una mala cara que tomba d’esquema, si fa no fa com la meva imagino. Bufff, ostia, estoy cansado, que casancio!, no puedo más. Abans pot ser ho deia a falta de donar el resto, però ara sí, ara ja no puc més, necessito parar, i aquesta cinquena volta que no s’acaba, que llarga! Penso amb quines paraules utilitzaré en aquesta crònica i no les trobo, son totes massa suaus. Si dic que és molt dur, que ho he passat malament, tinc la sensació que em quedo curt.\nJa sortint de circuit encarem l’últim quilòmetre, camí de carro, i la meta que està més lluny d’on semblava, como no! Però que carai, ja està, no puc més i no tornaré, no vull tornar, ha estat molt pitjor del que podiem haver pensat, em sento ara mateix fatal, mentalment al límit.\nLa gent t’anima, fas un últim esforç per creuar la meta, sí, hem acabat! Por fin, no podia més.\nUna vegada sentat, havent begut i menjat una mica, em recupero mentalment. M’adono que tinc una ungla trencada del peu, que se m’ha clavat el mono a totes les extremitats deixant-me ferides obertes, que tinc una cremada de sol esgarrifosa, i que porto un bany de sal de dalt a baix. Ara mateix no crec que torni l’any que ve, no em ve gens de gust, no vull tornar, ho feia per diversió i he passat un mal rato de la ostia. Aquesta carrera és una altra cosa. No és una carrera, és una cura d’humiltat, un correctiu, una autèntica prova de foc.\nPoc a poc, rodejats de la afició, ens anem fent algunes fotos, recollim quatre presents que ens dona la organització i ens anem recuperant. Trucades de suport, bany de multituts. Finalment la prova ha caigut. Estem satisfets, però hem estat al límit, a punt de caure, hem trontollat molt. Crec que si hem acabat ha estat per la tossuneria de voler-ho fer. Gairebé no importa la preparació (que sí importa, obviament), es tracta d’un triomf de la voluntat, hem acabat per que voliem acabar més que res, la prova ens anava gran físicament parlant, però no mentalment. Haviem de fer-ho per collons i ho hem fet. Alegrat Rafa, ens hem posat a prova com mai i hem reeixit. Ja pots deixar de torturar-te, ja ets un Ironman."\nHe de ser una bona "nena"\nNo puc continuar fotent-me tantes matxacades, tants quilòmetres, tantes hores,... El diumenge que ve res de Matagalls-Granollers, el 2 de desembre res de mitges maratons, etc... Tot això ho dic perquè avui em tocava anar a córrer només 25 miserables minuts i els he fet, però he patit moltíssim. Tenia massa dolor a les cames, del diumenge. M'he de portar bé si el dia 22 de juny vull estar en bones condicions a Niça!!\nTravessa Rupit-Taradell 43,5 Km a peu\nI seguint amb les matxacades, avui tocava la Rupit-Taradell. Fred i més fred, no cal dir-ho. A trossos corrent i a trossos caminant. Un recorregut trencacames, més dur fins i tot que en altres edicions. Tot i així he millorat la marca amb 1h 15' respecte l'any passat, arribant en la posició 75 de 850 participants. Molt contenta, anar millorant de mica en mica.\n9 graus sota zero...\nEl meu post serà breu, perquè tinc els dits congelats i no puc ni picar sobre el teclat... jajjajajja. Collons quina rasca!!\nCanviant de tema, així és com es fa xD:\nCom són les coses. Fotia anys que no utilitzava els suros per nedar i ara m'hi he tornat a posar. Recordo que els fèiem servir a les classes de natació de l'escola. Aquelles en les quals erem 60 nens i podies fer només 2 piscines en 1 hora que durava la classe, jeje. Normal, així no hi havia qui n'aprengués!! Sembla que sigui una pèrdua de temps però tot sigui per millorar tècnica i guanyar alguns minuts a l'aigua.\n14/11/07: NATACIÓ: 1700m variats utilitzant tots aquests artilugis + SPINNING: 1 classe\nMillorant la tècnica...\nAvui tocava prova de natació i millora de la tècnica. En general m'han dit que força bé; que no hi ha cap problema important, però si alguns aspectes a millorar. Per exemple he de tancar més els dits de les mans perquè sinó se m'escapa aigua i perdo força. Una altra qüestió és que em costa molt impulsar-me amb els peus en el crowl i d'això me n'he adonat quan he fet peus sols (amb el suro a les mans). No em movia de lloc!! jeje. I per últim he d'aprendre a respirar traient el cap a les 2 bandes, quan fins ara només el treia per la dreta.\nNATACIÓ: 1000 m variats\nSPINNING: 1 classe\nMatagalls-Vic 35 Km a peu\nPer acabar d'arrodonir aquest esplèndid cap de setmana i després dels 130 Km en bici d'ahir, avui era el dia de la Matagalls-Vic. I és que ja se sap que el que diuen que és una caminada no competitiva, acaba esdevenint una cursa competitiva, jeje. Els meus dubtes eren si avui estaria en condicions de participar-hi. La meva sorpresa ha estat que a part d'anar-hi, he pogut fer-la tota corrent!!!!! Excepte les pujades fortes, que també n'hi ha, encara que no ho sembli. Així doncs he millorat la marca de l'any passat ni més ni menys que en 1h 15 min!!!! Casi nada... Al·lucinant!\nI en el primer avituallament, entrepà de buti!!\nHa fet un solet preciós.\nNo tant fred com ahir, 650 inscrits, bons avituallaments i d'obsequi una samarreta molt xula\nDemà toca prova de natació! Ai ai ai a veure si suspenc... tinc una tècnica nefasta!\nMarxa cicloturista Vic\nAvui he batut un nou rècord personal en bici, no sols en distància sinó també en duresa. 125 Km amb contínues pujades i baixades. No faré una crònica gaire extensa pq estic una mica feta caldo i necessito descansar, jeje.\nHe tingut l'agradable companyia de l'Òscar i dos amics seus, i de'n Santi Pons.\nEl dia començava fred, amb els graus per sota zero. Què dic fred? Congelat!!!!!!!!!!!!!!! No us podeu imaginar el fred que feia tot i no haver-hi boira... He decidit finalment endur-me'n el forro polar i els guants d'hivern.\nLa morta de fred i en Santi Pons abans de marxar\nNo hi ha hagut una gran massificació de gent, tan sols uns 200 ciclistes disposats a patir i a passar fred. Només 2 noies.\nLa sortida era a les 9h i ens hem dirigit cap a la Trona una pujada que tela. A continuació, com era d'esperar, el recorregut s'ha realitzat pel lluçanès: Sta. Eulàlia de Puigoriol, Perafita, Olost, Lluçà, St. Agustí, Prats, St. Bartomeu, etc. Hi havia 3 avituallaments, on aprofitava per beure una mica i recuperar aire.\nMolt ben acompanyada: A la esquerra Santi i Pepiño. A dreta Santi i Òscar.\nUna noia molt simpàtica de l'avituallament ens ha fet fotos per donar i per vendre. Ens ho hem passat molt bé.\nAmb en Santi\nAmb en Pepiño\nAmb l'altre Santi\nI finalment dir que m'han quedat ganes de repetir. Tinc una memòria selectiva, de manera que tinc la virtut d'oblidar les coses dolentes. Dels moments de patiment, a hores d'ara ja ni me'n recordo.\nDemà espero poder fer la travessa Matagalls-Vic tot i que potser no estaré al 100%. Ha estat un bon entrenament per Niça. Ai el que m'espera... Això només ha fet que començar!!!\nVII Marxa Cicloturista Vic\n"El dissabte 10 de novembre a les 9h es donarà la sortida a la 7a Marxa Cicloturista organitzada per la Unió Ciclista Vic i l'Ajuntament de Vic, que tindrà un itinerari similar al d'edicions anteriors. Els participants faran un recorregut pels paisatges de la Comarca d'Osona, principalment, elaborat especialment per a ciclistes i amb motiu de la 7a marxa cicloturista. La marxa comptarà amb els canvis de nivell característics d'aquest tipus de sortida i amb un entorn familiar per a aquells que han participat en edicions anteriors. Tenint en compte la data de la marxa és molt probable que la Plana de Vic es trobi emboirada fet també altament característic de la geografia de la nostra comarca. El recorregut exacte es donarà a conèixer el mateix dia de la sortida."\nSegons m'ha dit l'Òscar, la marxa és dura de nassos, jeje... i acostuma a constar d'uns 125 Km. Em convindria molt participar-hi. Seria un bon entrenament. Si arribo al dissabte amb una mica de rodatge amb els pedals automàtics, potser m'animo a fer-ne un tros. Tot més val que no perquè m'he de reservar energies pel dia 11: Matagalls-Vic.\nAvui he estrenat el home trainer que em vaig comprar ahir. He pedalat durant 90' amb el plat gros i el pinyó petit a tota màquina i tela la canya que es pot fer. Aquest aparell em permetrà:\n- Aprendre a pedalar amb pedals automàtics sense caure\n- Aprendre a anar en posició acoplada\n- Pedalar quan sigui fosc\n- Pedalar tant si plou, com si neva, com si fa fred\nPotser li he posat la resistència massa alta, perquè de tant com se m'ha desgastat la roda, fins i tot he notat olor de cremat!! xD\nPer cert, els pedals automàtics van molt i molt bé. Quina diferència! :-)


Un mort i sis persones afectades per legionel·la a Salou - El triangle\nL'Agència de Salut Pública de Catalunya no descarta que puguin aparèixer més afectats en els propers dies\nL’Agència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT) està investigant l’origen d’un brot de legionel·losi, que va aparèixer el passat 28 de setembre a Salou (Tarragona), i que, de moment, ha afectat set persones, una de les quals ha mort. L’ASPCAT està investigant els aires condicionats i els conductes de subministrament d’aigües, que arriben als banys i dutxes de l’Hotel Jaume I de Salou, on es van allotjar els afectats pel brot.\nEls afectats, que tenen entre 50 i 82 anys, procedeixen de diferents punts d’Espanya i de la Unió Europea. Ara per ara, una persona ja ha rebut l’alta i les cinc restants continuen ingressats en les seves àrees de residència. Salut Pública ha comunicat que no descarta que puguin aparèixer més afectats en els pròxims dies, ja que el període d’incubació de la malaltia és de 14 dies com a màxim.\nLa investigació sanitària se centra en els conductes de ventilació, perquè els bacteris que causen la legionel·losi solen allotjar-se en aquests conductes, que estan en contacte amb l’aigua o bé llancen vapor. A més, cal recordar que l’últim brot de legionel·losi que es va detectar a Catalunya l’any 2014, a Sabadell, es va originar als sistemes de ventilació d’una empresa d’aquesta localitat.\nEls presos del procés tenen cinc dies per pronunciar-se sobre els indults\nPrevLa Mesa del Parlament, a favor del referèndum


Pressió perquè el nou Pla de Rodalies faci competitiva la línia R4\nLes obres d’accessibilitat de Can Serra finalitzaran cap al maig, mentre que les de Torreblanca s’adjudicaran al llarg de 2020\nRepresentants territorials del Vallès Occidental i el Bages es van reunir ahir amb responsables de Renfe i Adif, en el marc de la comissió de seguiment de la línia R4 de Rodalies. La principal demanda que se’ls va fer va ser que el Pla de Rodalies 2019-2028 que estan preparant incorpori les inversions necessàries perquè l’R4 sigui competitiva, augmentant la capacitat de transport.\nLa trobada també va servir per conèixer en quin punt es troben les actuacions pendents d’executar. Segons Renfe i Adif, les obres previstes al tram entre Terrassa i Manresa, licitades i pendents d’adjudicació, permetran reforçar la seguretat de la línia i escurçar uns minuts el temps de trajecte fins a Terrassa per la possibilitat d’augmentar la velocitat dels trens. Es tracta d’una actuació de 117 milions d’euros, que consistirà en la implementació dels sistemes de seguretat ERTMS i de bloqueig automàtic a tota la línia entre Manresa i Sant Vicenç de Calders.\nD’altra banda, a través del nou Pla de Rodalies, el Ministeri de Transports i Mobilitat preveu un doble nivell a Montcada, que permetrà que els trens de l’R4 no s’hagin d’aturar i continuïn cap a Barcelona sense perdre temps. A més, l’accés a la capital catalana es plantejarà a través de la nova estació de la Sagrera. Aquestes dues mesures permetran escurçar uns minuts addicionals el temps de trajecte, la principal reivindicació feta des del territori.\nActuacions a Vacarisses\nEn representació de l’Ajuntament de Vacarisses, van assistir a la reunió la primera tinent d’alcaldia, Olga Serra, i el regidor de Mobilitat Territorial, Albert Salamé. Els responsables de Renfe i Adif van explicar que s’havien executat obres de caràcter urgent per millorar la seguretat dels talussos i facilitar el drenatge i l’evacuació de les aigües a un total de setze punts del tram entre Manresa i Terrassa per valor de 8,1 milions d’euros. En paral·lel, s’han destinat 9,1 milions d’euros a obres de millora de l’accessibilitat d’algunes estacions, consistents en la instal·lació d’ascensors i l’allargament de les andanes, entre d’altres actuacions. A Vacarisses, la previsió és finalitzar les obres d’accessibilitat de l’estació de Can Serra cap al maig, mentre que les de Torreblanca estan en fase de licitació i es preveu adjudicar-les al llarg de 2020. Renfe també va informar sobre l’increment de demanda de passatges en els darrers 4 anys, un 43,17% en el cas de l’estació de Torreblanca i d’un 39,52%, a la de Can Serra.


L’Audi A6 Avant, ara en format híbrid endollable de 367 CV\nAudi presenta el flamant A6 Avant 55 TFSIe quattro, la versió ecològica amb tracció total\nL’Audi A6 Avant, ara en format híbrid endollable de 367 CV Audi\nEl nou A6 Avant 55 TFSIe quattro és la versió familiar, potent i ecològica de la berlina més gran de la marca d’Ingolstadt, un vehicle amb etiqueta ecològica de zero emissions gràcies als seus 51 quilòmetres d’autonomia en mode elèctric i una potència total combinada de 367 CV associat a un esquema de tracció integral o quattro, com l’anomena la marca dels anells.\nVista posterior A6 Avant 55 TFSIe quattro Audi\nPer facilitar les coses al conductor, el nou A6 Avant 55 TFSIe quattro té tres modes de conducció anomenats ‘EV’ o mode totalment elèctric, ‘Hybrid’ i ‘Hold’, que manté al màxim la càrrega de les bateries fent servir el motor tèrmic per fer-la servir quan el conductor així ho requereixi.\nL'A6 Avant 55 TFSIe quattro disposa de 3 modes de conducció Audi\nMecànicament el nou Audi A6 Avant 55 TFSIe quattro marida un motor gasolina turbo de quatre cilindres que ofereix 252 CV i 370 Nm de parell amb un d'elèctric de 105 kW (143 CV) i 350 Nm per oferir una potència total combinada de 367 CV i 500 Nm de parell combinat amb un canvi automàtic S Tronic de set relacions.\nAmb els seus 51 quilòmetres d'autonomia en mode elèctric i 367 CV de potència combinats, l'Audi A6 Avant 55 TFSI3 quattro es consolida com una de les berlines familiars més interessants del mercat\nGràcies a aquesta mecànica poderosa i ecològica l’A6 Avant 55 TFSIe quattro presenta una fitxa tècnica digna de la d’un esportiu: 250 km/h de velocitat màxima limitada electrònicament, una velocitat punta en mode elèctric de 135 km/h i una acceleració de 0 a 100 en només 5,7 segons.\nA6 Avant 55 TFSIe quattro Audi\nA més, el nou A6 Avant 55 TFSIe quattro utilitza unes bateries de liti de 14,1 kWh que es poden carregar en un endoll de fins a 7,4 kW en poc més de dues hores i mitja, però que per la seva ubicació limiten una mica la capacitat del maleter, que presenta una capacitat de 405 L o de 1.535 L en el cas d’abatre la segona filera de seients.\nMés enllà de la mecànica híbrida, aquest A6 Avant 55 TFSIe quattro manté l’essència tecnològica del model original i manté de sèrie un climatitzador de quatre zones, fars led, quadre de comandaments totalment digital Audi Virtual Cockpit i, opcionalment, el paquet estètic S Line, que inclou llandes de 19 polzades, pinces de fre de color vermell, suspensió esportiva específica, finestres posteriors enfosquides i seients de tall esportiu tipus bucket.\nAudi ja accepta comandes i reserves del nou A6 Avant 55 TFSIe quattro, tot i que encara no ha confirmat el seu preu a l’estat espanyol. Malgrat tot, amb tota probabilitat el seu preu base se situarà a l’entorn dels 75.000 euros.\ncotxes cotxes híbrids Audi


Sidecar: el plaure de viatjar amb moto | Consumer\nSidecar: el plaure de viatjar amb moto\nEl sidecar a Espanya explica en aquests moments amb un mercat testimonial, però creixent, de nostàlgics i amants de la moto\nSidecar és una paraula anglesa composta de ‘side’ (costat) i ‘car’ (cotxe). Es tracta d’un invent gairebé tan antic com la pròpia moto i francesos i anglesos es disputen la seva paternitat. La veritat és que es va popularitzar després de la I Guerra Mundial, quan els exèrcits alemany, francès i britànic van adoptar massivament el sidecar al que acoblaven una metralladora amb l’objecte d’acompanyar als soldats d’infanteria.\nEntre 1950 i 1980 el preu dels automòbils era prohibitiu per a una gran part dels europeus, així que molts van optar per la moto amb sidecar, un mitjà més econòmic i molt versàtil, en poder transportar a tres persones o traslladar petits embalums. Després de la crisi dels 70, amb la millora de l’economia i l’abaratiment dels automòbils, el sidecar va quedar relegat a les capes de menor poder adquisitiu de la població o als nostàlgics i col·leccionistes. Socialment conduir un sidecar era una marca de desprestigio.\nEn l’actualitat el sidecar a Espanya compta amb un mercat testimonial, però creixent, de nostàlgics i amants de la moto.\nReunits en clubs i comunicats a través de fòrums en Internet, acudeixen a les diferents concentracions motoristes que se celebren a Espanya i Europa, com la Pingüins a Valladolid (al gener), Alhama de Murcia (al maig) o les concentracions de Boxer de l’Est (a l’octubre)\nTampoc falten a una altra cita anual: la del saló del vehicle clàssic Retromóvil que se celebra a Madrid a la fi de febrer.\nEntre les marques més conegudes destaquen la russa Ural, l’alemanya Dneper, la britànica Royal Enfield o la xinesa Chang Jiang. La majoria es limita a fabricar rèpliques de motos històriques. A Espanya hi ha quatre distribuïdores d’Ural que venen, restauren, reparen i instal·len sidecars a motos de totes aquestes marques, a més de Vespa, BMW o MZ, entre unes altres. Concretament, la mítica Harley Davidson fabrica sidecars per a dos dels seus models més grans, els Touring, encara que es poden adquirir solament al catàleg d’Estats Units.\nEls preus d’aquestes joies, fabricades de forma artesanal per encàrrec, oscil·len entre 6.000 i 11.000 euros. Els sidecars, entre 600 i 2.000 euros aproximadament.\nMecànica i legislació\nEl sidecar s’uneix a la part inferior del xassís de la moto mitjançant una barra metàl·lica rígida i una altra barra telescòpica, de vegades dotada d’un amortidor, que li permet bascular independentment de la moto. També hi ha alguns models de sidecars flexibles, que s’inclinen en el mateix angle que la moto facilitant molt la seva conducció.\nEl pes oscil·la entre els 35 i els 60 quilograms, segons models, i disposen d’un petit maleter d’uns 50 litres després del respatller del seient. És habitual que disposin de parabrisa i d’un tendal o capota per protegir al passatger en cas de pluja. La grandària i pes del sidecar ha de ser sempre proporcional al de la moto, ja que resulta molt complicat i perillós conduir una moto petita i d’escassa potència amb un sidecar gran i sobrecarregat.\nRespecte a la seguretat, el sidecar ha de portar obligatòriament un pilot posterior vermell en l’extrem dret que faci visible a la resta de conductors l’amplària del conjunt\nEn la part davantera ha de portar un intermitent groc. Per tant, és necessari realitzar les connexions elèctriques als comandaments del manillar i a la bateria de la moto.\nOpcionalment, pot portar llums antiniebla davantera i posterior, catadióptricos laterals no triangulars i llums indicadores d’adreça amb senyal d’emergència. No és obligatori que la roda del sidecar porti fre, encara que és habitual incorporar-ho per seguretat. Sí és obligatòria la placa posterior de matrícula.\nPer circular amb ell és necessari el permís A, que autoritza a conduir motocicletes amb o sense sidecar, tricicles i cruadriciclos de motor. Es tracta d’un permís específic per a aquest tipus de vehicles, per la qual cosa la possessió de carnet tipus B, C, D o I no permet portar motos amb sidecar. L’edat mínima per obtenir-ho són 18 anys.\nSi la motocicleta pot desenvolupar més de 25 quilowatts o la seva relació peso potència és superior a 0,16 kilowatios quilograms, serà necessari comptar amb dos anys d’experiència en la conducció de motocicletes. No explica l’experiència amb ciclomotors o motocicletes de fins a 125 cc autoritzades pel permís A1.\nLa Llei de Tràfic prohibeix circular amb menors de 12 anys tant en la motocicleta com en el sidecar per qualsevol classe de via. Excepcionalment, es permet aquesta circulació a partir dels set anys sempre que els conductors siguin els pares, mares, tutors o persones majors d’edat autoritzats per ells, s’utilitzin cascos homologats i es compleixin les condicions de seguretat establertes reglamentàriament.\nHomologació del sidecar\nRui Viana, de motos Engomar, a Sevilla, és un dels quatre distribuïdors a Espanya d’Ural, l’única marca a tot el món dedicada exclusivament a la fabricació de motos amb sidecar.\nAquestes motocicletes inclouen l’homologació UE de fàbrica, per la qual cosa la seva targeta tècnica i el seu permís són idèntics als de qualsevol altre vehicle\nNo existeixen xifres oficials, però Viana estima que es venen unes 40 motos amb sidecar cada any a Espanya, això sense explicar els particulars que acudeixen a un taller a posar un sidecar a la seva moto particular. El mercat és petit, però creixent, segons la seva percepció. De fet, a Estats Units les vendes augmenten entre un 20 i un 30% anualment. Al nostre país es venen a afeccionats que gaudeixen del viatge amb moto. De fet, el segur sol ser més barat, ja que les motos amb sidecar no s’utilitzen per córrer, sinó per viatjar.\nEls tràmits de la seva homologació es compliquen si s’opta per adquirir les motos sidecar a l’estranger, sense mediació d’importadors o distribuïdors. Si l’adquisició es realitza fora de la Unió Europea, és necessària una homologació específica per a Espanya. En aquest cas, segons el concessionari madrileny Harley Davidson Capital Motorcycles, seria necessari homologar-la en el Regne Unit o Alemanya i circular amb l’homologació de la Unió Europea. En aquests països hi ha una gran cultura entorn del motor i, de fet, són milers els motoristes que compren models de moto amb sidecar o ho instal·len en la seva moto després de la compra. També es pot intentar la seva matriculació com a vehicle clàssic o històric, especialment si es tracta de rèpliques de motos antigues.\nUna conducció diferent: consells\nLa conducció d’una motocicleta amb sidecar és completament diferent a la d’una moto convencional. Per això resulta aconsellable practicar durant unes hores en algun circuit tancat al tràfic o carreteres veïnals amb molt poca circulació.\nEn prendre una corba sobre dues rodes el vehicle s’inclina per contrarestar la força centrífuga; en comptar amb una tercera roda, això no és possible, per la qual cosa caldrà tenir en compte que el centre de gravetat es desplaça cap al costat on es troba el sidecar i de forma més accentuada com més gran és el pes de la persona o equipatge que viatja en el seu interior.\nAbans d’entrar en la corba cal frenar per prendre-la a la velocitat adequada. En una moto, l’excés de velocitat farà derrapar les rodes i la moto caurà al sòl; en un sidecar, el conjunt pot bolcar.\nEn tots els casos, tant el pilot, el ‘paquet’ i el copilot que viatja en el sidecar hauran d’inclinar-se cap al costat de la corba per facilitar el traçat\nAixí, en prendre la corba cal frenar o accelerar lleugerament amb l’objectiu d’obligar al conjunt moto-sidecar a ‘sobrevirar’, és a dir, que tenda a desplaçar-se cap a l’interior de la corba.\nAixò s’aconsegueix en les corbes a la dreta accelerant lleugerament durant el seu traçat. D’aquesta manera s’aconsegueix desplaçar el pes del sidecar cap a la part de darrere. En les corbes a l’esquerra, cal fer el contrari: frenar lleugerament durant el traçat per desplaçar el centre de gravetat cap a davant.\nÉs necessària una certa experiència per traçar bé les corbes amb el sidecar. No és el mateix viatjar amb el sidecar buit que ocupat. En aquest últim cas, les reaccions de la moto variaran lleugerament segons el pes de la persona. Si viatgen dues persones, l’acompanyant i l’equipatge ho faran sempre en el sidecar; dues persones sobre la moto amb el sidecar buit suposa un greu risc de bolcada en les corbes, especialment en les corbes a dreta, on la força centrífuga fa que el sidecar ’empenyi’ la moto cap a l’exterior de la corba. Si viatgen tres persones, la de major pes i l’equipatge viatjaran en el sidecar. Així es reparteix el pes equitativament i s’equilibra el centre de gravetat.\nespaña modelos-ca moto-ca peso-ca sidecar


Iniciaventures-cientifiquesEls petrells Gongon de l’illa de Fogo (Cap Verd)\nEl 18 de gener de 1832, 3 setmanes després de deixar Anglaterra, el Beagle s’aturava a Cap Verd, unes illetes just davant de Senegal. Allà, Charles Darwin començava el primer bloc de notes del seu viatge llegendari.\nEn aquest indret crien diferents espècies d’ocells marins i algunes d’elles només es troben allà, és a dir, són endèmiques d’aquest arxipèlag. Ja fa uns 10 anys que el nostre equip del Departament de Biologia Animal de la Universitat de Barcelona el visitem un o dos cops l’any per tal de fer-hi diversos estudis sobre la migració i l’alimentació dels ocells. Aquest any, però, és especial. Per primer cop anirem a col·locar GPSs als petrells Gongon (Pterodroma feae) a l’illa de Fogo. Aquesta illa és un volcà actiu que fa només 3 mesos va patir la seva última erupció i va arrasar un poble sencer d’uns mil habitants! De fet, tot Cap Verd és d’origen volcànic i Charles Darwin esperava eufòric el moment d’arribar-hi per tal de poder interpretar la seva història geològica.\nEl petrell Gongon cria en penya-segats a uns 2.000 m d’alçada, i s’alimenta al mar, però ningú no sap on tenen els seus caus ni on van a buscar el menjar. Per esbrinar-ho els col·locarem un GPS a l’esquena de només 10 g, i això ens donarà la seva posició exacta cada 10 minuts. Aquests viatges, junt amb molts altres viatges que hem anat recollint aquest últims anys d’ocells marins que crien a les Canàries i Cap Verd, contribuiran a identificar quines són les àrees d’alimentació més importants al mar per aquests ocells.\nL’objectiu final és aconseguir que aquestes zones siguin protegides i que els ocells les puguin continuar utilitzant sense perill.


Escola Joan Batlle i CEAB partners a Blanes avui – Diari de Blanes\nby DdB · Published 14 de juny de 2018 · Updated 13 de juny de 2018\nInvestigadors del CEAB i alumnes de l’escola Mossèn Joan Batlle s’intercanvien els rols\nAquesta especialització pot variar segons la institució de referència que formi part del tàndem (música, ciències, matemàtiques, audiovisuals, etc.) i no comporta obviar les competències bàsiques que tot alumne ha d’adquirir. Al contrari, l’especialització vol ser un element clau per potenciar aquestes competències bàsiques. Imatge CEAB – CSIC\nComunicat rebut el dia 13.06.2018 a les 10:32 hores\nAquest proper dijous 14 de juny, els alumnes de l’Escola Mossèn Joan Batlle acudiran al Centre d’Estudis Avançats de Blanes (CEAB-CSIC) per a participar a la jornada d’intercanvi de projectes i de fi del tàndem. Els nens i nenes que han participat al programa Escoles Tàndem, impulsat per la Fundació Catalunya-La Pedrera, presentaran els projectes que han realitzat al llarg de l’últim any de programa als investigadors del CEAB a partir de les 11.00h al pati del centre de recerca.\nEl programa Escoles Tàndem de la Fundació Catalunya-La Pedrera és un projecte educatiu que gira a l’entorn d’una especialització en una matèria que singularitza el centre educatiu i el millora. L’especialització s’aconsegueix a través del partenariat de centres educatius amb institucions de referència, amb l’assessorament, seguiment i finançament de la Fundació i la col·laboració del departament d’Ensenyament.\nUn cop finalitzat el curs escolar s’ha programat aquesta jornada de presentació dels projectes fets pels alumnes de l’Escola durant l’últim any de programa als científics del CEAB en un format similar a les sessions que tenen lloc als congressos científics.\nEls nens i nenes explicaran els seus projectes al pati del Centre d’Estudis Avançats, com ja van fer l’any anterior. L’experiència del curs passat va demostrar que la visita al CEAB i el diàleg establert entre alumnes i investigadors donava peu a un intercanvi de coneixements molt enriquidor per a tothom, i sobretot, molt motivador per l’alumnat. D’aquí que s’hagi volgut repetir la vivència amb la intenció de mantenir-la els propers anys cada final de curs.\nLes converses amb els investigadors seran un bon tancament que aportarà valor afegit a la feina feta. Pels alumnes, explicar el que han fet i en què han estat treballant a altres persones és enriquidor i una bona manera de que l’aprenentatge quedi arrelat. Val a dir que fa un any, des dels més petits fins als més grans, se’n van sortir molt bé responent a les preguntes que sorgien a mesura que els científics veien els originals i variats materials de suport fets per ells i que servien per guiar les seves explicacions.\nUna jornada per compartir que es converteix en la mostra d’una part dels canvis produïts a l’Escola Mossèn Joan Batlle, que ara treballa de forma globalitzada i s’ha reforçat en competències científiques de la mà del CEAB.\nTags: CEABEscola Mossèn Joan Batlleprograma Escoles Tàndem


Reserves per regalar - Portbou1940\nPortbou1940 permet reservar el joc d’aventura per a regalar sense data ni hora definida per tal que les persones receptores del regal ho puguin decidir segons la seva millor disponibilitat.\nPer a fer la reserva per a regalar cal seguir les següents instruccions:\nAneu al formulari de reserves\nTriar un dia a l’atzar (no el tindrem en compte però el programa necessita que li diguem un dia)\nTriar quantes persones formen el grup.\nTriar un nom per al grup.\nTriar a quina estació agafaran el tren per arribar a Portbou.\nTriar una hora d’arribada a l’atzar (no la tindrem en compte però el programa necessita que li diguem una hora)\nTriar quines habitacions voleu reservar. (El la capacitat de les habitacions que reserveu ha de coincidir amb el número de persones que formen el grup. És a dir, si el grup el formen 3 persones, pot ser una habitació triple, o bé una individual i una doble, o bé tres individuals. Si no coincideix, no us deixarà seguir avançant)\nMOLT IMPORTANT. A Observacions del joc hi heu de posar pa paraula “OBSEQUI”\nProcediu al pagament segur a través de la plataforma que us apareixerà.\nPrimer rebreu la confirmació de la reserva i el pagament per correu electrònic.\nDesprés rebreu un altre correu electrònic amb el document de l’obsequi amb un número de codi.\nQuan les persones receptores de l’obsequi vulguin concretar dia i hora ho hauran de fer trucant al +34 972 390 386 o escrivint un mail a info@portbou1940.cat on se’ls assignarà el dia i l’hora que desitgin en funció, és clar, de la disponibilitat. Per fer aquesta gestió caldrà que facilitin el número de codi.\nSi teniu cap dubte, us ajudarem.\nTruqueu al +34 972 390 386 de 10 del matí a 1 del migdia o escriviu a info@portbou1940.cat


Europa és una entitat geogràfica, històrica, ètnica, cultural, espiritual i simbòlica que es diferencia de la resta de continents i de la resta de civilitzacions i incivilitzacions.\nEuropa és el lloc de la virilitat olímpica, de l’espiritualitat heròica que s’aparella amb la pràctica del bon sentit. És el lloc on sacralitat, religiositat i mísitica no es perden en el vòrtex de l’al·lucinació, de l’obscurantisme i de la submissió individual.\nEuropa és civilització d’exemple, de creativitat, d’art, d’imaginació, de llibertats individuals, de comunitat, de solidaritat i de desafiaments.\nEl Mundialisme nega Europa en els seus fonaments perquè ataca totes les característiques europees i desencadena forces fosques, indiferenciades i antivirils.\nEl desafiament geopolític, històric, ètnic, cultural, espiritual i simbòlic es combat principalment per la preservació d’Europa i la salvació de la seva gent.\nNo hi haurà salvació sense una voluntat de potència i una conquesta de potència que estiguin basades sobre el concepte romà d’Imperium.\nEuropa no pot ser un consell d’administració gestionat per banquers i tècnics, sinó que ha de ser una Idea forta, immanent i transcendent, que exalti tots els seus components.\nEuropa, a l’era satelitar que ha transformat els criteris de temps i d’espai i ha abocat la sobirania a qui estigui en condicions de gestionar-la a aquests nivells, ha d’innovar i portar a la realitat les sobiranies dels pobles europeus i al mateix temps la europea.\nHem de contribuir a proveir elits existencials, culturals, polítiques i de pensament per al desafiament que s’ha de vèncer.\nNo es tracta tant d’exposar teories socials, monetàries, econòmiques o institucionals (que també són necessàries), com de seguir la direcció justa per secundar i millorar les tendències positives.\nEls denominadors comuns de les tendències positives són: rejoveniment de la població, contenció de la immigració i inversió de la tendència, salvaguarda dels fonaments völkische dels pobles europeus, recuperació d’una visió econòmica no-capitalista, basada en corporacions i sinergies, restauració de la virilitat olímpica, oposició des de l’autonomia a les imposicions autoritàries indiferenciades i atomitzades.\nHem de garantir que la idea europea conservi i integri, preservant plenament, les particularitats nacionals, el comunitarisme i les llibertats individuals.\nHem d’esforçar-nos en incidir en els denominadors comuns, intentant superar i aplanar totes les divergències d’opinió i de bàndol que caracteritzen el compromís polític en l’era de les xarxes socials.\nSobre aquestes directrius els Lansquenets es comprometen a donar suport a tots els esforços polítics, culturals, socioeconòmics i metapolítics que vagin en la direcció correcta i a conformar la limfa vital a Europa per Europa, l’autèntica Europa.\nHo faran participant en el paper de Think Tank, a la feina per a l’organització social dels productors, en les relacions internacionals, en l’exemple de vida i en la participació política desinteressada.


El MoraBanc Andorra lliga la incorporació d'Oriol Paulí\nL'aler català interessava a diferents clubs de l'ACB, però finalment s'ha decantat pel conjunt tricolor, amb qui ha signat per tres anys\nOriol Paulí ha jugat tota la seva carrera a l'ACB a l'Herbalife Gran Canària.\nActualitzada 13/07/2020 a les 12:11\nEl MoraBanc Andorra ha anunciat aquest matí el tercer fitxatge de cara a l'estiu vinent. Es tracta de l'aler català Oriol Paulí (26 anys i 2,01 metres), que les sis últimes temporades ha militat a l'Herbalife Gran Canària, equip amb el qual va debutar a l'ACB, i es va formar a les categories inferiors de l'FC Barcelona. El conjunt tricolor ha estat finalment l'opció escollida per Paulí, que interessava a múltiples equips de la Lliga Endesa no només pel seu talent, sinó pel fet que es un jugador de formació (cupo).\nTal i com ha anunciat el MoraBanc, el jugador ha signat per tres temporades. La passada va signar unes xifres mitjanes de 4,2 punts i 4,4 de valoració per partit, mentre que la seva millor campanya va ser la 18/19, amb 5,3 punts, 2,2 rebots i 5,8 de valoració per partit. "Incorporem un jugador que ja és important però què ve a ser-ho encara més i això és el que esperem i li demanem", ha assenyalat el director general del MoraBanc, Francesc Solana, que ha afegit que "Paulí està en el moment clau de la seva carrera per fer un pas endavant i pensem que amb nosaltres trobarà l’ecosistema apropiat per desenvolupar plenament tot el seu potencial".\nAquest fitxatge te bona pinta. La seva última tenporada a GC no ha estat massa brillant pero amb una mica de sort i donant-li confiança segur que pot destacar! Encara faltaria un bon Escolta amb un bon tir exterior per complementar jelinek.


Recursos – AMPA FERRAN SUNYER\nespectacles infantils, …\nComença la campanya Vacances d’estiu de l’Ajuntament de Barcelona\nPosted on 08/03/2016 08/03/2016 by Roser Latorre\nBen aviat comença la Campanya de Vacances d'estiu amb més de 750 activitats per a infants i adolescents d'1 a 17 anys empadronats a Barcelona, que promou l'Ajuntament. Aquí teniu el calendari previst, perquè el tingueu present si us fa falta. è A partir de l'1 d'abril hi haurà la web operativa, on es publicarà l'oferta i altres informacions: barcelona.cat/vacances è Del 14 de març a l'11 d'abril es repartiran els números del sorteig pel Campus Olímpia.\nPosted in Entorn, Recursos\nCasal de Primavera a Calàbria 66\nPosted on 04/03/2016 04/03/2016 by Roser Latorre\nBenvolgudes Famílies, del 21 al 24 de març, es farà el Casal de Primavera de Calàbria 66, organitzat per EL CORDILL i la UEC-Barcelona. Les inscripcions seran el proper dilluns 7 de març de 16:30 a 20:00 a Calàbria 66. Tot seguit us deixem tota la informació més detallada Bon cap de setmana! El CASAL DE PRIMAVERA DE CALÀBRIA66 és la teva opció! Aquestes vacances de Setmana Santal, EL CORDILL i la UEC-Barcelona ens hem unit per organitzar-vos el segon CASAL al Barri! Quina sor...\nFLIC: tallers d’experimentació i creació\nPosted on 09/05/2013 09/05/2013 by comunicacio\nFlic Barcelona Estiu Del 8 al 26 de juliol i del 2 al 6 de Setembre Aquest estiu el Flic celebra la primer edició del Flic Barcelona Estiu amb una programació de tallers d’experimentació i creació per a nois i noies de 6 a 12 anys amb l’objectiu de promoure el “crossing art” apartir de la literatura. La ciutat serà el punt de partida per fer les nostres creacions, pel·lícules, llibres i textos. Amb habilitats com l’observació, l’experimentació i la vivència amb el nostre entorn iniciarem un...\nPosted on 18/02/2013 28/02/2013 by comunicacio\nPosem en marxa el projecte REUTILITZEM! Marxeu de l’escola i us agradaria que un nen o una nena aprofiti l’equipament de bàsquet? Al vostre fill o filla li ha quedat petit el folre polar taronja i voleu oferir-lo? Esteu buscant uns patins del número 35? Voleu oferir o demanar quelcom pels nens i nenes de l’escola? Ara ho podreu fer!!! Disposem d’un nou taulell d’anuncis al pati de l’escola on podeu penjar els vostres oferiments i/o necessitats (sempre dirigides cap als nens i les nenes). P...\nPosted in Participació, Recursos\nPosted on 12/12/2012 13/12/2012 by comunicacio\nCatàleg de jocs i joguines en català Amb l’objectiu de fomentar el coneixement dels jocs i joguines en català el Consorci de Normalització Lingüística de Barcelona ha elaborat aquest catàleg que us adjuntem, Perquè qui vulgui jugar en català tingui al seu abast l’oferta existent! I tu, jugues en català?" arriba amb un regal sorpresa per a nenes i nens que es diu El joc d'en Roc, un joc virtual amb el que resoldran reptes divertits, alhora que els permetrà guanyar molts jocs i joguines en c...\nPosted on 31/05/2012 by comunicacio\nTothom estarà d'acord que enfontrar-se a un teclat i escriure amb tots els dits sense mirar optimitza el temps davant l'ordinador i en treus millor profit. Arribar a 300-400 polsacions per minut requereix entrenament, és evident, però assolir certa agilitat no és tant qüestió d'habilitat com d'assentar una bona base de tecleig. Cercant informació sobre mecanografia per als meus fills, he 'ensopegat' amb aquest article de la web de l'escola THAU de Barcelona, que està veritablement bé. Vold...\nAquestes postures taaaaaaan de pare\nPosted on 20/03/2012 by comunicacio\nPer fi tenim la segona part. Sense dubte, més d’un – ¡¡¡ i més d’una !!! - s’identificarà en aquest post tan divertit que reflecteix el dia a dia de molts de nosaltres.\nPosted in Diversos, Recursos\nL’esclat reivindicatiu del passat 29-F, en què milers d'estudiants, professor@s i treballador@s d’universitats i Instituts; de l'àmbit educatiu i d'altres sectors en lluita vam secundar la vaga en defensa de l'Educació Pública, va fer confluir les reivindicacions de la comunitat educativa en un espai comú de lluita i denúncia. Hem iniciat un camí que ens portarà molt lluny! La comunitat educativa ha encès l’espurna d’una primavera que serà calenta i, davant les polítiques educatives ne...\nPosted in Per fer en família, Recursos\nJa es pot accedir als materials de l'acte de presentació de l'informe "PISA 2009: avaluació de les desigualtats educatives a Catalunya", organitzat per la Fundació Jaume Bofill el passat 8 de novembre de 2011 a les Cotxeres del Palau Robert vídeo resum amb conclusions de l'informe i propostes de millora Presentació i dossier de premsa\nDiccionari d'educació en línia Aquest diccionari aplega i defineix prop de dos mil termes del món de l'educació i de les seves facetes: pedagogia general, pedagogia social, recerca educativa, organització i gestió educatives, orientació psicopedagògica, didàctica, educació especial i tecnologia de l'educació. Cada article conté, a més de la denominació catalana, els equivalents en castellà, francès i anglès, la definició i, sovint, una o més notes explicatives. L'obra és el re...\nNova llibreria de còmics al Poble sec\nPosted on 16/12/2010 16/12/2010 by comunicacio\nS'ha inaugurat Fatbottom, una fantàstica llibreria gràfica per a infants i adults al Carrer Salvà, 19. No us la perdeu, val la pena! Trobareu més informació a: http://launch.fatbottombooks.com/\nEm recordareu com la professora de pintura infantil del Centre Cívic Cotxeres de Borrell, sóc la Noemí, i ús porto novetats. Després d’haver donat classes d’art a diferents centres educatius, he decidit continuar fent el que m’agrada i se’m dona bé, però aquest cop de forma independent, havent habilitat un taller molt acollidor. Adjunto un document amb la informació pertinent als tallers (preus, horaris, calendari i programa), si teniu qualsevol consulta no dubteu en envair un mail que res...\nPosted on 13/09/2010 16/09/2010 by comunicacio\nLa Universitat Oberta de Catalunya (UOC) ha programat dins la seva branca del Campus per la Pau, el IV Congrés sobre Conflictologia i Pau a finals de setembre 2010. Una de les mares de la nostra escola hi participarà activament el dia 30 moderant una taula a les 16h. Qui tingui interés en assistir-hi, pot registrar-se a través del web www.conflictologiaipau.com\nLes Receptes de la Setmana Cultural\nPosted on 19/06/2009 25/06/2009 by comunicacio\nAquí podeu trobar les receptes d'arreu que vàrem poder gaudir a la Setmana Cultural amb la temàtica de la multiculturalitat. Arròs amb pollastre (Perú) Carquinyolis (Catalunya) Cassava cake (Filipines) Chaulafan (Equador) Chips (Ghana) Cuscus (Marroc) Farcit de Carnestoltes (Sort, Pallars Sobirà, Catalunya) Fritada (Equador) Gibanica (Croàcia) Hardfiskur (Islàndia): Bacallà salat (pica-pica típic) Kleinur (Islàndia): Són els “xurros” islandesos. Pastafrola (Urugai) Pastís ...


Apartment Urb Punta Cormorán La Manga del Mar Menor Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Urb Punta CormoránApartament-, El Baron, La Manga del Mar Menor, Espanya, 30280 - Veure al mapaNotable7,9Basada en2comentarisApartment Urb Punta CormoránVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Cartagena, no busqui més enllà de Apartment Urb. Punta Cormorán Murcia. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Urb. Punta Cormorán Murcia asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior. Apartment Urb. Punta Cormorán Murcia és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Cartagena.\nCal que informeu el Apartment Urb Punta Cormorán de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


7 autobronzejadors per a cara i cos i com aplicar-los\nBarcelona. Dijous, 15 de juliol de 2021. 05:25\nActualitzat: Divendres, 16 de juliol de 2021. 19:40\nEls autobronzejadors són una alternativa a passar hores i hores al sol, una forma saludable d'aconseguir una pell bonica i hidratada. Els raigs de sol poden assecar massa la pell o fer-la malbé sense una correcta protecció. Abans d'iniciar les vacances o passar més temps a l'exterior es recomana fer ús d'un bon autobronzejador, especialment si tenim la pell molt blanca. Aquest tipus de cremes estan especialment dissenyades per cara i cos, atesa la perfecció a les necessitats de cada part. La cara sol tenir un to superior en estar més exposada al sol, mentre que el cos porta mesos amagat i no està tan exposat com la cara. Cuidar el màxim la pell de tot el cos és la raó de ser d'aquests autobronzejadors.\nCom s'aplica l'autobronzejador correctament\nLa manera d'aplicar correctament l'autobronzejador marcarà l'èxit d'aquest procés. La pell brillant, hidratada i bruna que desitgem serà més fàcil d'aconseguir seguint aquests passos.\nDepila la zona amb temps. Un dels grans errors que es cometen sense adonar-se no preparar la pell amb antelació.\nRenta i exfolia la zona abans d'aplicar l'autobronzejador, d'aquesta manera aconseguiràs el to uniforme i potenciares l'efecte d'aquest producte.\nHidrata la pell. El paper en blanc sobre el qual aplicar l'autobronzejador ha d'estar cuida’t al màxim.\nMai tinguis pressa. Aplica l'autobronzejador per tot el cos de manera uniforme, pren el temps que necessitis i sé constant.\nEls millors autobronzejadors de to natural i fàcils d'aplicar\nA l'hora de triar els millors autobronzejadors de to natural i fàcils d'aplicar hem de tenir en compte una sèrie de factors. La qualitat i el preu marcaran la diferència i acabaran sent les claus principals de la nostra elecció, pren nota de com donar-li color a la teva pell i protegir-la del sol amb aquests productes.\nSt Moriz Crema autobronzejadora SPF30 175ml\nAquest autobronzejador st tropez és un dels que més es ven, el seu secret és la gran varietat de tons que aconsegueix, a més de la protecció extra que ofereix. Aquest autobronzejador compta a més amb protecció solar, és perfecte per hidratar la pell mentre comença a agafar color. Un primer pas imprescindible perquè aquest estiu 2021 per lluir la pell que veiem a les revistes davant de l'espill. Aconseguiràs un aspecte d'estrella de cinema o influencer per 17,99 euros.\nSt Moriz Mousse Autobroncejador d'efecte ràpid 200ml\nVols bronzejar a la màxima velocitat possible, si la resposta és afirmativa, fes-te amb aquest producte de St Moriz. És el que fan servir la gran majoria de famoses que veiem lluir una pell bronzejada durant tot l'any. A la velocitat de la llum aconseguirem una pell que semblarà torrada pel sol del Carib sense moure'ns de casa. El fet que sigui tipus mousse fa que s'estengui a la perfecció per tot el cos. És un bon bàsic que no podem deixar escapar aquest estiu, per 13,78 euros.\nClarins és una marca especialista en la cura de la pell de tot el cos i el maquillatge. Un producte d'alta qualitat com aquest autobronzejador és un bàsic per començar l'estiu amb bon peu. Aquestes gotetes d'autobronzejador, barrejades amb la crema que fem servir diàriament, li donaran a la nostra pell la hidratació i el to que busquem. Amb un sol gest aconseguirem brillar amb llum pròpia aquest estiu tan especial. Aquest enriquit amb àloe vera i val només 42 euros.\nOenobiol Fluid Autobroncejador 100ml\nEl bronzejat regular i natural que busques ho aconseguiràs amb aquest producte. Oenobiol és una de les millors opcions si vols estalviar temps, esforços i recursos per lluir una pell perfecta aquest estiu. L'autobronzejador Oenobiol permet una ràpida i fàcil aplicació del producte sobre la pell, conté, a més, ingredients nutritius per a una pell suau, hidratada i confortable. Un extra de bellesa que podem portar el primer dia de platja és resistent a l'aigua.\nMousse autobronzejadora Natural Bronzer amb aigua de coco hidratant Garnier Delial\nL'olor d'aquest autobronzejador de Garnier ens traslladarà a una illa enmig del pacífic, en un resort paradisíac. El coco és el protagonista d'una mousse que s'aplica perfectament sobretot el coco. Un plus d'hidratació barrejat amb una aroma amb el que serà un plaer sortir de casa és el que totes busquem en un producte d'aquestes característiques. Garnier és una de les millors marques per a la cura de la pell i el cabell. Elaborat amb ingredients naturals aquest autobronzejador cuidarà la nostra pell, mentre li dona el to que necessita.\nPhotoderm Compact És clar SPF50 + UVA24 Bioderma\nAquests pols ens permetran lluir un to perfecte mentre cuidem la nostra pell. Bioderma té un autobronzejador per la cara que cuida aquesta part tan important, la carta de presentació que tenim de forma eficaç. Un factor de protecció elevat que a més protegeix dels efectes nocius del sol. El maquillatge juga un paper important a l'hora de bronzejar de forma natural el nostre rostre. Aquests productes ens donaran color mentre ens protegeixen del sol. Per un preu de gairebé 18 euros tindrem la base perfecta d'un autobronzejat de luxe.\nBronzejador de rostre Infinite Bronze SPF6 Lancaster\nLancaster és una de les marques per excel·lència de la cura de la pell i la bellesa que ens ofereix un autobronzejador específic per la cara. Aquesta part del cos és la que cobrarà protagonista aquests dies en què el sol incidís directament sobre ella. Fer servir un bronzejador només per la cara mentre extremem les precaucions per no rebre l'impacte és imprescindible. Les ulleres i el barret podran protegir-los de qualsevol agressió externa, tot i que un bon bronzejador és indispensable. Aquest producte de Lancaster és apte per les pells més delicades que cobraran protagonisme gràcies a un to uniforme fàcil d'aconseguir amb aquest autobronzejador Lancaster.


Sabadell es rendeix al poder de les sèries\nNeix el Festival de Sèries de Sabadell, el primer de Catalunya dedicat a aquest gènere\nÒscar Gonzàlez, Raquel Crisostomo i Antoni Carné als estudis de Cugat.cat\n'Versió local': Festival de Sèries de Sabadell\nLa febre per les ficcions serialitzades arriba del 23 de maig a l'1 de juny a Sabadell, i és que la cocapital vallesana acollirà la primera gran festa de Catalunya dedicada a l’univers de les sèries: El Festival de Sèries de Sabadell. Durant una setmana es podran veure més de 20 títols organitzats al voltant de 10 eixos temàtics, que van des les sèries de misteri a les websèries, passant per les sèries fetes a casa nostra. Paral·lelament, també s'han organitzat debats, taules rodones, perfomances, tallers de gastronomia i música de sèries, i moltes altres activitats relacionades amb l'univers de les sèries.\nEn els darrers anys les sèries de televisió han esdevingut tot un fenomen de masses i cada cop són més les sèries que acaben esdevenint de culte. Això és el que ha explicat un dels organitzadors del festival, Antoni Carné, a la secció 'Versió local' d'aquesta setmana. Carné ha vingut als estudis de Cugat.cat acompanyat d'Òscar Gonzàlez i Raquel Crisóstomo, que oferiran una xerrada sobre transmèdia al Festival.


A daily sweet: AIG 2011\nQuan vaig començar eren pels vols de Nadal del 2010 i em va cridar molt l'atenció el fet que també existís l'amic invisible a la xarxa. Ja fa molt temps que no participo en cap, però m'agradava veure com la gent es treia de la màniga regals increïbles a preu mínim. Normalment ho solia fer amb el grup d'amics que era molt reduït comparat amb els 200 i pico de blocs que participen en l'AIG d'aquest any. És al·lucinant que ens posem en contacte persones que sense internet ni sabríem que existeixen. Em fa molta il·lusió de formar part d'això tan gran.\nLa Joana de Mis recetas bordadas ho ha organitzat. Des d'aquí la vull felicitar per la seva tasca i donar-li ànims per la feina que li espera. Si voleu saber com participar, només cal que cliqueu aquí (teniu temps fins al 30 de setembre, o sigui, ja!). El logo, creat per la Carol de Design with love, és molt simpàtic i em transmet tot el que porta implícit l'amic invisible.\nEtiquetes de comentaris: AIG, Bloc\nTimbal de calamars i bolets\nStromboli amb bacó, ruca i roquefort\nCrumble de groselles i poma\nPancakes irlandesos (CSC #9)\nÀnec amb magrana i menta\nPastís de formatge estil Manhattan\nMini napolitanes amb xocolata\nNou inquilí a la cuina


Polseres Hermes - Confetissimo - bloc de dones\nPer llegir Minuts 5 Vistes 7.4 k. Опубликовано 17.10.2018\nDel arnès al perfum\nCol·laboració amb Apple\nPotser serà difícil trobar un sinònim millor per a la paraula "luxe" que el nom de la marca Hermes. Els preus de les bosses d’aquesta marca són comparables al cost dels apartaments de la província. Tot i això, l’elevat preu amaga una qualitat insuperable. Els accessoris en forma de polseres d'Hermes aportaran una imatge de solidesa elegant i elegant.\nLa història de la casa de moda Hermes comença a principis del segle XIX a França, quan Thierry Erme va fundar la seva pròpia silleria a París. Els noms són més originals que el seu propi nom, no li va sortir. L'assortiment del seu taller incloïa arnes i cuirs de cuir. És interessant que Thierry Erme posicionés immediatament els seus productes com a "luxe": els seus representants només eren representants de la màxima aristocràcia.\nPosteriorment, els fills de Thierry es van fer càrrec del cas. Han ampliat la gamma i la base de clients. Les selles Hermes, els equips i les bosses per a equips de cavalls també van tenir els seus fans fidels entre els nobles russos.\nA principis del segle XX, sota aquesta marca, es va iniciar la producció de bosses de viatge, guants, cinturons i altres accessoris. Tots es van distingir per un bonic punt de cuir, fet a mà i signatura, que encara adorna els productes Hermes.\nA més, van sortir els famosos collons de roba de seda (quads), roba i perfumeria.\nLes polseres Hermes són accessoris icònics atemporals. La línia de marca inclou:\nEsmalt (metall + esmalt).\nEnvernissat (fusta envernissada).\nPolseres de cuir.\nSón ideals per crear imatges de negocis, nocturnes, casuals i, per descomptat, emfatitzen el gust impecable i el gran estat de la seva propietària.\nEl model Hermes més famós és la polsera H. Aquest accessori té un aspecte senzill, però molt elegant, amb un fermall de clics en forma de lletra H. Pot ser estret; en aquest cas, els estilistes recomanen portar diverses peces al canell, combinant-les de color. També són molt populars els models amples de H, que destaquen la bellesa de les mans primes i fràgils.\nPolseres d’esmalt Hermes Són principalment de metall de pal·ladi i decorats amb esmalt.\nLes polseres d’esmalt H són més sovint planes. El nombre de colors és simplement incomprensible per a la ment. El comprador del lloc selecciona primer l’esquema de colors general de la polsera desitjada (per exemple, tons vermells, gris-blau, acer, etc.) i, a continuació, se li ofereix un gran nombre d’opcions de colors per triar.\nA més, podeu triar el color "plata", "or" i "or rosa" (una tonalitat d'or més silenciosa i tranquil·la) i l'amplada de l'accessori.\n"Polseres articulades" o "polseres articulades""És un altre model molt conegut. També són de metall i estan decorades amb esmalt, però en lloc de la lletra H tenen una frontissa força massiva. Aquesta polsera també té molts estampats i tonalitats diferents, pot tenir una mida, amplada i color diferents de la base metàl·lica.\n"Imprès": polseres impresesque no tinguin cap fixador. Són un accessori de metall d’una sola peça amb decoració d’esmalt. Entre els gravats hi ha patrons geomètrics, ornaments florals, polseres planes amb la marca o els seus símbols (arnès), estampats d’animals.\nPolseres Parella Perfecta (parella perfecta) és també un model d’una sola peça sense fixador visible. Per regla general, es tracta d’un accessori lacònic i senzill fet de metall, decorat amb pell texturada de diferents colors. Té un aspecte increïble i car. Podeu portar sol o combinar amb altres models.\nSi les polseres d'esmalt o de cuir són un homenatge als clàssics, els accessoris de fusta lacada ajudar a crear una imatge jove i vibrant. Amplada i gruixuda, estreta de doble o textura: la línia és petita, però molt memorable. El seu cost és lleugerament inferior als accessoris esmaltats o de pell, però els veritables experts en moda els apreciaran.\nPolseres de cuir Hermes invariablement recorden la història de la marca, com en un arnes per a cavalls, només es combinen cuirs i metalls magnífics aquí, res més. Tothom pot triar un accessori de pell segons el seu estat d’ànim i estil: l’assortiment és ampli i estret, teixit i llis i, per descomptat, de colors molt diferents.\nA part, s’ha de dir sobre els models “icònics”, és a dir, dedicats a personalitats específiques. Són especialment destacables la polsera fina del model Hapi (una corretja de pell estreta amb un fermall senzill que s’envolta al braç diverses vegades) i Kelly, tires de cuir de diferents amplades amb un fermall massiu original.\nPer als homes, es produeix una gamma bastant àmplia d’accessoris per a mans: esmalt i cuir. Les polseres H estan disponibles en un sol color: per a homes, s’ofereix blanc estricte, diversos tons de blau i marró, vermell i groc. Els accessoris de cuir amb sivelles metàl·liques són adequats tant per a fashionistes joves com per a homes respectables.\nEl cost de les polseres Hermes és, per descomptat, molt elevat. Al web podeu comprar rèpliques, de diferent qualitat i cost. Entre ells hi ha exemplars molt dignes. Tanmateix, perquè aquesta petita cosa pugui “escalfar l’ànima” realment, haureu de comprar almenys un original, que serà un passi per a qualsevol esdeveniment, fins i tot el més patós.\nEn col·laboració amb el gegant tècnic Apple Hermes, va llançar una línia de rellotges Apple Watch Hermes - Ja és difícil trobar un accessori més de moda.\nHi ha 3 corretges a la línia: Double Tour: corretja llisaque envolta el canell dues vegades Simple Tour: una corretja completament senzilla amb una sivella original que recorda les subjeccions d'un arnès de cavall i una polsera Machette, format per dues corretges amb dues sivelles. Es poden canviar amb facilitat (muntatge universal). Hi ha diversos colors per triar. Cal destacar que entre els colors originals d’Hermes no hi ha cap corretja blanca.\nPer als esports, hi ha disponible la exclusiva corretja de rellotge Hermes. poma en el color tradicional taronja per a l'empresa.


Wikiloc | Ruta Ordesa: Senda de los Cazadores - Faja de Pelai - Cola de Caballo\nOrdesa: Senda de los Cazadores - Faja de Pelai - Cola de Caballo\n563 147 17\nVista 834 vegades, descarregada 25 vegades\nCaminada que ens presenta la Vall d'Ordesa amb la qual podem contemplar un espectacular paisatge a mida que ens anem endinsant.\nSortim del prat (pradera). A l'estiu s'hi ha de pujar amb bus, fora de temporada s'hi pot arribar amb cotxe.\nEl camí comença al pàrquing mateix i està molt ben indicat. Un cop creuat el riu comencem una llarga pujada amb un desnivell pronunciat. De fet es pot dir que tota la pujada és a l'inici de la ruta, si la fem en la direcció indicada. Un cop arribat a la caseta del mirador anem flanquejant per un caminet que ens portarà a la Cola de Caballo i que ens mostrarà tota l'espectacularitat de la vall. Si el temps ho permet, podrem veure el Monte Perdido al fons.\nLa tornada la fem pel camí normal perfectament cuidat i assequible per un ampli public. Va resseguint el riu per un seguit de cascades i endinsant-se al final, per una gran i vella fageda.\nXino--xano 26 de set. 2016\nExcursió llarga que ens portarà tot el dia. Informeu-vos dels horaris de l’últim autocar de tornada. Molt recomanable fer la sortida un dia ben clar, ja que les vistes d'aquesta ruta son increïbles. Porteu abric encara que sigui estiu i recordeu posar-vos crema pel Sol encara que faci fred!\nHi ha cartells que posen que no està recomanat el camí d’anada si ha plogut, nevat o hi ha gel i tampoc fer la ruta en sentit contrari (baixar per el sender dels caçadors). Si aquest és el cas, es pot fer l’anada i la tornada per baix, per les Grades de Soaso, però ens perdrem l’espectacularitat de les vistes des de dalt.\nL’esforç sortint de la Pradera de Ordesa fins el primer punt de la ruta, el mirador de Calcilarruego, és important. És un camí estret, costerut i amb ziga-zagues que ens portarà al punt més alt de la ruta en només 2 quilòmetres per dins del bosc muntanya amunt. Des d’allà, després d’admirar les vistes i recuperar les forces continuarem per la Faixa de Pelai, un camí estret que ens fa perdre lentament el desnivell que hem aconseguit, tot travessant petites fonts, tarteres i vistes de la vall, fins a la Cola de Caballo, gran cascada i punt més allunyat del camí. Abans d’arribar a la cascada podrem veure les famoses flors de les neus, les Edelweiss. Recordeu que està prohibit arrencar cap flor del Parc Natural.\nEl camí de tornada per les Grades de Soaso és tota una altra excursió completament diferent. Ara ens trobarem amb un camí que transcorre paral·lel al riu Arazas. Veurem un munt de petites cascades en un camí ample i tranquil de baixada en el que el pendent només s’accentua quan ens acostem de volta a la Pradera d’Ordesa, on trobarem un frondós bosc.


Onda reclama a la Generalitat un deute de 822.000 euros per a inversions en centres educatius\nEl consistori s'ha vist obligat a destinar 25.000 euros dels seus fons per a finançar part de les obres del CEIP Miralcamp\nPolítica 17 de noviembre de 2020 Redacció\nOnda reclama a la Generalitat Valenciana un deute de 822.480 euros en factures impagades del Pla Edificant i d'altres inversions per a reformar els centres educatius d'Onda.\nAixí ho ha fet públic, en un exercici de transparència, el regidor d'Hisenda de l'Ajuntament d'Onda, Salvador Aguilella, qui ha explicat que “el consistori ha hagut d'avançar els diners a les constructores perquè puguen seguir avant amb les obres dels col·legis. El Pla Edificant està sent un fracàs, en els pocs llocs on s'estan millorant les infraestructures educatives públiques perquè tota la despesa l'assumeixen els ajuntaments, quan la competència és al cent per cent de la Generalitat Valenciana”.\nEn paral·lel, la deixadesa de la institució autonòmica ha fet que l'ajuntament es veja obligat a destinar 25.000 euros a fons perdut per a finançar part de les obres d'urgència que necessitava el CEIP Miralcamp abans de l'inici del nou curs escolar. El centre presentava desperfectes en els taulells de la façana que posaven en risc la integritat física de l'alumnat i vianants, així com l'arranjament del cautxú de la zona d'esbarjo infantil que utilitzen els alumnes de 2 a 5 anys.\n“Aquests llargs retards en el pagament de factures estan condicionant l'estabilitat financera dels ajuntaments en tota la província. Ens conviden a assumir inversions que suposen un esforç econòmic molt gran per als comptes municipals i després no compleixen amb els terminis de pagament”, ha manifestat Aguilella.\ncentres educatius DEUTE obres públiques Onda PLA EDIFICANT