Plantada simbòlica d'oliveres per commemorar el primer aniversari de l'incendi de la Ribera d'Ebre Plantada simbòlica d'oliveres per commemorar el primer aniversari de l'incendi de la Ribera d'Ebre\nUna olivera per cada municipi afectat per l’incendi de la Ribera d’Ebre que va arrasar més de 5.000 hectàrees de bosc i camps de conreu. Els alcaldes de Flix, la Torre de l’Espanyol, Vinebre, la Palma d’Ebre (Ribera d’Ebre), Maials, Llardecans (el Segrià), Bovera i la Granadella (Garrigues) han plantat, simbòlicament, vuit plantes per commemorar el primer aniversari del fatídic foc. En l’acte de commemoració, que s’ha celebrat aquest dissabte a l’ermita del Remei a Flix, els batlles han reclamat ampliar les zones de reg per recuperar les finques cremades i han demanat més ajudes econòmiques per als pagesos afectats.\nL’empremta del foc encara és ben present en les més de 5.000 hectàrees de bosc i camps de cultius cremades a les comarques de la Ribera d’Ebre, el Segrià i les Garrigues. L’ermita del Remei és un dels punts perimetrals on el foc es va aturar i, precisament, en aquest indret, s’han plantat les oliveres per simbolitzar la voluntat de refer-se dels fets. A l’inici de l’acte, l’alcalde de Flix, Francesc Barbero, ha afirmat que els hagués agradat commemorar el primer aniversari d’una altra manera, però que amb la crisi del coronavirus han optat per una acció senzilla. De fet, hi eren presents els vuit alcaldes afectats pel foc, acompanyats d’alguns dels respectius regidors. En la commemoració també hi ha intervingut el batlle de Maials i l’alcaldessa de Vinebre.\nD’ençà que es va extingir el foc, una de les principals reivindicacions dels alcaldes ha estat que s’instal·lin regs a les zones cremades i de secà per tal d’ampliar les àrees de regadiu. Barbero ha recordat que la setmana passada es va aprovar el projecte d’ampliació del regadiu de la Comunitat de Regants de Vingalis a la serra del Rovelló, que engloba els termes municipals de La Torre de l’Espanyol, Flix i Vinebre. “Va ser una bona notícia. Ara estem pendents d’una segona gran ampliació de regadius a la zona del Segrià-sud i del sud de les Garrigues que també necessiten que arribi l’aigua urgentment, si no no recuperarem el potencial productiu”, ha assegurat l’alcalde de Flix.\n“Som gent tossuda i persistirem. Volem que hi hagi pagesia, perquè és absolutament imprescindible aquesta barreja de mosaic de bosc i conreu per prevenir incendis en el futur. Avui estem treballant pel paisatge per aquí 20 anys i perquè no hi hagi un segon gran incendi quan el bosc s’hagi recuperat”, ha argumentat Barbero. Per això, ha reclamat la implicació de tot el territori i de les administracions.\nEn la mateixa línia, s’ha manifestat l’alcalde de Maials, David Masot que ha retret al departament d’Agricultura que no hagués implementat el projecte per ampliar les zones de reg. “Hi havia un compromís d’Agricultura de fer un projecte. En aquest moment, no sabem com està. Com a alcaldes no pararem de demanar-ho”, ha etzibat.\nUn any després, tots els alcaldes comparteixen el descontentament pel que fa a les ajudes econòmiques atorgades pel Govern, les quals consideren que no han estat suficients per revertir la situació. Masot ha criticat, novament, que les ajudes estiguessin condicionades a l’assegurança agrària. De fet, l’alcalde de Bovera, Òscar Acero, ha estat un dels més contundents a l’hora de valorar les línies d’ajut. “Tots els pagesos del municipi veuen molt malament que vinguessin el dia de l’incendi a fer-nos moltes promeses que no s’han complert. És com un mag que ve a fer una actuació i l’únic que ha venut ha estat il·lusions”, ha lamentat Acero.\nAixí mateix, l’alcalde ha assenyalat que cal que es potenciïn els productes de proximitat per ajudar a aquelles persones que no volen marxar del territori. “Una olivera tardarà entre set i vuit anys a fer olives. Hi ha persones que han perdut el 30% de la producció, com ho pot recuperar? Si s’ha donat 1,5 euros per arbre cremat”, ha exclamat. I ha afegit que s’haurien d’esmerçar els esforços a recuperar els cultius en lloc dels pins cremats. “A Bovera s’han cremat unes 540 hectàrees de propietaris, si es recuperen unes 100 o 200 serà molt”, ha dit.\nPel que fa a les assignatures pendents, els alcaldes assenyalen que el debat sobre un nou model de país i de desenvolupament rural, que el foc va portar a primera línia, s’ha aigualit amb el pas del temps. Per l’alcalde de Flix, actes com el de la commemoració del primer aniversari volen ser el recordatori perquè d’aquí a uns anys, quan es miri enrere, no hagin de lamentar que no van ser capaços d’avançar en la gestió forestal. “Pobles com la Palma d’Ebre o Flix estem impulsant associacions de propietaris forestals – la gran majoria de boscos són privats- per realçar-los. Catalunya crema cada estiu i continuarà cremant, necessitem que s’entomi d’una vegada per a totes que hem de fer amb els boscos que no paren de créixer per l’abandonament dels conreus”, ha manifestat.\nPer la seva banda, l’alcalde de Maials ha completat que s’han d’aturar projectes d’abocadors de residus – com el de Riba-roja d’Ebre-, i impulsar-ne d’altres que donin suport a una pagesia sostenible i curosa amb el medi ambient. “Que ens portin l’aigua a la zona afectada, que acabin d’arribar els ajuts per als pagesos i prou de projectes com els macros-abocadors”, ha tancat Masot.


Tàrraco Viva V Edició (22 Març).\nIncrementarà el nombre d'activitats i diversificarà els escenaris.\nDel 5 al 18 de Maig s'oferiran 35 propostes i nou seran els recintes.\nMés de 150 persones representant figures com senadors, magistrats, músics, esclaus, serfs, presos, legionarios o actors i diversos animals intervindran en la Pompa Triumphalis que se celebrarà en el Passeig Arqueològic sota la supervisiò de l'Associació Projecte Phoenix que convertirà a Tarragona en l'única ciutat del mòn on es farà.\nTarraco Viva Cinquena Edició\n2003 Tarraco Viva Cinquena Edició\nXI Trobada de "Armats" a la Pobla de Mafumet (7 Abril).\nEs van reunir una vintena de grups que totalitzaven més de 650 armats.\nVa obrir la comitiva un figurante encarnant l'emperador Cessar Augusto muntat en una cuádriga romana i escortat per una esquadra a cavall.\nLa XII Trobada tindrà lloc en el Plá de Santa María.\nXI Trobada de Armats\nUna mona per el Pont del Diable (12 Abril).\nDeu pastissers de Tarragona han creat una mico de 80 Kgr. reproduint sis arquejades de l'Aqüeducte amb motiu de la remodelació de l'entorn del monument per part de l'Escola Taller Pont del Diable. Serà degustada el pròxim 21 d'Abril en el citat monument.\nEls pastissers Viver, Palau, Seriol, González i Font posant al costat de la mona.\nUna mona per el Pont del Diable\nTumba del capitá José de Barragán (22 Abril).\nL'obertura de la tomba del capità José de Barragán Revez Luna, cap de Cavalleria del Regiment Farnesio, mort el 24 de Novembre de 1747, i de la seva segona esposa, Mª Teresa Sellier, que el seu óbit es va produir el 2 de Febrer de 1756, ha plantejat un seriós interrogant.\nSota la làpida de marbre s'han trobat les restes de cinc persones (Albert Vilaseca).\nTumba del capitá\n2003 Tumba del capitá\nViatge a Tàrraco desde la Tarragona actual (8 Maig).\nLa exposició Tàrraco-Tarragona : dues ciutats, una realitat, es pot visitar a la Casa Castellarnau. Son quinça fotomontatges encarregats per el Museu d'Historía.\nSon el resultat de la colaboració dels arqueólegs Josep Mª Macias, Lluís Piñol y Joan Mnechon y del fotógraf, Joan Alberic.


Els treballadors de la cultura reclamen ajudes en una convocatòria a Manresa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls treballadors de la cultura reclamen ajudes en una convocatòria a Manresa\nUna seixantena de persones s'han concentrat aquest matí a la plaça Major per demanar mesures que posin fi a la precarietat de les seves feines causada de les restriccions sanitàries decretades pel governs català i estatal\ntoni mata i riu 05.11.2020 | 12:32\nLa trobada ha tingut lloc a la plaça Major OSCAR BAYONA\nLa trobada ha tingut lloc a la plaça Major\nLa plaça Major ha estat aquest matí l'escenari de la trobada d'una seixantena de persones del món de la cultura de Manresa i comarca per reclamar ajudes pel sector, que està patint amb especial virulència les restriccions que imposen els governs per combatre la pandèmia de coronavirus. Convocada pels sindicats ATECAT (Associació de Tècnics de l'Espectacle de Catalunya), TECNICAT (Sindicats de Tècnics) i SMAC! (Sindicat de Músics Activistes de Catalunya), la convocatòria ha tingut lloc en diferents punts del país sota el lema #CulturaÉsTreball.\n"Com tantes altres treballadores de la resta de sectors, les treballadores culturals estem en una situació totalment crítica": amb aquestes paraules comença el manifest que han llegit Àngel Guilanyà i Alexandra Janas, tècnics de llum, en representació dels sector. El comunicat lamenta que "la pandèmia limita extremadament la nostra feina", i alerta, però, que "no és l'únic motiu que ens impedeix treballar: també ho fan les mesures restrictives imposades pels governs".\nEl manifest també adverteix que "moltes de nosaltres estem sense ingressos econòmics des de l'inici de la crisi del coronavirus. Les ajudes de l'administració, insuficients i massa vegades incompatibles, no han arribat a les treballadores i aguditzen encara més l'actual crisi social, així com la destrucció de llocs de treball dins la nostra professió".\nDesprés de posar de relleu que la cultura és "segura" a nivell sanitari i imprescindible per "garantir el benestar emocional de les persones", el comunicat reclama "ajudes directes" -i l'establiment de la renda bàsica universal-, el "pagament íntegre per part de la Generalitat de totes les actuacions cancel·lades ajornades" i que "es posi immediatament en marxa la taula de treball interdepartamental de les treballadores de la cultura aprovada pel Parlament".


Homenatge pòstum a Pere Enric Barreda i Edo – Maestrat Viu\nDe editor5 d'abril de 2014novembre 20th, 2018Sense comentaris\nDes de Maestrat Viu volem unir-nos al condol i mostrar el nostre plany per la partida de Pere Enric Barreda i Edo, referent per a tots nosaltres més enllà dels àmbits comarcal i intel·lectual.\nEns ha deixat un vertader amant del Maestrat, del català, i un model a l’hora de treballar pel nostre país. La seua constància, el seu afany investigador, ens han regalat a tothom desinteressadament les més brillants pàgines de la nostra història més propera escrites en els nostres dies.\nPer això sempre serà un estel en el nostre caminar diari en defensa de la nostra dignitat com a poble i un impossible que voler emular en els nostres treballs i anhels.\nPer tot el teu esforç, la teua dedicació, i la teua amistat, sempre tindràs un lloc en el nostre cor i en el cor de tots els maestratencs.\nEn record de Pere-Enric Barreda, del seu company i amic Xaverio Ballester (UV). Moment emotiu en la VIII Jornada d’Onomàstica de l’AVL (Vinaròs, 5/4/2014). Foto gentilesa de Joan Ortí Voltas.\nArticle anteriorVI Concurs literari i fotogràfic Carles Salvador\nArticle següentComunicat: MAESTRAT VIU denuncia RENFE per la la castellanització dels noms dels pobles i ciutats del País Valencià


EL CAS EGUNKARIA O DEMOCRÀCIA ESPANYOLA EN ESTAT PUR\nArriba desprès de set anys del tancament d’aquest diari basc per col·laboració amb ETA, i sense cap prova que ho confirmi, el judici contra cinc dels seus directius a l’Audiència Nacional, amb un cas denunciat per multitud d’organitzacions, i clara prova de les pràctiques que utilitza l’estat de dret espanyol per acabar amb les diferents identitats que conviuen al territori, diferents a la seva idea única sobre l’imperi, i que en el cas del País Basc, i amb l’excusa perfecte de la violència, serveix per barrejar qualsevol manifestació cultural autòctona amb el terrorisme.\nEl 2003, el jutge Juan del Olmo va ordenar la clausura temporal de la publicació, i l’embargament de tots els seus bens sota l’acusació de que ETA va intervenir en la creació, designació de direcció i objectius del diari, que eren amb l’excusa cultural de l’idioma èuscar, promoure la idea terrorista i els valors que defensa. Tenint el dubtós honor de ser un cas únic a Europa d’atac a la llibertat d’expressió, i informació en una suposada democràcia.\nEs dona el cas que l’acusació de la fiscalia va sol·licitar l’arxivament del cas per falta de proves, però la sala penal va considerar que es podia continuar aquesta farsa amb l’acusació popular de dos entitats amb clares connotacions feixistes com Dignidad i Justicia i la manipulada Associació de Víctimes del Terrorisme, què no aporten cap prova, apart de la seva xenofòbia pel que no consideren que segueix la directriu oficial espanyola, i on per cert, a diferencia d’altres ocasions no se suspendrà el judici com ja s’ha fet altres vegades.\nNo s’acaba aquí aquesta barbaritat i atropellament jurídic, ja que el Ministeri de l’interior davant les acusacions dels acusats sobre tortures de la Guardia Civil sofertes, els acusa de col·laboració amb banda armada per seguir el manual de directrius d’ETA, i sembla no dona credibilitat a les detallades tortures exposades, què son una clara violació dels drets humans en aquest regim democràtic de pa sucat amb oli.\nSon casos que nomes poden passar en un estat amb una cortina de fum anomenada democràcia, què en realitat esta molt lluny de ser una realitat, es molt greu tancar una publicació per estar pensada i executada com a cultura basca, i un cas insòlit a l’Europa Occidental, encara ho es més desprès de 7 anys sense proves de la seva vinculació terrorista, i nomes per l’acusació de dos grups feixistes que tampoc presenten cap prova, es mantingui aquesta parodia de judici, per acabar-ho d’adobar no reconèixer les tortures policials espanyoles que cada any son denunciades per les organitzacions internacionals dels drets humans, i on en tenim molts exemples, ja dona idea del tipus d’estat de dret exemplar que ens volen vendre.\nAquesta es l’alternativa a l’estat propi, amb un estat modern i just sense cap rèmora del passat, els arguments es van multiplicant, i francament no veig ningú amb un mínim desig de llibertat, què sigui capaç de posar impediments a aquesta decisió tant fàcil entre llibertat o repressió.\nLES OFERTES DE FUTUR DEL PARLAMENT ACTUAL\nLes reaccions que provenen dels partits que formen el nostre Parlament actual sobre les consultes independentistes no poden ser més decebedores, simplement no pensen fer res, i seguiran el seu full de ruta que passa per esperar la sentència de l’Estatut per part del TC, recollir les engrunes que en queden, i gestionar-les amb diferents versions depenent de qui ho faci. Tota la resta es paper mullat, i com ha dit avui en Joan Carretero, aquesta cambra esta podrida, i necessita un canvi radical de dalt a baix per recuperar la dignitat que hores d’ara tant sols representa un sector de la societat civil.\nEl que ens ofereix l’estat espanyol, apart d’insults i menyspreu per un exercici democràtic, son fets com els que han succeït a la cimera climàtica de Copenhaguen, on la delegació de la Generalitat que treia pit per ser la única amb oficina pròpia sense tenir estat, ha vist com l’estat espanyol no ha acreditat a tots els membres de la delegació, i nomes tres han estat els escollits, entre ells el President Montilla, la resta amb el vicepresident Carod Rovira al capdavant s’han hagut d’enregistrar com una ONG, en resum un gran caos, i una manera de fer el ridícul pel món fent veure el que no es, amb delegacions de pa sucat amb oli, similar a la idea aquella de les olimpíades per territoris sense estat, tot una cortina de fum, per amagar que en aquest món si no ets un estat, no ets ningú.\nEls partits nacionalistes espanyols com Ciudadanos i PP, no han parat de desacreditar l’exercici democràtic de les consultes, un fet normal ja que ells enyoren més altres temps que els actuals, per la seva banda el PSOE-C utilitza tots els seus mitjans per silenciar el tema, i tant sols minimitza els importants resultats, amb un President al capdavant que continua fent-se l’orni alhora d’escoltar la veu de la societat, tot un exemple per no imitar. Pel que fa a CIU i ERC han passat en 24 hores de parlar de referèndums vinculants per la propera legislatura, a córrer a dir que no donaran suport a la ILP presentada i que els faria possible, deixant ben clar que en el terreny de l’autogovern la seva única ambició es aprofitar el poc que quedi en peu de l’Estatut, i poca cosa més.\nPer tant la conclusió es que l’Estat Propi, nomes te una defensa que es la societat civil organitzada, i què contradient el que deia en Lopez Tena, que el que es tractava era de fer un referèndum, i no de preparar cap opció política, jo amb tot el respecte, li diria que ni aconseguint milions de vots, per si sols seran insuficients, si no hi ha una força política que els canalitzi en el Parlament com a voluntat popular, i hores d’ara aquesta opció es clarament Reagrupament amb un objectiu ben definit, i tot el seguit de grups i plataformes, què esperem tots junts formin aquesta gran coalició per portar els nostres anhels a la cambra i exercir-los, ell hauria de saber que cap partit actual te cap intenció de donar un pas endavant, per tant no es poden perdre el temps amb discussions estèrils o protagonismes que ara no toquen.\nTothom ha de ser conscient del que ens hi juguem, i el més important es que tot suma, com exemple posaré l’entrevista d’avui a Carretero, que assegurava que si es pel be del projecte, faria un pas enrere en benefici de Carles Mora o Joan Laporta per posar dos exemples. Aquest es l’exemple a seguir, ningú sobra, però el més important es sumar, i què el projecte independentista arribi a bon port.\nUN PETIT PAS PELS PARTITS, I UN GRAN PAS PER LA INDEPENDÈNCIA\nDesprès del 13 D, crec que cal valorar com un èxit aquest 95% de vots per l’estat propi, què suposen pràcticament la totalitat dels 200000 vots emesos, i una gran victòria en tots els vora 170 municipis amb dret a vot aquesta jornada, es un capital que s’ha de saber administrar, i què se’ns dubte es la punta de llança de cara als futurs actes que vindran, i què finalment han de culminar amb una opció política per posar potes avall el Parlament el proper any, i fer un canvi de rumb en direcció a Europa, i deixant enrere la via tronada espanyola.\nHe pensat uns quans títols per l’article, i desprès de caure amb tòpics i més tòpics, m’ha vingut la llum en forma de descoberta llunàtica, i simplement ha calgut una petita adaptació. Crec en la lliçó que l’independentisme va donar ahir de forma cívica i totalment democràtica, i on seguint la tendència de les enquestes, i la lògica indignació de qualsevol que senti alguna cosa per aquesta terra o pel seu futur en general. La participació de vora el 30 %, crec francament que no es dolenta, tenint en compte els mitjans per fer aquests comicis, amb un voluntariat formidable, però sense cap dels recursos dels referèndums convocats pel govern de torn, i així amb una sabata i una espardenya, s’ha vist com en pobles petits on el contacte personal es el mitjà preferent la participació ha estat molt més alta, i a mesura la població creixia amb habitants anava baixant, degut precisament a aquesta falta de recursos per difondre la campanya, i lluitant contra el silenci informatiu dels mitjans i la nul·la propaganda institucional, què no ha evitat el gran ressò internacional de les consultes pel món, crec un objectiu més o igual d’important que el resultat.\nCal apaivagar ràpidament aquestes desavinences entre la Coordinadora d’Osona i la Coordinadora de la resta del territori, ja que es el que menys convé, més que res per no donar carnassa als nostres enemics que son molts i espantats. Les reaccions del President Català, més pendent d’inaugurar línies de metro que del que la societat demana, segueix menysvalorant les consultes, i segueix aferrat a un Estatut moribund com la seva taula de salvació. Iniciativa segueix la seva aposta federal totalment fora de lloc, i diu que la participació es poca, obviant que en les passades eleccions al Parlament els seus votants no van ser gaires més, coses de la memòria.\nPel que fa a CIU, Oriol Pujol i Felip Puig ja donaven per fet que el dret a l’autodeterminació tindria un paper predominant en el seu programa electoral, i en Puigcercos per part d’ERC, apostava per la declaració unilateral d’indepèndencia, i el seu partit s’atorgava part important de l’èxit sobiranista de les consultes. No ens els creiem, tot es fals, pura façana. La prova del cotó la posat en Carles Mora, alcalde d’Arenys de Munt, presentant al Parlament la mateixa ILP rebutjada el maig passat per aquest, per convocar un referèndum vinculant a nivell nacional, i tot hi el seu segur rebuig per part de la Mesa, ja ha provocat la seva desaprovació per part del President d’Esquerra i del President de CIU, deixant així en un no res les declaracions del dia d’ahir, i posant les coses al seu lloc, i confirmant el que ja sabíem, cap partit del Parlament actual te intenció de trencar la legalitat espanyola, i la seva màxima ambició es gestionar l’autonomia que l’estat espanyol ens proporcioni.\nPer això, crec que es molt important el que sembla ser gairebé un fet de l’anunci d’una gran plataforma a partir de la Coordinadora de les consultes, per agrupar tots els independentistes amb els seus diferents grups, i on posteriorment s’espera la incorporació de tots els independentistes descontents en altres partits, de persones com en Joan Laporta, i per suposat del Reagrupament d’en Joan Carretero, per des de les diferents concepcions de cadascú participar d’aquest gran projecte per la independència de cara a les properes eleccions, i aconseguir l’objectiu final, què per molts entrebancs en el camí, ells saben que si sumem, guanyem.\nUN PAS FERM CAP A LA INDEPENDÈNCIA\nQuan fa pocs moments que han tancat els col·legis electorals improvisats per les consultes per la Independència, i nomes amb dades encara confoses de participació a les 18 hores, on s’estima que més de 150000 persones ja havien passat avui per les urnes i l’absència total d’incidents, ja es pot valorar com un primer èxit de la cita, cosa que contrasta amb la Botifarrada organitzada per Ciudadanos, o la manifestació d’alternativa Espanyola que han tingut el valor de quedar com a rèmores antidemocràtiques que son.\nAvui es un d’aquells dies que per força marcaran un abans i un després al territori català, primer per la pujada d’autoestima col·lectiva que generarà la macro consulta, la nostra entrada a la agenda europea com a problema a solucionar, i el futur com a estat propi que tard o d’hora s’albira a l’horitzó per damunt de les reaccions que avui hem seguit sentint d’aquí i d’allà, i què tenen la virtut de tornar a la normalitat que mai havia d’haver marxat, i que siguin els partits que defensen la dependència per sempre a Espanya els que hagin de donar explicacions, ja que la independència es un fet natural que no necessita excuses.\nVeiem l’article d’en Jordi Barbeta a la Vanguardia, on adverteix que això nomes ha fet que començar, i comet l’errada de vincular la decisió d’un tribunal espanyola a un referèndum imparable. Crec que en la primera part te raó, i el menyspreu que es tracta el tema constata amb declaracions com les del mateix Zapatero des de Brussel·les esmentant el tema, per dir que no condueix a res, però com sap que no es veritat, en parla, com fa la seva vicepresidenta De la Vega, què ens recorda un cop i un altra que no tenen cap conseqüència jurídica, i no s’ajusten a la Constitució, el tarannà d’aquest personatge ja el coneixem tots, i hauria de saber que cap Independència s’ajusta a la legalitat de l’Estat del qual ho fa, per tant es una obvietat que si vols fugir de la presó no pots seguir les regles dels carcellers. Pel que fa a la segona part no te res a veure la sentència amb les consultes, la societat catalana ja es prou gran, i sap el que ha de fer sense esperar sentències sobre vies que ja estan esgotades, i fora de servei.\nPel que fa la Botifarrada, al final resulta que darrera estava la xenofòbia de Ciudadanos i no era la societat civil, tot un exemple de democràcia, el mateix que han donat la multitudinària manifestació de 60 persones de les rèmores feixistes d’Alianza Nacional.\nLa mesquinesa i desorientació dels partits catalans no te límit, i avui mateix en Joan Puigcercós per part d’ERC, ens diu que la sentència sobre l’Estatut que comença a ser gairebé intranscendent davant el moviment de la societat civil, i parla d’un referèndum a nivell nacional, quan fa quatre dies donaven suport a l’editorial conjunta pro-estatut, i posaven com a condicions el concert econòmic per futurs pactes, crec que la situació els comença a desbordar i ja no saben com aturar-ho. Per la seva part el President Montilla, ves quina casualitat ha inaugurat precisament avui la primera part de la L 9 del metro, i ens diu que aquesta es la línia d’horitzó de l’autogovern que marca l’Estatut, crec que davant la situació d’haver d’escollir entre una línia nova de metro, i un estat propi que podrà fer les que vulgui i quan i com ho decideixi, no hi ha color.\nPer últim en Felip Puig tampoc descarta aquest referèndum vinculant per la propera legislatura, quan el seu cap de cartell no para de repetir-nos que un referèndum seria un derrota segura, i per això no el convocaria, tota una lliçó de coherència.\nEn definitiva, siguin quins siguin els resultats, la celebració de les consultes ja es una victòria, i la via queda oberta per qui la vulgui utilitzar.\nSANT JAUME DE FRONTANYA OBRE EL CAMÍ D?UN DIA HISTORIC\nEls llibres d’història amb una perspectiva més llarga, posaran el 13 de desembre de 2009 com un dia clau en el procés cap a la independència, i què de moment avui ha tingut com a protagonista el poble més petit de Catalunya, què ha votat clarament a favor de l’estat propi, amb un 95% dels seu reduït cens, i ha portat tota una sèrie de reaccions, què crec que cal destacar.\nEn primer lloc destacaria que el diari francès Le Monde en la seva editorial de política internacional, a parlat del procés independentista català avisant a la Unió Europea de l’ampliació interna que pot patir en poc temps, constata que l’independentisme ha guanyat terreny, i què la configuració política inestable ha reforçat aquesta afirmació. Destaca altres casos com el País Basc, Flandes o Escòcia, què podrien seguir el mateix camí, i treu la tradicional excusa de preguntar-se, que com es pot voler una emancipació en territoris amb amplis poders, i acaba amb una gran veritat, què avui en dia canviar les fronteres ja no es sinònim de conflicte armat.\nPer un altre costat, un altra virtut de les consultes es treure a la llum el caràcter totalment antidemocràtic del front Ciudadanos, PP i PSOE-C, cadascun amb la seva manera de fer, però amb un clar front comú. Els alcaldes del PSOE-C de ciutats grans, han elaborat un manifest en defensa de la constitucionalitat de l’Estatut, i el seu compromís de defensar-lo i vetllar pel seu compliment, ja què es la voluntat de la ciutadania, i la millor manera de defensar l’autogovern català. També en un exercici de cinisme ha criticat la sobrevaloració de la noticia de les consultes a TV3, ja que no tenen valor estadístic ni polític , i on fins hi tot Carme Figueras ex consellera, ha demanat que la Marató no es vegi contaminada per les consultes, què ha qualificat de tema conjuntural.\nEn primer lloc enhorabona als habitants de Sant Jaume, el bonic poblet que ha pogut expressar la seva opinió lliurement, i a més ha donat un veredicte prou clar. Pel que fa a la internacionalització del conflicte amb articles com el de Le Monde, on hi ha un bon fet què es treure dramatisme a la modificació de les fronteres internes, i ho presenta com un fet factible, per altra banda intenta intoxicar amb els grans poders dels que disposa els territoris que volen emancipar-se, i què simplement es una cortina de fum que venen els grans estats, però que s’allunyen molt de la realitat com molt be sabem aquí.\nPel que fa a treure la mascara antidemocràtica del nacionalisme espanyol ranci dels tres partits esmentats, i què sembla defensen la terrible conclusió que Espanya i Constitució es igual a democràcia i qualsevol altra cosa no. Ara els socialistes s’aferren a l’Estatut com un clau roent, i no recorden que van ser els primers a esmenar-lo desprès d’haver-lo votat, i van ser principals còmplices del “cepillao” d’en Guerra a Madrid, i què ara esperen la darrera escapçada del TC, per tant això saben que no es la millor defensa de l’autogovern, i molt menys comparat amb un estat propi. Respecte les critiques per TV3, em sembla indignant que del silenci informatiu en un tema cabdal per Catalunya en diguin sobrevaloració, quan a moltes televisions europees han donat més cobertura que la televisió catalana, que ja frega el deliri, amb la contaminació de les consultes a la marató per part de l’exconsellera amb un fet conjuntural. Crec que 700000 persones puguin votar si volen un estat propi en un territori de 7 milions no em sembla gens conjuntural, sinó molt important, i on els efectes polítics al finalitzar el procés hi han de ser per força, i obligaran als partits a posicionar-se, i quedar a remolc de la societat que ha posat la directe, i fàcilment ha superat l’mmobilisme i mesquinesa dels partits polítics.\nEL GREU PROBLEMA MUNDIAL DEL DOBLATGE DEL CINEMA EN CATALÀ\nLa federació de distribuïdors cinematogràfics i el Gremi d’exhibidors, unes entitats que agrupen gairebé la totalitat de sales de cinema del país, han posat el crit al cel contra la llei del cinema, i la seva quota de doblatge al català en un 50 %. Han presentat una contraproposta ridícula, què amb prou feines arribaria al 7 % de les sales, i com a premi una tarda gratuïta de cinema en català a unes 50 sales agregades al Gremi, i així problema resolt, i el català tractat com una anècdota que no va mes enllà de ser residual en aquest món global.\nSegons diuen, les majors pretenen fomentar el català, enlloc d’imposar-lo, com diuen que vol fer la Conselleria de Cultura, i ens proposen aquest pacte, què amb prou feines arribarà el 7% per veure cinema en català, i que quedaria a anys llum de la quota que marcarà la nova llei, què fa un any per part de la Generalitat ja se’ls va oferir el pagament del doblatge, i llavors ja van rebutjar amb l’excusa que doblar el català establiria un precedent per altres llengües oficials. Ara amb aquesta proposta, volen fer un petit miratge per seguir mantenint el domini aclaparador de la llengua castellana, i presentant el problema de la llengua catalana gairebé com una obsessió de la conselleria, i un precedent de greus conseqüències pel sector. Per la seva part la Generalitat esta oberta al diàleg, però considera irrenunciable l’objectiu de la paritat de les dues llengües, i poder garantir el dret dels ciutadans a poder escollir amb quin idioma es pot veure la pel·lícula.\nEns trobem amb el de sempre, una llei que simplement posa fi a aquesta discriminació cap a la societat a la que va dirigida aquesta part de la cultura, i què normalitzarà el que passa en tots els territoris del món, on les obres o s’emeten en versió original, un debat introduït amb fins malèvols per no afrontar el vertader tema, o amb la llengua del país. La contraoferta es simplement insultant, ja que passar del 3% al 7% de sales es pràcticament imperceptible, i no suposa cap avenç per la llengua pròpia del país i en clara discriminació, la tarda gratuïta en català en algunes sales ja es pixar fora de test, ja que algunes d’aquestes sales serà l’únic cop a l’any que ofereixen pel·lícules en aquest idioma, i al no especificar de si seran novetats o obres mes antigues ja doblades, dona la impressió que el ciutadà català va a veure una pel·lícula en el seu idioma simplement per aquest fet, i no per la qualitat de l’obra. Si ho fa es simplement per normalitat, i perquè al ser la seva llengua, la cultura intenta consumir-la en el mateix idioma com qualsevol ciutadà del món.\nRespecte a aquest suposat perill de traduir en totes les llengües oficials, es ni més ni menys del que fan a la resta del planeta, i aquí no som extraterrestres, encara que a vegades ho sembla, a més amb pel·lícules en concret estrenades en els dos idiomes, s’ha demostrat el gran públic potencial en català, quan se li ofereix el producte i es pot triar.\nUn altre exemple de la intransigència, i objectiu que persegueix aquest estat autonòmic, i què tant sols es podrà resoldre amb el nostre estat propi, on amb el català com a llengua de primera i vertaderament oficial, serà la llengua utilitzada pel doblatge de qualsevol pel·lícula com passa en tots els estats. Qualsevol petit pas que es vol fer per normalitzar la situació resulta impossible si no hi ha un estat al darrere, fins hi tot com en aquest cas, simplement es demana un 50 a 50 amb els dos idiomes. Cal deixar de perdre el temps, i emplenar les urnes amb paperetes del SI, en les consultes populars cap a la independència per recuperar la dignitat perduda.\nLA RESPOSTA DE TV3 DAVANT EL CANVI QUE AVIAT POT FER TRANSFORMAR AQUESTA REGIÓ AUTONÒMICA EN UN ESTAT NORMAL COM ELS ALTRES\nFa uns dies vaig enviar un email al servei d’atenció de TV3 per demanar les raons per les quals l’assumpte de les consultes per l’autodeterminació, i la seva onada el 13 de desembre eren tractades tant poc en els informatius, on moltes vegades han semblat una realitat virtual, i de pas demanar si tota aquest moviment, i aquesta tendència no mereixia un debat amb participació de persones que defensin les dues respostes, i un tractament de primer ordre com mereix l’assumpte, on fins hi tot el President Montilla tot hi menysprear les consultes, per no tenir les garanties d’un referèndum, i una vinculació directa del resultat, les seguirà amb atenció, caldria recordar-li que ell es un dels que nega la possibilitat del referèndum vinculant, i per tant nega la democràcia i el respecte a la decisió del poble al que teòricament deu el seu càrrec, i hauria d’escoltar també amb molta atenció el seu missatge.\nAquest es el email enviat per mi a TV3:\nEl motiu del meu email dirigit a la direcció de TV3, es preguntar com a ciutadà d’aquest país, i a la meva televisió pública, perquè no es dona informació de les Consultes sobre la independència, què en prop de 160 municipis es realitzaran el 13 de desembre, i on els actes son nombrosos, i crec que es un fet que no es normal, ja que no conec cap estat, què un número important de les seves poblacions faci consultes sobre el futur del seu territori, en aquest cas en forma d’estat propi, si això no es notícia de primer ordre, i amb un rerafons i moviment important al darrere, no se que pot ser notícia. El silenci sobre aquest tema que ens afecta tant d’aprop, i què pot marcar un canvi radical en aquest territori, només pot ser degut a qüestions interessades, precisament d’aquells que no volen que res es bellugui, i això deixaria en molt mal lloc a la televisió catalana que paguem entre tots, i on sembla que reclamar democràcia i dret a decidir el nostre futur es una anècdota que no cal mencionar. M’agradaria saber la motivació d’actuar o els criteris que es segueixen, i aprofitar per quan un debat sobre la Independència a TV3, com han fet moltes televisions privades amb partidaris del SI i del No, no es prou actualitat o també hi ha motius ocults. Salutacions, i espero la seva resposta\nAquesta es la resposta de la cadena:\nLi agraïm molt el correu que ens ha tramès. Els serveis informatius de Televisió de Catalunya i, en general, tots els programes que es fan ressò de l’actualitat del nostre entorn seleccionen les notícies seguint criteris informatius, en què es tenen en compte, entre altres coses, l’actualitat, la proximitat, la transcendència social, la pluralitat des de tots els seus vessants i la novetat. Òbviament, aquests són els eixos amb què s’avalua la cobertura de les informacions que vostè comenta, de la qual es fa el seguiment d’acord amb els criteris esmentats.\nPel que fa a la consulta, estem fent un seguiment puntual i rigorós de tots els fets rellevants que es van produint i així ho seguirem fent, especialment ara el dia 13 de desembre i en totes les consultes que vinguin més endavant. Per aquest motiu considerem que no són certes les acusacions que ens fa d’amagar aquest esdeveniment i li preguem que ho comprovi seguint la nostra programació.\nEsperem que aquestes explicacions siguin del seu interès i quedem a la seva disposició.\nAtenció a l’Audiència www.5430.cat\nCom podeu observar, ens diu que els seus criteris tenen en compte l’actualitat, la proximitat, la transcendència social, la novetat i la pluralitat. Les consultes per la independència crec que compleixen amb escreix amb tots aquests objectius, i prenen una dimensió molt per damunt d’ells, donat el canvi profund que poden produir en el nostre país, i en el canvi de mentalitat de la societat, però per la cadena nacional això no es suficient, i menteix descaradament quan justifica la seva cobertura dels fets rellevants, quan cada dia hi ha mots actes per tot el territori, i la majoria son totalment invisibles, cosa que contrasta amb la cobertura d’altres temes amb una transcendència molt discutible per Catalunya. Per cert del debat ni una paraula, el poder socialista amb els seus socis no vol parlar del tema, i no vol donar una visualització de l’abisme que separa els arguments del SI i els del NO, i el suport a uns i als altres.\nAquesta es la televisió que tenim, senzillament ens nega la democràcia, i fa el joc a tots aquells que volen ignorar la veu de la societat, tothom pot treure les seves pròpies conclusions.\nBARCELONA DECIDEIX I TV3 NO VOL QUE DECIDIM\nAvui es presentarà en societat la comissió Barcelona Decideix per fer possible una consulta sobre la independència l’abril proper a la capital catalana, i tancar així el cercle de les onades de consultes amb un esclat mediatic internacional, què ajudarà al procés democràtic que la societat civil ha posat en marxa, què va començar a Arenys, i seguirà aquest diumenge a més de 160 municipis repartits per tot Catalunya, un fet que per la Televisió nacional de Catalunya, així s’anomena, no li sembla destacable, ni important per fer un debat amb profunditat.\nEfectivament després de mesos de contactes, moltes entitats faran possible aquesta consulta a la capital catalana, i segons els càlculs, al final del procés el proper mes d’abril, uns 4 milions de persones poden haver estat consultades, i més de 400 pobles de tot Catalunya, en uns referèndums que provocaran un sotrac a la política catalana depenent de la participació i els resultats, superant la classe política catalana, el comportament antidemocràtic de PSC i PP negant la democràcia, i les reaccions de la caverna espanyola, amb un gran pas cap al dret a decidir, què per força i d’una manera o altra acabarà sent vinculant.\nDe totes maneres per TV3, això li deu semblar totalment normal, i que no mereix perdre una estona, amb aquest silenci, què com els mitjans d’ordre establert fan a la sortida democràtica de l’atzucac on es troba Catalunya. Sense anar més lluny en el dia d’avui la nostra televisió emet un debat anomenat Banda Ampla, i què segon ens descriu en la seva web, es un vehicle per accedir a tots els punts de vista, totes les sensibilitats, tots els testimonis, i la informació al voltant de les qüestions d’actualitat que afecten als ciutadans de Catalunya. Un debat de gran format amb 90 persones al plató, i el suport de diverses enquestes i mitjans tecnològics, i que a quatre dies d’aquest gran esdeveniment, on prop de 14000 catalans ja han votat anticipadament efectuen un debat sobre la televisió, l’ús que se’n fa, i la influència que te en les persones.\nRealment la Terribas i companyia, han cedit a la pressió del govern encapçalat pel grup socialista, i amb el suport dels seus dos socis, per canviar els seus criteris, amagant la part periodística i optant per la partidista. Tal com diu el programa abans esmentat, amb un format apte per fer un gran debat sobre la Independència de Catalunya, vol accedir a tots els punts de vista, i informació al voltant de qüestions d’actualitat que afecten als ciutadans catalans. Crec que el futur del territori on una via esta esgotada i morta, com es l’autonòmica, i un altre amb clara expansió, i on el fenomen de les consultes el posa al centre del debat polític, no te cap raó objectiva per no fer-ne un debat seriós i rigorós, on els ciutadans escoltessin els arguments d’una part i l’altra, i sota la seva consciencia prenguessin les seves conclusions. En canvi silenciar o amagar la democràcia es fer el joc al rol de l’estat antidemocràtic, i els partits que no volen saber res de la opinió de la gent, comportant-se com una dictadura qualsevol.\nHan de veure que no podran seguir amagant el tema per molt mes temps, i potser quan vulguin informar-ne, la noticia ja serà la celebració de la creació del 28é estat de la Unió europea, amb uns professionals de la comunicació totalment desprestigiats i polititzats.\nEs una clara vergonya que els mitjans que no volen que res es bellugui, amaguin i manipulin la informació fins l’últim dia al servei del regim, i fins quan ja els serà impossible no fer-ne ressò, donat la dimensió que comença a agafar el moviment, què no sembla tenir aturador.\nEL SENTIMENT CONSTITUCIONALISTA EXPANSIU DE LA ALICIA SÁNCHEZ CAMACHO\nEn un article al seu bloc, i coincidint aquests dies amb la celebració de l’aniversari de la Constitució Espanyola, la Alícia afirma que els catalans som i ens sentim constitucionalistes, i volem, creiem, i donem suport a la Constitució democràtica del 1978 com a eix de la nostra convivència, i per dotar-nos d’un marc legal comú. La dirigent popular em sembla què confon desitjos amb realitats, i sembla un altra acció desesperada per vendre un producte caducat que poca gent vol provar.\nEns recorda que en el referèndum constitucional hi van participar gairebé el 68%, uns 20 punts més que el referèndum de l’Estatut 2006, sense esmentar els contextos diferents de les dues cites, i on presenta el PP com a ferm defensor del text espanyol. Es segueix atorgant poders per dir que els catalans segueixen valorant la Constitució, com a guia del nostre futur comú, i de progrés, com a eina per una Catalunya al davant d’una Espanya moderna. Ha seguit lloant el sistema de drets i llibertats que ens hem dotat, i què ha permès la transició cap a un país democràtic de referència, i amb un augment del sistema de benestar, on Catalunya ha estat una peça fonamental assolint el més alt grau d’autogovern.\nA veure anem a pams, aquesta senyora representant d’un partit polític, rèmora de la dictadura franquista, amb un president d’honor amb les mans tacades de sang, com es en Fraga Iribarne, i representant junt amb el PSOE-C del nacionalisme espanyol més ranci, no pot donar lliçons a ningú, i no pot posar en boca dels demes els seus desitjos més interns. La votació de fa 30 anys de la que em parla, ara ja ha quedat molt diluïda, ja que molts no varem tenir ocasió de votar-la, i han passat 30 llargs anys, suficients per haver-la canviat amb profunditat, cosa que no ha estat així, i on no vol mencionar el context de sortida d’una dictadura militar de 40 anys, i la construcció d’una democràcia de fireta amb el soroll de sabres, i fent un exercici de desmemoria sobre tots els crims comesos durant aquest període del terror, son dades que no li interessa posar damunt la taula, però no es pot explicar la historia parcialment. Pel que fa la diferencia de l’Estatut del 2006, cal dir que aquest text no tenia res a veure amb l’original i il·lusionant sortit del Parlament pel procés de retallades, i el comportament indigne de la classe política catalana amb les seves renuncies i estratègies, què provoquen aquesta desafecció.\nRespecte a la modernitat, sistema de drets, i motor de Catalunya amb el més alt autogovern assolit mai, li voldria recordar que Catalunya amb la farsa autonòmica ha anat a menys, i nomes cal mirar les dades econòmiques, es molt propi del territoris que colonitzen uns altres vendre la idea de que el món s’acaba allí, i no existeix res més, però res més lluny de la realitat, en un món globalitzat, el territori català no pot ser tant curt de vista d’aspirar a ser motor d’una petita porció de territori, sinó de competir a nivell global amb un mercat inacabable, què dona totes les oportunitats del món, i evita dependències de ningú en concret. Pel que fa a l’autogovern amb el nou estatut hem vist el nivell que te, si fa no fa, el d’una delegació del govern central espanyol al territori, on no te poder per decidir res important, i de les competències que en te, l’estat les pot violar quan vulgui sense recança. Li recordaré que fins a la derrota el 1714, no calia autogovern, ja què érem el que avui anomenem estats, i preníem les nostres decisions lliurement dins el context internacional.\nUn acte més de desesperació de la caverna espanyolista, davant l’allau de democràcia que els be al damunt liderat per la societat, i que posarà el dret de l’autodeterminació damunt la taula com un acte de normalitat, i on espero de la seva persona, què simplement defensi la seva dependència espanyola, i no caigui en la trampa de la imposició disfressada de legalitat.\nANGELES GONZALEZ SINDE I JOAN FERRAN EXEMPLES DE L?ESTAT CONSTITUCIONAL\nLa ministra de Cultura espanyola Angeles Gonzalez Sinde, amb l’afer de l’arxiu de l’Agusti Centelles insisteix que no estava al cas de les negociacions amb la Generalitat per la seva adquisició, i troba normal traslladar-lo a Salamanca gastant diners públics, què en una part, paradoxes de la vida, son nostres. Per la seva banda tenim l’amic de la Crosta Joan Ferran, què respecte a l’estudi de la nomina catalana, la única cosa que li passa pel cap es socialitzar les empreses i repartir els guanys, cosa que naturalment nomes ho aconsella per Catalunya, i no per la resta del Planeta, on el sistema de col·lectivització rus ja hem vist on ha anat a parar, tot un profeta aquest polític.\nEl paper del ministeri de cultura en la compra de l’arxiu fotogràfic d’en Centelles es la crua realitat de la relació Catalunya i Espanya, per una part els greus problemes per retornar de Salamanca els arxius catalans, i què sembla no acabarà mai, i per l’altra aquesta competència deslleial per portar aquests documents en la direcció inversa. Ha estat una competició entre un peix gran i amb poder, i un petit i sense recursos, precisament perquè generosament els sacrifica davant el gran. Els hereus del llegat amb excuses absurdes han traït la memòria del pare, i se’ns dubte formen part d’aquests catalans que poc els importa la dignitat i l’espoli continuat a les terres catalanes. La quantitat desorbitada de diners ofert es senzillament intolerable, i sembla més un atac cap a la moral catalana, i un nou intent d’amagar la repressió franquista, com sabem un tema que mai ha volgut abordar l’imperi espanyol, com ho demostra la resistència a retornar els fons robats, i la ridícula llei de la memòria històrica.\nPer altra banda, en Joan Ferran, respon al document del Cercle Català de negocis sobre la nomina catalana, on els ingressos augmentarien per tots els assalariats gracies a la eliminació de l’espoli fiscal amb un estat independent, amb la brillant idea de crear comitès d’empresa per dirigir els negocis, i socialitzar els guanys per repartir equitativament la riquesa generada, en comptes d’arrencar uns euros a la tresoreria de l’estat, com ho defineix ell. Acaba atacant la dreta nacionalista dient que dona una bandera i controla tu la cartera, vertaderament lamentable.\nPel que fa a l’arxiu Centelles, es realment curiós com ens consideren territori espanyol des de Castella, però alhora es un territori heretge quan es tracta de guardar el patrimoni cultural o econòmic, el cinisme de la ministra en aquest cas es perfectament compatible amb el partit que milita, el PSOE, de fer una cara i per darrera fer el contrari, a cap democràcia mínimament civilitzada la descentralització no es veuria com una competència a les institucions centrals, sinó com a part d’elles, a no ser que siguin conscients de que no som el mateix, i els recels siguin a flor de pell. Amb un estat propi això no hagués succeït evidentment, però aquí els nostres diners son utilitzats per robar-nos, es com subvencionar amb un lladre que esta robant la teva cartera.\nLes idees d’en Joan Ferran i la seva xenofòbia catalana sempre son curioses, però en aquest cas, i militant en un partit que teòricament protegeix a la classe treballadora, defensar que els ingressos dels assalariats siguin inferiors per la nostra dependència espanyola, i posar com alternativa un model caducat de comunisme, què s’ha demostrat un fracàs per fugir d’estudi, em sembla d’una barra considerable, i demostra que aquest nacionalista espanyol li importa ben poc la classe obrera del seu territori, què hauria de prendre nota per les properes eleccions, on el cinisme d’aquest senyor prefereix perjudicar els nostres interessos, i defensar el robatori que patim disfressant-lo d’uns quants euros a les arques de l’estat, uns 22 mil milions de dèficit per si no ho sabia.\nL?ENGANY ESPANYOL DE LA CONSTITUCIÓ DEMOCRÀTICA\nAvui es celebra un nou aniversari d’aquest text inamovible i sagrat que ens uneix a tots, i ens farà feliços per sempre més. Tot això ho devem als set pares de la Constitució: Gabriel Cisneros (UCD), Manuel Fraga Iribarne (AP), Miguel Herrero (UCD), Gregorio Peces Barba (PSOE), Jose Pedro Perez Lorca (UCD), Miquel Roca i Junyent (Minoria Catalana) i Jordi Solé Tura (PCE). Aquests personatges, algun de molt sinistre, van donar vida a la cortina de fum que havia de lligar Catalunya per sempre a un destí sense identitat ni futur.\nAlguns d’aquests, com Manuel Fraga, ministre en una dictadura militar sagnant, i que diu molt de les seves aportacions al text, i donava idea del caire que prendria, molt allunyat de qualsevol democràcia normal. Un altre dels pares era el recentment mort Jordi Solé Tura, que deixant de banda la seva talla com a polític, assistim a la demagògia de la mediocritat política actual, de considerar-lo gairebé un català il·lustre, quan va ser un ferm creador i defensor d’aquest text que retallava les llibertats de Catalunya, un ferm contrari al dret a l’autodeterminació dels pobles, i una persona que va acabar al PSOE-C, gens sospitós de defensar els interessos catalans com a prioritat, i en el seu currículum hi figura el càrrec de Ministre de Cultura amb Felipe Gonzalez, un president espanyol que va arribar a crear un grup terrorista legal per lluitar contra ETA, i què mai ha pagat les seves culpes. En definitiva prou de lloar persones que no han fet res per defensar els drets de Catalunya com si fossin herois, amb tot el meu respecte com a persona.\nParlant de demagògies, avui en tenim un bon exemple amb la persona del secretari i portaveu socialista Miquel Iceta, què ha acusat Mas de nomes pensar en les eleccions, i que el seu SI en un hipotètic vot per les consultes per la independència es per no perdre vots, i esgarrapar-los d’ERC. Ens diu que no creu que hi hagi una majoria de catalans que vulguin tenir un president independentista, i que portin el país a un carreró sense sortida.\nAquest personatge primer busca excuses per un vot al SI a la independència, com si fos un mal i un pecat que de cap manera es pot cometre, i posant el NO com a signe de normalitat, i diria més la prohibició de la pregunta. Tot seguit ignorant les consultes ara en mes de160 municipis, les enquestes amb una tendència favorable a l’estat propi, i una desafecció creixent als partits d’ordre establert, ens diu que Catalunya no vol un president independentista, i què el porti a un carreró sense sortida. Caldria puntualitzar que Mas no es Independentista, i aquests dies no ha parat de dir que ell no convocaria mai un referèndum sobre el tema amb l’excusa de que es perdria, i ERC com sabem prefereix la situació actual a donar el pas cap a trencar el sistema. La veritable por de l’Iceta, i que si es un carreró sense sortida, es el nou estatut que de tant retallar-lo i encara pendent de l’esquilada final, ha quedat en un no res, i amb la visualització que els sistema autonòmic si que arribat al final, i què la societat esta disposada a dir prou i decidir lliurement el seu futur.\nAquesta es la vertadera por d’aquest nacionalista espanyol convençut, què veu com els seus privilegis, com els de la majoria de partits que l’acompanyen en el parlament de fireta català quedaran enrere, i superats per la força de la societat, què començar a caminar ràpidament cap a aquesta sortida que ell considera invisible, però que existeix, i nomes depèn de nosaltres, i tal com diria en Víctor Alexandre, els estatuts son per nacions infantils i les Constitucions son pels Estats normals.\nCEO DESEMBRE: MÉS ENQUESTES CAP A L?ESTAT PROPI\nDesprès de l’enquesta de la UOC, on amb pregunta directe sobre la Independència, el marge favorable era evident, arriba el Baròmetre Polític del Centre d’estudis d’opinió, on es nota la ma oficial dels partits, i les preguntes ja no son tant directes, i s’inclouen variables per confondre les respostes i dóna’ls-hi un valor més relatiu, de totes maneres la tendència es tossuda, i no es deixa amagar.\nVoldria destacar algunes respostes, començant pels problemes què més valora la gent, què segueix encapçalant l’atur i precarietat laboral, una cosa ben normal, ja que es un valor quotidià amb el que hem de conviure dia da dia, i on les relacions Catalunya-Espanya ocupen igual que el juliol el cinquè lloc en ordre d’importància amb una llarga llista, i què crec dona idea que al contrari del que ens volen vendre des de l’Estat, es un problema ben real.\nPel que fa a la opinió sobre la democràcia espanyola, els pocs satisfets son un 44,4, seguits del bastant satisfets 36,7, els gens satisfets 13,5 i els molt 3,3. Es una dada què incrementa els poc o gens respecte el juliol, i què es una clara demostració de la democràcia de fireta espanyola, on cada cop, més gent la veu molt lluny del que hauria de ser.\nEn el tema de la identitat, es sent nomes espanyol un 5,7, més espanyol que català 4,5, igual 42,7, més català que espanyol 25,6 i nomes català 19,1. Respecte el juliol poques diferencies, i on potser destacaria la pujada de quasi dos punts del nomes català, què gairebé es la baixada dels més catalans que espanyols, un bon símptoma per clarificar idees, i on sumant aquests dos ultims sentiments gairebé son la meitat dels enquestats, quan per contra els espanyols o més espanyols que catalans amb prou feines arriben al 10 %.\nRespecte el nivell autonòmic, els què creuen que tenim massa autonomia son un 3’8, suficient autonomia 28,4 i insuficient autonomia 60,8. Les tendències son estables, i aquest 60 que vol més autogovern es una dada molt a tenir en compte, sobretot quan l’estat vol tancar per sempre el sistema autonòmic desprès de retallar l’estatut.\nEn el tema de que volem ser, una regió 5,9, comunitat autònoma 36,9, estat federal 29,9 i Estat independent 21,6. Respecte el juliol destaca la retallada en dos punts de l’estat federal, què alhora s’augmenta en els partidaris de l’estat propi. Es un bon símptoma, i on es reflexa l’augment imparable del sobiranisme que comença a arreplegar gent d’aquesta opció inviable de l’estat federal, simplement cap a l’estat propi, una cosa depèn d’un altre que ni vol ni en te cap necessitat de federar-se amb ningú, i l’altre depèn de nosaltres. Aquesta variable del federalisme es el gran frau de PSOE-C i Iniciativa per confondre el personal, però cada cop perd més consistència. De totes maneres amb la suma dels dos conceptes hi ha 51,5 que volen un estat propi, federat o no.\nPer últim, i per destacar l’enquesta de vot en les properes eleccions, CIU i PSOE-C rebaixen expectatives, i amb un 21,8 i 15,7 mantenen un diferencia de 6 punts, i on en tercer lloc el vot en blanc arriba a un 10, què mostra la greu desafecció pel sistema i polítics actuals, de la resta destacaria que Reagrupament amb un 1,4 gairebé dobla a Ciudadanos, què va camí de la desaparició i l’opció independentista ja te aparició en aquesta enquesta, en ple procés d’expansió, i pendent de confirmar-se aquesta gran coalició per la independència que ha de fer créixer encara més aquesta opció.\nEn definitiva, bufen vents favorables cap a l’estat propi, i cal accelerar per aprofitar la situació, i posar el centre del debat polític en aquest afer, i poder donar la paraula a la societat catalana lliurement.\nNOVA DEFINICIÓ: NACIONS CULTURALS\nAvui, coincidint amb la mort d’un dels pares de la Constitució, en Jordi Solé Tura, un altre dels 7 pares d’aquesta diabòlica criatura, en Gregorio Peces Barba, ens diu que no te cap dubte que Catalunya, com el País Basc, i Galícia son nacions culturals, tot sense perdre de vista que segons la criatura abans esmentada, no hi ha més que una nació sobirana que es Espanya, i avisa que els retocs del TC al text català repercutiran en altres estatuts comunitaris amb punts similars.\nEns confessa que creu que hi ha una voluntat fonamental dels pobles de viure junts, i posa l’exemple d’en Mas, i la seva retòrica de que en un referèndum guanyaria la resposta negativa. Diu que des de Madrid les persones sensates de cap manera volen una Catalunya independent, i que a Catalunya tot el món vol estar en el conjunt de l’estat, deixant de banda la impossibilitat des del punt de vista europeu per a una unitat territorial de 500 anys, què res te a veure amb la unitat de Sèrbia des de la primera Guerra Mundial. Per últim ens recorda que amb el dictat de la Constitució ja van sorgir les cultures diferenciades, què estaven tapades en els 40 anys de dictadura, i què es van resoldre amb l’autonomia de les nacionalitats i regions.\nRealment quan vols amagar una realitat emergent que no els interessa, i els arguments s’acaben, s’han d’inventar mesures desesperades que anirem veient amb el pas del temps, i aquest personatge s’atreveix a batejar-nos com a nació cultural, un nou terme per explicar la raresa que som, ja que jo no conec en tot el món cap estat cultural per exemple, hi ha estats i territoris supeditats amb aquests, no hi ha invencions a mitges. Pel que fa al text sagrat i inamovible que van crear, evidentment, i ja donant idea del seu tarannà nomes reconeix una nació sobirana, en canvi com que la realitat es tossuda, després s’ha d’inventar l’estat autonòmic dividit en nacionalitats i regions, en teoria si tots som iguals la cosa grinyola, o una sola nació, o nacionalitats i regions, les dues coses donen molt que pensar. Estic totalment d’acord de la sensatesa de Madrid de no voler que volem sols, si jo jos madrileny evidentment no deixaria escapar la gallina dels ous d’or, no ha tret cap novetat, ara discrepo totalment de la seva seguretat afirmant que a Catalunya tothom vol estar amb el conjunt de l’estat, a quin món viu aquest personatge, que no ho sap que el 13 de desembre mes de 160 municipis faran consultes per l’autodeterminació, que no sap totes les entitats i plataformes independentistes que apareixen com bolets, que no ho sap de les 2 grans manifestacions a Barcelona els últims anys, que no ho sap que es van desplaçar 10 mil persones al cor d’Europa per reclamar un estat propi, i finalment que no ho sap els resultats creixents de totes les enquestes sobre el tema que van apareixent, a qui vol enganyar. Finalment i com a argument fals i recurrent, diu dels problemes d’Europa per acceptar la nostra separació, quan el problema es nomes seu, la Unió ja ha demostrat amb altres territoris la seva comprensió, on trobo molt adient la comparació amb Sèrbia que seria la nostra Espanya, i on ens parla de 500 anys units, dada totalment falsa, ja que no arriba als 300 i si vol fer memòria va ser el 1714, i per la força de les armes borbòniques, o també ho vol amagar sota l’estora.\nEn definitiva la típica intoxicació sinistre d’aquest personatge fatxenda, i amb la seva visió de l’imperi què no contempla cap moviment democràtic de llibertat, cosa que dona entendre la mena de monstre anomenat Constitució, què van crear, i que dona a entendre que no hi ha res més a parlar amb aquesta gent.\nLA UOC DESMENTEIX MAS, DURAN I LA RESTA DE PARTITS AUTONÒMICS DEL PARLAMENT\nUn macrosondeig encarregat per la Universitat Oberta de Catalunya, dona per primer cop una victòria dels partidaris de la Independència de Catalunya 50,3%, davant un 17’8% contraris, i un 24,6% abstencionistes, i amb una dada encara mes espectacular, un 83 % creuen que Catalunya te dret a decidir lliurement el seu futur. Unes dades que desmunten les teories interessades mes pessimistes dels dirigents de CIU, i que donen fe de l’evolució de la societat catalana cap al seu estat natural, què es l’estat propi sense complexos.\nEfectivament, deixant de banda la carrega simbòlica que significa la victòria del SI per primer cop en una enquesta d’aquestes característiques, i entenen que son dades variables, però que en tot cas indiquen tossudament una tendència natural de l’augment imparable de partidaris de l’estat propi. Hi ha més dades interessants, com que el SI es més racional, amb unes ganes d’aprofundiment democràtic i de dir prou a l’espoli econòmic, per la seva banda el NO actua més per sentiments i amb menys arguments, ja què es molt difícil trobar-los. Un altra dada interessant es que els nascuts fora d’Europa son els que creuen més amb l’escenari d’una Catalunya independent, en canvi els nascuts aquí tant sols un 28,1 % ho veu probable, se’ns dubte la colonització mental fa estralls amb la dignitat personal. Per últim destacaria que dividit el territori en 6 vegueries, en totes guanya el SI, amb un primer lloc de les comarques gironines un 64’5%, i només dues que no superen la meitat, El camp de Tarragona 47,2%, i Barcelona 46,3%, amb Tarragona com a més partidària del NO.\nLes reaccions dels partits autonòmics catalans, son des del mutisme del PSOE-C, com ja sabem contrari a sentir la veu del poble, fruit de la seva poca vocació democràtica, i el seu nacionalisme espanyol per sobre de la voluntat popular, i on intenta amb males arts, com en el manifest contrari a les consultes de les cases regionals, on el seu portaveu es vinculat amb aquest partit que ha cuinat aquest pamflet sense sentit.. ICV segueix trobant a faltar la opció federal, cosa que si ho diuen seriosament, directament ens prenen per imbècils, ja què els repetiria que per federar-se han de ser dos, i no hi ha ningú disposat a fer-ho amb Catalunya, què d’altra banda no ha de buscar un encaix amb Espanya pels temps dels temps quan se li nega aquesta possibilitat. ERC es mostra satisfeta, però prudent, i atribueix aquests resultats amb la seva tasca, i manté aquesta sospitosa ambigüitat que els ha fet perdre qualsevol credibilitat.. CIU ara vol presentar una proposta parlamentaria de suport a l’Editorial que defensa les engrunes de l’Estatut disfressada de falsa dignitat, i els seus dirigents ja han deixat clar que no creuen amb la independència, ho dic pels que pensaven votar-los amb aquesta esperança, ja poden anar buscant una nova papereta.\nA l’altre costat ja tenim la Falange amenaçant amb manifestacions el dia de les consultes del 13 de desembre, amb la permisivitat d’un estat de dret que no ha evolucionat gaire des de l’època franquista, i el cinisme d’en Zapatero, dient que tornaria a votar aquest Estatut retallat per tots, i mort abans de veure la llum.\nEn definitiva, una nova empenta cap al procés d’independència, on la societat civil ha posat la directa, i on ara per primer cop una enquesta ja recull una majoria afirmativa a aquesta opció, queden lluny aquells estudis on tant sols una minoria marginal donava suport al SI. Ara no ens podem aturar, i cal seguir mobilitzant la població, i per altra banda en les properes eleccions donar una gran força a la opció independentista ara fora del Parlament, i representada de moment per Reagrupament, què ha d’escombrar definitivament de la seu on resideix la sobirania popular, aquesta colla de partits que no volen deixar volar a Catalunya, i que decideixi lliurement el seu futur.\nLA CECREC ES PREOCUPA PER LA DEMOCRÀCIA ESPANYOLA\nLa Confederacion de Entidades Culturales Regionales de Catalunya (CECREC), que es composada per les federacions extremenyes, aragoneses, Castilla La Mancha, Andalusia i Galícia, han mostrat la seva preocupació mitjançant un manifest per les consultes sobiranistes catalanes, què creuen poden afectar la convivència pacifica i harmoniosa de tots els ciutadans de Catalunya, i fan una crida als polítics, perquè es dediquin a resoldre problemes, i no crear-ne on no n’hi ha.\nEns comenten en el seu escrit, què han constatat que la majoria de consultes es fan en poblacions on les formacions nacionalistes i independentistes son majoria, i recordant l’article 1 de la Constitució, on proclama que la sobirania resideix en el poble espanyol del que emanen els poders de l’estat, i on les decisions que afecten a tota Espanya els corresponen a tots els espanyols, i conviden especialment CIU i ERC a no voler canviar la realitat jurídica. Lloa la societat catalana, i ataca les formacions abans esmentades per proposar consultes que no porten enlloc, i què la Constitució deixa ben clares, acusant de falta de maduresa. Ens diuen que no representen el total de la societat, i s’adhereixen a les editorials pro Estatut amb el lema “La dignitat de Catalunya” ,i reclamen la resolució per part del TC d’aquest doble pacte polític referendat per la població.\nEn primer lloc cal dir, què aquestes entitats culturals es tindrien que dedicar a això, a difondre la seva cultura, i no escampar mentides malintencionades al servei de les autoritats competents. Fer una consulta pacifica i democràtica mai pot afectar la convivència, sinó, el que estan qüestionant es la democràcia, què precisament es basa en el dret a decidir de les persones, i el joc de majories i minories, no confonguin al personal. Els polítics com diuen han de resoldre problemes, i un que fa prop de 300 anys que dura, es el famós encaix de Catalunya amb Espanya, i seria bo que es preguntessin el motiu, i perquè no succeeix en altres llocs. Pel que fa a les poblacions i els partits nacionalistes, si entenen aquesta paraula com defensa d’un territori, haurien d’anomenar igualment així a PSOE i PP, què en molts casos no es que defensin el NO, es que neguen el dret a preguntar, això te un nom i es feixisme, si nomes utilitzen la paraula nacionalista per uns, vol dir que creuen en nacionalismes de primera i de segona, o potser que nomes tenen dret a ser nacionalistes una part i l’altra no. Pel que fa a la sagrada constitució si investiguen un mica, comprovaran que totes les independències amb referèndum, mai ha votat l’estat que domina el territori que vol fer la consulta, per raons ben obvies, no demanis un animal que deixi la seva pressa quan te gana, perquè evidentment no ho farà. Aquesta realitat jurídica de que parlen no pot ser inamovible, i en tot cas pot ser legal, però no justa, per tant els ciutadans lliurement i per majoria tenen dret a canviar-la, les lleis estan per servir les persones, no a l’inrevés.\nLa falta de maduresa amb les consultes que no porten enlloc, porten allà on no volen sentir parlar, una cosa tant senzilla com que la societat decideixi, els hi agradi o no la decisió, i per tant, anar contra això es enyorança d’altres temps passats o simplement mala fe, cosa que s’agreuja amb la defensa de l’editorial, que simplement allarga l’agonia, demanant la defensa d’una llei morta per no afrontar un projecte nou, si es que la societat el vol.\nPer tant totes aquestes entitats regionals que viuen de subvencions publiques pagades amb els nostres impostos, s’han de dedicar a la seva labor social, i no a escampar falsedats i opinions al servei de la veu d’uns determinats interessos.


Proposta de Pla Director per a la finca de Can Colomer | Consell Comarcal del Baix Llobregat\nProposta de Pla Director per a la finca de Can Colomer\nEnviat 29 Jul, 2020\nLa presidenta del Consell Comarcal, Eva Martínez, va mantenir una trobada amb l’alcalde de Sant Climent de Llobregat, Isidre Sierra i el regidor de Polítiques Agroforestals, Salvador Tugas, per valorar la proposta de contingut del Pla director en relació amb la finca de Can Colomer i el seu entorn.\nAixí mateix, des del Consell Comarcal es va plantejar un projecte d’economia social lligat a utilitzar els terrenys de la finca per a la producció de pèl·lets, un combustible sòlid, format a partir de la compactació de biomassa que prové de les explotacions i neteges forestals i de les indústries de la fusta a través de les restes i serradures, i també altres activitats com la silvicultura.\nEn la reunió també es va parlar de la col·laboració del Consell Comarcal, l'Àrea Metropolitana de Barcelona i un conjunt d'entitats vinculades al sector forestal, per tal que la finca Can Colomer pugui ser un espai on s'analitzin sistemes de gestió agroforestal de bosc mediterrani en context de canvi climàtic, en el marc d'un projecte europeu.\nLa finca de Can Colomer, ubicada al terme municipal de Sant Climent de Llobregat, és propietat del Consell Comarcal, tot i que constitueix una finca bàsicament forestal amb algunes activitats agrícoles i amb aprofitaments de tipus socials per part de veïns i entitats de Sant Climent.\nSegons es va especificar a la trobada, qualsevol emplaçament urbanístic que se’n derivi de la finca no podrà afectar els projectes d’economia social i agroforestals plantejats.\nFins al moment, les actuacions realitzades en la finca han estan vinculades principalment a la prevenció d’incendis forestals, com la millora i el manteniment dels camins i infraestructura dels punts d’aigua per bombers, i els treballs de gestió forestal, executats pel Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya, amb qui es té un conveni de col·laboració per la gestió de la finca. D’altra banda, el Consell Comarcal és membre de l’Agrupació de Defensa Forestal Sant Ramon i dóna suport a la Federació d’ADF de la comarca.


Massa tard! - Diari de Sabadell\nAgradi o no, les tecnologies transformen les societats. Es pot negar l’evidència, però si no ens adaptem i ,sobretot, aprofitem els avantatges, quedarem relegats dins la societat (persones, empreses, entitats, ciutats, països, etc.). Això sempre ha estat així, només fa falta veure l’evolució des de l’edat de pedra fins als nostres dies.\nA les universitats s’utilitza molt una fotografia de Nova York feta en el mateix lloc. Una està feta l’any 1900 i la pregunta és: hi podeu veure un cotxe? Doncs sí, es pot veure un cotxe rodejat de carruatges. Amb la mateixa foto feta el 1913, o sigui, 13 anys després, la pregunta és diferent: Podeu veure-hi un carro? I efectivament, encara apareix un sol carruatge envoltat de cotxes.\nEn només 13 anys hi va haver un canvi tecnològic brutal. La gent i les empreses que depenien del cavall i que no es van adaptar es van quedar sense feina: genets, cuidadors i entrenadors de cavalls, netejadors d’estables, etc. En canvi, van aparèixer noves oportunitats: mecànics, conductors, taxistes, manyans, etc.\nAixí, tot canvi comporta molts punts negatius, però també avantatges. N’hi ha que utilitzen el canvi com a avantatge competitiu i altres que només es queixen, no fan res i, com és natural, desapareixen.\nEn el cas de Sabadell, recordo que quan les targetes de crèdit començaven a ser d’ús habitual hi havia una botiga de roba del passeig de la Plaça Major que seguia sense acceptar-ne. Evidentment, per ells era un cost, però no tenien en compte que si no acceptaven targetes, llavors perdien vendes. Quan varen reaccionar i començaren a acceptar targetes, els clients ja no els eren fidels. I varen tancar. Quan varen reaccionar: massa tard!\nAvui la tecnologia està avançant de manera exponencial i, agradi o no, afectarà tothom. Pensem com les webs varen afectar i afecten el comerç, amb empreses destacades com Amazon. En el comerç, la competència ja fa temps que no és la botiga del costat. S’adaptaran els comerços al nou entorn? O quan reaccionin potser serà: massa tard!\nL’aparició del mòbil, que és només un nou pas en l’evolució tecnològica, ha implicat molts canvis. Pensem com ens comuniquem, com comprem, com ens entretenim o treballem amb les entitats financeres.\nAra estan venint noves tecnologies, com ara la Internet de les Coses, que suposarà una revolució més gran que el mòbil. Cada dispositiu (màquines, vehicles, rellotges, electrodomèstics, semàfors, etc.) estarà connectat a Internet i es podrà comunicar amb altres dispositius i també amb les persones. De fet, el mòbil és, tan sols, un dispositiu més. Aquí hi haurà multitud d’empreses (i de ciutats) que ho aprofitaran i d’altres que quedaran relegades a l’oblit o la desaparició.\nA la indústria, aquests canvis estaran sobretot lligats la Indústria 4.0. Parlant amb Antoni Garrell, un dels autors del magnífic llibre La Industria 4.0 en la Sociedad digital, em deia que les empreses tenien 4 o 5 anys per posar-se al dia amb la Indústria 4.0. Personalment, crec que les empreses tenen algun any més; però d’altra banda no crec que es posin al dia. Les noves empreses que siguin natives de la Indústria 4.0 desplaçaran del mercat la majoria d’empreses que ara estan a la seva zona de confort i fan poc. Quan se n’adonin ja serà: massa tard!\nI amb les ciutats passa el mateix. De fet, en un món global, competeixen entre elles pel millor talent, per les millors empreses, per donar millors serveis i facilitar la vida als seus ciutadans. La tecnologia permet l’evolució cap a ciutats intel·ligents (smart cities). I com estem a Sabadell? Doncs si vas a la seu electrònica de l’Ajuntament i vols fer una domiciliació bancària de tributs (amb certificat digital) et diu: “Tràmit fora de servei”. Amb aquest exemple ja està tot dit. Sabadell també ja va: massa tard!


Pors i fòbies: Conceptualització i estratègies d'afrontament | Gabinet Psicològic Mataró\nPors i fòbies: Conceptualització i estratègies d'afrontament\nLa por constitueix una de les principals emocions, tant de l'ésser humà com d'altres espècies. Tots, o gairebé tots nosaltres l’hem experimentat en algun moment de la nostra vida, i fins i tot si ho pensem, és possible que hagi aparegut en els últims dies. Així, tot i que acostumem a utilitzar algun exemple o situació personal (d'ara, animals, la foscor ...) per conceptualitzar-la, formalment la podem definir com la sensació desagradable, normalment d'angoixa, provocada per la percepció d'un perill real o imaginari, relacionat amb el passat, el present o el futur.\nAquesta sensació habitualment es caracteritza per una sèrie de símptomes, els quals es vinculen sobretot amb l'ansietat. En aquest sentit, quan aquests símptomes són especialment significatius, i limiten la vida de la persona que els pateix, és possible que ens trobem davant del que es denomina fòbia. Aquesta, s'entén com la por o ansietat intensa cap a un objecte o situació específica, la qual gairebé sempre provoca aquest malestar, i que a més s'evita o es resisteix activament. Una altra de les característiques és que aquesta por es considera desproporcionada en comparació amb el perill real que planteja l'estímul en concret. Actualment, es considera que existeixen 4 categories les quals ens ajuden a situar les diferents situacions o objectes fòbics:\nAnimal: Certs animals com gossos, serps, aranyes, escarabats ... són els causants del malestar. Alguns es relacionen amb certes sensacions com el fàstic, però altres queden vinculats a la perillositat o probabilitat d'un atac imminent.\nEntorn natural: Alguns exemples serien les altures (un dels més freqüents), les tempestes o l'aigua. Aquests es refereixen a elements específics del context i constitueixen uns dels més importants.\nSang-injecció-mal: Aquí ens trobem des de la por a la sang, fins als estris mèdics, cicatrius o tot allò relacionat amb el dany corporal més físic.\nSituacional: Aquest és potser el més freqüent a nivell general. Es refereix principalment a espais concrets de la nostra vida quotidiana com ara ascensors, habitacions tancades, avions, autobusos o trens, etc.\nAltres: Els manuals reserven sempre una categoria per a aquells estímuls o situacions que no poden ser classificats en altres apartats. Aquí s'inclourien pors com a situacions que puguin provocar ennuegaments, vòmit, persones disfressades, certs sons, etc. Normalment es considera que aquests últims són menys prevalents en la població.\nUn cop conegudes les principals categories, és especialment important tenir en compte que encara que s'utilitzen per conèixer i classificar les fòbies, també poden servir per comprendre la simple por. D'aquesta manera, la diferència, com s'ha destacat, la marcarà la incapacitació i malestar que suposen per a la persona que els pateix. Al costat d'això, un aspecte interessant, és la consideració de la desproporcionalitat de la por. En aquest sentit, moltes persones poden reconèixer "racionalment" que no hi ha un perill real, però en canvi, no poden evitar sentir aquest pànic o por atroç quan s'acosten a l'estímul.\nEn aquesta línia, entrem en la importància de comprendre la interrelació entre tres elements, pensament - emoció - conducta. Aquests constitueixen gairebé la base de tot ésser humà, i l'explicació de la gran majoria de problemàtiques que patim. En el cas de les fòbies, pot distingir-se clarament un component cognitiu (pensaments, creences i interpretacions sobre l’estímul i la capacitat personal per afrontar-lo), emocional (habitualment ansietat, ràbia i fins i tot tristesa) i conductual (evitació persistent, portar amulets, prendre medicaments ...). Així, les estratègies d'afrontament i d'intervenció s'encaren a treballar tots ells en conjunt proposant alternatives eficaces i útils per a possibilitar l'afrontament i, per tant, la reducció del malestar associat. Entre elles, l'exposició es considera una peça clau del tractament. Però, aquesta, acostuma a estar immersa en un treball multidisciplinari i integral necessari tant per a la comprensió com per a l'abordatge del pacient i de la seva problemàtica.\nEntre aquestes orientacions trobem la Teràpia Cognitiu-Conductual o la Teràpia Sistèmica, les quals són algunes de les que partim en el nostre centre de psicologia, a Mataró. Si vols aprofundir sobre aquestes i la seva utilitat per afrontar certes dificultats, truca'ns i et facilitarem tota la informació que necessitis.


Ad'Art: de gener 2010\nparit per Ad'Art a les 0:04 Cap comentari:\nEns tornem a posar en marxa...\nAd'Art ha descansat molt durant aquestes festes de Nadal i ha començat l'any nou amb moltes ganes de continuar actuant per dinamitzar el panorama cultural i artístic de la ciutat, també participant dels actes que organitzen amics nostres com són l'associació d'art i poesia El Llop Ferotge i el col·lectiu de Terrorisme Literari, que fa un temps va organitzar un cap de setmana de varietats literàries per tota la ciutat, anomenat Fart d'Art. A tots dos els volem agrair el seu recolzament i presència als recitals literaris que organitzem cada estació a El Cafè del carrer Ciutadans.\nPrecisament, el proper mes de febrer Ad'Art oferirà de nou aquesta vetllada poètica on tothom està convidat a participar. Us informarem en breu de la data i hora concrets del recital.\nVolem aprofitar també per informar-vos que un dels col·laboradors d'El Llop Ferotge que ha participat a diversos recitals (Més Paraules d'una Nit d'Estiu i Paraules d'una Nit de Tardor), en Jordi Fornos, presenta el proper dijous 21 de gener, a les 20h, el seu llibre L'opi d'un hivern, a la Casa de Cultura de Girona.\nPresentaran l'acte Josep Mª Fonalleras, el poeta argentí i membre d'El Llop Ferotge Edu Sívori i també hi haurà l'actuació de Sonsotons, grup de poesia, música i cuina del qual en forma part en Jordi. També participarà la il·lustradora del llibre, Andrea Zayas, que farà dibuixos en directe relacionats amb els poemes que es vagin recitant. Encara queda per conformar que la ballarina Marta Esplugas interpreti en directe algun dels poemes.\nUn espectacle complet, doncs, que no us podeu perdre! Enhorabona a en Jordi Fornos i gràcies a tots, com sempre, per seguir mostrant-nos el vostre interès.\nparit per Ad'Art a les 12:26 Cap comentari:


Les condicions del concurs no s’han fet públiques. En aquesta foto, una imatge d’arxiu d’unes eleccions catalanes. CRISTINA CALDERER\nBarcelonaL’aplicació de l’article 155 ha provocat una situació d’excepcionalitat en molts àmbits de la política i la societat catalanes. I la convocatòria d’eleccions del 21 de desembre no se n’ha escapat. Segons ha pogut saber l’ARA, el recompte dels comicis s’ha adjudicat a dit a Indra, sense que la resta de companyies competidores hagin pogut optar al contracte. Indra és una empresa de la qual l’Estat és el principal accionista individual, ja que controla el 18,7% del capital. El mateix Estat ha fet servir el que s’anomena una tramitació d’emergència, una excepció que recull la llei de contractes del sector públic per si l’administració “ha d’actuar de manera immediata a causa d’esdeveniments catastròfics, de situacions que suposin un greu perill o de necessitats que afectin la defensa nacional”. De fet, el Butlletí Oficial de l’Estat ja va publicar que tots els tràmits relacionats amb el 21-D es farien per aquesta via d’emergència.


Joc Puzle atòmic - Joc online per jugar gratis\nJoc Puzle atòmic\nIntenta omplir el dipòsit utilitzant la pistola i els miralls\nCom es juga? Mou els miralls per tal que quan es dispari la pistola, les partícules omplin el dipòsit\nEtiquetes: puzzles (474) dispar (191) lògica (43) omplir (21) trencaclosques (204) puzle (358) puzzles (338) puzzle (351)\nMés jocs semblants a Puzle atòmic\nMini golf divertit\nJocs relacionats amb Puzle atòmic\nParella de números\nBricks i blocs\nPiscina de monstres\nMunta la cara\nés un joc online per jugar gratis. No has de descarregar res, ni instal·lar res, perquè Puzle atòmic és un joc en html5 per jugar des del navegador.\nSegur que et preguntes, com es juga a Puzle atòmic, doncs bé, aqui tens les instruccions: Mou els miralls per tal que quan es dispari la pistola, les partícules omplin el dipòsit. I hem provat el joc per tú i et podem explicar de va el joc. Has de portar el tren fins a la propera estació ple i sense passar-se ni descarrilar.\nEl joc Puzle atòmic


El Ministeri d'Interior es fa amb el control dels Mossos d'Esquadra\nDos agents dels Mossos d'Esquadra durant la concentració a la seu provincial de Tarragona de la Fiscalia.\nTot i així, el Ministeri nega que es retirin les competències dels cossos de seguretat catalans\nActualitzada 23/09/2017 a les 13:12\nEl Ministeri de l'Interior ha assumit la coordinació de les forces de seguretat a Catalunya per impedir la celebració del referèndum, la qual cosa no suposa que es retiri competència alguna als Mossos d'Esquadra, han informat a Efe fonts ministerials.\nAixí ho ha sol·licitat el fiscal a la llum dels esdeveniments d'aquesta setmana i després que Interior comuniqués per carta al conseller d'aquest departament de la Generalitat, Joaquim Forn, l'enviament a Catalunya d'unitats de Policia Nacional i Guàrdia Civil per recolzar els Mossos d'Esquadra en el manteniment de l'ordre públic.\nSegons ha transmès el fiscal cap del Tribunal Superior de Catalunya als responsables de Guàrdia Civil, Policia Nacional i Mossos, la coordinació ha estat encarregada a la Secretaria d'Estat de Seguretat.\nAixò no suposa, insisteixen les fonts, retirar cap competència a la policia autonòmica catalana. En l'essencial, agreguen, el mecanisme de coordinació acordat és el mateix pel qual als mossos se'ls va encomanar les actuacions posteriors a l'atemptat de Barcelona i Cambrils.\nLes fonts recorden que la llei orgànica de forces de seguretat de l'Estat de 1986 contempla en el seu article 38.2 la intervenció de Policia i Guàrdia en el manteniment de l'ordre públic en suport dels Mossos, com així Interior ho ha comunicat per carta a les autoritats catalans per justificar l'enviament a Catalunya d'unitats de Policia Nacional i Guàrdia Civil.\nL'exercici d'aquesta funció correspon amb caràcter prioritari als Mossos però, segons recull la citada llei, sense perjudici de la intervenció de Policia i Guàrdia Civil quan, «bé a requeriment de les Autoritats de la Comunitat Autònoma, o bé per decisió pròpia, ho estimin necessari les Autoritats estatals competents».\nEl Govern no accepta el control estatal dels Mossos d'Esquadra i estudia una resposta jurídica


Agència Europea de la Pesca - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1r febrer 2006\n42° 14′ 14″ N, 8° 43′ 11″ O / 42.2373°N,8.7196°O / 42.2373; -8.7196\nL'Agència Europea de la Pesca (CFCA) és una agència de la Unió Europea (UE) que vetlla pel compliment de la política pesquera comuna i que controla l'estat dels caladors.\nFou creada pel Consell de la Unió Europea i el Parlament Europeu l'any 2005, i s'espera que entre plenament en funcionament a mitjans de 2008. La seva seu està ubicada a la ciutat gallega de Vigo, tenint actualment la seva seu de forma provisional a la ciutat belga de Brussel·les.\nEl seu director executiu és el neerlandès Harm Koster.\nLa seva missió és millorar el compliment de la política pesquera comuna seguint els criteris adoptats pels membres de la Unió l'any 2002. Així mateix vetlla per unificar els criteris de control i inspecció de les zones pesqueres. Com a agència de la Unió depèn de la Direcció General de Pesca i Assumptes Marítims, de la qual també depèn l'Agència Europea de Seguretat Marítima.\nEl Consell d'Administració està format per un representant de tots els Estats membres de la Unió i per sis membres de la Comissió Europea.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Agència Europea de la Pesca\n(anglès) Portal de l'Agència Comunitària de Control de la Pesca\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Agència_Europea_de_la_Pesca&oldid=20850674»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 març 2019 a les 21:22.


Holiday home Soldalen Nykobing Sjaelland Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNykobing Sjaelland City Center, Nykobing Sjaelland, Dinamarca - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Soldalen està situat idealment a Nykobing Sjaelland; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Soldalen, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, renta vaixelles a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Holiday home Soldalen la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Nykobing Sjaelland.


Respecte del treball, totes les comunitats han incrementat les seves taxes interanuals d'ocupació i les Illes i Múrcia han registrat els majors augments\nLa xifra de negocis del sector dels serveis augmenta a les Illes FRANCESC MELCION\nPalmaLa xifra de negocis del sector dels serveis a Balears va registrar un increment del 6,5% a l'abril en comparació amb el mateix mes de l'any passat, segons l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nEn el conjunt de l'Estat, l'activitat del sector serveis va créixer en termes interanuals un 3,6%, xifra que suposa una moderació del creixement de 6,1 punts respecte del març, amb la qual cosa ja acumula 44 mesos consecutius a l'alça.\nSegons els indicadors d'activitat del sector serveis (IASS), l'ocupació va augmentar un 2,7% a l'abril respecte de l'any passat, una pujada que es va accelerar tres desenes enfront de la de març.\nSi s'eliminen els efectes estacionals i de calendari, la facturació del sector serveis va pujar un 8% interanual, taxa 1,2 punts superior a la de març, de manera que marca el major increment dels darrers deu anys.\nDins del comerç, la major alça en la facturació la va registrar el comerç majorista i d'intermediaris (5%), seguit del minorista (1,7%), mentre que la venda i reparació de vehicles va comptabilitzar un descens d'un 1,9%.\nQuant als altres serveis, el major increment el va experimentar l'hostaleria (12,4%), seguida de les activitats administratives i serveis auxiliars (6,8%), les activitats professionals, científiques i tècniques (5,1%) i el transport i emmagatzematge (1,7%), mentre que va disminuir la informació i comunicacions (0,4 %).\nEl sector de l'hostalaria ha patit el major increment amb un 12,4 % Ara\nRespecte del treball, totes les comunitats han incrementat les seves taxes interanuals d'ocupació i les Illes i Múrcia han registrat els majors augments.\nEconomia sector serveis balears ATUR


Navegació interna de la pàgina La dona manca o Barbi-superestar\n08.06.04 al 13.06.04\nDansa Un treball entorn de l’univers de la Dona, dels seus arquetips i dels planetes femenins i molt personals de Sol Picó. Deu intèrprets, sis ballarines i quatre músics que durant seixanta minuts s’entreguen a la construcció i desconstrucció de l’imaginari femení. Sol Picó ens torna a passejar pel seu particular món de rituals. Sis dones i quatre músics ens transporten al món subconscient de Picó, d’on van sortint, com si s’anessin vessant d’una coctelera, llocs imaginaris, relacions impossibles i, en tot moment, situacions paradoxals. Ballarines, poetesses, pintores, mestresses de casa... atrapades en la trampa del mirall, es transformen en relleus de sucre, en estàtues de sal, en heroïnes d’històries i llegendes. Com sempre, la seducció, l’amargor, l’impacte, la por i sobretot la bellesa. La riquesa del món femení, la seva enteresa i fragilitat. Amb el seu moviment, que cada cop es defineix més personalment, Sol Picó tradueix i compon la força i el dinamisme d’aquest món. Espai tancat amb accessos impossibles.Espais ombrívols... passatges... magatzems... rateres...La música, una barreja en directe d’instruments tradicionals com ara l’acordió, la veu i el saxofon amb ritmes elèctrics. Aquest llenguatge aglutinador li serveix per acabar de donar sentit en aquest flux d’imatges.Un altre regal apassionant.\nCompanyia Sol Picó Direcció i coreografia Sol Picó Propostes dramatúrgiques i direcció teatral Txiki Berraondo Direcció musical Mireia Tejero Intèrprets Ana Criado Iva Horvat Lola López Luna Maribel Martínez Gema Díaz Mònica Muntaner Maria Stamenkovic Herranz Músics Mireia Tejero (saxo) Dácil López (cantant) Maddisch Falzoni (acordió) Fragel-Clare Baker (acordió) Carlos López (electrònica) Equip tècnic i de gestió de la Companyia Sol Picó Escenografia Kike Blanco i Joan Manrique (La Viuda) Vestuari Valeria Civil Il·luminació Silvia Kuchinow\nNinot Nico Nubiola Sastressa Susana Prat So Gat Assistència producció Dominique Bernat Producció i management Pía Mazuela Agraïments Consuelo Bautista, Paco Beltrán, Ricardo Carisio, Sandra del Cerro, Fura dels Baus, Nilo Gallego, Clara Garí, Carlos Gómez, Pepe Gómez, Ortopedia Grau Solé, Anna Monllor, J.Pau, Tatin Rebenga, Salva Sánchez Muntatges, Assaigs i representacions Equips tècnics i de gestió del Teatre Nacional de Catalunya Coproducció Teatre Nacional de Catalunya Sol Picó Companyia subvencionada per ICUB, Ajuntament de Barcelona, Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Ministerio de Cultura, INAEM Sol Picó és companyia de dansa resident del TNC\nTro9bada amb l'autor


Gili denuncia que la proposta de DA sobre l’avortament és una “opció hipòcrita” que “humilia les dones” | Partit Socialdemòcrata\nLa consellera general del Partit Socialdemòcrata i candidata escaldenca de la llista territorial de ‘d’Acord’, Rosa Gili, ha criticat amb duresa la proposta de Demòcrates per Andorra (DA) de crear un equip d’acompanyament a aquelles dones que estiguin embarassades i que vulguin avortar a l’estranger. Per a la política escaldenca, es tracta d’una mesura que arriba a “humiliar” a aquestes persones i, a més, una “opció hipòcrita, que no s’aguanta” i que, fins i tot, “pot arribar a ser un frau de llei” i a convertir “l’Estat en còmplice” d’un delicte. Per això, ha deixat clar que, per a la formació, la solució passa per la despenalització en els tres supòsits bàsics, tal com fa anys que es defensa.\nGili ha comparegut davant els mitjans per denunciar la proposta feta publica per DA, justament de cara a un dia tan especial com el de la dona que se celebra aquest 8 de març. “Ens sobta molt que això ho proposi un partit que ha governat vuit anys i que té com a candidat un batlle en excedència”, ha indicat l’encara consellera general –ara membre de la comissió permanent-, tot recordant que l’article 8.2 del Codi Penal indica que “la llei penal andorrana s'aplica a tota infracció penal intentada o consumada fora del territori del Principat d'Andorra per una persona de nacionalitat andorrana”.\nPer això, no ha dubtat en titllar de “molt poc seriosa” la mesura, remarcant que, a més, “es pretén que un organisme com la CASS contribueixi al fet que es vagi a fer fora el que al país és un delicte”. Així, ha afirmat que “gairebé pot arribar a fer que una dona se senti humiliada” i no ha dubtat a definir-la com a una “opció hipòcrita”, que “no s’aguanta” i que “pot ser un frau de llei, considerant l’Estat com un còmplice”.\nPer això, ha defensat que, des del PS, “tenim clar que el que cal és despenalitzar per normalitzar aquest país i per homologar-ho amb els Estats del voltant”. Gili ha apostat per “tirar endavant” i fer la llei que exclogui de qualsevol infracció els avortaments que es facin sota el que es consideren supòsits bàsics –malformació del fetus, risc de mort per a la mare i violació-, tot argumentat que, en cap cas, això ha de suposar posar en risc el model institucional d’Andorra. “Hi ha mecanismes perfectament establerts”, ha recordat, com ara que el text sigui només rubricat per un dels dos Coprínceps i que es pugui demanar al Tribunal Constitucional si encaixa o no amb la Carta Magna.


octubre | 2011 | Ahmes\n14/10/2011 generalexàmens_5è, materials, numeraciójsolano\nFet l’examen per les tres classes de cinquè ja podem penjar el primer examen del curs per tal que tant els pares com els alumnes li feu un cop d’ull i pugueu revisar els apartats que no ens han acabat d’anar bé.\nOperacions amb naturals: càlcul escrit\n10/10/2011 generalcalcul, recursosjsolano\nUn cop revisat els nombres naturals toca fer un pas més enllà i començar amb les operacions, això és el que fa la segona unitat del llibre de l’alumne i el que nosaltres farem al bloc.\nNo començarem però pel càlcul mental, perquè aquest és un tema que ja hem tractat abastament en diversos articles (Quadern d’estiu 2 – Càlcul, Qd’E 2011 – Càlcul i numeració…), sinó per l’algorisme del càlcul escrit. Aquesta tria redueix molt la quantitat de recursos que podem trobar, però malgrat tot en podem oferir un parell de pàgines molt completes.\nLa primera pertany a la Junta de Andalucia i a banda de trobar les quatre operacions que ens interessen també podrem trobar productes que van un pas més enllà en treure algunes de les xifres dels factors.\nTant completa com l’anterior però amb un disseny visual més agradable són les pàgines que aMolasMates dedica a la multiplicació amb un factor fix de quatre xifres i un altre variable que pot tenir dues o tres xifres, la divisió per una xifra, la divisió per dues xifres i ja, pels autentics massoquistes barallats amb la calculadora, la divisió entre tres xifres.\nD’altres enllaços ens porten a pàgines que fan referència només a alguna de les quatre operacions i per tant les deixarem de moment de banda, ja que amb les anteriors poden practicar prou i de sobres el càlcul escrit.\n06/10/2011 generalnumeració, recursosjsolano\nQue els números romans estan de baixa és un fet indiscutible, una prova si voleu anecdòtica, però no per això menys vàlida d’aquesta afirmació la constitueix el nou logo de l’hospital Joan XIII de Tarragona on les xifres romanes han estat substituïdes per les actuals. Malgrat tot, els llibres de matemàtiques dels nostres alumnes les continuen presentant i. com que dedicar una estona a la cultura greco-romana que forma part de la matriu europea no fa cap mal sinó tot el contrari, aquí us presentem tres enllaços que us permetran conèixer aquesta manera de representar els números.\nL’activitat més simple la trobem a La Xarranca a la web del Club dels Tarragonins, on es limitareu a identificar els números fins a 10.\nLa següent en complexitat seria La numeració romana de Genmagic on ja haurem d’escriure les xifres, sense oblidar però de fer-ho en majúscules.\nEl més complet dels tres i per tant també el més difícil, seria el paquet Clic Els números romans de Ferran Estruch Mascarell.\nTercera oportunitat per a “El mundo es matemático”\n02/10/2011 generalllibres, notíciesjsolano\nPer tercer cop en un període de ben just 21 mesos es posa al nostre abast la col·lecció El mundo és matemático. Si la primera vegada el vam poder trobar al quiosc i la segona va ser ofert pel diari El País, aquest cop és La Vanguardia la que a partir del dissabte 8 d’octubre i fins al 29 d’abril del proper any ens permetrà fer-nos amb aquesta col·lecció.


Presenten a la Casa Capell la nova cooperativa "Som Mobilitat" | Mataró Ràdio\nDij, 21/04/2016 - 09:16\nDesprés de "Som Energia" i "Som Connexió", ara neix "Som Mobilitat". Aquesta cooperativa de consum sense ànim de lucre que treballa per assolir una mobilitat més sostenible, ja és una realitat. És una iniciativa nascuda a Mataró, i els impulsors directes explicaran aquest proper dijous 21 d’abril, a partir de les 7 del vespre, a la Casa Capell la visió que en tenen, els principis i objectius plantejats, la cartera de serveis i els projectes futurs.\nCalvo ha destacat que la cooperativa “Som Mobilitat” parteix d’una base de treball en xarxa en la que s’utilitza la tecnologia i que en definitiva se centra en l’economia col•laborativa. Segons ha detallat Maria Calvo la iniciativa pretén exposar una opció existent, que passa per desvincular l’ús dels vehicles privats del concepte de desplaçament.\nLa presentació Som Mobilitat a la Casa Capell tindrà lloc aquest proper dijous 21 d’abril a les 7 del vespre i requereix inscripció prèvia.\nsostenibilitat, casa capell