Jaume Buch: “Fins que Refugees Welcome no hem portat persones refugiades, no n’hi havia cap a Sant Cugat” | elCugatenc\nVa acudir a la darrera Festa de Tardor de la mà de l’associació Qgat Sud per presentar l’entitat Refugees Welcome, de la qual n’és coordinador de la branca catalana. La seva tasca és trobar refugiats que necessiten un lloc on viure i socialitzar i posar-los en contacte amb persones disposades a acollir-los a casa seva a canvi d’un lloguer baix. Així, s’aconsegueix la inclusió social i es facilita l’acollida fins i tot abans que l’Estat acabi els tràmits per concedir-los l’asil. Ara per ara Jaume Buch manté l’entitat gràcies a un conveni amb l’Ajuntament de Barcelona però, amb la mirada fixada a l’Àrea Metropolitana, té el repte de fer créixer l’associació per ajudar més gent, el que passa perquè ajuntaments com el santcugatenc també hi facin un cop demà. I no seria gens desgavellat perquè a la ciutat ja hi resideixen dos refugiats gràcies a ells i ja hi ha més voluntaris disposats a acollir. El 16 de novembre es presentaran de nou a Cal Temerari.\n– La iniciativa de Refugees Welcome va néixer a Alemanya. Com arriba a Catalunya?\n– Tot va començar al 2015 a Alemanya amb dos joves que tenien una habitació buida al seu pis. Veient que arribaven moltes persones refugiades, van posar un anunci al Facebook que es va fer viral. Per això van decidir crear una entitat. Poc temps després es va reproduir a diferent països, ara ja hi és a 14. A Catalunya vam aterrar al maig del 2017 perquè l’Ajuntament de Barcelona tenia una gran demanda social de gent que volia proporcionar un habitatge a les persones que acabaven d’arribar. Ja actuàvem a Madrid i ens van proposar portar la iniciativa aquí.\n– En els darrers mesos hem vist que els refugiats es troben amb barreres per entrar a Europa. Com ho fan?\n– Per moltes barreres que s’hi vulguin posar, les persones que volen arribar ho fan per qualsevol canal. És una llàstima que no hi hagi vies legals i segures per a persones que tenen una protecció internacional garantida. Les vies il·legals comporten un risc important per a la seva integritat i una despesa econòmica que nodreix l’economia submergida i la criminalitat.\nMalgrat les dificultats, al juny el Ministeri tenia més de 28.000 demandes d’asil pendents de resoldre. Ja hi ha molta gent aquí que sol·licita l’asil i que estan en una situació d’espera. Malgrat que dels 17.000 que s’havien de reubicar des de Grècia n’han arribat pocs, per molts altres canals han arribat i ja hi són aquí. Si la societat té ganes d’actuar, ja pot començar a activar-se. Si té ganes d’acollir o fer de voluntària, som un recurs.\n– Quin tràmit ha de passar un refugiat des que arriba al país fins tenir l’asil oficialitzat?\n– A l’Estat espanyol sol·licita una cita prèvia a l’oficina d’asil i refugi, que ara pot trigar entre tres i quatre mesos. Una vegada tens la cita per fer l’entrevista, s’aporten tots els papers i justificació per demanar l’asil. En aquesta entrevista, el Ministeri de l’Interior mira si accepta tràmit o no la sol·licitud sense mirar el fons. De mitjana triguen dos anys per resoldre el cas a nivell individual. Si s’accepta a tràmit, passés a ser sol·licitant d’asil i reps una targeta vermella que no et permet sortir del país però t’identifica a nivell nacional. També entres a un programa estatal per als sol·licitants, amb unes condicions molt definides, uns terminis marcats i algunes ajudes.\n– Hi ha tres fases. Primer, la d’acollida, en què les persones estan a un centre i reben formació de lingüística –bàsicament castellà–, assessorament jurídic, assistència psicològica... Els ajuden a fer els tràmits perquè s’assentin a la societat a la qual acaben d’arribar. Després, passats sis mesos, els donen un ajut per a la manutenció, un per al lloguer i, al cap de set o vuit mesos, obtenen el permís de treball. El problema és que per tenir l’ajut per al lloguer, necessiten tenir un contracte de lloguer però el mercat immobiliari té uns preus molt elevats, no fa contractes per habitació... També hi ha barreres lingüístiques i de treball, ja que habitualment es demana una nòmina abans de signar el contracte.\nSón moltes barreres que provoquen que, malgrat que tinguin un ajut de lloguer, aquestes persones acabin al carrer o a albergs de sense sostre. Aquí entrem nosaltres! Contactem amb persones que tinguin com a mínim una habitació individual sense ús a casa perquè la puguin compartir amb alguna persona refugiada. Demanem que s’inscriguin a la nostra web, contactem amb ells, definim el perfil i, una vegada trobem un perfil similar entre les persones refugiades que hem entrevistat, els posem en contacte a través d’un itinerari de convivència.\n– És previ a tenir el dret d’asil?\n– Sí, durant els dos anys. El nostre valor afegit és entre la fase d’acollida i la d’integració. Com tenen uns diners per pagar el lloguer però són incapaços de trobar una habitació, els ajudem. Podem entrar en qualsevol altre moment però just aquí és on rebem més persones. Volem crear una convivència d’igual a igual, que hi hagi una relació d’horitzontalitat. Al final, fem companys de pis, un dels quals paga un lloguer a l’altre, i, a partir d’aquí, s’enriqueixen mútuament per l’intercanvi cultural i d’experiències.\n– Quants casos heu treballat?\n– En tenim nou. En sis mesos hem demostrat que la iniciativa és totalment pertinent a Catalunya i podem fer molt més. Si bé, necessitem créixer una mica més a nivell de recursos humans per abraçar i aportar la resposta professional a les famílies que tenen ganes de tirar endavant amb una acollida.\n– Quanta gent sou i d’on traieu els recursos?\n– Tenim un finançament de l’Ajuntament de Barcelona que es va acabar a mitjans d’octubre. Un cop presentats els resultats de la fase pilot, l’avaluació ha estat satisfactòria i han decidit seguir ajudant a aquesta iniciativa. De moment sóc jo sol amb molts voluntaris que he format. Sorgim de la societat civil i volem seguir així tot i que ens hem d’assegurar que, per fer un tracte professional, tenim personal dedicat exclusivament a això.\n– Hi ha un perfil model de refugiat o són molt variats?\n– Hem entrevistat més de 45 persones i el perfil és molt variant. Si bé, hi ha algun patró. Per exemple, la majoria són homes –gairebé el 80%–, la mitjana d’edat és d’uns 31 anys i la nacionalitat majoritària és la veneçolana però representa un 17%, però n’hi ha 24 nacionalitats més; està molt repartit.\nHem definit molt bé els perfils perquè sabem molt bé què volem fer però també què no fem. Per exemple, no podem atendre persones necessitades d’asil que tenen una inestabilitat psicològica que podria provocar problemes de convivència. Malauradament no els podem encabir al nostre programa pel perfil de cases que tenim. A nivell de Barcelona i l’Àrea Metropolitana ens és difícil encabir famílies perquè els demanem un espai digne, no poden tenir una persona vivint al menjador durant sis mesos. Se’ls ha de respectar la intimitat. Això condiciona el perfil de famílies que, en molts casos, són una única persona.\n– Com sabeu que els perfils encaixen?\n– Identifiquem les motivacions, és a dir, que tinguin ganes de compartir pis i nodrir-se d’una experiència d’inclusió com és compartir pis amb una persona d’aquí. No és només tenir una habitació sinó que es generen unes dinàmiques i unes relacions que van molt més enllà de l’habitació que lloguen. Això passa per fer una xarxa d’amics des de dins, integrar-se a les entitats socials i de barri, trobar feina, estudiar... Quan parlem amb les persones refugiades, hem de veure que això els hi sembli bé, que encaixi amb la seva filosofia. Si no tenen cap motivació, no els podem donar sortida.\nPer a les cases hi ha tres requisits. Primer, que tinguin una disposició de sis mesos mínim, perquè s’assenti la convivència i es puguin generar efectes inclusius. També els demanem que fixin un preu social, és a dir, que cobrin un lloguer just perquè els juts tenen un plafó màxim de 370 euros; els demanem que no els superin. En molts casos no volen cobrar el lloguer però sempre incentivem que ho facin perquè això dignifica la persona que ve a viure a casa teva. El darrer compromís és les condicions d’habitabilitat.\n– Què heu fet a Sant Cugat?\n– Tenim dues convivències i bastants més cases. De moment, per les limitacions estructurals, estem mirant si val la pena fer més convivències a la ciutat. Crec que sí perquè hi ha una iniciativa social que des del juliol venim notant i el mateix Ajuntament va manifestar voler conèixer el nostre programa. De fet, Sant Cugat és ciutat refugi des del 2015. Sé que el consistori havia intentat fer arribar persones refugiades i fins que no les hem portat nosaltres no han arribat. Les dues persones han arribat al juliol i al setembre d’enguany.\nÉs una ciutat amb un nivell de vida elevat, que ofereix oportunitats a nivell laboral però el preu de l’habitatge és elevat. Intentar desbloquejar un habitatge per llogar-la a una família refugiada té un cost molt elevat perquè s’ha de pagar el preu de mercat. En canvi, segurament hi ha molta gent a la ciutat que té habitacions lliures perquè els fills ja no hi viuen o per mil altres motius que suposa una dinàmica diferent. Aquestes persones no posaran al mercat immobiliari el seu habitatge però potser sí ho fan a la nostra web perquè fins al darrer moment poden dir si els hi sembla bé el perfil proposat.\n– Malgrat això, no teniu cap subvenció de l’Ajuntament.\n– Esperem resposta perquè ja els hi vam fer una proposta per ser-hi presents i establir sinergies amb el teixit associatiu. Encara no sabem si finalment donaran suport o no al nostre projecte.


Un dels caves destacats de la gamma Premium de Covides. Amb una estricta selecció dels raïms i una criança més llarga. Un brut nature elaborat a partir de la trilogia clàssica de raïms de la zona, que li aporten frescor, una acidesa viva, una bombolla ben present un paladar sec i intens.\nUn color groc molt elegant acompanyat de bombolles molt fines.\nIntenses aromes afruitades, combinades amb exquisits tocs propis de la criança com a ara avellanes i notes de reposteria.\nEntrada molt fresca i elegant. Destaquen les notes cítriques al paladar amb tocs de torrats. Llarg i persistent.\nAquest és un cava sec, però molt agradable i molt fresc al mateix temps. Una molt bon encaix entre els tocs afruitats i els que li aporten la criança.\nPer als amants dels caves bruts natures aquesta és una tria del tot adequada. Segurament al primer glop us pot semblar un cava més però ja veureu com tot seguit la boca viurà un petit espectacle. Per la seva frescor, per uns tocs cítrics que si l'acompanyeu d'un peix blau, us netejarà la boca amb molta elegància i us reclamarà el segon mos. Perdoneu l'expressió,"és un cava molt, molt xulo".\nUn cava que harmonitza perfectament amb carns blanques, peixos, formatges suaus i, no ho oblidem, un gran company de viatge en els aperitius.\nEl llegat de les anteriors generacions de viticultors aporten una clara senyal d'identitat ecològica. Des de Gelida fins al Vendrell , al llarg de tot el Penedès, més de 2.300 hectàrees de vinyes repartides per més de 50 municipis formen la vinya pròpia de COVIDES.\nCriança de 24 mesos amb una selecció especial de llevadures a les caves de Sant Sadurní d'Anoia. No s'utilitza cap mena de licor d'expedició ni s'hi afegeixen sucres en el monet de desgorjament.


INPANASA » Diana Cacau\nPeça circular i plana de pa de pessic amb 14% de cobertura especial al cacau\nXarop de glucosa i fructosa, farina de blat, sucre, ous, oli de palmiste totalment hidrogenat, greix de palma, oli de gira-sol, aigua, cacau en pols desgreixat (2%), humectants (glicerol, sorbitol), emulgents (E 471, E 477, E 470a, E 322, E 492, E 476), gasificants (E 450i, E 500ii), sal, corrector d’acidesa E 330, conservadors (E 200, E 282) i aromes.\nPot haver-hi traces de llet, soja i fruits de closca.\nValor energètic 1827 kJ. / 436 kcal\ndels quals saturats 17 g.\ndels quals sucres 37 g.\nFibra alimentària 0,755 g.


L’alternativa europea a l’ús de la intel·ligència artificial\nLa pionera normativa europea que prohibeix l’ús de sistemes de vigilància massiva i reconeixement facial marca una alternativa als EUA i la Xina\nMalgrat aplaudir la mesura, experts adverteixen dels perills que la regulació no s’apliqui en casos de seguretat ni en tecnologia militar\n26 de d’abril del 2021. 12:07\nEnviar un correu electrònic, veure una sèrie en ‘streaming’ o buscar un restaurant al mapa del mòbil. Tot i que potser et continuï semblant ciència-ficció, la intel·ligència artificial (IA) és present en cada vegada més aspectes de la nostra vida. Des de fa anys, la capacitat de dotar les màquines d’un cervell informàtic amb el qual aprendre ha obert un gran ventall de possibilitats per transformar les societats del futur. No obstant, aquesta gran oportunitat d’aquesta tecnologia suposa també un gran risc que ha portat la Unió Europea (UE) a actuar.\nL’IA ha sigut clau per a l’aparició de les xarxes socials, modelar la nova economia digital i donar vida a idees que abans semblaven impossibles. Els sistemes de ‘software’ intel·ligent estan més dotats que els humans per processar les ingents quantitats de dades que generem cada vegada que obrim el mòbil o l’ordinador i extreure patrons de conducta. Això permet a les màquines grans avenços, com accelerar complexos processos científics i industrials, estalviar energia o impulsar els vehicles intel·ligents, però també conèixer-nos millor que nosaltres mateixos.\nEl progrés de l’IA comporta també potencials perills. No en forma de fantasies robòtiques com les de ‘Terminator’ o ‘Blade Runner’, sinó de fórmula matemàtica: els algoritmes. La seva capacitat de traduir milions de dades en respostes ha fet que creixi el seu ús per decidir si una empresa contracta un empleat, si un banc concedeix un préstec a un client o si es concedeix el permís penitenciari a un pres, cosa que ja passa a Catalunya. Les dades utilitzades poden presentar biaixos racistes o sexistes, que l’algoritme acaba amplificant.\nAls Estats Units ja s’han viscut casos de ciutadans negres arrestats injustament per sistemes de reconeixement facial defectuosos. Als Països Baixos el sistema d’IA que havia d’identificar casos de frau en la percepció d’ajudes socials va assenyalar erròniament 30.000 ciutadans d’origen immigrant i els va retirar el dret al subsidi. Al Regne Unit l’algoritme que havia de substituir les proves d’accés a la universitat va penalitzar greument els millors alumnes de les àrees més humils.\nAquests problemes de discriminació també han arribat a Espanya. Aquest febrer, Renfe va posar en marxa un projecte de reconeixement facial per classificar els viatgers per edat, gènere, origen ètnic i estat d’ànim. Davant aquest escàndol, un grup de 70 acadèmics van demanar al Govern paralitzar l’ús d’aquesta tecnologia. «Decidir el futur partint de dades del passat serveix per consolidar injustícies estructurals, si negues un préstec a un col·lectiu perquè és estadísticament més morós el que fas és perpetuar aquest estigma», assenyala Ariel Guersenzvaig, professor de l’Elisava i un dels promotors d’aquesta petició.\nÉs en la prevenció d’aquests creixents perills on la UE vol destacar en la pugna global pel domini de l’IA. Dimecres passat la Comissió Europea va presentar una proposta de normativa que regula l’ús d’aquesta tecnologia i la prohibeix per als casos que comporten un risc més gran. Es refereix als sistemes de vigilància massiva, de modificació del comportament humà i de la identificació biomètrica (que capta dades úniques i privades com la cara, la veu, la retina o l’empremta dactilar). La tecnologia militar, no obstant, queda fora d’aquesta regulació.\nEn cas d’incomplir-se el que s’ha establert, les empreses que operin a sòl europeu s’arrisquen a sancions de fins a 30.000 euros o el 6% de la seva facturació anual. Tot i que la proposta és un avenç pioner mundial en la regulació d’aquestes tecnologies, els experts adverteixen que, com ja succeeix amb la llei general de protecció de dades (GDPR, en anglès), això no garanteix que s’apliqui. «Creem lleis que després ningú controla», adverteix Gemma Galdón, directora d’Eticas Consulting i auditoria d’algoritmes. «La normativa és una molt bona notícia, perquè s’obligui al compliment de la llei, però les agències de protecció de dades tenen molt poc finançament i la indústria s’ha posat de perfil per boicotejar-les».\nBrussel·les parla d’un «risc inadmissible», però alhora deixa la porta oberta a un ús excepcional de l’IA per a casos de seguretat, delictes o prevenció terrorisme, una cosa que intriga els experts. «Hi ha potencials llacunes que ens preocupa que puguin ser explotades», ha advertit Catelijne Muller, membre del mateix comitè d’experts que ha assessorat la CE. A més, no hi ha evidències científiques que recolzin que les correlacions que extreuen els algoritmes de vigilància serveixin per garantir més seguretat. «¿I si Hongria se serveix d’això per perseguir els periodistes?», es pregunta Guersenzvaig, especialista en ètica i intel·ligència artificial. «Pot ser un pendent relliscós».\nAlternativa als EUA i la Xina\nSanitat dicta test i quarantena per als viatges de fi de curs a Mallorca\nEl Regne Unit inclou les Balears en la llista verda de destinacions segures de Covid\nAmb aquesta regulació de caràcter ètic, la UE busca situar-se com a alternativa a les polítiques de fets consumats de les grans tecnològiques dels Estats Units i Xina, que estan marcant el camí. «Els drets que se cedeixen amb l’excusa de desenvolupar noves tecnologies són molt difícils de recuperar», adverteix Sergio Carrasco Mayans, advocat expert en privacitat. És per això que prohibeix els distòpics sistemes de crèdit social que aplica el gegant asiàtic –que puntuen els ciutadans en funció del seu comportament públic– i limita el ‘lobby’ de Silicon Valley.\nEn la pugna global per un sector cada vegada més omnipresent, l’Administració Biden s’està inclinant cap a un model europeu no exempt de contradiccions. «La tragèdia d’Europa és que crea un marc regulador que és una referència mundial, però al seu torn continua subvencionant un ecosistema empresarial que no incorpora aquests valors», apunta Galdón. L’impuls de l’IA va en paral·lel a la creixent preocupació i escrutini de la ciutadania. «Sense mecanismes de control acaba sent la societat civil qui porta aquests casos als tribunals».\nXarxes socials Unió Europea Intel·ligència artificial


Franco visita les obres de l'inici de la construcció de Canelles. Any 1955\nEl 3 de novembre de 1955, Franco va visitar l'inici de les obres de Canelles. Ara es pot veure un petit reportatge del NODO, el noticiari oficial de l'època.\nTambé hi podreu veure les gents d'Arenys i sentireu pronunciar d'una manera una mica especial els noms dels llocs del territori.\nEn aquells anys, Camporrells va incrementar la població i quasi va arribar als mil habitants censats. Aquella arribada de gent d'Andalusia -bàsicament- va revolucionar un lloc que ja patia els efectes de l'emigració cap a Barcelona.\nL'any 2007, TV3 estrena "La cara oculta dels pantans de Franco", el primer documental que revela les penoses condicions que van patir les més de 6.000 persones que van treballar en les obres hidràuliques impulsades pel dictador al Pirineu català i aragonès, especialment a la conca de la Noguera Ribagorçana.\nAquest documental va ser dirigit per Manuel Campo Vidal (Camporrells, 1952).\nLes obres de Canelles al NODO (1955)\nPublicat per En parlem? a 8:04 Cap comentari:\nMessi i Camporrells, una història que ve de molt lluny\nLlegiu el reportatge a la revista Somos Litera del mes d'abril (pàgs. 76-77).\nPublicat per En parlem? a 2:56 Cap comentari:\nHa nascut un poltre a ca's de Nasiet !\nEl cap de setmana passat va néixer un poltre a ca's de Nasiet. Seria una notícia qualsevol si no fos perquè fa molts i molts anys que no en naix cap.\nVa néixer sol, sense ajuda, de l'euga que fa mesos i mesos que està prenyada i que ha estat seguida per la canalla i el jovent de Camporrells.\nSi algú té més notícies, com ara el nom que li han posat, pot escriure als comentaris i les incorporarem al bloc.\nPublicat per En parlem? a 9:40 Cap comentari:\nPublicació de la Memòria 2012 de l'Associació Totxets de Camporrells.\nSi ets soci o sòcia i encara no l'has rebut, envia el teu correu electrònic i les teues dades a\nExplicita que vols rebre-la.\nSi et vols fer soci, encara hi ets a temps. Pots posar-te en contacte a través del correu que t'hem facilitat o bé amb qualsevol membre de la junta.\nLa Junta de l'Associació\nCamporrells, 21 de novembre de 2012\nPublicat per En parlem? a 8:51 Cap comentari:\nManel Campo Vidal visita Camporrells amb TV3\nDani Ramírez ha anat fins a una petita localitat de la Franja, a Camporrells, per trobar-se amb un dels grans periodistes d'aquest país, Manuel Campo Vidal, actualment director de l'Acadèmia de Televisió, que va destacar en el seu paper durant la transició.\nCampo Vidal és un autèntic enamorat del seu poble i de la seva llengua, el català.\nAmb en Dani, recorreran els racons més bonics del seu poble i els seus voltants.\nPublicat per En parlem? a 8:08 Cap comentari:\nVols ser soci dels Totxets de Camporrells ?\n• T’han agradat les exposicions de fotografies de la festa i vols que se’n facen més?\n• Tens algun cartell de la festa penjat a l’habitació ?\n• Portes l’escut del ball dels totxets a la camisa de totxetaire ? T'agradaria que el porten els nous totxetaires ?\n• T’has llegit el llibre Totxets de Camporrells (1979-2009) ?\nRes de tot això es pot fer sense una associació. No és una broma. Els que portem ara l’associació “Els Totxets” de Camporrells no volem que eixes coses no es puguen fer al nostre lloc.\nData: diumenge, 29 / abril / 2012\nTots aquells que vulgueu ser socis de l'associació cultural "Els Totxets" de Camporrells us hi podreu apuntar d'una a dos del migdia del dia 29 d'abril a la Casa social, al carrer de la Segla. S'hi habilitarà un lloc i es cobrarà una única quota anual de cinc euros.\nPublicat per En parlem? a 14:33 Cap comentari:\n2a Diada del soci totxetaire\nMés informació a ....\nPublicat per En parlem? a 15:04 Cap comentari:


B&B Sibi Lierna Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 32 allotjaments a Lierna.\nVia Papa Giovanni 16, Lierna, Lierna, Itàlia, 23827 - Veure al mapa\n"Davide was a super host, and gave us full use of the common..."\nHabitació Doble amb bany privat extern (Doubl...\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Lierna, no busqui més enllà de B&B Sibi. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nB&B Sibi també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lierna. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, cuina compartida.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a B&B Sibi.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el B&B Sibi de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els comentaris (58) Parelles (45) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (6)\nAllotjaments a Lierna


Aurelio Martínez ratifica davant la UNCTAD (Nacions Unides) el compromís de Valenciaport amb la descarbonització – Valenciaport\nEl president de l’Autoritat Portuària de València (APV) assegura que “treballem en un món portuari més digital, innovador, responsable, resilient i neutre en carboni per a aconseguir un desenvolupament més sostenible i inclusiu”\nDestaca el compromís de Valenciaport 2030, zero emissions amb projectes com l’ús de l’hidrogen en maquinària portuària o l’electrificació de les terminals\nEl responsable de Valenciaport ha participat en la Setmana de la Gestió Portuària que ha organitzat la Conferència de les Nacionals Unides sobre Comerç i Desenvolupament (UNCTAD) a Las Palmas\nValència, 13 de maig de 2022.- El president de l’Autoritat Portuària de València (APV), Aurelio Martínez, ha explicat que els ports s’enfronten a una nova normalitat centrada en “un món portuari més digital, innovador, responsable, resilient i neutre en carboni per aconseguir un desenvolupament més sostenible i inclusiu, sent actors actius en la consecució dels Objectius de Desenvolupament Sostenible”. El president de l’APV ha participat en la clausura de la Setmana de la Gestió Portuària organitzada per la Conferència de les Nacionals Unides sobre Comerç i Desenvolupament (UNCTAD) que s’emmarca en el projecte Train For Trade, en un acte on ha estat acompanyat pel president de l’Autoritat Portuària de Gijón, Laureno Lourido, el director de l’Autoritat Portuària de Las Palmas, Francisco Trujillo, i la directora de Tecnologia i Logística de la UNCTAD, Shamika Sirimanne.\n“Des de Valenciaport -ha continuat Martínez- estem impulsant estratègies que tenen en compte tots aquests canvis, potenciant aspectes com la seguretat, la qualitat de vida i la sostenibilitat i, vetlant pel normal desenvolupament de l’activitat portuària com a element dinamitzador del creixement econòmic, generador d’ocupacions de qualitat i fomentant que els entorns portuaris es convertisquen en pols d’innovació. També hem de prioritzar models de gestió que permeten als ports conviure en perfecte equilibri i harmonia amb el seu entorn, a escala local i global”.\nEn aquesta línia, Martínez ha indicat que “la urgència mediambiental de reduir les emissions de gasos d’efecte d’hivernacle, unida a les ambicioses exigències establides per l’Organització Marítima Internacional per a la descarbonització del transport per mar, han motivat una sensibilitat especial del sector cap a la transició energètica. De fet, el sector marítim-portuari està fent un gran esforç per a millorar les condicions ambientals dels ports, posant el focus en les polítiques de descarbonització del transport marítim”. Segons l’Informe de l’Organització Europea de Ports Marítims, el 66% de les autoritats portuàries consideren que la sostenibilitat és el número 1 dins de les seues prioritats de gestió.\nPer al president de Valenciaport, “les Autoritats Portuàries han d’incrementar els esforços inversors en infraestructures per a mitigar els efectes del canvi climàtic i reduir les emissions de gasos d’efecte d’hivernacle, anticipant-se als objectius del 2050 del Pacte Verd Europeu, com Valenciaport amb el seu compromís 2030 zero emissions”. Durant la seua intervenció, Martínez ha assenyalat que els ports s’han de moure en tres direccions, “el desplaçament de la demanda de combustibles en la generació de l’energia de fòssils a renovables; la reducció dels residus i l’augment del reciclatge i la reutilització; i canvis en el bunkering convencional de fuel a alternatives neutres en emissions de CO₂”.\nEl responsable de Valenciaport ha assegurat que “aquests reptes només poden aconseguir-se si totes les parts implicades, tant agents privats com institucions nacionals i internacionals, treballem conjuntament en una mateixa direcció”. Així, Martínez ha fet referència al paquet legislatiu ‘Fit for 55’ de la Unió Europea que té l’objectiu d’aconseguir la neutralitat climàtica per a 2050. “És important establir criteris únics consensuats globalment en els requeriments ambientals. Fit for 55 només implica els ports europeus el que no cobriria el problema globalment, ja que existiria una penalització comercial en favor de ports externs a l’espai UE, no resolent el problema de fons que és la reducció de les emissions.\nCol·laboració amb tots els agents\nEl president de l’APV, que també ha format part de la taula redona d’aquest Fòrum Descarbonització i Transició Energètica, ha explicat que la comunitat portuària de València “porta més de 20 anys treballant per a disminuir l’impacte ambiental i complir l’objectiu de zero emissions”. Martinez ha assenyalat que els dos pilars principals per a donar suport a aquesta estratègia són “l’electrificació i l’hidrogen”. En el cas de l’hidrogen, l’APV participa en el projecte H2Ports finançat per la UE, que contempla dos casos d’utilització d’hidrogen en maquinària portuària en una terminal de contenidors i de càrrega rodada i una hidrogeneradora per al seu subministrament en el port de València, que està prevista la seua posada en marxa aquest estiu. En matèria d’electrificació, el Port de València està executant la nova subestació elèctrica per a aconseguir l’eliminació d’emissions i sorolls procedents dels vaixells durant la seua estada en el recinte.\nL’APV està secundant l’Ajuntament de València en la seua candidatura per a una de les 100 Climate-Neutral and Smart cities, incorporant al port en l’estratègia de descarbonització de la ciutat, així com la participació a València MISSIONS 2030, un sistema de governança i innovació per a tractar de millorar la vida de la ciutat i de la gent que viu en ella. En aquesta línia, Valenciaport també forma part de Programa H2VLC – València Vall d’Hidrogen Verd – amb l’Ajuntament de València, la Fundació Valenciaport, la Universitat Politècnica de València i la Generalitat Valenciana per a impulsar l’hidrogen verd en el sector del transport i la logística en l’àrea metropolitana i el port.\nEl Programa de Gestió Portuària/TRAINFORTRADE de la UNCTAD fa costat a les comunitats portuàries dels països en desenvolupament perquè realitzen una gestió portuària més eficient i competitiva a través de les seues tres xarxes lingüístiques (anglés, francés i espanyol) amb Ports Partners i membres d’Àfrica, Àsia, Europa, Amèrica Llatina i el Carib des de fa 26 anys. La ‘Setmana de la Gestió Portuària’ és la primera Conferència d’alt nivell que s’organitza des que va començar la pandèmia de COVID-19.\nLa rellevància internacional d’aquesta trobada sobre gestió portuària s’evidencia per l’amplitud geogràfica en la ubicació dels ports dels seus participants. Prop d’un centenar de directius de diferents ports de 24 països d’Àfrica, Àsia, Europa, Amèrica Llatina i el Carib.\nPrevious PostPrevious Valenciaport participa en la 17a Conferència Mundial de Ciutats i Ports\nNext PostNext Més de 16.000 persones visiten l’exposició de Mafalda a Alcalá de Henares


Xina, Hong Kong: Un anunci que fomenta un avortament feliç crea controvèrsia · Global Voices en Català\nTraducció publicada 21 juny 2012 9:52 GMT\nLlegeix aquesta notícia a Français, Svenska, Español, Filipino, русский, English\nUn hospital a la Xina ha fet públic un paquet de pagament a terminis especial per a estudiants de la universitat, per realitzar avortaments apropiadament, en el cas d'embaràs accidental o no desitjat. El cartell promocional de l'hospital ha captat l’atenció dels internautes de Hong Kong i ha aixecat un debat moral.\nEl cartell de l'hospital, mostrant a tres noies saltant d'alegria perquè ara poden pagar a terminis els avortaments. Imatge pública.\nSi et quedes embarassada per accident durant el teu any universitari\nAra hi ha paquets de pagament a terminis per avortaments\nAquesta oferta està limitada a alumnes.\nNomés necessites portar el teu document d'identitat o targeta d'estudiant en persona a l'hospital Shenyang Sun Yatsen i gaudiràs de les nostres facilitats de pagament a terminis per avortament. El primer termini és de només el 30% i hi ha altres paquets per poder triar. El procés és molt còmode i ens assegurarem que la teva privacitat sigui garantida.\nTot i que l'avortament és una practica comuna a la Xina, el cartell ha aixecat un debat moral [zh] a Hong Kong:\n@Aris Coffee: Si no tenim en compte qüestions religioses, no li veig cap problema a aquest anunci. El pagament a terminis és útil per aquelles noies que van a la universitat que es queden embarassades per accident i no són suficientment madures per ser mares. No necessiten anar a un metge sense llicència per avortar. L'opció de pagar a terminis no és diferent a contractar una assegurança mèdica o comprar aparells electrònics a terminis.\n@俞火: No crec que sigui una qüestió legal o religiosa. Aquí estem parlant de vida. No importen les circumstàncies, és un tema seriós, en comptes de ser una decisió divertida per saltar d'alegria. L'elecció pot ser la mateixa, però l'actitud marca la diferència. El fet que aprenguis de l'incident i evitis cometre el mateix error un altra vegada depèn de l'actitud. No volem que aquestes noies vagin a doctors no llicenciats per avortar, però això no vol dir que s'hagi de promocionar de forma tan lleugera l'avortament com «divertit i emocionant», com un anunci d'una festa!\n@Carmen Tong: No estic en contra de l'avortament i, com has mencionat, les dones haurien de tenir control sobre el seu cos. El que em desagrada són els valors que aquest anunci promou: que és fàcil desfer-se d'una vida. No necessites tenir tots els diners preparats, no necessites tenir sexe segur – quan un accident ocorre, nosaltres ens en podem fer càrrec. Això és similar a aquells anuncis de préstecs fàcils, animant-te a malgastar els diners fins i tot si tens deutes.\n@Joyce Ho: Per aquells que pensen que aquest anunci no té cap problema, sabeu que a la Xina no tenen educació sexual? Aquest tipus d'anuncis que menyspreen la vida i glorifiquen l'avortament han fet que les noies adolescents tinguin conductes sexuals extremadament irresponsables. No tenen sexe segur i poden sofrir diverses operacions per avortar en un any. No em vull enredar en el debat sobre el dret a la vida de l'embrió, però la pràctica de sexe sense protecció i freqüents avortaments són molt nocius per a la salut de les dones. Això és sentit comú. De tota manera, a la Xina, moltes noies joves, fins i tot universitàries, desconeixen aquests fets. No haurien de fer-se responsables les companyies mèdiques i el govern per aquesta situació?


El RCD Espanyol agraeix a la Mercè l'ascens a primera divisió - Arquebisbat de Barcelona\nSANTORAL DEL 23 DE JUNY\nSant Joan Fisher, bisbe i màrtir i Sant Tomàs More, màrtir\nEl RCD Espanyol agraeix a la Mercè l’ascens a primera divisió\nL'equip blanc-i-blau visita la patrona de la ciutat de Barcelona com a mostra d'agraïment per aquesta temporada\n21 maig, 2021 -\nAquesta setmana, la Mare de Déu de la Mercè ha rebut la visita especial de l’equip de futbol blanc- i- blau. Complint amb la tradició, els jugadors s’han desplaçat fins a la basílica per agrair a la patrona de la ciutat l’ascens a primera divisió. Una tradició que ha van fer el 1963 per primer cop.\nAgraïment i tradició\nEl rector de la parròquia, el Pare Fermin, ha rebut a l’entrada la plantilla, acompanyada del cos tècnic, així com, del conseller delegat del Reial Club Esportiu Espanyol Josep Maria Duran. Aquest s’ha mostrat agraït i content de continuar amb aquesta tradició. «La nostra visita és una mostra d’agraïment i seguim també una tradició. Som l’Espanyol de Barcelona, aquesta és la nostra ciutat. Aquí hem nascut, un club fundador de Laliga».\nAl final, han entregat una samarreta blanc i blava al pare mercedari el qual, durant la seva intervenció els ha donat l’enhorabona. Així, elsha esperonat que l’any vinent la patrona els ajudi «a ser el que sou, campions i no només perquè marqueu gols, si no, també perquè com a persones i com a institució, l’Espanyol té sempre aquesta aroma d’equip honrat i bondadós».\nL’ofrena a la Mercè ha estat la mateixa semarreta amb les signatures dels jugadors, els qual s’emparen a la patrona per poder quedar líders de la segona divisió aquesta temporada.\nLa Sagrada Família acollirà un concert especial de l’Orquestra Filharmònica de Viena el 18 de setembre\nM. Torres: «La transformació social és possible, necessària i urgent»\n"Pels seus fruits els coneixereu" (Mt 7,15-20)


Deep Skin per Jaime Prous + Pablo Garrido – Jaime Prous Architects\nPer Jaime Prous + Pablo Garrido\nEl més profund de l’home és la pell, va escriure en Paul Valéry. Pot ser que també ho sigui en l’arquitectura contemporània i el seu repertori de pells de tot tipus: superfícies infinites de vidre, façanes que desafien les lleis de la gravetat, envolupants tan primes com el gruix del llom d’un llibre… màgia i espectacle. Pocs arquitectes poden resistir-se a la fascinació per la pell dels edificis. DEEP SKIN té a veure amb aquesta fascinació, la tecnologia de la construcció, l’arquitectura i la formació, però no és un llibre d’apunts, ni un manual tècnic, ni una recopilació d’articles científics, ni una publicació de tendències, tampoc un manifest.\nDEEP SKIN neix a partir de la fascinació i de les experiències, inquietuds i limitacions de l’equip docent de l’assignatura Envolupants Lleugeres (ETSAV, Universitat Politècnica de Catalunya) i de les aportacions d’altres persones que, de manera directa o indirecta, han participat d’aquesta activitat.\nA DEEP SKIN els autors usen l’analogia i el sentit de l’humor per demolir la sempre patètica organització del coneixement tècnic com una aglomeració de sabers entorn d’un problema concret. Una oportunitat per gaudir d’una variada “gastronomia tecnològica” a través de la reflexió, l’aprenentatge i una bona companyia arquitectònica.\nEditat per Fundació Alumilux\nReserva el teu exemplar a hola@jprousarchitects.com


Riell Bulevard: de febrer 2011\nPublicat per Eulàlia Mesalles a 12:20\nDe vegades ja em passa això. Més sovint que no voldria, de fet. Deu ser que el meu ritme és més lent. O ves a saber. Qui sap si és una cosa de metabolisme. És com si tothom anés uns mesos -o uns anys- per davant meu. Vaig tard i tothom ja n'ha parlat i llavors, què hi puc afegir jo si tothom ja està de tornada? I tinc la temptació de callar. Però em revolto: i què, si vaig tard? I què, si hi ha gent que ja diu que no n'hi havia per tant? Diré la meva i a qui li soni a déjà vu, ho sentiré en l'ànima. Ves.\nVaig afegir-lo a la pila fa una colla de mesos, però m'hi resistia. Intuia que havia de tenir un cert estat d'ànim per resistir La zona de Serguei Dovlàtov i l'anava posposant i posposant un llibre rere l'altre. Em vaig dir que ja n'hi havia prou d'excuses i el vaig agafar.\nPer casualitats de la vida, al mateix moment en què em llegia aquest llibre un company de feina visitava una presó i poc després durant un dinar me n'explicava l'experiència. Sense haver-ne dit res de la meva lectura la conversa va derivar fins la figura del funcionaris de presons, figura tan sinistra com la del pres. Jo diria que més sinistra encara. Vaig haver de treure a la conversa La zona, perquè allò que m'explicaven de la realitat, Dovlàtov ho esprem en el seu relat atípic. L'autor sabia de què parlava, l'havia escrit arran de seva experiència com a vigilant d'un camp.\nEl llibre recull fragments d'una novel·la perduda, ara fragmentada, intercalats amb la correspondència amb el seu editor. En algun moment l'autor li diu al seu editor que la zona és una metàfora de Rússia, la reproducció a escala del país amb tots els seus defectes intactes. Però el resultat va més enllà, les conclusions no són locals, sinó universals. El recull de pinzellades ens mostra l'horror que rau dins de tots nosaltres. La diferència entre pres i vigilant es difon, s'anul·la.\nLa Zona té una visió pessimista del món, dura i directa a l'estómac. No sé si la comparteixo, jo tendeixo a veure les llums i no les ombres. En realitat, hauria de dir que no sé si la vull compartir, de fet.\nDurant aquests dies La Breu ha tret la segona edició, encara hi sou a temps.\nPublicat per Eulàlia Mesalles a 20:11\nL'alcaldessa de Nottinham estava decidida a organitzar El banquet de la dona treballadora. Va congregar -d'urgència- la seva rèqua de col·laboradors, punyalades traperes, llepaculs i honrades estores. Ànimes diverses disposades a fer-li la vida millor -o pitjor, segons els casos-.\nEls va reunir tots al voltant d'una taula i els va exposar el seu desig. De seguida hi va haver qui va elogiar efusivament una iniciativa tan original. Quina bona pensada. No s'havia vist mai una cosa com aquesta. Au, vinga, fem les llistes que convidarem el bo i millor de la vila, les treballadores de pro.\nJa gairebé tenien el menú triat, barreja justa de tradició i modernitat, amb un punt sofisticat, però sense ser snob, copa, no, que fa ostentós i puro menys, que no s'estila en els senyores i, pallús, en què penses si ningú no pot fumar ara als àpats oficials... ni als àpats oficials ni enlloc, no m'ho recordis que és el que més em costa, el cigarret de després del cafè.\n- Qui ho pagarà tot això?\nDes del fons de la sala un homenot panxut s'ho havia estat mirant, taciturn, i havia deixat que l'excitació servil fes la seva. Sabedor de l'estat de la caixa deixava que -pobres- somniessin una mica. I fessin el pilota. A l'alcaldessa li convenia una mica de cort. Rere la seva corba magnífica de mariscal, delineada amb molt d'esforç a costa d'àpats tan sucosos com aquell que ja ensalivaven va aclarir, era una pregunta retòrica, les arques estan buides.\n- Les del partit també?\nCompungida, l'alcaldessa va haver de canviar d'estratègia. I tant, no podia ser, a qui se li havia acudit un dispendi com aquell, en aquests moments, amb la crisi i tota la parafernàlia, quin mal exemple no donarien, que no, no, i no, haurien de dissenyar una altra cosa. Un aperitiu . No. Un simposi. Que no. Una conferència, i qui hi vindria? Un aperitiu, insisteixo. I mira que ets pesat tu i l'aperitiu. Ei, que s'ha de crear un ambient estret, còmode i agradable on escoltar allò que ens han de dir les dones treballadores de la ciutat. No et confonguis que el que ens cal és que elles ens escoltin a nosaltres, que ens han de votar, ves ara sí que tens raó. I tant.\nJa està. Un te.\nTea. Mary Cassatt\nPublicat per Eulàlia Mesalles a 20:33\nPublicat per Eulàlia Mesalles a 20:08\nEtiquetes de comentaris: Actualitat - Política\nPublicat per Eulàlia Mesalles a 15:33\nImatge del blog El jabon casero\nFa cosa d'un any vaig anar a la fira de l'oli d'Espolla, a pocs quilòmetres del suggerent castell de Llers. Recordo que era un diumenge de gener, fred i gris. Entaforats dins d'abrics gruixuts i bufandes acolorides ens vam passejar entre les parades que ofertaven productes diversos fets o relacionats amb oli. Olives macerades, planters d'olivera, estris de cuina fets amb la seva fusta, olis de massatge, oli verge de la zona i més enllà, sabons...\nUna de les activitats més concorregudes va ser un taller. Explicava en detall com fer sabó de l'àvia. El sabó té alguna cosa d'alquímica. Resulta sorprenent que una barreja de greix amb altres substàncies alcalines doni com a resultat un element que serveixi, precisament, per netejar el greix. Aigua, sosa càustica, greix, aroma en les quantitats justes, molta paciència remenant, i es produeix el miracle. Greix que neteja el greix.\nPoc després rebia un correu amb la recepta. Confesso que no he gosat encara posar-la a la pràctica.\nAra, un any més tard, ves quina casualitat, una bona amiga m'anuncia que crea un blog. Sabó de mans, l'anomena. Ús de sabó ancestral, de les àvies i tietes, per netejar idees. Mira, la cosa promet. Potser fins i tot promet una mica d'alquímia...\nI després de lamentar-me per una pèrdua, em congratulo per un naixement.\nPublicat per Eulàlia Mesalles a 14:27


Cinc edificis públics s’uneixen a la xarxa de calor de la Comella | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLes canonades de la xarxa de calor.\nDj., 13/08/2020 - 00:15\nEl consell de ministres va aprovar ahir la contractació així com el corresponent embrancament com a futurs clients de la xarxa de calor de cogeneració de la Comella propietat de la filial de FEDA, FEDA Ecoterm, per a cinc edificis públics, segons va informar el ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo.\nConcretament, els edificis que podran subministrar-se aigua calenta procedent de la cogeneració són, l’administratiu de Prat del Rull, l’Estadi Nacional, el Poliesportiu d’Andorra, el pavelló Joan Alay i els locals de Ràdio i Televisió d’Andorra.\nEl cost i la instal·lació de l’embrancament dels cinc edificis serà sufragat per FEDA Ecoterm i es durà a terme quan els treballs de la xarxa de calor ja estiguin finalitzats. El nou subministrament permetrà impulsar un estalvi econòmic per a l’Administració, tant pel cost mensual que representa actualment el sistema de gasoil com pel manteniment de la xarxa, que també serà responsabilitat de la parapública.\nEscrit per Jordi dolcet el Dj., 13/08/2020 - 11:12 Enllaç permanent\nSi sols produeix aigua calenta es un desastre.. Si produeix aigua calenta per sistema de calefacción el objectiu millora Si aquesta energía provee de la cogeneracio del gas i per tant una energía fósil no respected el acordás en materia climática...\nComencen els treballs de la fase 1 de la xarxa de calor d'Andorra la Vella


Entusiasmes - El Temps de les Arts\nFotograma de la pel·lícula Valley of love, dirigida per Guillaume Nicloux. protagonitzada per Isabelle Huppert i Gérard Depardieu.\n28 set. 2020 per Manuel Baixauli\nL’enamorament està sobrevalorat. L’enamorament de persones, la devoció, la febre, l’entusiasme, caduquen de pressa, fins i tot quan s’és jove. Busque sinònims d'”enamorat” al diccionari, subratlle “alienat, delirant, fanàtic”. Mala cosa, si un delira molta estona. Amb l’edat, amb l’experiència que un acumula, amb el tracte diari d’éssers humans, la capacitat d’enamorar-se minva fins a tornar-se, crec, microscòpica.\nHi ha d’altres entusiasmes, però, més discrets, que amb els anys potser no perden, que fins i tot s’incrementen, qui sap si per a omplir el buit d’aquelles fantasies tan absorbents com injustificades. Els enamoraments artístics: quedar-se penjat de l’obra d’un artista que desconeixíem o que coneixíem d’oïda o superficialment, però en qui no havíem posat mai, a consciència, l’ull.\nQui no s’ha encaterinat mai, per exemple, d’una música? Una peça que sents ves a saber on i que necessites tornar a sentir, saber-ne més, explorar vida i obres de qui l’ha feta. M’ha passat fa poc, veient una pel·lícula que es diu Valley of love, dirigida per Guillaume Nicloux. El film, estrany, com tots els que he vist de Nicloux, gens comercial, està protagonitzat per dues figures de primera línia, Isabelle Huppert i Gérard Depardieu. La història t’arrossega, lenta, aparentment banal, com qui no vol la cosa, amb una naturalitat que et fa sentir que ni la Huppert —sempre tan enigmàtica—, ni el Depardieu —tan entranyable en la seua vulgaritat— semblen actuar. Un diria que fan el paper d’ells mateixos, que els han deixat allà, sense guió, a la deriva.\nLa pel·lícula comença amb un tràveling vertical llarg, en què la càmera va al darrere de la Huppert mentre s’acosta i entra, caminant amb una maleta de rodes, a un hotel d’una zona desèrtica al cor dels Estats Units. Des del primer moment sona una música de notes llargues que infon transcendència a una escena que, per si mateixa, no en té gens. Els plans i les escenes se succeeixen, el relat progressa, la música ha quedat enrere, però en alguns moments —pocs, és importantíssim no abusar-ne!— torna a traure el cap.\nEl compositor nord-americà Charles Ives.\nEn acabar el film, he hagut de buscar el títol de la composició: The unanswered question, de Charles Ives. Una obra bastant coneguda d’un clàssic nord-americà del segle XX que jo, en canvi, creia no haver sentit mai. L’he afegida a les llistes de reproducció que tinc en dues aplicacions i l’he poguda escoltar millor, amb auriculars, amb altres peces del mateix Ives. Una troballa.\nHi ha qui diu que la millor música que s’ha fet al segle XX és la del cinema. N’estic en total desacord. Llevat de comptades excepcions, la música de pel·lícules peca d’elemental i, massa voltes, d’efectista i sensiblera. Crec, fins i tot, que ni les composicions del tan celebrat Ennio Morricone s’aguanten bé si no van acompanyades de la història i les imatges per a les quals han sigut creades.\nNo passa això amb The unanswered question, de Charles Ives, ni amb els adagiettos de la Quarta i de la Cinquena simfonia de Gustav Mahler, popularitzats per la hipnòtica Morte a Venezia, de Visconti. Ni amb tants altres exemples d’obres fetes sense pensar en el cinema i que un bon director sabé introduir en el seu relat visual sense que dissonaren o, fins i tot, afegint-ne una dimensió nova que en provocara l’entusiasme d’alguns espectadors del film. Malgrat que foren escèptics, malgrat que pensaren que això de l’enamorament, de la devoció, de la febre, estiga sobrevalorat.\nLa Cultura a Casa La música, entre ruïnes i cendres, com a finestra. Una tarda de diumenge amb el compositor Nicolas Jaar Sátántangó, un bellíssim malson Ennio Morricone, la versatilitat d’un geni popular\nEtiquetes Manuel Baixauli Navegació per les entrades


Origen i identitat dels manaies - Diari de Girona\nOrigen i identitat dels manaies\nenric mirambell i belloc 20.03.2016 | 00:00\nEn l'origen dels manaies de Girona no hi ha res obscur ni tèrbol, tot és clar i i nítid, i en gran part està molt ben documentat. La primera notícia que tenim de la presència dels manaies en les processons de Setmana Santa és de l'any 1751. Les processons són més antigues i eren dos, la de la nit del Dijous Sant i la de la nit del Divendres Sant. La primera la organitzava la Confraria de la Puríssima Sang, i sortia de l'església del Carme, on l'esmentada confraria té la seva capella pròpia. La del Divendres sortia del temple de Sant Feliu, i hi assistia a més de la Confraria de la Passió i Mort, la Congregació de la Mare de Déu dels Dolors. Fins l'any 1931, amb algunes interrupcions a causa de guerres i setges que la ciutat hagué de suportar, una i altra processó eren precedides per el corresponent manípul de manaies. Els components de cada formació de manaies es distingien pel color de la capa que complementava el corresponent uniforme. En realitat encara que una i altra formació depenien de la respectiva confraria, la major part dels participants eren els mateixos, que el divendres substituïen la vestimenta del dijous per la corresponent per aquella segona sortida. Molts d'aquells històrics manaies eren homes de la vall de Sant Daniel, que hi participaven seguint una tradició familiar. No eren pas assalariats; però se'ls gratificava amb un piscolabis a base de bunyols, ben regats amb una bona dosi d'aiguardent. Com que aquell refrigeri era previ a la sortida de la processó i algun dels participants o havia begut massa o tenia poca resistència a l'alcohol, això es notava en la desfilada. Aquelles conductes irregulars originaren diferències entre l'autoritat eclesiàstica i les confraries. El bisbe exigia que els integrants de la processó es comportessin degudament. I els directius de les confraries, no volien prescindir de la presència dels manaies. En alguna ocasió, com va passar concretament a mitjan segle XIX, el prelat prohibí la participació dels manaies en les processons. La resposta de les confraries fou que si no hi havia manaies no hi hauria processons. La controvèrsia se solucionà amb un pacte entre ambdues parts. Els manaies podrien participar en les processons si els directius de les Confraries es comprometien a assegurar el bon comportament dels armats.\nL'any 1931 sortiren per darrera vegada les dues processons i els antics manaies. Quan es feu públic que no sortirien més les processons de Setmana Santa, molts significats catòlics de Girona exclamaren "Gràcies a Déu". I és que aquelles processons tampoc gaudien de la seriositat i recolliment que han d'observar, malgrat els esforços que hi dedicaven els directius de les Confraries. L'any 1936 misteris, creus i imatges anaren a la foguera, i també desaparegueren els equips dels manaies, i les llances que, segons deien, havien heretat dels històrics terços de Flandes.\nL'any 1939 els membres de les antigues confraries volien restablir les processons de Setmana Santa. Després dels tràgics tres anys de guerra i de culte clandestí, es produí un gran desig de recuperació. No només restablir el que s'havia perdut el 1936; sinó tornar a les més antigues tradicions. I entre aquestes hi eren les processons de Setmana Santa. El Bisbe Cartañà havia iniciat el seu pontificat l'any 1934, per tant no havia conegut directament les esmentades processons. Però n'havia rebut informació. No gaire, o potser gens, favorable, i probablement encara una mica exagerada en la seva part negativa. El prelat tractà el tema posant-hi tot el pes de la seva autoritat. El Dijous Sant era el dia dedicat a l'Eucaristia, i per tant no hi escau la processó de passió. El Divendres se celebrarà la processó. Però no la organitzaran les confraries, sinó el Capítol catedralici, i el seguici sortirà de la Catedral. I, per primera vegada el bisbe assisteix a la processó.\nAmb ànim de recuperar tradicions, alguns membres destacats de les confraries plantejaren el restabliment dels manaies. Confrares molt arrelats a Girona i amants de les tradicions ciutadanes. No eren homes amb autoritat, ni que destaquessin per la seva posició econòmica ni política. Gent que vivien del seu treball, un cadiraire de les Ballesteries, de cognom Mitjà, i un espardenyer del mateix carrer, Gavaldà. Confrares de la Passió i Mort. I Manel Roqueta, que era funcionari de la Cambra de la Propietat, on vetllava pels interessos dels altres. Era secretari i element imprescindible de la Confraria de la Puríssima Sang.\nEren conscients que el Bisbe Cartañà no admetria uns manaies sense una absoluta i total garantia de serietat, respecte i irreprotxable comportament. Per la consecució d'aquet propòsit coincidiren amb la bona disposició i entusiasme d'un grup de joves. Eren nois que havien hagut de lluitar forçosament en la passada confrontació bèl·lica, i alguns encara estaven mobilitzats, esperant el tan desitjat llicenciament. Eren també gironins que sentien les coses de la ciutat, amants de les tradicions, disposats a col·laborar en una empresa que consideraven digna i que s'avenia amb les seves creences i amb el respecte amb que s'havien de tractar les manifestacions externes de religiositat. En aquells que serien els primers vint-i-sis manaies hi coincidien gent de tota classe i condició social. Estudiants i obrers, comerciants i artesans, i també algun de professió liberal. No s'hi trobava cap gran capitalista, ni cap polític compromès amb el règim aleshores imperant. En la passada guerra, uns havien lluitat en un dels bàndols i altres en l'altre. En aquell grup de joves destacava en Joaquim Pla Dalmau, el qual tractà el tema amb el senyor Manel Roqueta i convingueren en què l'organització dels manaies podria constituir un valuós instrument per agermanar aquells que en la guerra s'havien hagut d'enfrontar. En aquells moments en què podien sorgir, enemistats, incomprensions, venjances..., els manaies podien exercir un gran paper moderador constituir un centre de convivència, de bona relació i d'amistat. I realment, els fets ho demostraren. Entre aquells primers manaies regnà una confraternitat que durà indefinidament, fins i tot quan, per la seva edat, ja no pogueren desfilar amb el manípul. També es posaren d'acord amb què s'havia de mantenir la total i absoluta distanciació de cap tipus de política. Respectar el règim vigent; però sense la més petita vinculació. En Joaquim Pla que tenia ànima d'artista i dots per exercir les més variades realitzacions, cuidà esmeradament el disseny del vestuari i complements. Comptà amb la col·laboració del jove universitari Josep M. Solà, i amb l'assessorament de l'insigne professor Lluís Pericot. Materialitzaren el disseny els més competents artesans gironins. La presentació externa dels moderns manaies té la màxima garantia de concordança amb el moment històric que representen. La processó de l'any 1939 encara no disposà de la presència dels manaies; però sí que sortiren l'any 1940, amb una presentació improvisada. Però els anys següents ja disposaren dels elements indispensables per presentar-se públicament amb la major dignitat i coherència.\nPassats tres quarts de segle de la presència dels manaies en l'àmbit ciutadà, no ens ha d'estranyar que la ciutat consideri la institució manaia com un valor actiu de Girona, tal com realment i amb tota justícia es mereix.


La Policia alemanya investiga l'assassinat d'un empresari que residia a Andratx\nBernd Silfang era propietari d'un hotel agroturista\nLa Policia d'Essen (Alemanya) es troba investigant la mort de l'empresari alemany Bernd Silfang, que va desaparèixer del Port d'Andratx el passat 26 de novembre de l'any 96. Existeixen alguns indicis que han fet sospitar els investigadors si l'home va ser víctima d'un crim. Les dades sobre les gestions que efectua la policia d'Essen han estat recollides pels redactors del setmanari Mallorca Magazine que avui ha sortit publicat.\nLa suposada víctima del crim era propietari de l'hotel La Perla Negra, un establiment que aquest empresari de 56 anys obrí a Andratx per dedicar-se a l'agroturisme. L'esposa de Bernd Silfang presentà una denúncia davant la Guàrdia Civil per la desaparició del seu marit. Els agents de la Benemèrita realitzaren unes gestions però com que no es trobà cap indici del parador de l'empresari s'aturà la investigació.\nLes persones properes al desaparegut començaren a comentar que Bernd havia rebut algunes amenaces de mort, fet que provocà l'obertura de les diligències per part de la Policia d'Essen. Els agents han aconseguit noves dades que poden induir a pensar en la possibilitat d'un crim. Un matrimoni declarà que va veure l'empresari alemany en el dia de la seva desaparició quan pujava, com si ho fes obligat, a un cotxe en companyia de tres homes.


IB3 | Balears lidera l’ocupació hotelera a l’Estat en un context de caiguda generalitzada\nBalears lidera l’ocupació hotelera a l’Estat en un...\nPortada > economia > Balears lidera l’ocupació hotelera a l’Estat en un context de caiguda generalitzada\nBalears lidera l’ocupació hotelera a l’Estat en un context de caiguda generalitzada\nEl preu mitjà de l'habitació se situa en 123,40 euros, la més cara de l'Estat, amb un increment del 6,3%\nBalears va liderar l’ocupació hotelera a l’Estat durant el mes de juliol. Ho va fer amb una taxa del 89,5%. És un 1,2% manco que l’any passat. Amb tot, augmenten sensiblement els preus en un context on la resta de comunitats experimenten xifres pitjors.\nEl preu mitjà d’una habitació a les Balears, el mes de juliol, va ser de 123,40 euros, segons les dades publicades per l’Institut Nacional d’Estadística (INE). Són les més cares de l’Estat i també les que s’han incrementat més respecte de l’any passat, un 6,3%.\nEl grau d’ocupació cau un 1,2% respecte al 2017. Les xifres de l’arxipèlag, no obstant això, continuen sent les millors de tot l’Estat.\nLes pernoctacions, per exemple, creixen a un ritme lleugerament superior al de l’any passat. I ho fan en un context on els principals competidors, Canàries i Catalunya, experimenten caigudes significatives. Un canvi de dinàmica molt evident si es comparen aquestes xifres amb les de fa un any, on ambdues comunitats creixien més que Balears.\nAl capdavant pertot\nNou dels deu punts turístics amb més ocupació de l’Estat pertanyen a l’arxipèlag. Santa Margalida, amb un 95,7%, encapçala el rànquing; Muro, amb un 93,5%, ho fa els caps de setmana. Palma–Calvià registra un 90,9% d’ocupació els caps de setmana. Des del sector, però, no comparteixen l’optimisme que es desprèn d’aquestes xifres. Asseguren que les seves són diferents.\nDesprés de Mallorca, les Pitiüses són la segona zona turística amb major grau d’ocupació, amb un 85,75%. Sant Josep de sa Talaia apareix com el punt turístic amb més ocupació. Menorca, amb un 86,33% d’ocupació, apareix tot just després en el rànquing d’ocupació, i supera totes les destinacions canàries.\nArribaria fins el 60% del cost, però encara està pendent del vistiplau de la Unió Europea\nLa companyia preveu que la gran majoria dels seus treballadors faran feina amb normalitat\nMenorca es garanteix transportar un 25% més de passatge a Londres durant els propers tres hiverns\nL'enllaç directe amb Gatwick per un mínim de 25 euros també connecta l'illa amb les principals capitals del món\nAjudes per al jovent emigrat que vulgui tornar a les Balears i per a les empreses que els contractin\nEl Govern presenta el Pla de retorn del talent


Sukre torna a les seues arrels a Les Cases d'Alcanar - EbreDigital.cat\nUn canareu i un casenc van iniciar el 2016 un projecte musical després de molts anys d’amistat. Aquest projecte musical s’anomena Sukre, un grup amb un estil personal mesclant el pop-rock amb alguns tocs de rumba en format acústic. El dilluns van tornar a les seves arrels actuant a Les Festes de les Cases d’Alcanar, on van ser molt ben rebuts.\nEl grup va rebre l’estima i el suport dels veïns que van assistir en aquesta nit de retrobaments. Un grup que mostra en les seves lletres la intimitat i sensibilitat de les seves experiències i la d’altres posant-se en la seva pell. Ja sigui en català o en castellà són capaços d’arribar al públic amb les seves lletres i melodies. Sota el lema “que la música estigue sempre en el teu viatge” duen a terme la seva gira, que arribarà fins Bilbao i Vitoria.\nLes festes d’Alcanar seguiran fins el 19 d’agost i tenen preparades activitats molt variades; des d’actes amb bous, fins al Ball de Gala o la Festa de l’Aigua.


La Favorita Como Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia La Favorita 4A, Como, Como, Itàlia, 22100 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Como, no busqui més enllà de La Favorita. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl La Favorita, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes, habitació familiar.\nL'ambient de La Favorita es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, articles de tocador, barnussos són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a La Favorita.\nTots els tipus de viatgers (36) Parelles (6) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (8) Grups (6)


Com funcionen i quant temps duren les bombetes LED?| Endesa Clientes\nCom funcionen i quant temps duren les bombetes LED?\nLa tecnologia LED s'ha obert camí a força d'eficiència i de disseny. Les seves característiques la situen per sobre de la resta de sistemes lumínics i per això aquestes bombetes comencen a omplir casa nostra.\nDe tots els tipus de bombetes que hi ha les LED destaquen per sobre de la resta.\nGasten fins a un 80% menys d'electricitat que les bombetes incandescents ("les de tota la vida"), no emeten calor i no inclouen components contaminants.\nAmb la tecnologia actual, la revolució LED és imparable i ja està transformant amb pas ferm la il·luminació de llars, negocis, vies públiques, electrodomèstics i fins i tot hivernacles.\nLes bombetes LED són reciclables i, a diferència de les fluorescents, no contenen mercuri ni altres contaminants\nQuant temps dura una bombeta LED?\nLes tradicionals bombetes incandescents formen part del passat (n'està prohibida la fabricació a la Unió Europea). El més normal era que aguantessin unes 1.000 hores abans de fondre's.\nEls halògens, que van significar un gran pas endavant, poden arribar a 3.000 hores.\nLLes bombetes de baix consum ho van canviar tot en superar les 15.000 hores de vida útil.\nI després va arribar la tecnologia LED, amb bombetes que duren aproximadament 50.000 hores. Això equival a a tenir-les enceses durant 5 anys sense interrupció.\nCom funcionen les bombetes LED?\nLa tecnologia LED es basa en el díode. De fet, les seves sigles corresponen a Light Emitting Diode (Díode Emissor de Llum).\nEl díode és un component electrònic de dues puntes que permet la circulació d'energia a través d'ell només en un sentit. En ser un semiconductor deixa passar els electrons i crea una radiació electromagnètica en forma de llum.\nI com que aquest component pot variar la seva intensitat, els LED són capaços de generar una combinació de colors gairebé infinita.\nCom es van inventar les bombetes LED?\nEl 1927 el rus Oleg Lósev va començar a experimentar amb aquesta tecnologia. Però aquest descobriment va passar desapercebut durant dècades, fins que va ser reconegut a finals del segle XX.\nEl primer LED amb emissió en l'espectre visible el va desenvolupar el 1962 . Su sistema cambió el paradigma lumínico y fue mejorando hasta que los japoneses Isamu Akasaki y Hiroshi Amano y el estadounidense Shuji Nakamura desarrollaron la bombilla que conocemos hoy en día.\nAmb motiu de la seva recerca, Nakamura, Akasaki i Amano van rebre el Premi Nobel de Física el 2014.\nEl desenvolupament de la il·luminació LED va valer als seus inventors el Premi Nobel de Física 2014\nLa tecnologia LED ja s'està introduint a cases, negocis comerços, via pública... L'alta eficiència energètica es nota a qualsevol factura i la considerable gamma de colors i formes contribueix a la part decorativa.\nAmb els LED, un espai qualsevol es pot reformar totalment per oferir efectes d'il·luminació originals. I gran part d'aquesta responsabilitat la tenen les tires LED, capaces d'il·luminar qualsevol zona, per molt recòndita que sigui: escales, mobles, aparadors, plantes o prestatges.\nOtro sector que tampoco se escapa de la revolución LED es la Administración en general y la l'enllumenat festiu en particular (Nadal, festes locals, etc.).\nLa tecnologia LED no només s'aplica a la il·luminació. Els LED han fet desaparèixer les pantalles de cristall líquid (LCR) que durant anys van monopolitzar les calculadores, els rellotges digitals, els televisors...\nEls LED també han anat substituint progressivament els llums fluorescents de les pantalles LCD. Gràcies a tot això, s'ha reduït el consum i la mida dels aparells, i se n'ha incrementat la resolució i la il·luminació.\nHivernacles LED més eficients\nUn altre sector en què s'ha introduït amb força la tecnologia LED, per la seva alta eficiència, és la germinació i floració de les plantes.. Ho aconsegueixen gràcies a les diferents longituds d'ona.\nQuè vol dir això? Que son capaços de regular el color de la llum, fent que les plantes absorbeixin profundament les parts de l'espectre que més necessiten. Per exemple, els colors blaus i vermells són beneficiosos per produir la fotosíntesi. Mentre que els nivells més concentrats de llum verda promouen el creixement.\nLes bombetes LED imiten la llum del sol i ajuden les plantes a fer la fotosíntesi, per la qual cosa s'està implantant en tots els hivernacles\nA més, les llums de LED poden imitar la llum del sol.. Tanmateix, aquesta imitació no és total perquè emeten menys calor que les bombetes normals, cosa que justifica l'estalvi d'energia, fent que les plantes no estiguin exposades a temperatures massa altes durant el seu desenvolupament.\nTot això, acompanyat de més longevitat i menys cost energètic, fa que els agricultors dels hivernacles canviïn sense dubtar-ho a la il·luminació LED.\nCom aconseguir hores de llum gratis\nTinguis o no tinguis LED, el consum elèctric suposa aproximadament la meitat del que pagues a la factura .\nLògicament, com més eficients siguin les bombetes, menys electricitat consumiràs. Però, quant pagarà per l'electricitat que consumeixes? Hi ha tarifes en què pots escollir unes quantes hores en les quals no pagues res. Així pots escollir les hores en què més consumeixes (quan fas servir la rentadora, el forn, el rentaplats...).\nHORES DE LLUM GRATISenllaç a tarifa tempo happy


D'ençà de la seva aparició el 1959, la nina Barbie, imatge de la bellesa impossible, ha fet molt de mal a la condició femenina. Ara, però, n'ha sortit la versió alternativa, Lammily, que intenta reproduir les vertaderes mides de les adolescents americanes de denou anys. Segons el seu creador, l'artista nord-americà Nickolay Lamm, la coneguda com a l'anti-Barbie "representa la idea de ser fidel a un mateix en un món que massa sovint ens fa perseguir fantasies inassolibles". Aquesta transgressora nina, que costa uns vint euros, té malucs amples, no calça tacons i porta incorporat un paquet de trenta-vuit ferratines que fan que sembli encara més real: acne, cel·lulitis, estries, cicatrius, pigues, ferides, tatuatges, ulleres i fins i tot picades de moscard.\nLa bellesa atípica de Lammily està lluny de la definició que dóna del terme el diccionari de l'Institut d’Estudis Catalans. En la primera accepció trobam: "conjunt de gràcies o qualitats que, manifestades sensiblement, desperten un delit espiritual, un sentiment d'admiració". És, però, la tercera accepció la que té un biaix ja marcadament masclista: "dona bella". El feminisme sempre ha intentat lluitar contra el tàndem dona-bellesa. Una de les seves veus més crítiques és la nord-americana Naomi Wolf, autora del controvertit llibre 'El mite de la bellesa' (1991).\nWolf considera que la ideologia de la bellesa es pot interpretar com l'últim esforç dels homes per tenir les dones dominades. Així, quan l'Església tenia tot el poder ideològic, a les dones se'ls imposà la figura de la verge (tota abnegació, sacrifici i entrega); quan el capitalisme començà a agafar volada, el model va ser la mare de família que gaudia fins a l'èxtasi cuinant, planxant i passant l'aspiradora; i ara predominaria el mite de la bellesa que exerceix la mateixa funció de control social envers la dona. Segons l'autora d'aquesta expressió, no és casual que, al mateix temps que les dones creixien en igualtat i llibertat i, per tant, començaven a trencar la barrera de les estructures de poder, es multiplicaven els desordres alimentaris i la cirurgia estètica es convertia en l'especialitat mèdica amb més demanda.\nEn opinió de Wolf, el patriarcat s'ha encarregat d'imposar uns cànons estètics que minen la psicologia de la dona amb dietes, productes cosmètics i cops de bisturí. El masclisme de la publicitat i de la indústria pornogràfica no faria altra cosa que enfonsar-la encara més. "Esborrar –assegura– l'edat del rostre d'una dona és esborrar la seva identitat, el seu poder i la seva història". La submissió a l'home també vendria donat pel culte al cos perfecte: "La fixació cultural en la primor de les dones no és una obsessió sobre la bellesa femenina, sinó una obsessió sobre l'obediència femenina [...]. La dieta és el sedant més potent de la història de les dones".\nAixí doncs, la dona musulmana no seria tan diferent de l'occidental. Mentre que una sol estar sotmesa al poder patriarcal mitjançant l'ús del vel, l'altra viu a cara descoberta, però se l'obliga a ser bella, prima i jove. L'activista feminista nord-americana insisteix que el mite de la bellesa prescriu en realitat una conducta i no aparença: "La identitat de les dones s'ha de basar en la premissa de la bellesa, de manera que les dones es mantendran sempre vulnerables a l'aprovació aliena, deixant exposat a la intempèrie aquest òrgan tan sensible que és l'amor propi".\nPer Wolf, l'actual societat de consum s'aprofita d'aquesta tirania de la bellesa: "D'alguna manera, en alguna part, algú deu haver pensat que les dones compren més coses si se les manté en condició d'odi a si mateixes, de fracàs constant, de fam i la inseguretat propis de l'aspirant a bellesa". Així, la bellesa ja no seria un do concedit només a algunes elegides, sinó més aviat una obligació obsessiva que anul·la la dona, subjugant-la al poder masculí.\nFa dos anys, en una famosa entrevista televisiva, Dustin Hoffman féu una confessió sobre la bellesa femenina. El motiu era el trentè aniversari de la pel·lícula 'Tootsie' de Sydney Pollack, on interpretà el paper d'un actor a l'atur que es disfressa de dona per trobar feina. Hoffman relatà entre llàgrimes la impressió que li causà haver de posar-se en la pell d'una dona poc agraciada físicament: "En veure'm en pantalla, em semblava que era una dona interessant i sé que si la conegués [a Dorothy, el seu personatge a 'Tootsie'] en una festa, mai no parlaria amb ella perquè no s'ajusta a les demandes físiques que ens han fet creure que les dones han de tenir perquè els demanem una cita. Hi ha hagut moltes dones interessants que no he tengut l'experiència de conèixer en aquesta vida perquè m'han rentat el cervell".\nLes paraules de Hoffman avalarien la tesi de Wolf. Amb ella, l'endèmica bretxa salarial que en alguns casos hi ha entre dones i homes s'agreujaria més si tenim en compte que elles, esclaves del mite de la bellesa, es veuen obligades a gastar més doblers en la seva cura personal. Ara, la irrupció de la nina Lammily pot ajudar a contrarestar, des de la infància, la mirada androcèntrica de la nostra societat. De moment, en les passades festes de Nadal, la perfecta Barbie es va vendre un tretze per cent menys. Haurem de veure si enguany els pares continuen amb aquest canvi de tendència i aposten per la seva flamant rival de mides més reals.


Focaccia amb olives negres i romaní - Pa amb vi i sucre\nAquesta focaccia amb olives negres i romaní és una recepta de l’Olga Vila; la vaig veure a les seves stories i val a dir que surt espectacular. Si voleu veure el pas a pas, us recomano que les mireu. No m’allargaré gaire en la introducció de la recepta, només us diré que al tractar-se d’una massa fermentada, vol el seu temps, i per tant paciència. Si us animeu a fer-la, penseu que haureu de començar un o dos dies abans. El millor de preparar-la a part de plaer de menjar-la és el moment en que el s’han d’enfonsar els dits a la massa tal com si féssiu un massatge.\nfocaccia, olives negres, romaní\nPublicat el 04 octubre 2020 a Pa, Receptes\tper\tSònia Berengueras 0 Comments\nDesprés d’un temps una mica desapareguda, avui publico una de les receptes que vaig fer durant confinament.\nAquesta focaccia amb olives negres i romaní és una recepta de l’Olga Vila; la vaig veure a les seves stories i val a dir que surt espectacular. Si voleu veure el pas a pas, us recomano que les mireu.\nNo m’allargaré gaire en la introducció de la recepta, només us diré que al tractar-se d’una massa fermentada, vol el seu temps, i per tant paciència. Si us animeu a fer-la, penseu que haureu de començar un o dos dies abans.\nEl millor de preparar-la a part del plaer de menjar-la és el moment en que el s’han d’enfonsar els dits a la massa tal com si féssiu un massatge.\nPer el preferment (poolish)\n320 g de farina panificable\n360 g d’aigua\n3 g de llevat fresc\n340 g de farina panificable\n570 g de poolish\n90 g d’oli extra verge\nPreparem el poolish el dia abans. En un bol desfem el llevat amb l’aigua, afegim la farina i remenem amb una espàtula. Tapem amb paper film i deixem reposar tota la nit fora de la nevera.\nL’endemà preparem la massa de la focaccia. En un bol posem el poolish, afegim l’aigua i el llevat i remenem bé. Incorporem la farina i l’oli i amb una ma amassem dins el bol durant uns 10 minuts aproximadament.\nEnfarinem la superficie on volguem treballar la focaccia. Aboquem la massa, en formem un rectangle, espolsem farina per sobre i ho deixem reposar 5 minuts.\nEstirem la massa per cada punta amb molt de compte, de tal manera que la doblem. En fem un plec com si fos un sobre, espolsem una mica de farina i la tapem amb paper film. Deixem reposar 30 minuts.\nUn cop hagin passat els 30 minuts repetim el procés i deixem reposar 30 minuts.\nPassats els 30 minuts repetim el procés i deixem reposar 1 hora.\nEn total haurem fet 3 plecs.\nAgafem una safata per anar al forn, la folrem amb paper de forn i escampem oli i hi posem amb molt de compte la massa de la focaccia.\nTornem a escampar oli per sobre i anem enfonsant els dits suaument per tota la massa. Deixem fermentar tota la nit a la nevera.\nL’endemà preescalfem el forn a 250º, i mentres treiem la focaccia 1 hora abans de la nevera perquè agafi temperatura. Tornem a escampar oli per sobre i tornem a enfonsar el dits per tota la massa. Decorem amb olives negres, romaní fresc i sal en escates.\nBaixem la temperatura a 230º i enfornem durant 10 minuts; un cop passats els 10 minuts girem la safata del forn i enfornem 10 minuts més aproximadament.


Taller de tècniques per a parlar en públic | INS Verdaguer\nEl mes de setembre vam començar amb el projecte Aprendemos Juntos de BBVA, Santillana i El País amb els alumnes de 3r d’ESO.\nEl projecte es basa en metodologies d’aprenentatge pràctiques per a què els alumnes perdin la por a parlar en públic. A cada sessió es treballen dinàmiques de grup per adquirir habilitats i així guanyar en seguretat en les exposicions orals.\nA la primera sessió es va treballar com detectar les pors que tots tenim a l’hora de parlar en públic, per tal d’esbrinar d’on vénen.\nA la segona sessió hem treballat com arriba el missatge a l’oient. També hem analitzat quines són les claus que eviten que caigui en l’avorriment i que l’ajudaran a retenir les idees fonamentals del que s’està exposant. Us deixem algunes fotos per a que gaudiu tant com nosaltres amb aquestes primeres activitats.


Carilo Hills Carilo Argentina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAvellano 133, Carilo, Carilo, Argentina, 7167\nMés informació sobre Carilo Hills\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Carilo, no busqui més enllà de Carilo Hills. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Carilo Hills és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Habitació familiar, neteja en sec són només algunes de les comoditats que fan que Carilo Hills sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com platja privada, centre esportiu, piscina exterior, piscina coberta, billar. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Carilo Hills.


--> L’Alzira Futbol Sala s’imposa al Nou Almàssera després d’un final vibrant - elseisdoble.com\nL’Alzira Futbol Sala s’imposa al Nou Almàssera després d’un final vibrant\nXavi López va inaugurar la pluja de gols amb un meravellós hat-trick\nSetze. Setze va ser el nombre de gols amb els quals es va saldar el partit de dissabte en el Palau d’Esports entre l’Alzira Futbol Sala i el Nou Almàssera, corresponent a la jornada 19. Repartits, això sí, en benefici dels locals (9-7). Una pluja de gols iniciada amb un hat-trick de Xavi López.\nAmb el marcador lluint un 3-1 favorable als riberencs, el Nou Almàssera va gaudir de dos xuts des dels 10 metres per tal d’empatar l’encontre, dels quals solament el primer va entrar dins la xarxa. A la contra Cris va anotar 4-2, i poc després Jorge pujà l’avantatge fins als 3 gols amb el que s’arriba al descans.\nPerò els visitants no s'anaven a rendir, i acurtaren distàncies 20 segons després de reprendre el partit. Més tard reduïren la diferència a un gol, i inclús aprofitaren l'expulsió d'Àlvaro per posar les taules. L'emoció estava garantida. Cris tornà a posar al Nítida per davant en marcar de penal quan restaven 4 minuts per al final, però el Nou Almàssera empata ràpidament altre cop.\nDesprés d’un contracolp, els almasserins es posaren per davant per primera vegada en marcar el 6-7. Amb el Nítida jugant de cinc, Molo tornà a equilibrar la lluita. I una volta més, el futbol sala regalà als aficionats un final vibrant que decantà l’encontre en favor dels locals gràcies al gol de Jorge Torres, després d’una ràpida combinació. Amb aquest resultat, els alzirenys es queden en la setena plaça amb 23 punts. El pròxim diumenge visitaran al València FS.


MIFAS organitza un festival amb l'Orquestra Diversiones i els Diables de l'Onyar - Girona Secreta\nConcerts, Girona, Notícies\nMIFAS organitza un festival amb l’Orquestra Diversiones i els Diables de l’Onyar\nPer celebrar el 40 aniversari del Grup MIFAS el proper 27 de setembre se celebrarà una gran festa a la Copa de Girona. El festival MIFASFest agruparà un conjunt de concerts i actuacions obertes a tots els públics: persones associades, famílies, entitats, empreses i qualsevol persona que s’hi vulgui unir. Totalment gratuït!\nEn un esdeveniment presentat per Fel Faixedas, un dels tres membres fundadors de Teatre de Guerrilla i ara col.laborador al programa Islàndia de RAC 1, també se celebrarà un concert de la banda President Xai, una jove banda de les comarques gironines que uneix soul, rock i ska amb l’objectiu de crear un directe enèrgic i dinàmic, amb un repertori de temes propis en català i algunes versions de grups i artistes internacionals i un altre de la divertida Orquestra Di-Versiones, un espectacle per a tots els públics que triomfa a totes les festes majors gràcies a les seves versions esbojarrades de cançons de l’estiu.\nD’aquesta manera, el MIFASFest començarà amb una cercavila a les 20h amb els Diables de l’Onyar que recorrerà Plaça Catalunya, el Pont de Pedra, el Carrer Santa Clara, Plaça Independència i finalment La Copa. A les 21h, ja a La Copa, arribarà President Xai per arrancar la festa musical. Posteriorment, a les 22h, els Diables realitzaran un espectacle de foc. Un cop acabi, finalment, a les 22.30h a La Copa arribarà l’Orquestra DiVersiones.\nA més, a la zona de La Copa hi trobareu diversos food trucks on gaudireu de la gastronomia de Bye Bye Blat, Feel the Wok, La Relíquia, Martina Sweet Cakes o La Creperia de Laura, entre d’altres.\nEl Grup MIFAS, 40 anys de treball social\nDes de 1979, a MIFAS ha mantingut l’esperit de treballar per a la plena integració social i laboral de les persones amb discapacitat física, orgànica i sensorial de la demarcació de Girona. Creada i gestionada per persones amb discapacitat, la seva missió és aconseguir la independència econòmica i la justícia social del col·lectiu. Representen i son la veu de les persones amb diversitat funcional, amb l’objectiu de millorar la seva qualitat de vida i defensar els seus drets.\nAvui compten amb més de 5.000 persones associades, totes amb discapacitat física, orgànica i sensorial. Els 40 anys de trajectòria professional, humana i social, els avalen i posicionen com a l’entitat referent de Catalunya. Compromesos en millorar la situació del col·lectiu, cada dia defensen el que ens correspon: la igualtat entre tots els ciutadans.\nPrevAnteriorUna gran festa amb l’Orquestra Maribel per celebrar els 75 anys del Mercat del Lleó\nSegüentDescobreix els concerts de Fires de Sant Narcís 2019Next


Apartment Acireale Catania 1 Acireale Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Acireale, Acireale, Itàlia, 95024 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Acireale Catania 1\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Acireale Catania 1 està situat idealment a Acireale; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Apartment Acireale Catania 1, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix habitació familiar, instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Acireale, el Apartment Acireale Catania 1 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia societat 03. 03. 2015 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nPlàudite Teatre fa un vídeo promocional per l'empresa Innjoo present al MWC\nActors, coreografia i art digital s'han fusionat\nLes empreses presents al MWC volen cridar l'atenció dels visitants. L'empresa Innjoo, per exemple, fa servir un vídeo promocional realitzat pel grup de teatre hospitalenc Plàudite. Aquesta companyia fusiona actors, coreografia i art digital. En el vídeo deixen constància que són de L'Hospitalet.\nInnjoo és una empresa de telefonia de capital xinès però que opera des de Dubai. Com la resta d'expositors del Congrés Mundial de Telefonia mira de fer més amena l'estada dels seus visitants, ja sigui amb demostracions o vídeos promocionals.\nAquesta companyia ha estat l'única que ha fet un vídeo comptant amb la participació d'un grup de teatre de L'Hospitalet. Aquí és quan apareix Plàudite Teatre. A través d'un grup de Granada, Plàudite va entrar en contacte amb Innjoo.\nEl projecte ha acabat amb un vídeo en què els actors, la coreografia i l'art digital s'han fusionat. Paqui Delgado és Brand Manager d'Innjoo a Espanya. "Plàudite ens va enviar el seu treball i éns va agradar molt".\nDelgado ha destacat "la branca digital del treball de Plàudite. Ens va semblar molt interessant per presentar-lo al Mobile World Congress. Ha agradat molt i la gent de Dubai està molt contenta amb el vídeo". Plàudite també ha volgut deixar constància en el vídeo que són un grup de L'Hospitalet, la ciutat amfitriona del Mobile World Congress. Una experiència enriquidora que pot servir de trampolí.\nAnna Babiano, actriu de Plàudite, ha afirmat que "ens va fer molta il·lusió quan van contactar amb nosaltres. Al principi, ens va sorprendre i hem fet un vídeo intentant explicar el que tots fem amb els mòbils. Ens agradi o no vivim amb els mòbils i les tablets i hem recreat com els fem servir sols o en companyia".\nUna vegada la cultura ja ha complert la seva funció, cal tornar a la feina, perquè al Mobile el més important és el negoci. Innjoo va facturar l'any passat 50 milions de dòlars i enguany espera triplicar aquesta xifra.\nMobilitat al MWC\nEncara que el semàfor està vermell hi ha assistents al Mobile que tenen presa per arribar. La parada de taxis viu un dia frenètic. S'ha contractat, fins i tot, personal específic per ajudar als congressistes a contractar els taxistes i evitar aglomeracions. Els taxis no estan sotmesos a controls horaris i poden treballar les hores que vulguin. el pic de feina es concentra en determinades hores del dia. José Sierra és taxista.\n"La major afluèncaia és pel matí, migdia i per la tarda. Molt trànsit i poc espair per a nosaltres". El servei de FFGG és el més utilitzat per arribar al recinte. La majoria de congressistes arriben amb els ferrocarrils catalans fins la parada d'Europa-Fira. El servei s'ha reforçat i ha augmentat el nombre de combois. L'any que ve tot ha de ser més fàcil perquè una estació de la línia 9 del metro arribarà a la plaça Europa.


XAREL·10: 754.- Als cavallets de la fira\nVols dir que no volten molt ràpid aquests cavallets??\nAixí de bones a primeres diria uns 18 o 20 segons... :P\nEs creuen tres vegades, perquè en un minut els cavallets donen tres voltes. O sigui, cada 20 segons.\nLa nena veu l'avi -per exemple- a les 11:37:14 i diu "Hola, avi!!" i acaba de dir-ho a les 11:37:16.\nQuan es tornen a creuar són les 11:37:34 i la nena tornarà a saludar-ho. Hauran passat 18 segons :-)\nEl primer cop que es troben la nena ha recorregut 270º en 15 segons. Diu "hola avi" i acaba de dir-ho als 17 segons.\nEl segon cop que es troben, la nena ha recorregut 270º, això vol dir que es troben a la posició 180º (a l'altre extrem d'on han començat) i han passat 15 segons més des del primer cop que s'han creuat però només 13 segons des que la nena ha acabat de dir "hola avi".\nOh... si en SERGI diu 13 és que són 13 :-))\nMAC, que sóc l'ASSUMPTA... que ja semblo en FRÉGOLI!!! :-DD\nNo vaig poder comptar els segons. Jo era als autos de xoc.\nEn XAVIER se'ns despista per la fira ;-D i la LLUNA i l'ASSUMPTA no tenen en compte al fer els càlculs que l'avi també es mou (i al fer-ho en direcció contrària a la néta això provoca que el temps que tarden en tornar-se a trobar sigui menor). En SERGI si està al cas i com diu en JOSEP LLUÍS, vull dir en FRÉGOLI, no, vull dir l'ASSUMPTA :-DD si ell diu que són 13 és que la solució són 13 segons. Felicitats!! :-))\nAquí teniu la solució completa del LLIBRE: La nena fa tres voltes per minut, el que vol dir que la seva velocitat relativa respecte a l'avi és 4 voltes per minut. Es creuen doncs cada 60/4 = 15 segons, com que la néta tarda 2 segons en saludar, després de fer-ho falten 13 segons perquè l'avi escolti la propera salutació.


El proper primer ministre italià podria ser una figura independent - Diari de Girona\nEl M5S i La Lliga creuen que així s'equilibraria la balança entre dos partits oposats ideològicament\nEl Moviment 5 Estrelles (M5S) d'Itàlia va avançar que el primer ministre del govern de coalició que negocia amb La Lliga podria ser una figura independent, per equilibrar així la balança entre dos partits ideològicament oposats que només comparteixen el populisme i el seu euroescepticisme. «Una de les hipòtesis és escollir una tercera persona que tingui un perfil alt i compti amb la confiança dels ciutadans italians i dels socis internacionals d'Itàlia», va explicar Vincenzo Spadafora, un estret col·laborador del líder del M5S, Luigi di Maio, al Corriere della Sera.\nInterrogat sobre el paper que jugaran Di Maio i el cap de la Lliga, Matteo Salvini, que inicialment es postulaven per al càrrec, va assegurar que tindran «un paper important» en el nou govern, però no va revelar quin. «Només hem parlat del programa», va assegurar.\nI l Corriere della Sera va assenyalar com a favorit per al càrrec de primer ministre Giampiero Massolo, un diplomàtic que va ascendir a conseller polític durant el Govern de Silvio Berlusconi i que malgrat això comptaria amb el beneplàcit del M5S.\nLa coalició conservadora formada per la Lliga, Forza Italia i Germans d'Itàlia va guanyar les eleccions generals del 4 de març en suma de vots, però el Moviment 5 Estrelles va ser el partit més votat. Des de llavors, els de Salvini i Di Maio han estat explorant un pacte de govern que s'ha resistit pel veto del partit antisistema a Berlusconi.


Escola de la Natura - Nova campanya de control d'espècies exòtiques invasores a Parets\nNova campanya de control d'espècies exòtiques invasores a Parets\nEl divendres, 15 de desembre, a les 18h, l’Escola de la Natura de Parets acollirà una xerrada al voltant de la presència d'espècies exòtiques invasores al municipi. La xerrada serà el tret de sortida d’una nova campanya que té l’objectiu d’informar del perill de la presencia d'aquests animals, tant a l’entorn urbà com a l’espai natural, i en l'aplicació de mesures de control.\nL’activitat anirà a càrrec de Joan Carles Millet, Tècnic de Medi Ambient de l'Ajuntament de Parets, i de Daniel Fernandez, Herpetòleg i President de l'associació GRENP.\nEl programa planteja l'estudi i control d’espècies tals com la tortuga de florida, la carpa comú, la gambúsia, el cranc americà, les cotorretes, el bec de corall, la vespa asiàtica, l’escarbat morrut o el mosquit tigre, que esdevenen un problema pels rius, basses o punts d’aigua i per l’espai aeri paretà.\nL’Ajuntament ja ha dut a terme diferents accions de neteja i control d'espècies exòtiques invasores a punts d'aigua del municipi, com ara el llac de l'Avinguda de Francesc Macià o el safareig de la Torre de Malla.\nLes espècies invasores interfereixen en la dinàmica natural del lloc nou i hi desencadenen canvis ecològics que suposen una amenaça per a la diversitat biològica autòctona. De vegades competeixen amb la resta d’espècies pels recursos, tant d’espai com d’alimentació, o directament en són depredadors. En altres casos suposen un risc d’hibridació que afecta la variabilitat genètica autòctona o introdueixen, amb elles, malalties a les quals les espècies natives no poden fer front.\nLa Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN) considera que les invasions biològiques constitueixen la segona causa més important d’extinció d’espècies, després de la destrucció dels hàbitats naturals.\nFont: Guia d’espècies exòtiques invasores d’ambients fluvials. Diputació de Barcelona


El Consell de Ministres espanyol ha aprovat aquest diumenge al migdia l'estat d'alarma en una reunió extraordinària.\nDe moment durant quinze dies, però el president de l'executiu espanyol, Pedro Sánchez, ha anunciat que la intenció és allargar aquest estat d'alarma durant sis mesos, fins al 9 de maig, ja que és el temps marcat pels experts per superar la segona onada. Una pròrroga que haurà d'aprovar el Congrés dels Diputats.\nL'estat d'alarma entra en vigor aquesta mateixa tarda i es decreta, en primer terme, per donar cobertura legal al toc de queda. "És un instrument eficaç perquè amb l'estat d'alarma vam poder doblegar el virus", ha declarat. De moment preveu limitar la mobilitat nocturna entre les 23 h i les sis del matí. Les comunitats autònomes també podran confinar el seu territori total o parcialment.\nSi la situació de la pandèmia ho permet, ha dit, l'estat d'alarma s'aixecaria. L'objectiu, ha indicat, és reduir el nombre de contagis a 25 casos cada 100.000 habitants. Sánchez ha apel·lat a la responsabilitat de tota la població per frenar el virus.\nA Catalunya, el toc de queda serà de 22h a 6h\nA la tarda el Govern de la Generalitat de Catalunya s'ha reunit amb Protecció Civil i ha acordat que el toc de queda a Catalunya limitarà la mobilitat de les 22 h a les sis del matí. Les comunitats autònomes tenen marge per ajustar l'horari base aprovat pel Consell de Ministres, de 23 h a 6 h, i Catalunya ho ha volgut avançar una hora.\nEls establiments hauran de tancar a les nou de la nit per donar una hora de marge perquè clients i treballadors tornin a casa. Ningú podrà ser al carrer durant les vuit hores que s'han determinat, si no és per raons de feina o de força major, com emergències de salut (s'inclou el desplaçament a farmàcies) o per tenir cura de familiars dependents. Les activitats culturals sí que podran tancar a les 22 h, amb la voluntat de tenir certa flexibilitat per a la cultura.\nTal com es va fer a la primera onada, les persones que es puguin acollir a l'excepció de circular a partir de les 22h hauran de portar una declaració d'autoresponsabilitat per justificar-ne el motiu.\nEl dispositiu aquesta primera nit tindrà caràcter pedagògic i didàctic per a totes aquelles persones que estaran tornant d'altres indrets, ha dit el conseller d'Interior català. Veu el toc de queda com "una mesura indispensable". Ha remarcat que tampoc es poden mantenir reunions privades durant la limitació de la mobilitat a la nit. Ha insistit que té una vocació "dissuasòria, no coercitiva ni recaptatòria" i ha demanat la implicació de tota la ciutadania.\nEl conseller d'Interior de la Generalitat ha assegurat que no s'ha pres cap mesura sobre les fronteres. Ara bé, considera el decret de l'Estat espanyol "insuficient" i ha anunciat una nova "bateria de mesures" que s'estudiaran a partir d'aquest dilluns "per evitar que el confinament sigui més restrictiu que en la primera onada". De moment, les sortides de la comunitat no estan regulades a dia d'avui i no s'ha previst res en aquest sentit.\nL'ambaixador espanyol, Àngel Ros, s'ha mostrat contundent sobre el possible tancament de la frontera hispanoandorrana i ha recalcat que en absolut l'accés quedarà tancat, però sí ha admès que la circulació es veurà limitada en l'horari establert, de 22 a 6h.\nLa segona onada de la COVID-19 a Catalunya continua descontrolada, i en les últimes 24 hores s'han detectat prop de 5.000 nous casos i 21 defuncions més. Des del mes de març s'han produït 230.870 casos i 13.794 morts.