Gràcies i a Deu! (Santi Santamaría) - Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició\nPremeu "enter" per cercar o ESC per tancar\nArticles dels Acadèmics\nGràcies i a Deu! (Santi Santamaría)\nPer Sr. Josep Vilella i Llirinósfebrer 16, 2011febrer 18th, 2021Sense comentaris\nEn Santi Santamaria va néixer a peu del Montseny fa 53 anys, a la casa dels pares del barri de la Força de Sant Celoni. Forjat en l’aspra rebel•lia d’unes circumstàncies fermament agressives envers la nostra cultura -la seva adolescència i joventut va coincidir en plena dècada dels 70- va pertànyer a un món en el qual un dels valors preeminents fou el desig de llibertat.\nAls 23 anys, va decidir deixar la feina de dibuixant industrial per convertir-se en cuiner. Fou un 23 de desembre de 1981 quan amb la seva esposa Àngels Serra decidiren obrir una humil taberna amb el nom de Racó de Can Fabes en la mateixa casa on sempre havia viscut. Pa amb tomàquet, embotits i formatges. Amb aquestes propostes obrien les portes.\nJust un any més tard, la carta del Racó de Can Fabes ja contemplava plats com la terrina de rovellons, la llaminera de porc amb mel del Montseny, el pollastre de pagès amb ametlles, el civet d’isard, la perdiu amb bolets, l’oca amb naps o l’espatlla de cabrit a les herbes. Era la cuina de pagès que havia vist fer sempre als pares. L’aviram procedia de Can Vila de Vallgorguina, totes les herbes i els bolets procedien de les rodalies del Montseny. Els primers plats de peix -llobarro, turbó, rap…- no arribarien fins el 83.\nI així va començar -tot plegat com una mena de joc- una trajectòria que ha durat gairebé 30 anys. Autodidacta dels fogons, l’any 1988 va rebre la primera estrella Michelin, dos anys més tard, la segona i al 1994, la tercera. En Santi fou el primer cuiner català en rebre les tres estrelles de la guia Michelin. L’any 1999, amb cinc anys de tres estrelles, tragué al mercat el seu primer llibre, l’Ètica del gust, un llibre en el que de manera planera i entenedora sintetitza la tesi de les seva cultura culinària. Dos anys més tard sortia al mercat el seu segon llibre important, El gust de la diversitat, un llibre amb el qual en Santi ens apropa a cuines d’altres països, és el llibre d’un observador curiós i atent, és el resultat d’un munt d’apunts de viatge evocats amb espontània quotidianitat. Promotor incansable de tota mena d’activitats relacionades amb la cultura i la solidaritat, Santi Santamaria fou un cuiner compromès i conseqüent.\nLa seva cuina -desxifrable- era però d’una fascinant abstracció i ho era, no tant pel desig d’una rigorosa exigència estètica com per la profunditat eloqüent que extreia de la senzillesa, la mesura i la simplicitat. El seu, era un gest que emergia amb força d’una subtil i intel•ligent barreja de naturalitat, immediatesa i precisió. En Santi era capaç de transmetre allò que sentia i, de la manera més nua, descobrir-nos allò més confidencial, intuïtiu i rebel de si mateix. La seva trajectòria fou l’exemple d’una actitud no mancada d’atreviment, una actitud compromesa que proclamava la necessitat d’una culinària més sòlida i coherent, que reclamava la conveniència d’una altra disposició pedagògica, de molta més franquesa, de molta menys falsia.\nEl seu guió culinari, lluny de sostenir-se només en particularitats estètiques, tenia com a referència la memòria y el gust. Per això el seu gest culinari no era gens banal. La seva cuina sabia acoblar esforç i pensament, rigor i espontaneïtat, raó i utopia, embat i tendresa.\nEn la vida en Santi fou un pragmàtic practicant de la heterodòxia més exultant. Era un dissident rabiüt de la rutina. Davant els fogons era radical i rebel d’una manera absolutament irrebatible. Malgrat tot, era un observador atent de la natura. La seva cuina ens mostrava amb íntima calidesa la importància de la geografia i l’entorn en l’univers ingènit dels sentits. En Santi fou un home al que mai vaig veure claudicar. Fou un tipus sincer. Sempre anava amb la veritat per davant. Manifestava amb valentia allò que pensava. En el seu viatge no hi havia frau. El seu fou un trajecte deliberat, compromès, transparent i honest. No donava cap pilota per perduda quan es tractava de marcar un gol a favor de l’ètica i la solidaritat. La seva actitud davant la vida va està marcada per una perseverant disposició de coratge i embranzida. Si l’home era així, com no ho havia de ser també el cuiner? En Santi ha estat el cuiner més important i fonamental de la cuina moderna del nostre país. Des de mitjans dels 80 fins a mitjans dels 90, va liderar amb fermesa indiscutible la renovació de la cuina catalana, una cuina que a finals dels setanta havia començat a mostrar signes evidents de voluntat de posicionar la seva personalitat en el món actual.\nActivista perseverant i voraç, home d’una cultura aprofundida per milers i milers d’hores de lectura i persona d’una extensa curiositat cultural en Santi va anar acumulant una saviesa cívica i culinària que li va permetre -evidenciant sempre la seva condició de català- exportar la imatge i testimoniar arreu la existència d’una cuina catalana amb un passat inqüestionable i amb un futur evident. En Santi sempre va reivindicar la emoció com a propòsit del seu projecte gastronòmic. El rigor de la seva cuina radicava en una intuïtiva i intangible capacitat per condensar, en un plat, tota la essència d’un paisatge. Era una cuina prenyada d’empremtes i d’afecte, de records i de memòria, era una culinària que sorgia amb la ferma convicció de captivar. En Santi fou un cuiner compromès i solidari amb els altres cuiners i amb la societat, fou un home lliure i una persona feliç. Ningú ni rés va condicionar el seu treball. Amb la seva actitud davant els fogons en Santi establí un inequívoc precedent de coherència i dignitat, un veritable artesà del gust que estimava amb passió el seu ofici. La seva obsessió era la elementalitat. Mil i una vegades havia dit: ”la meva és una cuina contraria a l’oblit de tot allò que ens ha afaiçonat, contraria a la desaparició de tot allò que ens ha precedit. Soc partidari de la cuina de les emocions. Pretenc fer una cuina amb identitat. No cuino per alimentar, cuino per emocionar!”.\nEls seus arguments mai varen canviar. Les seves paraules sempre foren d’autocrítica. Era un home que sempre deia el que pensava. Plantejava una cuina de valors. Fa uns anys va parlar a Madrid Fusion, un espai obert, en el que tota la professió, joiosa, s’abraça, els cuiners expliquen els últims invents, es parla de pirotècnia i artificis, els cuiners es feliciten i repiquen de mans… però ningú no entén res. Jo hi era a primera fila. A en Santi, el va entendre tothom. Mai havia vist tanta gent aplaudint dempeus . Va dir veritats com un cabàs, però intencionadament i interessadament se’l va mal interpretar. El problema no va ser el que va dir sinó qui ho va dir. Senzillament l’únic que va fer en Santi fou discrepar però pel que sembla en els fogons aquest país no es pot ni discrepar. Se’l va criminalitzar per dir senzillament el que pensava. En lloc de contestar-lo amb arguments se’l va contestar amb insuls.\nAvui son molts els cuiners i molta la gent que, en el fons, li donen la raó. L’any 2003 la nostra acadèmia atorgà al seu restaurant de Sant Celoni, el Racó de Can Fabes, el premi a Restaurant de l’Any. Aquest darrer any l’Acadèmia Catalana de Gastronomia li atorgà el Premi a la Millor tasca de divulgació. Fou un premi merescut que personalment considero que l’havia d’haver rebut molt abans, no només pels més de deu anys ininterromputs d’escriure cada setmana al Magazine de La Vanguardia -i això que només era un pobre cuiner- sinó per la qualitat dels seus textos, uns textos sobre gastronomia en general -en la línia dels que escrivia el també enyorat Nèstor Luján- que la molta gent que el seguia, ben segur, trobarà a faltar. La mort d’una persona estimada sempre t’agafa per sorpresa. Estic escrivint aquestes línies i em costa imaginar-me que en Santi ja no hi sigui.\nEl país ha perdut un home bo i llest, la cuina, ha perdut un cuiner excel•lent. Algú m’ha preguntat si és cert que darrerament ens havíem allunyat. He de confessar que sí. Tot i això, la meva relació amb en Santi estava per damunt de qualsevol desavinença. I ambdós, sense dir-nos-ho, ho sabíem. Ell m’apreciava molt. Jo el segueixo considerant el més rebel dels meus amics. Un plat es menja. Una biblioteca es pot cremar. Tot s’acaba. El millor amic ens pot abandonar. En Santi ens ha deixat moltes coses però el més valuós que ens queda és el testimoni de la seva petjada, un exemple que estimularà sens dubte a aquells que el vam conèixer a seguir caminant i afrontant la vida amb la dignitat i valentia que ell ho va fer.\nAutor: Josep Vilella\nMembre de l´Acadèmia Catalana de Gastronomia\nGirona, núm 20, 4ª planta\n+34 610 73 13 93\n© 2022 Acadèmia Catalana de Gastronomia i Nutrició.\nLa cuina catalana, avui\nObjectius de l’ACGN\nHistòria de l’ACGN\nOrganigrama de l’ACGN\nPremis Nacionals de Gastronomia\nPublicacions de l’ACGN


"Volpelleres, més que un barri amb estació de FGC" | Partit Demòcrata Europeu Català Sant Cugat\nInici / “Volpelleres, més que un barri amb estació de FGC”\n// El barri de Volpelleres ocupa la zona residencial més propera a l’estació de FGC i el Bosc de Volpelleres (un reclam de l’Associació de Veïns de Volpelleres) i s’estén per la zona residencial que va entre Can Bellet, Can Canyameres i la zona esportiva i comercial de la Guinardera.\nSegueix creixent i consolidant-se com a una, ja no tant, nova part de la ciutat.Volpelleres, tot i ser un barri de nova creació a la ciutat, i amb una piràmide poblacional relativament jove, ja compta amb un teixit social divers i ric que treballa per trobar el seu espai en l’àmbit associatiu de Sant Cugat.\nL’obertura de la Biblioteca Miquel Batllori, l’Augusta Pàdel i la posada en marxa del Mercadona han creat una centralitat urbana i dinamitzadora del barri que es veurà potenciada amb l’obertura del futur mercat i la posada en funcionament de la nova escola el proper mes de setembre. Aquest equipament educatiu neix per una necessitat real de les famílies del barri i per la voluntat de l’equip de govern, encapçalat per Convergència, de donar resposta a les necessitats educatives del municipi i, en especial, al barri de Volpelleres. Com tot barri de nova creació és una zona de la ciutat que poc a poc es va consolidant, amb nous equipaments i serveis als veïns, que conviuen amb solars encara per edificar i, per tant, amb un potencial de creixement molt important per Sant Cugat. Un creixement que requerirà encara més equipaments i que compta amb edificis històrics com ara la masia, que de ben segur donaran un bon ús al barri.\nEl futur de Volpelleres va més enllà de l’estació de FGC i per a Convergència i els militants que hi vivim, segueix sent una oportunitat de transformar un barri residencial en un barri amb identitat i vida pròpia integrat a la ciutat.\nJoan Carles de Blas és militant de Convergència Sant Cugat i Conseller Nacional del partit\n56STr1 * Time limit is exhausted. Please reload the CAPTCHA. + quatre =\nPrevious post MOCIÓ: Rebuig a l’anul·lació del TC de la Llei Catalana de Pobresa Energètica\nNext post “Els invulnerables a cop de Tribunal Constitucional”


MOON RIVER. VICENÇ VILLATORO. 9788499304809 Librería Nollegiu\nUn matí de diumenge, en Pere espera el resultat d'una analítica assegut en un banc de l'Hospital Clínic. «Puc seure?», li diu una dona estilitzada de cabells i ulls bruns, que va vestida amb la inconfusible bata blanca dels pacients. Aquesta circumstància fortuïta és l'inici d'una jornada de converses i aproximacions en què tots dos descobriran i alimentaran la seva mútua atracció, basada en afinitats subtils, en la necessitat d'escalf i de companyia, i en la por a la solitud i a la mort.\nUn periodista i el seu fill adolescent, distanciats des de fa anys, viatgen junts a París per veure com el Barça juga la final de la Champions. Tant al viatge com durant el partit, compartiran l'emoció èpica amb tot d'aficionats, cadascun amb la seva pròpia vivència del Barça i del futbol. Però intentaran també, tot parlant del Club, reconstruir la seva relació i tornar a lliga...


Expressa’t: Carta oberta a la Inés Arrimadas | Cerdanyola Informa\nExpressa’t: Carta oberta a la Inés Arrimadas\n13 març, 2018 | Filed under: Expressa't | Posted by: cerdanyolainforma\nEscric aquestes línies un cop ja ha passat el 8 de març, i altres dates en les que en sentir-la fer algunes declaracions que ara detallaré m’he quedat estorada primer, ofesa i indignada immediatament. Escolto el que diu vostè sense ni moure una cella, davant realitats que sembla desconèixer i em dic a mi mateixa: la Inés Arrimadas es va presentar a les eleccions per ser la meva presidenta? No m’ho puc creure! Passo a explicar-me, Sra Arrimadas.\nAbans del 8 de març, l’estava veient en una entrevista a TV3 on li preguntaven si faria la vaga del 8 de març, ràpidament i de forma displicent vostè va respondre que no, “perquè era una vaga anticapitalista i que, com que vostè no era comunista (…),” doncs no la faria.\nPer optar a la presidència d’un país cal com a mínim saber en quin país vivim, i escoltar el carrer. Encara no s’havien produït les multitudinàries manifestacions arreu, però les causes que les han motivades, sí que hi eren i hi són. No es preocupi Sra. Arrimadas, que amb la lluita de les dones, de totes les persones coneixedores de la realitat on vivim, ja anirem avançant, no l’esperem a vostè. Però va haver una part de la seva afirmació que va disparar-me les alertes: “com que jo no sóc comunista…“ ostres! a fe dels déus que ho sabem que vostè no és comunista! però vostè no sap encara, Sra Arrimadas, que per ser anticapitalista no cal ser comunista? Ja aquesta segona afirmació, amb dues “errades” en una frase tan curta, em va semblar del tot excessiva. Una aspirant a presidir un país ha de tenir una mica de cultureta política, no? O presidir un país no va de cultura política. Nivell bàsic, Sra Arrimadas: no totes les persones que som anticapitalistes som comunistes.\nEl que em sap més greu és que ja n’ha fet algunes altres de l’alçada d’un campanar. Li faig memòria.\nQuan va “posar” (de posado de foto) davant les càmeres per mostrar tot un plec de papers on denunciava la exconsellera d’Educació del govern perquè podia ser que als nostres instituts hi hagués pràctiques no convenients, o fins i tot il·legals, respecte del dret de vaga dels i de les estudiants. Em pregunto: ha posat alguna vegada un peu a algun dels nostres instituts per saber com funciona el tema? El desconeixement total de la realitat i la legalitat que emanava de les seves afirmacions era esfereïdor per a una aspirant a presidenta del meu país. Em pregunto quina és la seva preparació personal i política més enllà de repetir allò que li encomani el seu partit o millor el seu Albert Rivera que, per cert, un cop ha fet vostè la campanya i li ha servit en safata els vots que buscava a Catalunya en la seva carrera cap a la Moncloa, ja no li deixa ni el micro quan surten per la petita pantalla.\nTambé parlant d’educació, quan deia allò d’ensinistrar… què mal trobat el verb. Jo de petita havia de pujar la bandera i cantar un himne marcial cada matí i cada tarda al col·legi, i per ser nenes a les tardes “labores”. I vaig ser transportada fins a la carretera de Barcelona-Sabadell per enlairar una bandereta que em van posar a la mà quan passava el Caudillo per les inundacions del 62. Llavors ens ensinistraven. Una mica d’història recent li serviria per il·lustrar millor el verb que tan a la lleugera utilitza. Que no hagués nascut encara no l’eximeix, en cap cas! …si vol ser la meva presidenta.\nPer últim, allò de portar les criatures a manifestacions. Doncs sí, ves per on, jo hi anava amb la meva filla a demanar escoles, ambulatoris, NO a l’OTAN, i tantes altres qüestions que van conformar les reivindicacions pendents en acabar la dictadura. Sí, anàvem amb els nostres fills i les nostres filles, com ara hi anem amb els nostres fills i les nostres filles més els nets i les netes a demanar el que ens sembla just. No sé si vostè té fills, però jo no li diré què ha de fer ni on els ha de portar, estiguis vostè de dir-nos-ho, com s’atreveix a dir què hem de fer la resta de les famílies i com hem d’educar en l’àmbit familiar.\nJa veu que no m’hi he posat gaire amb el seu programa polític, ho deixo per un altre dia. Només que com a persona, com a mare i com a mestra crec que ens ha més que ofès. Ara bé, ens ha convençut que no té ni els coneixements necessaris, ni el saber estar, ni la formació, ni la informació necessària per aspirar a presidir (espero que mai) aquest país.\nPer cert, últimament la veiem poc.


ATC: obligacions tributàries amb la Generalitat (com fer consultes) - Centre de Suport del Consorci AOC\nSuportVia ObertaATC: obligacions tributàries amb la Generalitat (com fer consultes)\nATC: obligacions tributàries amb la Generalitat (com fer consultes)\tDarrera actualització: dijous, 18 agost 2016 11:19\nAquest servei solament té una modalitat que no és de resposta síncrona sinó asíncrona (al cap de pocs minuts)\nEstar al corrent d’obligacions tributàries amb l’Administració de la Generalitat: modalitat de consum que a partir de les dades d’entrada següents:\nDocument identificatiu del titular (DNI/NIF, NIE o CIF)\nNom (obligatori per a DNI/NIF i NIE)\nPrimer cognom (obligatori per a DNI/NIF i NIE)\nSegon cognom (obligatori per a DNI/NIF)\nNom complert / raó social (obligatori per a CIF)\nEstà al corrent de pagament / No està al corrent de pagament\nRespecte a la resposta, cal tenir en compte que pot ser:\nPositiva: no hi ha deute i compleix les obligacions. Es pot efectuar el pagament que correspongui perquè el contribuent no té deutes. Aquesta resposta NO té termini de validesa, correspon a la situació del moment de la consulta.\nNegativa: existeix deute o no compleix les obligacions en el moment de fer la consulta. Com aquesta resposta és del moment en què es fa la consulta, pot ser que al cap d’uns moments la resposta canviï. És el propi òrgan requeridor qui decidirà si espera a fer la consulta més endavant o avisa al contribuent perquè regularitzi la seva situació tributària.\nNo és un contribuent de la Generalitat i, per tant, NO té deutes. Té els mateixos efectes que la positiva.


Vaig nàixer a Vila-real i tinc la sort de poder treballar on sempre he viscut i de viure del que treballe. Des de l’any 2005 he convertit la meua passió pel cine i la comunicació en el meu dia a dia. Vaig estudiar Publicitat a la Universitat Jaume I i vaig completar la meua formació en producció audiovisual amb nombrosos cursos de la mà de grans professionals.\nSi podem imaginar-ho, podem fer-ho. Ha arribat el moment de contar amb imatges aquest esdeveniment, ocasió, producte o servei que tant de temps heu estat preparant. Vídeo, fotografia i assessorament en comunicació. ¿Comencem?\n¿Què em diferencia?\nAfronte cada projecte amb la il•lusió del primer dia i l’experiència de l’últim. Cada treball és personal, un treball d’autor, el final d’un camí en què han de quedar plasmats els missatges, records i emocions dels seus protagonistes. Si ho fem, fem-ho bé.\nDocumentals, vídeos corporatius i institucionals\n50 anys, Cope Castelló (1967-2017)\nUn recorregut a través de la història de l’emissora de Cadena Cope Castelló, anteriorment coneguda com Radio Popular, de la mà d’alguns dels seus protagonistes. Vídeo projectat durant l’acte del 50 aniversari que va tenir lloc a Vila-real.\nPresentació Jeep Compass\nEl concessionari oficial del grup FCA a Castelló ens presenta el nou SUV de la mítica marca americana que aspira a ser referent en el seu segment.\nReportatges per a TV i Internet\nFestivals d'Arts Escèniques a la serra d'Espadà que va tenir lloc el 19 i 20 de maig del 2017 a la Vall d'Uixó - Les Coves de Sant Josep.\nTelèfon: +34 964913891\nMòvil: +34 645816599


Colau presideix una nova reunió de seguretat i demana més lideratge a Torra\nReunió del Centre de Coordinació de seguretat, presidida per l'alcaldessa Ada Colau aquest dijous al matí / ACN - Miquel Codolar\nEl primer tinent Jaume Collboni condemna una segona nit de "violència intolerable a Barcelona" i elogia els veïns pacífics\nL’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha presidit de vuit a nou del matí una nova reunió del Centre de Coordinació (CECOR) per abordar els aldarulls de la nit de dimecres. A la reunió hi han participat membres dels Mossos d’Esquadra, la Guàrdia Urbana, Bombers de Barcelona, Mossos d’Esquadra, mobilitat el SEM. Des que van començar les protestes es va activar un Pla d’emergències i al CECOR s’han celebrat diverses reunions els darrers dies.\nPer part de l’Ajuntament de Barcelona també hi han assistit el primer tinent d’alcalde, Jaume Collboni; el tinent d’alcalde de Seguretat, Albert Batlle; la tinenta d’alcalde de Mobilitat, Janet Sanz; i els regidors Eloi Badia i Rosa Alarcón. “Agrairíem que el president estigués més present a la Generalitat, que llancés un missatge clar i contundent de calma i condemna d’aquests incidents”, ha reclamat Colau a la sortida de la reunió.\nPer altra banda, Colau ha explicat que demanarà a la delegada del govern espanyol, Teresa Cunillera, que el CNP deixi d’utilitzar les pilotes de goma després d’un nou ferit. En aquest sentit, ha recordat que una de les dues persones que han necessitat assistència hospitalària pels incidents del dimecres a la nit ha rebut l’impacte d’una pilota de goma en un ull.\nL’alcaldessa Ada Colau i els tinents Collboni i Batlle, després de la reunió del CECOR / ACN – Miquel Codolar\nDe matinada Colau ja va condemnar els aldarulls d’aquest dimecres a la ciutat i va reclamar “més lideratge i presència” al president de la Generalitat, Quim Torra. El va acusar d’enviar missatges “contradictoris”, encoratjant manifestacions i, alhora, sent responsable dels Mossos: “M’ha sorprès que haguem hagut d’esperar fins a les 12 de la nit per sentir les seves paraules”, ha dit l’alcaldessa en declaracions a Betevé.\nHa advertit que “la violència només porta a la violència” i ha reclamat acabar amb les actituds “testosteròniques” de confrontació. L’alcaldessa també ha dit que la ciutat no ha de tenir “por” al dret a la protesta, i ha recordat que els violents són grups “minoritaris” que venen “preparats” pels enfrontaments amb líquids inflamables o punxes per rebentar les rodes dels vehicles policials.\nCollboni elogia els veïns pacífics\nEl primer tinent d’alcaldia, Jaume Collboni, ha carregat també contra els adarulls a través d’una piulada: “Una nit més condemnem una violència intolerable a Barcelona”. També ha lluït complicitat amb els cossos policials i serveis públics: “Treballem colze a colze amb la Guàrdia Urbana, Mossos, Policia Nacional, Guàrdia Civil, TMB, Bombers i SEM per restablir la seguretat i la convivència a la ciutat, no defallirem”.\nEn declaracions a la Cadena SER, Collboni ha volgut “transmetre un missatge de tranquil·litat”: “Superarem els episodis de violencia”. A més, s’ha solidaritzat amb els “veïns que no secunden aquests actes violents” i ha assegurat que l’ajuntament està al costat d’aquells qui “volen portar la seva vida amb normalitat”. La tarda de dimecres, abans dels aldarulls, havia presumit de lideratge piulant una foto de la reunió del CECOR, que en aquesta ocasió presidia ell en absència de Colau.\nReunit aquesta tarda al Centre de Coordinació (CECOR) per seguir la situació a la ciutat de Barcelona. De nou fem una crida a la calma i insistim en què el dret a manifestació cal exercir-se amb civisme i respecte @barcelona_GUB @BCN_Bombers @mossos @emergenciescat pic.twitter.com/39ZDlbDyD5


Ensenyament remodelarà l'escola La Parellada de Santa Oliva\nLa Generalitat ampliarà i remodelarà l'escola La Parellada de Santa Oliva\nEl projecte, que acabarà amb els barracons, podria ser una realitat l'any 2020\ndilluns, 19 de novembre 2018 - 12:15h | Actualitzat a 19/11/2018 12:39h\nJosep Bargalló, a l'escola La Parellada de Santa Oliva. | Ajuntament de Santa Oliva\nL'escola La Parellada de Santa Oliva veu la llum al final de túnel. Després d'anys de demanar-ho, finalment la conselleria d'Ensenyament de la Generalitat ha anunciat que durà a terme una remodelació del centre escolar que permetrà posar el punt final a l'etapa dels barracons. Així ho va anunciar el conseller d'Ensenyament, Josep Bargalló, en una visita a l'escola i al municipi que va fer el passat divendres 16 de novembre.\nUna realitat a partir de l'any 2020\nEl compromís d'Ensenyament culmina, segons l'Ajuntament, «una feina de sis mesos intensos per part de la direcció de l'escola i de l'alcaldia del municipi». El projecte suposarà la remodelació del centre i, també, la seva ampliació, ja que es construirà mitja línia més. Tot plegat comportarà que desapareguin els històrics barracons. El mateix Josep Bargalló va donar algunes pistes del calendari, apuntant que el projecte podria ser una realitat «l'any 2020».\nTant l'alcalde de Santa Oliva, Josep Carreras, com el director de l'escola, Hugo Cardillo, s'havien posat com a objectiu aconseguir aquesta remodelació, destacant que el centre no rep cap inversió des de fa molts anys. Aquest 2018 s'han fet algunes actuacions petites amb un augment de la dotació pressupostària, però caldrà fer-hi més inversions l'any que ve abans que la Generalitat desenvolupi la remodelació. Carreras ha assegurat que l'escola La Parellada «és un dels pilars del nostre municipi, amb el qual és obligatori fer el màxim possible perquè tots els vilatans la puguin veure com a punt de referència en tots els aspectes».\nSolucions per l'augment de la matrícula viva\nDurant les últimes setmanes hi ha hagut diverses reunions entre els responsables de les àrees d'Educació dels diferents municipis del Baix Penedès i membres dels Serveis Territorials d'Ensenyament. Una de les peticions que s'han traslladat des de la comarca, bàsicament des dels municipis de la costa, és que es donin solucions pel continuat augment de la matrícula viva, que els dos últims cursos s'ha disparat al Vendrell, Calafell i Cunit.\n"Rutes teatralitzades a la Via Augusta del Vendrell" "Calafell arreglarà les voreres de diferents urbanitzacions"\nSanta Oliva ensenyament


Sueca continua sense clausurar els seus abocadors il·legals - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Col·lectius > Sueca-Muntanyeta dels Sants > Sueca continua sense clausurar els seus abocadors il·legals\nSueca continua sense clausurar els seus abocadors il·legals\nLa Muntanyeta dels Sants-AE Agró denuncia la passivitat del consistori\ndimecres 13 d’abril de 2016, per AE-Agró\nLa Muntanyeta dels Sants-Acció Ecologista Agró llançà en desembre una campanya ciutadana per a aturar la proliferació dels abocadors il·legals en Sueca (La Ribera Baixa, València). Tres mesos després, hem de lamentar la passivitat de l’ajuntament per a fer front a este problema mediambiental, ja que encara no ha clausurat cap abocador il·legal i només ha netejat un dels 20 punts negres localitzats. Des de la Muntanyeta dels Sants-AE Agró emplacem al consistori a combatre esta plaga que esguita el terme municipal de Sueca i a posar en marxa iniciatives locals per a conscienciar a veïns i veïnes sobre els perills i els impactes dels abocadors il·legals i els avantatges del reciclatge i la prevenció en la producció de residus.\nEl passat mes de desembre, el col·lectiu de Sueca-Muntanyeta dels Sants-Acció Ecologista Agró convidà a tots els veïns i veïnes d’esta localitat de La Ribera Baixa a denunciar els abocadors il·legals d’este poble enviant la seua ubicació al correu electrònic muntanyeta@gmail.com. Fruit d’esta campanya ciutadana i del treball de camp realitzat pels voluntaris de la Muntanyeta dels Sants-AE Agró, el col·lectiu ecologista localitzà una vintena de punts negres i informà de la seua ubicació a l’Ajuntament de Sueca. L’objectiu? Doncs, que el consistori netejarà i clausurara estos abocadors il·legals.\nPerò, l’ajuntament encara no ha clausurat cap. Tres mesos després de l’inici de la campanya de la Muntanyeta dels Sants, el consistori només ha netejat un punt negre i, com no ha sigut clausurat correctament, ja torna a omplir-se de fem altra vegada. Per això, davant de la passivitat de l’equip de govern, des del col·lectiu ecologista fem una crida a l’Ajuntament de Sueca perquè ature la plaga d’abocadors il·legals en este poble de La Ribera Baixa.\nEstos punts negres, que esguiten tot el terme municipal, representen un perill per al nostre medi ambient i també per a la salut dels veïns i veïnes de Sueca. Per això, des de la Muntanyeta dels Sants considerem urgent que el consistori primer els netege i després els clausure correctament, senyalitzant amb cartells la prohibició d’abocar residus i les multes per cometre esta infracció. A més a més, demanem que l’ajuntament pose en marxa iniciatives per a potenciar l’ús de l’Ecoparc municipal, difondre els avantatges del reciclatge i els beneficis de la prevenció en la producció de residus.\nFinalment, demanem a tots els veïns i veïnes de Sueca respecte per la nostra natura i el nostre poble. Un respecte que passa per no fer ús dels abocadors il·legals i per reduir a casa la producció de residus, reutilitzar, separar correctament el fem i reciclar. I per descomptat, si localitzeu un nou abocador il·legal, envieu-nos la seua ubicació a muntanyeta@gmail.com per a denunciar davant de l’ajuntament la seua existència.\nVeure en línia : L’Assut de Sueca, aprovat en biodiversitat però suspés en residus


Jaleiu: quan rugeix la Marabunta! – F I E T\n23 de setembre de 2021 13 d'octubre de 2021\nGuillem Albà, en estat pur, obrirà la FIET 2021\nQuan vàrem veure entre altres “pardalades escèniques” una sireneta amb barba parodiant Disney ajagut/guda damunt una taula, jocs de màgia “tonta” on es veien tots els trucs però ens era igual, o el llançament de pizzes cap el públic, tot embolicat amb el directe espatarrant dels sis músics de “The all in orchestra”, quasi ens esclata el cervell. Era la representació de Marabunta que vàrem poder gaudir el 2015 al poliesportiu de Vilafranca de Bonany, que cuitava a esbucar-se amb les rialles i els aplaudiments d’un públic entregadíssim. A la sortida regnava l’eufòria i el públic, ben heterogeni, amb una mescla d’infants, joves i grans amb els professionals de les arts escèniques i programadors, rugien units en una crítica transversal i unànime: un experiència irrepetible.\nMarabunta a la FIET2015\nGràcies a aquell “enamorament” Albà/FIET, hem pogut assaborir les noves creacions de Guillem Albà, com Pluja (amb Clara Peya) o Calma! ben diferents però carregades de poesia, d’humor, d’emocions i d’art escènic.\nPluja a la FIET2017 amb Clara Peya\nAlbà a Calma! FIET2019\nQui és Guillem Albà?\n“M’agrada actuar. Sóc feliç. Mentre actuo, és l’únic moment on res em fa mal. Ni mal d’esquena ni mal de cap. Això només em passa actuant (o a l’aigua també!). Encara no he actuat dins l’aigua però, no sé què passaria.”\nDes de petit volia crear espectacles propis. Pensar què volia explicar i com. És el que vaig aprendre de la meva família, dedicada al teatre de titelles. Des de petit vaig veure com assajaven hores i hores, com actuaven i com anàvem en furgoneta a munt i avall. Descobrir llocs, conèixer gent. Ells, no esperaven a que ningú els truqués per fer una producció. Sinó que ho feien a la seva manera. I això he fet, crear espectacles propis… i de tant en tant, combinar-ho amb altres coses que em proposen. D’on també s’aprenen moltes coses, i et fa créixer.\n“Viure d’això em fa feliç, i l’únic que intento dirigint o actuant…és que la gent surti feliç, convençuts de que no han perdut al temps. I donant les gràcies per haver vingut a veure’ns. I així anar fent. Anar creant i anar actuant. Vivint un munt d’aventures viatjant, i coneixent un munt de gent :)”\nI, sempre, darrere, hi trobarem Blai Rodríguez, productor i mà dreta de Guillem Albà, fent les coses fàcils perquè les creacions de la companyia brillin.\nPer això i molt més, Guillem Albà & La Marabunta, arriben a la XIX Fira de Teatre infantil i juvenil de les Illes Balears amb JALEIU, obra inaugural de la FIET 2021.\nJALEIU inaugurarà la FIET2021!\nJALEIU és un show vitalista, ple d’humor i amb música en directe, una festa a la que petits i grans estan convidats a venir, ple de ritme i diversió! Els que coneixen la companyia, sabran de què parlam. Veurem a Albà acompanyat de 6 músics amb un treball provocador, optimista i divertit, un espectacle per esclatar-nos de riure i, com diuen ells mateixos: fer de la vida un joc.\nPodreu gaudir de l’espectacle inaugural el dijous 15 d’octubre, a les 21:00 h a l’espai Poliesportiu 1, i com no podem definir-ho millor que ells mateixos:\nJaleiu, work in progress https://youtu.be/vir34ZDgMXI\n“Si no ens agraden les coses les canviem i muntem un bon Jaleiu”.\nAmb la programació de Jaleiu, la FIET, torna a apostar per la burrícia tendra, damunt l’escenari. Podrem tornar a assaborir l’energia creativa i comunicativa, amb vocació de tocar la pell de l’espectador, d’un Guillem Albà & La Marabunta en estat pur.\nEstam a favor de l’abraçada artística carregada d’humor i música d’en Guillem Albà!\nGestat en pandèmia, l’espectacle té la missió de fer esclatar de riure el públic amb l’esperit irreverent i esbojarrat de la companyia. Un polític absurd, un policia tirànic, molta música i crispetes voladores recorden a l’escenari que el coronavirus no ha acabat amb el teatre en viu.\nCrítica de Núria Juanico Llumà al Diari Ara\n“Guillem Albà s’ho passa bé a l’escena. I ho contagia. Als músics. I també al públic. Des del minut 1. Costa d’entendre la facilitat en què tothom hi entra al joc. Però succeeix aquesta màgia de comunió i de deixar-te d’importar què passa, quin personatge estrafolari es presenta a l’escena i cap a on deriva cada gag. És frescor clorofíl·lica. És beguda de cola tacant la samarreta suada i apretant costures del policeman. És un acord ben sonor de guitarra elèctrica i rematat amb un puntejat d’ukelele. És el que ell vol que sigui.”\nCrítica de Jordi Bordes a Recomana\nMés informació a: https://www.guillemalba.com/index.php\nCreació, Direcció i Interpretació: Guillem Albà Músics: Edgar Gómez, Àlvar Monfort, Albert Comaleras, Martí Soler, Luisma Villegas, Irene Garcés Direcció Musical: Albert Comaleras Composició Musical: Guillem Albà & La Marabunta Ajudant de direcció, i Regidoria: Sergio Martínez Vestuari: Nídia Tusal Moviment: Ariadna Peya Veu en off: Natza Farré Disseny Il·luminació: Ignasi Solé Direcció Tècnica i So: Ton Mentruit Construcció: Xavi Arbonès, L’Estaquirot Teatre Fotos oficials: David Ruano Vídeo promocional: Kiku Piñol Fotos i vídeos del procés de creació: Anna Tisora Ajudant de Producció: Berta García Direcció de Producció, i Management: Blai Rodríguez


Cursos de francès per empreses: la importància de l’intercultural\n24 maig 2010 by Voilangue.com | No Comments\nNo es destaca gaire la importància de l’intercultural a les classes de francès per empreses i, tanmateix, és capital Es pot definir ràpidament l’intercultural per la sensibilització vers la cultura de l’altre. Cadascú actua en funció dels codis de la seva pròpia cultura i cadascú pensa inconscientment que aquesta manera de fer és no solament “normal” sinó que és “millor”.\nPerò si el mateix català fa negocis amb un francès també pensarà, automàticament, com en el cas anterior: “Els nostres països són europeus i, a més a més, som veïns i parlem dues llengües romàniques: hauríem d’entendre’ns fàcilment.” Ara bé, els natius dels dos països actuen i pensen de forma diferent en nombrosos àmbits, el que provoca malentesos, incomprensions i explica un bon nombre de fracassos comercials. Heus aquí perquè és important estar sensibilitzat per la cultura de l’altre.\nTagged Curs, Formació, Intercultural @ca, Intercultural @ca, Llenguatge no verbal, Manera de parlar\nLa setmana de 35h i les RTT a França\n10 maig 2010 by Voilangue.com | No Comments\nA finals dels anys 90, França va adoptar una legislació per reduir el temps de treball setmanal a 35h, el que, en aquell temps, va provocar una gran polèmica a tot el país, els uns a favor i els altres en contra.\nLlavors, algunes empreses van escollir reduir la duració col•lectiva del temps de treball a 35h, altres van mantenir el seu horari anterior de treball. En compensació, aquestes empreses han escollit concedir als assalariats dies de descans: les famoses «RTT», és a dir, “Recuperació del temps de treball” que, sovint, sonen com un galimaties a les orelles dels estrangers.\nDes d’aleshores, encara que la llei ha estat modificada, els francesos es beneficien, generalment, de dies de permisos suplementaris, en principi un per mes (en algunes empreses aquestes RTT són establertes anualment), que s’afegeixen als seus permisos pagats legals. Davant la dificultat per a alguns (sobretot els executius) per tenir aquestes dies, és habitual negociar la seva remuneració a canvi de la seva renuncia; tanmateix no totes les empreses ho accepten.\nMolts francesos escullen agafar les seves RTT el divendres o el dilluns per allargar el seu cap de setmana però altres prefereixen aprofitar-les en plena setmana per «desfer-se » dels encàrrecs (visita amb el metge, compres al supermercat, etc.) o per ocupar-se dels seus nens. Aquesta reducció d’horari ha tingut doncs importants repercussions sobre el dia a dia dels francesos.\nTagged Dret laboral, França, Horari laboral, Vacances @ca


activitats petit grup - 1961 Palabras | Monografías Plus\nMonografias Plus activitats petit grup\nPlanificació de les activitats del mòdul\nMòdul Comunicació i Cognició\nProf. Ignasi Ivern\nTema 1 Desenvolupament filogenètic del llenguatge i de la cognició\nIVERN, I. i PERINAT, A. (2011). Els orígens del llenguatge en l’evolució humana.\nAloma, 28, 13-40.\n Desenvolupar un pensament crític i creatiu, amb capacitat d'indagar i d'adoptar un enfocament científic i ètic en els diferents àmbits de la professió.\n Ser capaç de considerar diferents perspectives sobre els temes o problemes amb els quals treballi, avaluar-los de manera crítica, fonamentar les conclusions i prendre decisions adequades.\nDiscussió del text a partir del guió següent: …ver más…\n Treballar en equip i de forma compromesa amb el grup de treball.\n Conèixer les estructures i els processos involucrats en les funcions psicològiques bàsiques.\nRecopilació videogràfica de les escenes citades en el text i anàlisi de les imatges a l’aula a partir de la informació que proporciona el llibre i dels apunts de l’assignatura Bases de la Comunicació i de la Cognició humanes sobre CNV.\nObservació de la conducta no verbal\n Analitzar i interpretar les dades en el marc del coneixement disciplinari establert.  Capacitat de reunir i interpretar dades rellevants per emetre judicis que incloguin una reflexió sobre temes importants d'índole social, científica o ètica.  Treballar en equip i de forma compromesa amb el grup de treball.\nEnregistrament d’una situació en la qual es pugui analitzar algun dels comportaments no verbals següents: els aspectes no lingüístics del discurs, l’aspecte extern, la mirada, l’expressió facial, el gest i la comunicació a través de l'espai. Anàlisi i discussió a l’aula del treball desenvolupat.\nTEMA 5 Adquisició i desenvolupament del llenguatge\nEn aquells moments vaig començar a acompanyar els grups de més petits del grup excursionista de l'escola on estudiava, cosa que vaig continuar fent durant 4 o 5 anys més. Quan vaig tenir….\nProjecte educatiu del centre\t11 3.2 Projecte educatiu del menjador\t12 3.2.1 Descripció 3.2.2 Objectius 3.2.3 Horari 3.2.4 Normativa 3.2.5 Equip de monitors. Funcions i tasques 4. GRUP CONCRET DE PRÀCTIQUES\t19 4.1 Característiques del grup\t19 4.1.1 Classe de tercer de primària 4.1.2 Classe de quart de primària 4.1.3 Classe de cinquè de primària….\nesforç conjunt on les activitats d’un grup de persones tendeixen a estar coordinades. Aquesta coordinació racional de les activitats, en moltes organitzacions s’aconsegueix per la divisió del treball i per la jerarquia d’autoritats; d’altra manera, organització significa qualsevol empresa humana conformada de forma intencionada per aconseguir determinats objectius. Aquesta definició s’aplica per a qualsevol tipus d’empresa, tan se val si hi….\nnatural al món de les arts. La música estimula la capacitat de pensar i desenvolupa l’atenció. Fomenta la memòria, el sentit de grup, de disciplina, de responsabilitat i també desperta l’esperit crític i el gust estètic. Per altra banda, col·labora en el creixement del nen en….\nPREVENCIÓ DE RISCOS LABORALS 1.-Una educadora ha caigut en pujar a un tamboret amb rodes per agafar un paquet de bolquers que hi havia en una prestatgeria. El tamboret ha lliscat, i l’educadora ha caigut i s’ha trencat una cama, a més de fer-ne petites contusions. Respon a les preguntes següents i justifica-les: * 1.1.- Identifica: Les condicions de treball: a) el tamboret amb rodes en canvi de tenir l’escala i les coses necessaris han d’estar a l’abast; b) s’ha posat de peu damunt de….\nActivitats 1. Quins tres ordes o estaments es distingeixen en la societat feudal ? Quina funció tenia cadascun ? Hi havia la noblesa : es dedicaven a la defensa militar i a la guerra. El clergat : era tota mena de capellans, monjos... dedicats a l’ oració i a l’ església . Pagesos i artesans eren la immensa majoria de la població tenien la funció de treballar i mantenir els dos estaments, no tenien cap mena de dret. 2. Quins grups eren privilegiats ? I els no privilegiats ? Els privilegiats….\n3 ACTIVITATS DE REFORÇ (3) 6/11/07 09:48 Página 3 Llengua catalana i Literatura Activitats de reforç i ampliació 3r ESO Primer trimestre ® MORFOSINTAXI 1 Digues la categoria gramatical dels mots subratllats i de quina altra categoria provenen. Com es diu aquest fenomen? ________________________________ . a) T’has llegit El perquè de tot plegat? __________: ________________________________________________ b) El vint-i-vuit ha estat premiat! __________: ______________________________________________________….


Tsunami Democràtic prepara una acció de tres dies l'endemà del 10-N - Diari de Girona\nTsunami Democràtic prepara una acció de tres dies l'endemà del 10-N\nLa plataforma demana a la gent que es prepari per un «11-S de tres dies» Suggereix als independentistes que s'agafin «un dia de festa» a la feina\nefe 09.11.2019 | 01:17\nUna manifestació de Tsnuami Democràtic, en una imatge d'arxiu. efe\nUna manifestació de Tsnuami Democràtic, en una imatge d'arxiu.\nLa plataforma Tsunami Democràtic va anunciar ahir que prepara la seva «acció més ambiciosa» per just després de les eleccions del 10-N: «Preparem-nos per a un 11-S de tres dies», assenyala en un comunicat, en al·lusió a la mobilització independentista de cada 11 de setembre, Diada de Catalunya.\nLa plataforma que va promoure el col·lapse dels accessos a l'aeroport del Prat el 14 d'octubre, dia en què es va donar a conèixer la sentència del procés, va fer una crida als independentistes que segueixen les seves convocatòries a través de les xarxes socials perquè es demanin «festa» a la feina almenys un d'aquests tres dies, entre dilluns i dimecres.\nA més, demana que estiguin disposats a desplaçar-se pel territori català i a «passar la nit fora», recomana «preparar roba d'abric, bateries extres per al mòbil, menjar, sac de dormir i tenda de campanya, i una actitud tenaçment no violenta».\nEstrucutra dirigent oculta\n«Mentre no hi hagi una solució política a l'exercici del dret a l'autodeterminació, la llibertat de presos, exiliats i represaliats i el lliure exercici de drets fonamentals, la gent continuarà mobilitzada i demostrant la seva força. Sigui quin sigui el resultat de les eleccions i les vegades que es repeteixin», va afeigir la plataforma, l'estructura dirigent es manté oculta.\nD'altra banda, Tsunami Democràtic està organitzant accions reivindicatives per a la jornada de reflexió «a més de 300 municipis», unes convocatòries que el PP va recórrer davant la Junta Electoral en considerar que tenen com a objectiu «incidir» en les eleccions i «afavorir» les candidatures independentistes.\nLa plataforma va informar que ja té confirmada la participació de «desenes de músics, escriptors i activistes» a la «jornada de desobediència a la Junta Electoral Central». A Barcelona, segons indica el comunicat, hi haurà actuacions musicals d'Els Catarres, Elèctrica Dharma, All Foll, Montse Castellà, Ebri Knight, La Folie, Gertrudis entre d'altres. A més de Barcelona, on Tsunami Democràtic vol desplegar activitats de protesta la tarda d'el 9-N a la plaça Catalunya, es preparen accions també a municipis com Terrassa, Granollers, Girona, Vilanova i la Geltrú, Valls, Mataró, Reus, Amposta, Vic, Manresa , Balaguer o Vilafranca de Penedès. En paral·lel, dijous la Junta Electoral Provincial de Barcelona va elevar a la Junta Electoral Central el recurs del PP contra les convocatòries d'actes per part de Tsunami Democràtic durant la jornada de reflexió d'avui, ja que es tracta d'actes del mateix perfil convocats en tot Catalunya.\nTensió al centre de Barcelona en la manifestació dels CDR que la policia impedeix que arribi a Urquinaona. Catalunya\nLa concentració convocada pel Tsunami a Barcelona reuneix 7.000 persones segons la Guàrdia Urbana. Catalunya


És possible colpejar l'estómac durant l'embaràs?\nÉs possible colpejar l'estómac durant l'embaràs?\n1 Per què no es pot posar les mans a l’estómac\n2 Com substituir els tocs freqüents a l'estómac\n3 Les conseqüències de la hipertonicitat uterina\nDesprés d’haver après la seva nova condició, el primer que fa una dona és acariciar-se instintivament de l’estómac, imaginant com una criatura petita comença a créixer i desenvolupar-s’hi.\nTenint en compte els signes nacionals, la futura mare guarda aquest secret fins que la panxa es fa notar, però fins i tot llavors es colpeja sola. Així, entra en contacte amb el nen, s’acostuma al seu nou estatus i, de vegades, no permet ni tan sols a les persones més properes tocar el seu nadó ben protegit.\nFins i tot avantpassats llunyans van aprendre a protegir el fetus en desenvolupament a l’úter. El període de gestació es va ocultar acuradament, van intentar no cridar l’atenció sobre l’estómac, i no es va tractar d’acariciar-lo. Les tradicions centenàries han format una opinió clara que les manipulacions constants a l’abdomen amb les mans afecten malament el curs de l’embaràs, el desenvolupament de l’embrió i pot ser la causa d’un part difícil.\nLes dones embarassades poden anar en bicicleta\nPer què no es pot posar les mans a l’estómac\nAl món modern, està de moda fotografiar la panxa, exposar-la en públic i tothom vol fregar una voladeta amb la convicció que el seu èxit més depèn. Els futurs pares també utilitzen cada moment per jugar amb el nadó. Organitzen petites sessions de fotos familiars, dibuixen imatges senceres en una part voluminosa i visible del cos.\nPerò acariciar l'estómac encara no és recomanable:\nEl primer argument en contra és de la medicina alternativa. Es creu que tota la reacció negativa dels altres es transmet mitjançant les mans. Les boles d’energia dolenta afecten negativament l’estat psicoemocional del nounat i, en un futur, aquest nadó es converteix en una persona tancada, no comunicativa, amb diverses malalties i un excés de nerviosisme.\nÉs molt difícil refusar a la sogra i a la teva mare el plaer fins i tot d’acostar-se una mica més a l’anhelat nét. Només desitgen el bé a la seva mare i a la seva petita, i no tenen en compte que, en un estat d’embaràs, la dona està més molesta, fins i tot se li molesta el fet que no sigui important, sense oblidar el fet que està gelosa de tots els moviments dirigits cap al seu fill. Es recomana no crear una situació incòmoda per a una dona embarassada. Quan es fa una sol·licitud inusual, és important tenir en compte que no totes les persones saben negar-se i no tothom vol causar decepció per negativa.\nLa medicina tradicional argumenta la seva protesta categòrica contra els atacs sistemàtics. Els moviments suaus poden provocar un augment del to de l’úter, cosa que pot provocar complicacions durant la gestació i el part. Les dones diagnosticades d’hipertensió haurien de limitar al mínim el contacte directe amb l’estómac.\nés possible córrer durant l’embaràs\nCom substituir els tocs freqüents a l'estómac\nPer escoltar-nos, no cal tocar l'interlocutor. En psicologia, hi ha el concepte de “distància còmoda”, que s’estén fins al període de gestació. No s’esforci a reduir la distància entre la dona en situació de desig d’estar més a prop del nen que s’acaba de desenvolupar. La hiper-custòdia de la mare no es veu afectada per la sort de la persona.\nEl nadó es troba còmode quan una persona propera i estimada es troba en un estat harmoniós, relaxat i no ansiós. Si un petit organisme ha fet furor i crida l'atenció per qualsevol mitjà al seu abast, podeu:\nActiva la teva música preferida i dolça.\nVeure un programa o una pel·lícula positiva.\nLlegiu un llibre.\nPassegeu per la zona del parc, respireu aire fresc.\nSomia en veu alta, parla amb el petit.La veu de la mare té un efecte beneficiós sobre el nen.\nAmb l’augment d’activitat del fetus, quan els mètodes anteriors no tenen efecte, n’hi ha prou amb posar una mà al lloc de l’activitat excessiva del nadó. Una comunicació tan curta és efectiva i permet al nen sentir la cura i el suport de la mare.\nLa prohibició dels metges de contacte tàctil amb el nadó sovint no es pren seriosament. Hi ha molts exemples positius quan tot va bé. Però no ignoreu l’opinió dels experts, si hi ha fins i tot una petita amenaça de perjudici. L’objectiu és aguantar i donar a llum un nadó fort i sa, i val la pena tenir paciència.\nÉs possible volar un avió durant l'embaràs\nLes conseqüències de la hipertonicitat uterina\nL’hipertonicitat uterina és l’única, però justificable explicació de la prohibició de picar l’abdomen. Pot ser la causa de diversos símptomes desagradables i perillosos:\nDolor a l’abdomen inferior.\nDeteriorament de l’estat general d’una dona embarassada.\nRampes, rampes de cames.\nSovint provoquen un estat d’increment de tensió nerviosa, fatiga, irritació i estrès. Qualsevol toc a l’estómac agreuja la situació, irritant els músculs de l’úter. Això desencadena el mecanisme de contraccions freqüents d’òrgans.\nEl primer trimestre és el més emocionant per a dones embarassades i metges. L’inici amb èxit d’un període responsable dóna totes les possibilitats d’arribar a la missió amb èxit. L’aparició d’hipertonicitat en aquesta etapa sovint condueix a un aborto espontani.\nNo cal desenvolupar l’hàbit de planxar-se en una data posterior. La hipertonicitat pot provocar un inici prematur del part.\nTotes les recomanacions anteriors s’apliquen a les dones que toquen fanàticament l’abdomen, acaronant-se intensament i permetent que altres facin això. És un desig natural tocar el lloc on descansa la petita cama o en els moments de la primera agitació del nen. Entre dos organismes propers hi havia una estreta connexió a nivell d'energia. Un contacte a curt termini d’aquest tipus no és capaç de derivar en patologia. A més, el nadó ha de sentir com s’estimen i l’esperen, i acariciar-lo contribueix. És important complir amb la mesura, i aquest temps increïble passarà amb seguretat, sense causar cap complicació.\nÉs possible teixir durant l’embaràs


Els EAP Tortosa Est i Flix participen com a equips pilot en la segona fase del projecte Essencial | InfoICS\n← La Gerència Territorial Terres de l’Ebre ha participat en la IV edició del Fòrum d’Ocupació Universitària de la URV\nEl JCEM, la publicació més prestigiosa de l’àmbit de l’endocrinologia, considera un estudi de l’IDIBGI el Millor Article Publicat el 2015 →\nEssencial neix de la constatació del fet que al costat de pràctiques d’efectivitat contrastada, n’hi ha d’altres d’un valor escàs i algunes en què l’evidència demostra que no n’aporten cap.\nDe les pràctiques identificades amb poc valor, els professionals dels equips d’atenció primària (EAP) que hi participen decideixen sobre quines hi intervindran i, amb la informació i el suport del projecte Essencial, n’implementen les recomanacions.\nLa primera prova pilot d’Essencial va començar al gener del 2013 i hi va participar l’EAP Deltebre amb la recomanació de rebaixar la prescripció rutinària de ansiolítics, antidepressius i omeprazole en la població general.\nEn la segona fase, després d’analitzar l’activitat dels professionals de cada EAP, es decideix que l’EAP Tortosa Est intervindrà sobre les recomanacions d’estatines en la població amb risc coronari baix o moderat i sobre la realització de PSA en el cribratge de càncer de pròstata. I, per la seva banda, l’equip de Flix intervindrà en l’ús de les benzodiazepines per a l’insomni en la gent gran i antitèrmics en el tractament de la febre en la població pediàtrica.\nEvitar les pràctiques clíniques que no aporten valor pot contribuir a millorar la qualitat de vida dels pacients i del sistema sanitari fent-lo mes sostenible , en la mesura que permet alliberar recursos que puguin ser destinats a procediments que sí que afegeixen valor a la pràctica clínica. És per això que el mètode per al desenvolupament d’aquest projecte és explícit i transparent, amb la participació dels professionals sanitaris en totes les seves etapes.\nCol·laboren en el projecte diverses societats científiques, professionals sanitaris, pacients i l’Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS).\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícia i etiquetada amb Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya, AQUAS, EAP Flix, EAP Tortosa Est, Essencial, Gerència Territorial Terres de l'Ebre, projecte Essencial. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Comptadors domèstics de consum d'electricitat Cristina Calderer\nP2 o període pla Dies laborables de les 8h a les 10h, de les 14h a les 18h i de les 22h a les 24h Preu mitjà\nP3 o període vall Dies laborables: de les 24h a les 8h Caps de de setmana i festius: totes les hores Preu més econòmic\nPeríode vall Dies laborables: de les 24h a les 8h Caps de de setmana i festius: totes les hores Preu més econòmic\nPer treure profit econòmic a aquest canvi és recomanable, en la mesura del possible, que en períodes més cars es redueixi l’ús dels aparells que més energia consumeixen, com la calefacció, la vitroceràmica, el rentaplats o l’assecadora. Aquests aparells es poden programar per al període pla que potser té horaris més compatibles amb les nostres rutines diàries. Però l’estalvi a la factura serà més gran si els aparells que més consumeixen s’utilitzen en les hores vall o bé els caps de setmana, sempre que les necessitats i condicions comunitàries ho permetin.\nPel que fa a la quantitat fixa de la factura de la llum, la nova reforma tarifària pot ser especialment avantatjosa per a les persones que carreguen el seu vehicle elèctric durant la nit en el sentit que ho podran fer al preu més econòmic, ja que, amb els dos períodes definits, es podrà contractar més potència de nit.\nTota la informació sobre els canvis en la tarifa, la contractació d’electricitat i consells per estalviar energia es pot consultar al web de l’Institut Català d’Energia i les seves xarxes socials: @energiacat.\nGeneralitat de Catalunya tarifa elèctrica


Polònia - Especial musicals - Polònia\nAquesta setmana, a "Polònia", venim amb ganes de festa. Per això, us hem preparat un especial amb les millors versions de la temporada.\nBallarem a ritme del "Millonària" de la Reguant (Judith Martín). Recordarem les Spice Girls masculines de la mà de Pedro Sánchez (Pep Plaza), Pablo Casado (David Marcé), Albert Rivera (Ivan Labanda), Santi Abascal (Noé Blancafort) i Pablo Iglesias (Marc Rodríguez). I Quim Torra (Ivan Labanda) ens recordarà que també pot ser un mal noi tot versionant la guanyadora de 4 Grammys Billie Eilish.\n"Todo me parece un delito", "Em quedo a casa o soc tsunami", l'"Imagine" de Vox, "Maquilla'm bé" o l'èxit del confinament "Leave Homas" són alguns dels molts musicals d'enguany que val la pena tornar a cantar.\nA més, recordarem com s'ho pensen fer les orquestres aquest estiu per adaptar les seves lletres a la nova normalitat.\nI si hi ha un musical que no podia faltar dins d'aquest especial és "El coche de Josema". José María Aznar (David Marcé), un enamorat dels vells temps, es convertirà en Marty McFaes per aconseguir tornar al passat amb el seu estimat DeLorean.\nEns sap greu si a hores d'ara ja us les havíeu aconseguit treure del cap, però dijous tornareu a entonar les cançons del "Polònia". A les 21.55 a TV3, que no pari la festa.


Mentides poc arriscades. | ..: MadeByMiki :..\nMentides poc arriscades.\nAra que ens inunden amb optimisme. Ara que segons ells les estadístiques ens fan costat. Ara que sembla que per primera vegada fins i tot es creguin les seves afirmacions. Ara, és el moment de recordar algunes coses.\n• La taxa d’atur juvenil a Espanya és d’un 57%, quatre punts per sobre del de Grècia. Som líders absoluts i en cap moment hem deixat de ser-ho.\n• L’atur que pateixen a Romania és d’un 7,5% , i no crec que per això es pugui considerar que aquell país viu un gran moment (tot i que crec pertinent ara mateix comparar-nos amb Romania). Potser aquest serà el nostre camí, el de baixar l’atur a costa de l’emigració massiva dels que puguin fer-ho.\n• Ens parlen de recuperació, de sortida de la crisi, de moltes coses, però ningú ens vol dir quin país tindrem dintre de 5 o 10 anys. Potser és perquè es vol evitar el dir la veritat, que ens han empobrit descaradament i que l’estat del benestar ha estat finiquitat per sempre més.\n• Les mesures econòmiques que s’apliquen són les de l’escola de Chicago, el liberalisme econòmic. La seva principal premissa és la d’afavorir als més privilegiats, suposant que la seva riquesa anirà filtrant-se cap a les classes menys afavorides. El que sempre passa amb aquestes polítiques, tal com ja hem vist, és un enorme augment de la desigualtat.\n• De la política econòmica keynesiana o qualsevol altra derivada seva, ni se’n vol parlar. Potser és perquè la seva principal intenció és la d’afavorir les classes més populars. Estem a les antípodes d’aquesta política i la seva preocupació social.\nEl darrer exemple el tenim amb les xifres de la EPA. Unes xifres que poden semblar bones sempre que ens oblidem del dramàtic descens de la Població Activa, de la qualitat del treball creat, dels ‘nous’ mini salaris o del brutal increment del format del contracte a mitja jornada. Per cert, si teniu un mínim d’experiència en això de canviar de treball, sabreu que vol dir això de la mitja jornada…\nEls signes de recuperació que alguns veuen, o són pura cuina estadística, o lo que encara és pitjor, una mentida més. Una mentida que a la llarga es maquillarà convenientment, i com les altres amb què ens han anat marejant durant anys i panys, els hi sortirà gratis.\n27 gener 2014 a 9:39 am\nTagged with atur, EPA, Espanya, Grècia, mentides, Romania\n« Desapareguts en combat.\nSanti Vila »\nO sigui que ara haurem d’emmigrar a Romania. Pren nota ahse 😉\n28 gener 2014 at 8:32 am\nNooo!! Que els hi farem pujar l’atur! 😉\n28 gener 2014 at 8:41 am\nEm sembla que allí no paguen…\n(sino, quina justificació tindria jo per estar treballant aquí!?)\n3 febrer 2014 at 9:21 pm\nTal com van les coses aviat no trobaràs la diferència…\n3 febrer 2014 at 10:24 pm\n29 gener 2014 at 9:22 am\nOohhhhh! Cap allà vaig.\n29 gener 2014 at 9:27 am


Pol Espargaró, tot i estar lesionat, s'adjudica la "pole" en Moto2 davant de Marc Márquez - CCMA\nPol Espargaró, tot i estar lesionat, s'adjudica la "pole" en Moto2 davant de Marc Márquez\nEl granollerí Pol Espargaró ha marcat el millor temps en la qualificació de Moto2 del Gran Premi d'Itàlia i sortirà primer en la cursa d'aquest diumenge. Darrere seu s'han classificat el cerverí Marc Márquez i el francès Zarco, que per sanció baixarà quinze llocs a la graella. Andrea Iannone, quart, ocuparà el seu lloc.\n14/07/2012 - 15.55 Actualitzat 15/07/2012 - 15.15\nEl granollerí Pol Espargaró ha marcat el millor temps en la qualificació de Moto2 del Gran Premi d'Itàlia i sortirà primer en la cursa d'aquest diumenge. Darrere seu s'han classificat el cerverí Marc Márquez i el francès Zarco, que per sanció baixarà quinze llocs a la graella. Andrea Iannone, quart, ocuparà el seu lloc. Esteve Rabat ha estat novè.\nEl petit dels germans Espargaró s'ha pogut refer d'un esquinç al turmell que s'ha fet en l'última sessió d'entrenaments lliures després de caure en ser envestit per Zarco, una caiguda que ha estat a punt de deixar-lo fora de combat. Pol Espargaró ha culminat d'aquesta manera el triplet català de "pole positions" al traçat italià.


Construccions sanes: el càncer i els materials de construcció |\nTots som conscients de la importància de construir amb materials naturals i sostenibles de cara al medi ambient. Potser del que no som tant conscients es de que el medi ambient, més enllà de rius i boscos, és en el nostre entorn més immediat, és també casa nostra.\nEn l’article «Cáncer por factores medioambientales» de Teresa Romanillos, 20/04/2012 (http://goo.gl/nwzb6) es parla dels diferents factors de risc, emfatitzant, entre d’altres, la relació entre càncer i materials de construcció.\nTot i que la majoria dels materials perillosos ja s’han prohibit, encara se’n troben amb excés en els edificis construïts. El més important d’aquests materials és l’amiant o asbest, que es va utilitzar molt com a aïllant tèrmic, en coberta (la coneguda «uralita»), però també en multitud d’elements i acabats d’interior.\nUn altre dels materials potencialment cancerígens és el PCB, prohibits però utilitzats com a aïllants en transformadors, condensadors elèctrics, etc. La creosota és un altre dels compostos en la llista negra, que s’ha utilitzat sobretot com a biocida en la fusta.\nA més, segons el Journal of Occupational and Environmental Medicine, les pintures sintètiques, els dissolvents i vernissos augmenten el risc de càncer entre els professionals que hi treballen. (http://goo.gl/WOSi5)\nEls materials més perillosos són majoritàriament compostos i sintètics. Cal tenir en compte que aquests poden despendre partícules al llarg de tota la seva vida útil.\nA més, molts dels productes utilitzats en la construcció tenen molt poca història, pel que no s’han realitzat estudis sobre els seus efectes en la salut humana. Per aquest motiu la utilització de materials naturals certificats és garantía de qualitat, de sostenibilitat, però sobretot de salut per a les persones.


La gran majoria dels iraquians creuen que la seva vida ha millorat un any després de la guerra\nLa majoria dels iraquians consideren que la seva vida ha millorat des que Saddam Hussein va ser derrocat i una gran part dóna suport a la presència de les forces de la coalició a l'Iraq. Aquesta és la principal conclusió que es desprèn d'una enquesta encarregada per la BBC a l'Oxford Research International Ltd amb motiu del primer aniversari del començament de la guerra. Els resultats del sondeig confirmen els obtinguts per altres enquestes fetes poc després de la guerra, tot i l'augment de la inseguretat que ha viscut l'Iraq els últims mesos.\nEnquesta de la BBC\n16/03/2004 - 00.00 Actualitzat 17/03/2004 - 10.00\nL'enquesta, que s'ha fet en un univers de 2.500 persones adultes a tot el país, mostra que el 57% dels iraquians consideren que la seva vida va bastant o molt millor ara que fa un any. Un 23% diu que segueix més o menys igual, mentre que un 12% considera que ha empitjorat una mica, i un 6% que ha empitjorat molt. Quan l'enquesta pregunta als iraquians com creuen que serà la seva vida d'aquí a un any, un 36% considera que serà molt millor i un 33%, bastant millor. Pel que fa a la presència de les forces d'ocupació de la coalició internacional encapçalada pels Estats Units, un 75% hi dóna suport. Un 39,5%, pel temps que faci falta i un 36%, fins que hi hagi un govern iraquià. Només un 15% reclama la sortida immediata de les tropes estrangeres. Més concretament, el 20% dels iraquians enquestats consideren que la decisió d'envair l'Iraq va ser totalment encertada i el 28%, bastant encertada, contra un 26% que ho creu completament equivocat. Tot i això, pel que fa al sentiment respecte a l'ocupació, el 42% dels iraquians es consideren alliberats de la dictadura, mentre que un 41% considera l'ocupació com una humiliació.


Distància Total: 14868 m\nMàx. elevació: 595 m\nTotal escalada: 297 m\nDescens: -314 m\nAquesta ruta classificada com a fàcil té 15 quilòmetres i un desnivell acumulat positiu de 250 m. Una ruta apta pels ciclistes que busquin passar una estona divertida damunt la bici, sense gaire exigència física ni tècnica.\nComençarem la ruta a la Sala de Fulleda i farem un petit tram urbà passant per la plaça de Ramon Santamaria, girarem a la dreta cap al carrer del Raval, a dalt de l’esplanada del castell, girarem a l’esquerra pel camí que ens portarà pel capdamunt de la serra de la Punta de l’Argelagar fins a un aixopluc que ens quedarà a l’esquerra. Antigament els aixoplucs s’utilitzaven per resguardar-se de la pluja i el vent, també s’utilitzaven per guardar les eines dels pagesos i l’aigua. Just després de l’aixopluc girarem a l’esquerra per un pas que hem recuperat des de Fulleda Turisme Actiu que ens portarà tot vorejant la Punta de l’Argelagar fins al Camí de la Coma de Sant Pere, un camí que fa baixada fins al Fondo del Mas Blanc, el creuarem i girarem a l’esquerra pel Camí de les Portelles de Dalt, tot passant per un altre aixopluc que ens quedarà a la dreta. Seguirem fins al Camí de les Carreteres on girarem a l’esquerra passant pel costat del turonet del Mas Blanc tot arribant al Mirador del Mas Blanc. Un lloc fantàstic per observar tots els diferents Bertrans que formen aquest paisatge. Seguirem pel Camí de les Carreteres pel costat del mirador de les Garrigues fins a arribar a la Punta del Dugo, allà girarem a l’esquerra i iniciarem el descens fins al sender de l’oleoducte tot passant per un sender que hem habilitat des de Fulleda Turisme Actiu. Seguirem per aquest sender fins a la Vall dels Cortals, seguirem cap al Fondo de la Plana tot passant pel costat d’una Cabana de Volta construïda amb pedra seca. Pujarem fins a la Font d’en Salat i seguirem pels plans de l’Arboç fins a Fulleda. Cal recordar que els últims metres es fan per la carretera LV2012, no és una carretera molt transitada, però demanem precaució.


El Pebrasset: Bioacumulaió d’insecticides piretroides en peixos de riu\nBioacumulaió d’insecticides piretroides en peixos de riu\nL’elevat ús d'insecticides piretroides està fent que la seua presència en peixos augmenten desmesuradament, podent causar en aquests dificultats cardíaques, hepàtiques..., aquest ús desmesurat també pot causar problemes neurològics i carcinògens en l'espècie humana.\nUn estudi ha determinat la presència, per primera vegada, d'aquests insecticides en peixos de riu. Segons la principal investigadora del projecte; deurien de considerar aquests insecticides com contaminants persistents, ja que és la primera vegada que un contaminant es troba present en el 100% de les mostres analitzades en un estudi.\nAltres contaminants com PBDE's o declorans han sigut detectats en aquestes mostres, però cap d’ells en un percentatge com aquest.\nDegut a aquesta elevada presència (no en xicotetes quantitats) , ja que la seua presencia per gram de grassa és superior a les quantitats d’altres tipus de contaminants com fàrmacs, productes d'higiene personal... que poden presentar alguns animals, els insecticides piretroides seran motiu d’investigació per a determinar els seus efectes, també seran sotmesos a estudis de control i de seguretat ambiental.\nPer tant, podem considerar que aquestos insecticides estan contribuint al problema mediambiental que suposa la bioacumulació.\nBioacumulació de nanopartícules que afecten l’agricultura\nContaminants tòxics afecten dofins de Canaries\nBioacumulació de glifosfat en la llet materna degut a herbicides\nPublicado por Maria Juan Mira en 5:42\nEtiquetas: bioacumulació, ctm2bat, curs 14-15, insecticides piretroides, juanmiram


INFO RÀDIO CALELLA: Calella amb Vicenç Ferrer\nCalella ha homenatjat aquest cap de setmana el seu fill adoptiu, Vicenç Ferrer que va morir el passat 19 de juny, als 89 anys, al no poder superar els problemes respiratoris derivats de l’embòlia que va patir al mes de març.\nFerrer era el president de la Fundació que porta el seu nom i que ha impulsat i que seguirà promovent molts projectes en favor del més pobres d’Anantapur.\nAquest cap de setmana se l’ha homenatjat amb una programació que es va iniciar ahir dissabte al vespre amb una cerimònia religiosa a la Parròquia de Santa Maria i Sant Nicolau, que es va omplir de gom a gom.\nAquest diumenge s'ha fet un acte a la Sala Mozart a les 11 del matí, on s'ha recordat la tasca de Vicenç Ferrer a través d’imatges, música, dansa i poesia. També s'ha contactat via videoconferència amb la vídua del cooperant.\nL’homenatge s'ha clos a la plaça Vicenç Ferrer, amb un acte més popular i emotiu on s’han inaugurat els arranjaments fets a la plaça que porta el seu nom, on s'han recitat diversos textos i on hi ha hagut l'ofrena floral en el mur dedicat al cooperant i en el qual hi ha la inscripció “El meu descans és lluitar”.\nAquest acte, retransmès per Ràdio Calella, ha acabat amb el cant de "l'hora dels adéus " a càrrec de la coral Laetare, que també ha estat seguit per les nombroses persones que s'hi congregaven.


Educació social i TIC\nJaume Albaigès 24 desembre 2008 Articles Sense comentaris\nEl darrer títol publicat pel Col·legi d’Educadores i Educadors Socials de Catalunya (CEESC) dins la col·lecció Quaderns d’Educació Social, Educació Social i TIC. Les noves fronteres de la inclusió, compta amb un article d’un servidor en el qual es recullen les idees principals que vehiculen el contingut d’aquest blog, en línia amb la ponència / publicació sobre els usos i reptes de les TIC al tercer sector i contextualitzat en l’àmbit de les organitzacions d’acció social, en les quals hi ha una significativa … Segueix llegint\nOfftopic (i II): Lealtad rectifica?\nJaume Albaigès 23 desembre 2008 General Sense comentaris\nFa uns dies recollia en un article les impressions que m’havien produït les paraules d’un dels presidents de la Fundación Lealtad en relació a la polèmica sobre el vídeo “Infórmate para donar”. Avui llegeixo a CanalSolidari que Lealtad ha decidit retirar-lo.\nEfectivament, una sintètica nota diu que:\nEl video ha sido entendido de forma negativa por una parte del Tercer Sector y ha polarizado a las instituciones que lo componen. En ningún caso la Fundación Lealtad pretende crear controversia y molestar a las ONG. Aunque no compartimos alguno de los argumentos que se\nPosi una ONG al seu web\nJaume Albaigès 15 desembre 2008 Articles, General 2 comentaris\nLes organitzacions socials han denunciat històricament la dificultat de ser preses en consideració per part d’altres agents socials i, en conseqüència, d’influir-los en certa mesura. El cas dels mitjans de comunicació, especialment els generalistes i de major abast, ha estat el paradigma d’aquesta reivindicació.\nAfortunadament, el desenvolupament d’Internet com a canal de comunicació va obrir noves possibilitats per a les entitats, que van poder començar a desenvolupar estratègies de comunicació multiformat al marge dels mitjans i canals tradicionals.\nAra, però, assistim a l’eclosió d’un nou fenomen que torna a barrejar-ho tot. … Segueix llegint\nNo us faig tota la història -adjunto uns quants enllaços d’interès al final-, sinó que em limito a citar el que es va dir ahir com a complement, crec que interessant, a tot el … Segueix llegint\nComenço a llegir i, oh, sorpresa!, m’assalten termes com empresa, CEO, banca, assegurances… Per un moment penso que el navegador m’ha dut a un altre web, … Segueix llegint


Romàntic Guerrer: 2013\nPossiblement és la via de Canalda que he repetit més cops (Des-04, Des-07 i la restauració durant la tardor del 06). Però tal dia com avui de fa 15 anys, va ser la primera vegada que anava a la preciosa Víctimes del 92. La segona vegada, vaig enamorar-m'en al aconseguir fer-la tota en lliure i com que els burils estaven vellets vaig decidir restaurar-la amb subvenció de la FEEC.\nEls punyateros, van donar-me parabolts d'idèntic color que la roca (casualitat?) i ara costa un munt de veure'ls perque en algun punts estan una mica separats (L2), tot i així, és de les vies més ben equipades de la paret (res a veure amb la seva veïna) i un clar exemple de l'escalada canaldera.\nApa! Fins aviat i ...assegureu-vos que l'últim llarg està sec abans de ficar-vos-hi.\nEstimats amics i amigues, companys i companyes, seguidors i seguidores, lectors i lectores ...que tingueu un bon nadal i un bon any 2014.\nApa! Fins aviat i un 2014 que promet estar ple d'emocions fortes ...de tot tipus, jeje!!\nPublicat per Parce a 19:03 4 comentaris:\nA la part occidental de la paret sud de Busa només una via desafia la verticalitat. Fa temps que vaig veure un atraïent esperó i finalment l'he acabat obrint sota un fantàstic solet d'hivern i una genial temperatura de primavera.\nBona via. Molt estètica i vertical. Inici per un marcat diedre que l'abandona a l'alçada d'una llastra precària que desafia la gravetat d'una forma sorprenent (el tram més delicat de la via). La resta segueix les debilitats de la paret amb un mínim d'expansions i una bona dosi de mestratge en el material.\nRoca molt bona menys la primera meitat del L1 i algun que altre còdol esporàdic. Tascons, Friends (fins C3), Aliens i algun cordino per ponts de roca i merlets. Reunions equipades.\nApa! Fins aviat i compte amb el fregament.\nNota (del 4 de Febrer de 2014): Avui repetim aquesta via que vaig obrir fa poc més d'un mes, per confirmar el grau i equipar algun que altre pont de roca.\nNo sóc jo qui ho ha de dir, però crec que és una petita obra d'art: via molt molt bona, de les millors que he obert.\nNota (del 10 de Maig de 2014): Torno a repetir aquesta via i com que m'agrada, no m'en canso. Si l'altra vegada va ser tota de primer, avui a estat de segon.\nUn bon amic s'ha m'ha emprenyat perque li he "robat" la linia: demano disculpes, però això ja pasa. A m'hi m'he n'han "robat" un munt.\nSolet d'hivern espectacular a la Serra de St. Joan de Montanisell, si estava tant bé, que hem escalat la Rucs on the Rocs amb màniga curta i amb una bona suadeta per arribar en aquest cor que marca l'inici d'aquesta fabulosa via.\nInteligent recorregut: ben trobat i ben resolt. La roca i el canto també hi ajuden, però la manera en que l'han deixat, acaba de donar-hi la bellesa a la via, felicitats!! He d'afegir que la graduació original m'ha semblat una mica inflada i concentrada en curts trams, però bé ...aquí cadascú dirà la seva. A la meva ressenya poso el que a mi m'han semblat, tenint en compte que alguns llargs els vaig fer de segon i que l'Ae no el vaig alliberar.\nDe material, només hem fet servir Friends fins el C2 (C3 opcional), Aliens i alguna baga, els tascons els hem passejat. La roca molt bona i descens en rapel (preveure bagues per abandonar): R7 (que no és al cim) a R5, R5 a R3 (guiar cordes), R3 a R2 i R2 a terra. Còmode i ràpid.\nApa! Fins aviat i ...això si que és un bon clau, la resta són tonteries.\nFeia una setmana que havia tatxat una clàssica de Vilanova de Meià i aquest cop li tocava el torn a una altra: l'Anaconda de la Roca dels Arcs, amb la seva bavaresa inicial difícil, gastada i única a la paret.\nLa via no dóna cap dubte d'on comença però amb la seva sinuositat fa que sigui una mica difícil de seguir amb claretat. La quantitat de vies que la creuen (algunes gairebé trepitgen) fa que la confusió sigui major però com que de moment NO està restaurada (que jo sàpiga) només cal anar xapant lo més vell que trobeu, jeje!!\nApa! Fins aviat i ...compte amb les reunions (cal reforçar-les) i amb els ronyons a l'R6.\nHem costa començar el post per parlar de l'Atlanta de Canalda. Des del dia que vaig caure en el L1 (Ago-96), li tenia unes ganes intenses i especials, però aquesta via te diversos factors que la fan difícil de repetir. De fet, no se si algú ho ha fet, així que possible primera repetició.\nEl primer factor és el terme exposat que apareix en diversos passos, i a fe de Déu que ho és, sobretot el L2 (uf uf!!). I el segon factor és assegura-se que la roca estigui seca, ja que tota la via puja per una de les xorreres més actives de la paret, si això li sumem la poca insolació dels primers 60m fa que sigui complicat trobar-la en òptimes condicions.\nNo hi ha cap llarg fàcil. La via és difícil, dura, exposada, vertical, entretinguda, sinuosa, amb roca bona (menys el L1) però molt bruta per l'efecte de la xorrera. L'he fet tota en lliure (màx 6a+) i només hem clavat dos claus en el L1 (de fet un dels que hi havia en aquest llarg se'ns ha quedat als dits i netejant netejant ha quedat una bona fissura per un Alien).\nDe material: Tascons, Friends (fins C3, C4 opcional), Aliens, cordinos, bagues i 4 clauets opcionals recomanables. Afegeixo que el C4 només és per un pas del L2 on el C3 hi va una mica balder.\nApa! Fins aviat i ...l'últim llarg és vertiginosament bo.\nTot i que pugui semblar que ho tenia tot fet a la meva estimada Canalda, encara em faltaven (i falten) diverses vies. Fa 15 anys la Diòptria, una de les boniques, elegant i verticals de la paret, repetida amb certa freqüència per la poca gent que puja i amb un llarg final d'apretar per acabar de deixar-hi les últimes forces (la cirereta del pastís).\nLa via propiament dita, està equipada, però com que surt per l'últim llarg de la Via de Pasqua (el més difícil de tots) s'ha de portar friends fins el C1 o C2 (no ve d'un). S'han apurat diversos trams d'artificial però no tots i l'inici de via s'ha vist perjudicat per les excavacions que el propietari de la finca va fer a Ca la Rita, una autèntica pena, però no patiu per que s'ha afegit un parabolt per poder iniciar la via sense jugar-se la galeta.\nApa! Fins aviat i no infravaloreu l'últim llarg, és dificil.\nLa Roca dels Arcs de Vilanova de Meià te unes quantes clàssiques irrenunciables i a mi encara m'en faltaven algunes. Així que fa 15 anys li va tocar el torn a la Joan Freixenet.\nAmb el material d'avui en dia pot fer-se sense martell (cosa que nosaltres no vam fer), i crec que el grau obligat deu quedar si fa no fa.\nEl repte de la via és superar en lliure i sense clavar el diedre del L1: difícil, vertical i intimidatori. La resta, sense ser tant exigent, no regala res fins la part superior.\nApa! Fins aviat i em sembla que la van restaurar, sinó tota, gairebé tota.\nDesprés d'uns quants dies freds, aquesta setmana m'he escapat a buscar el sol, el sol de la Ribagorça, en una de les parets més assolellades que hi ha a prop del congost d'Escales: el Talló d'Aulet, una petita gran paret, tranquila, solitària i talaïa perfecta de la Mitja Ribagorça.\nHem escalat dues vies: Welcome to Machine i la via de La Fissura. Dues vies de característiques molt semblants i on l'herba en les fissures denoten la seva poca freqüentació, i això no vol dir que siguin vies lletges, tot el contrari, són molt bones però el que si vol dir és que aquestes prenen forats i cantos vitals.\nEl primer dia vam fer la Welcome to Machine. Destacar el L3: boníssima fissura de continuitat que ens exigirà d'allò més per poder-la fer en lliure: equipant, apretant i disfrutant a parts iguals. I el segon dia encara hem apretat i disfrutat més a la Via de La Fissura, on tots els llargs són bons o molt bons però llàstima de la feixa intermitja que ens trenca la verticalitat. Genial!!!\nMenció especial a la roca: increïblement bona, abrasiva, adherent i amb uns cantos afilats com ganivets (sputnik triple zero), dit això, penseu que l'herba creix en les fissures (com he comentat) i emprenya molt pel que va de primer (el de primer neteja perque el de segon pugui encadenar). Tascons, Friends (fins C3), Aliens i cordinos mínim, a partir d'aquí repetiu el que vulgueu i segons el nivell. Les vies estan poc equipades pel grau que tenen però amb les reunions montades (en general). Descens en rapel de dos punts.\nApa! Fins aviat ...i si hi aneu amb gos, compte que es tornarà boig quan vegi això, jeje!!\nPublicat per Parce a 22:29 Cap comentari:\nNova entrada de nord, i nou dia on no sabem on amagar-nos. Estarà núvol? Farà vent? Farà fred? ...al final, tot i les incognites, hem decidit anar a la Paret de l'Extrem del Montroig i l'aposta ens ha sortit bé, més pel dia que no pas per la via.\nLa Pau Ranger Rut és una via amb dues parts ben diferenciades: la inferior, rostollera i lletja, i la superior, molt bonica i agradable. El diedre d'entrada i algun que altre desplomet en els llargs següents és l'aperitiu a la sortida de l'R3, realment rabiosa i bona per continuar amb una placa genial, el millor tram de la via juntament amb la sortida al cim.\nPoc equipada on haurem de reforçar les reunions (el clau de l'R1 l'he repicat amb una pedra, ull!!) i on necessitareu tascons, Friends amb el C3 opcional i els aliens, a més de bagues i cordinos. La roca en general és molt bona, però a la part inferior es combina amb herba i terra bastant desagradable d'escalar.\nApa! Fins aviat i inici passada la Paret de l'Extrem i després d'una balma. Fletxa tènue.\nEl Dia de la Mona i la Via dels Catalans a la Paret de l'Altar.\nAnar a Malanyeu durant la tardor (tot i que sembli hivern) és un goig per la vista. El company tenia ganes d'anar a la Paret de l'Altar i a mi m'ha anat perfecte ja que no hi havia escalat mai. Hem fet dues vies: primer la dels Catalans i després El Dia de la Mona.\nLa primera totalment en lliure, amb burils al L1 i L2 i després parabolts i espits. Moviments curiosos sobre una roca curiosa. Escalada vertical i llargs molt curts (de l'R3 al terra 60m justos de rapel).\nLa segona té una primera meitat gairebé tota d'Ae i després la mateixa tònica que l'altra. Curiós tram en el flanqueig, llàstima que la roca no acompanyi massa en tot aquest tram inferior.\nLes dues vies són boniques i estan molt assegurades. En tots els trams en lliure, val la pena apretar fort perque la roca és molt bona. Tot i que les tirades són curtes, les reunions són penjades. Gairebé totes tenen cordinos i maillons per rapelar (preveure recanvi), nosaltres hem rapelat segons us indico a la ressenya.\nApa! Fins aviat i ...tant costa deixar les reunions decents si hem de rapelar des d'elles (inox, anelles i dos punts).\nPublicat per Parce a 21:06 1 comentari:\nPublicat per Parce a 21:50 3 comentaris:\nÚltima entrega de la trilogia de vies ben equipades que he deixat en aquest raconet de Busa. Molt a prop del cotxe, amb sol al matí i ombra a la tarda. Ideal per escalar-la en qualsevol època de l'any.\nVieta de dos llargs ben assegurada, però en la seva obertura vaig fer algunes sortides en lliure cap a terreny desconegut i sumament vertical que em provocaven unes pujades d'adrenalina dignes d'admirar (sobretot en el L1).\nApa! Fins aviat i roca molt bona menys els primers metres, compte.\nNota (del 31 de Maig de 2014): S'encadena avui el L1 d'aquesta bonica via confirmant el grau.\nUs deixo un parell de fotografies dels diferents intents que si han fet.\nClassiquíssima via de Vilanova de Meià. A mida que anava fent vies a la Roca dels Arcs, sempre veia gent a la Necronomicón (altrament dita Necro), així que sempre pensava que no l'aniria a fer mai, però com que no es pot dir que d'aquesta aigua no en beuré, fa 15 anys va arribar el dia de repetir-la.\nVia equipada, grau amable, bona roca, bon canto, escalada agradable i el L3 com a cirereta del pastís. No m'extranya que sempre hi hagi gent.\nApa! Fins aviat i com que el canto és gran, no recordo la roca massa gastada però suposo que hores d'ara...


Hotel Mireia - La Selva Turisme\nAv. Frederic Mistral, 24\n872987358 · www.hotelmireia.com\nBenvinguts a l’Hotel Mireia. Les 24 habitacions de l’hotel s’han actualitzat l’any 2019 i estan decorades enb un estil eclèctic vintage amb tons clars i mediterranis. Les estàncies tenen una terrassa o balcó amb vistes al carrer o a la piscina, així com WIFI ràpid i gratuït, aire condicionat, TV LED, bany privat amb assecador i productes de neteja corporal.\nL’Hotel Mireia es troba a 7 minuts a peu de l’estació d’autobusos de Lloret de Mar, a 4 minuts del centre del poble i a 5 minuts de la platja.


Nord-est Llibertari: Uns dels denunciats en l'acció de resistència a la MAT és Victor M. Cánovas, secretari de Comunicació de CGT Girona\nUns dels denunciats en l'acció de resistència a la MAT és Victor M. Cánovas, secretari de Comunicació de CGT Girona\nTambé, com ja s'ha informat, el regidor de la CUP de Girona Jordi Navarro\nLes mobilitzacions contra la línia de molt alta tensió s'estenen amb accions com la de la torre 66 a can Planelles de Fellines (Viladasens, Gironès) o el referèndum a Santa Coloma de Farners i altres pobles de la comarca de la Selva. L'única resposta del Govern de la Generalitat davant aquestes mobilitzacions és més repressió al servei dels interessos privats de Red Elèctrica Espanyola (REE).\nLlegim al blog de CGT Girona i al setmanari DIRECTA que està denunciat Victor M. Cánovas, secretari de Comunicació de CGT Girona.\nDemà dilluns 27 de gener persones denunciades per la mobilització de suport a l’acció de desobediència del 8 de gener a Fellines han d’anar a declarar a la comissaria dels Mossos d'Esquadra al parc de Vista Alegre de Girona, on hi ha convocada una concentració solidària al matí.\nSegons DIRECTA, també està denunciat, entre altres persones, Jordi Navarro, regidor de l’Ajuntament de Girona per la CUP.\nLa lluita contra la MAT ha revifat a Girona


Giza, la niña de la maleta guanya el Jewish Festival de Punta del Este | David Serrano Blanquer\n← Giza, la niña de la maleta\nSimona Skrabec retorna l’ordre a Amat Piniella →\nGiza, la niña de la maleta guanya el Jewish Festival de Punta del Este\nPosted on 9 febrer 2014\tby davidserranoblanquer\nEl documental, coproduït per la Facultat de Comunicació Blanquerna de la URL i la Universidad ORT Uruguay, ha guanyat l’onzena edició del Festival Internacional de Cinema de Punta del Este, a l’Uruguai.\nLa idea neix gràcies a la trobada entre l’investigador dels testimonis de la Xoà David Serrano, expert internacional en el tema, i Giza Alterwajn. Als dos els unia la seva vida a una maleta: en el cas de Serrano per trobar el llegat literari i intel·lectual d’Amat Piniella, supervivent de Mauthausen, i a qui a dedicat gairebé 20 anys de recerca; en el cas de Giza perquè va poder viure gràcies a ser treta dintre d’una maleta del gueto de Varsòvia.\nTot va néixer així, fruit d’una connexió que va més enllà de la feina, quan Serrano va creure que aquella història no podia quedar en l’oblit.\nL’equip està format per Jaume Benet (realització, fotografia i edició i muntatge), Jaume Pedrós (compositor musical), David Serrano (idea, guió i direcció), amb Giza, i Silvia Morón (documentació i ajudant de guió); Xavier Sáez també hi va col·laborar.\nEl documental competia amb produccions de Brasil, Alemanya, Polònia i la Xina, entre altres.


Audi S1: rendiment super-mini espiat - Notícies, Agost 2021\nAudi S1: rendiment super-mini espiat\nEl pròxim Audi S1 s'ha espiat les proves a les carreteres alemanyes, cosa que suggereix que el desenvolupament del super-mini rendiment avança abans del seu previst 2014.\nEspiat a la disfressa de mula de prova\nArribant a Alemanya i apos; Nurburgring a principis de l'any passat i es va sotmetre a proves de clima fred a Suècia el desembre, l'Audi S1 s'inclourà en el rang de rendiment dels fabricants d'automòbils alemanys per sota dels 59.900 dòlars Audi S3.\nVist pels fotògrafs espia de CarAdvice & # x2019; s a les carreteres públiques i dins d’una instal·lació d’Audi, el S1 embolicat amb camuflatge serà un model domador i més accessible en comparació amb els 188kW / 350Nm de 2,0 litres turbo de quatre litres Audi A1 quattro & # x2013 ; limitat a 333 unitats de tracció esquerra.\nLes especulacions suggereixen que la potència per a l’Audi A1 basada en el S1 provindrà d’un motor turboalimentat de 2,0 litres que lliurarà aproximadament 162-184kW a les quatre rodes a través del reconegut sistema quattro d’Audi & # x2019;\nEl paquet hauria de trontollar còmodament sobre l'A1 més ràpid\nactualment disponible, l'Audi A1 Sport, de 39.000 dòlars de tracció davantera, que accelera de 0 a 100 km / h en 6,9 segons, gràcies al seu motor de 1,4 litres de quatre cilindres de 1,4 litres bessons de 136 quilòmetres / 250 Nm.\nDissenyat per oferir-se en estils de tres i cinc portes, el S1 disposa de fars únics amb llums diürns LED, llums de cua revisats i un nou difusor posterior amb un sistema d’escapament de quatre sortides.\nAudi encara per confirmar-se per Audi, el S1 tindrà el seu debut a principis del 2014, probablement el proper any al & # x2019; saló del motor de Ginebra.\nvagó d’estacions de falcons\njaguar f tipus 2016 especificacions


El medi físic: Món, Europa, Espanya i Catalunya | DOSSIERS BUXAWEB\nEl medi físic: Món, Europa, Espanya i Catalunya\n12/08/2020 juliabuxadera\tDeixa un comentari\n• Per entendre la geografia humana i econòmica és important conèixer el medi físic on actuen els grups humans.\n• El medi físic condiciona de manera desigual els diversos grups humans.\n• Els oceans banyen els continents i en modelen les costes amb penya-segats, platges… També s’hi formen golfs, penínsules i caps.\n1.1. Els continents\n• Els continents són grans masses de terra emergides sobre els oceans. Hi ha sis continents d’extensions i formes diferents:\n– Amèrica: ocupa part dels dos hemisferis i es divideix en Amèrica del Nord, Amèrica del Sud i Amèrica Central. Per l’oest s’estén un eix de muntanyes joves.\n– Àsia: és el continent més gran de la Terra; es divideix en quatre zones: planes al nord, grans serralades i altiplans al sud d’Àsia central, penínsules al sud i arxipèlags a l’est.\n– Europa: continent de dimensions reduïdes, que es considera una gran península d’Àsia. Està delimitada pels Urals a l’est i el Mediterrani al sud.\n– Oceania: està formada per més de 10000 illes de dimensions diverses, situades a l’oceà Pacífic. Dividida en quatre conjunts d’illes: Australàsia, Melanèsia, Micronèsia i Polinèsia.\n1.2. El relleu continental\n• Les cadenes muntanyoses principals són: les Muntanyes Rocalloses i els Andes, que travessen Amèrica de nord a sud; els Alps i el Caucas al sud d’Europa, i la serralada de l’Himàlaia, al centre del continent asiàtic.\n• Els altiplans es reparteixen per tots els continents, però destaca l’altiplà del Tibet, a Àsia, pel fet de ser el més alt del món.\n• Les planes més extenses es localitzen a les conques dels grans rius, com el Mississipí, a Amèrica del Nord, i l’Amazones, a Amèrica del Sud.\nMuntanyes i planes de la Terra\n1.3. El relleu marítim i litoral\n• A la zona marítima de la Terra i al litoral s’hi distingeixen diverses formes de relleu:\n– Arxipèlags: són grups d’illes.\n– Golfs, ries i fiords: són entrants d’aigua a la terra molt aptes per navegar-hi.\n– Amèrica: la costa és molt accidentada, sobretot l’atlàntica i l’àrtica. Hi destaquen les illes i penínsules.\nIlles, penínsules i golfs de la Terra\n1.4. Les aigües del planeta: oceans, mars, rius i llacs\n• La major part de la superfície terrestre, tres quartes parts, és coberta pels mars i pels oceans.\n– Índic: s’estén entre Àfrica i Àsia, té poques illes i la profunditat és mitjana.\n• Per continents, els rius i llacs més destacats són:\n– Amèrica: el Mississipí-Missouri, que és navegable; l’Amazones, molt ample i cabalós, i els Grans Llacs.\n– Àsia: l’Obi i el Lena causen inundacions amb el desglaç; el Huang He (riu Groc) té grans crescudes; el Ganges es considera sagrat.\n2. El relleu, els rius i les costes d’Europa\n2.1. El continent europeu\n• Europa és un continent força petit, ocupa 5000 km d’est a oest i 4000 km de nord a sud.\n• Els seus límits són difícils d’establir, sobretot per la part continental. Es considera que els Monts Urals, el Caucas, el mar Caspi i el mar Negre la separen d’Àsia i Àfrica.\n2.2. El relleu d’Europa\n• Al relleu d’Europa destaquen tres grans conjunts:\n– Serralades i altiplans antics (massissos): són relleus antics i molt erosionats, d’altitud baixa (la Meseta castellana, les muntanyes Grampianes, la serralada Escandinava, el Massís Central Francès).\n– Serralades joves: són d’època més recent i formen relleus abruptes al sud del continent (Pirineus, Alps, Carpats, Balcans i Caucas). Són muntanyes abruptes i accidentades, però de vegades estan obertes per valls fluvials molt amples.\n– Gran Plana Europea: zona de petits i monòtons turons travessada per grans rius. És la plana més extensa d’Europa, que ocupa més de la meitat del continent. Els principals rius europeus (Volga, Don, Dnièper…) transcorren per les seves àmplies valls.\n2.3. Els rius d’Europa\n– Continentals: augmenten el cabal a la primavera per la fosa de la neu i a l’estiu per les pluges (Dvina Occidental, Dnièper, Don…).\n– Oceànics: cabalosos i regulars per l’abundància de pluges (Garona, Loira, Tàmesi, Elba…).\n– Mediterranis: són curts i pateixen forts estiatges (tots els del sud menys l’Ebre, el Roine i el Po).\n2.4. Les costes d’Europa\n• Les costes d’Europa, en general, són molt retallades.\n• En funció del relleu i dels oceans o mars que les banyen, s’hi distingeixen les costes atlàntiques i les costes mediterrànies.\n• També poden ser:\nRius i mars d’Europa\n3. Les unitats de relleu d’Espanya\n3.1. La Península Ibèrica i els arxipèlags\n• La Península Ibèrica està situada a l’extrem sud-occidental d’Europa. Està delimitada pel mar Cantàbric, el mar Mediterrani, l’oceà Atlàntic i els Pirineus.\n– La Meseta castellana, a l’interior, una plataforma elevada amb una altitud mitjana de 650 m. Està dividida en dues submesetes pel Sistema Central i envoltada de serralades.\n– Les depressions: les principals són la de l’Ebre i la del Guadalquivir, totes dues molt fèrtils.\n– el de les illes Balears és molt semblant al de la Península, perquè en són una prolongació;\n– en canvi, el de les illes Canàries és molt accidentat i d’origen volcànic.\n4. Costes i rius d’Espanya\n4.1. Les costes\n– Les costes de la Península Ibèrica acostumen a ser poc retallades, amb un contorn rectilini o corbat suaument. Els entrants més profunds són els de les ries gallegues.\n– Dominen les costes altes i rocalloses, tot i que trobem trams de costa baixa i sorrenca, sobretot als golfs de Cadis, València i Alacant.\n4.2. Els rius\n– Cantàbrics: són curts i cabalosos i baixen amb molta força (Nalón, Navia…).\n– Atlàntics: com que són llargs, reben molts afluents i són força cabalosos, tot i que a l’estiu pateixen estiatges importants (Tajo, Duero…).\n– Mediterranis: excepte l’Ebre, són curts, poc cabalosos i irregulars; pateixen estiatges i crescudes (Túria, Segura…).\n5.1. Unitats de relleu de Catalunya\n– La Depressió Central: presenta un cert pendent d’extenses planes cap a les terres de Lleida i de l’Ebre, i grans desnivells o altiplans a les zones d’Osona, del Bages i part de l’Anoia i la Segarra.\n– Entre les planes costaneres, les més importants són les de l’Empordà i la de l’Ebre.\n5.2. Els Pirineus\n• Les dues serralades paral·leles que formen el Pirineu Axial i el Prepirineu són el conjunt muntanyós més ampli i extens i ocupen un terç del país.\n• El conjunt de muntanyes dels Pirineus té la màxima amplitud a l’oest i s’estreny cap a l’est, fins que acaba endinsant-se al mar al cap de Creus.\n5.3. Les serralades de la costa\n• Al costat del Mediterrani, al llarg de la costa, les muntanyes hi formen una doble serralada.\n– La Serralada de l’Interior o Prelitoral és llarga i va des dels Pirineus fins a més avall del delta de l’Ebre.\n– La Serralada Litoral és més baixa i més curta i arriba a prop del mar. A vegades s’hi formen penya-segats i cales, com a la Costa Brava.\n5.4. La Depressió Central\n• La Depressió Central és la plana més gran de Catalunya: s’estén entre els graons més baixos del Prepirineu i la Serralada de l’Interior.\n• Ocupa les terres que en altres èpoques geològiques havien estat inundades per les aigües d’un llac.\n• Avui els límits i el relleu d’aquesta plana recorden la forma que tenia el llac, de manera que presenta un cert pendent cap a les terres de Lleida i cap a la vall de l’Ebre.\n5.5. Les planes costaneres\n• Les altres planes de Catalunya són la de l’Empordà i la desembocadura de l’Ebre.\n• La resta són planes poc extenses situades vora la costa, entre muntanyes o bé formant clotades entre altiplans o relleus més elevats.\n6.1. El litoral català\n• El litoral català s’estén des de Portbou al riu la Sénia i té una longitud de quasi 700 km.\n• Les aigües del Mediterrani són força calentes i salades i més aviat tranquil·les.\n6.2. Tipus de costes\n6.3. Xarxa hidrogràfica\n• La xarxa hidrogràfica –excepte la Garona, que va a l’Atlàntic– pertany al vessant mediterrani, és complexa i amb rius poc cabalosos i petits (menys l’Ebre):\n• Segons el lloc on desemboquin, classifiquem els rius catalans en dos grups, segons que corresponguin a:\n– Vessant mediterrani. Segons el lloc on neixen i el lloc on desemboquen, els rius els estructurem en tres xarxes:\n– Xarxa Pirineus – Ebre: són rius amb gran poder erosiu i bon cabal (Segre, Noguera Pallaresa i Noguera Ribagorçana).\n– Xarxa Pirineus – Mediterrani: són rius de bon cabal excepte a l’estiu (Llobregat, Ter, Fluvià i Muga).\n– Xarxa Serralades Litorals – Mediterrani: són curts i perillosos si hi ha tempestes (Tordera, Francolí…).\n– Vessant atlàntic. La Garona és l’únic riu català que desemboca a l’oceà Atlàntic.\nEl medi físic: Món, Europa, Espanya i Catalunya a buxaweb.cat (ampliació)\nEntrada anteriorEconomia i societat en el segle XIXSegüent entradaCatalunya en temps dels grecs