Vilafortuny, continua el torcebraç entre veïns i ocupants de l'antiga residència Montemar - Revista Cambrils\nEls ànims dels veïns de Vilafortuny, ahir, estaven molt més calmats que la setmana anterior però estan decidits a seguir mobilitzats i han convocat una cadena humana que encercli l'edifici de l'antiga residència, la setmana vinent\nPublicat el Divendres, 6 de juliol de 2018 11:00h\nVeïns de Vilafortuny s'han concentrat al pati del Centre Cívic, davant de l'antiga residència ocupada, i han llegit un manifest | Lluís Rovira i Barenys\nSegona setmana de mobilitzacions davant l'ocupació de l'antiga residència Montemar, però en aquesta ocasió amb els ànims molt més calmats per part dels veïns. Lluny dels crits i xiulets incessants que durant més d'una hora es van sentir contra l'ocupació de l'edifici, la concentració d'ahir es va fer dins el recinte del Centre Cívic i amb molta més tranquil·litat. A l'altra costat del carrer, l'edifici de l'antiga residència tenia les portes obertes i els dos actuals ocupants van poder mostrar una part de les dependències a la premsa i explicar el projecte inicial que s'hi vol portar a terme.\nSegons va explicar Jorge Fernández, es vol deixar habilitada una part de la planta baixa i una part de la planta del soterrani per a unes primeres activitats a desenvolupar dins l'edifici. El proper dijous dia 12 serà un dia clau ja que per una banda està prevista la projecció del documental que porta per títol "Pactes de silenci" que parla, segons s'anuncia, "de l'estafa de 34 milions d'euros en serveis a la gent gran que l'empresa BB Serveis va perpetrar i que va deixar 750 avis sense assistència". L'any 2016 cinc membres d'aquesta corporació van ser detinguts per la Guàrdia Civil i des d'aleshores el cas es troba en secret de sumari. La projecció es farà a les 17,30 h al Casal d'Avis de Cambrils i després, s'anirà a l'edifici de l'antiga residència a fer una reunió.\nEls actuals ocupants han anat fent tasques de neteja d'un edifici que està destrossat després del saqueig que va patir ara fa quatre anys. Interruptors, cablejat elèctric, mobiliari, alumini dels marcs de les finestres, canonades, tot va ser arrencat i poca cosa es va salvar del saqueig\nCadena humana al voltant de l'edifici, la setmana vinent\nEls veïns, per la seva part, s'han concentrat al pati del Centre Cívic i han llegit un manifest i han donat unes indicacions a seguir. Han fet una crida a la calma i a persistir en la protesta. Avui tocava fer una concentració amb berenar per a recollir fons per les despeses que van sorgint en aquest moviment veïnal. De cara a la setmana vinent, el dijous 12 de juliol, els veïns volen fer una cadena humana que encercli l'edifici de l'antiga residència i han fet una crida a la participació.\nUna de les portaveus de la coordinadora de veïns, Maria Muñiz, explicava que la zona de Vilafortuny pateix de manera especial el fenomen de l'ocupació ja que, segons ha dit, a hores d'ara hi ha 76 habitatges ocupats a tot el barri i que el tema de l'ocupació de l'antiga residència ha estat la gota que ha fet vesar el got. En el comunicat que s'ha llegit als veïns s'ha dit que "difícilment es pot legitimar un projecte, per solidari que sigui, si s'estableix sobre un acte il·legal com és la violació d'un domicili i l'ocupació d'una propietat". En un altre apartat, el comunicat deia que els "veïns de Vilafortuny som un col·lectiu amb diferents idees polítiques. També estem conscienciats amb un sentiment social i solidari. Creiem en els drets humans i també en la crida a l'acció sol·licitada per l'Organització de les Nacions Unides per col·laborar amb els objectius de desenvolupament sostenible, però aquest projecte no ho és".\nEn el comunicat també s'esmentava a un dels ocupants de l'edifici, Jorge Fernández, de qui deien creure en la seva bondat i el seu somni, "però no hi podem donar suport ja que ho vol fer des de la il·legalitat". El comunicat acabava demanant que els actuals ocupes abandonin l'edifici "per la vostra seguretat" i que "es paralitzin les activitats dins del mateix". Finalment, els veïns demanen que es "presenti un projecte legal i sostenible que pugui ser avalat i valorat per les institucions, de forma que pugui arribar a ser una realitat"\nJorge Fernández va mostrar una part de l'antiga residència Montemar, a la planta baixa, que ja ha estat netejada / foto: Lluís Rovira i Barenys\nIncidents a la paella solidària\nAquest passat diumenge 1 de juliol es va convocar una paella solidària a l'antiga residència Montemar. En un moment donat efectius de la policia local acompanyats de bombers i serveis sanitaris es van personar a l'edifici suposadament avisats per algun veí que hauria avisat que s'hi estava fent foc. Quan els agents van arribar el foc del fogó que s'havia utilitzat per a fer la paella ja estava apagat però tot i això es va originar una discussió pujada de to entre un dels agents de la Policia Local i Jorge Fernández. La cosa no va anar a més i, finalment, els que s'havien aplegat per a menjar la paella ho van acabar fent


La pressió immobiliària ara assetja bodegues històriques | L'Independent de Gràcia\nGairebé un any després que la llibreria Casa Anita denunciés ‘mòbbing’ immobiliari per part dels propietaris del seu edifici, un altre cas de comerç històric de la Vila, el de la bodega Marín, posa en evidència les pressions d’algunes promotores que han reformat habitatges antics en pisos de luxe. La bodega de Milà i Fontanals de moment no ha fet cap moviment però té molt clar que no pensa anar enlloc.\nNo és el primer cas. Els dos més recents van tenir gran ressò mediàtic: la campanya de Casa Anita va aconseguir frenar les intencions de l’empresa perquè abandonés el local que la llibreria infantil i juvenil té al número 14 del carrer Vic; i el cas de la Paquita (veure l’Independent 605) va generar un intens debat a les xarxes socials després de la denúncia de l’Oficina d’Habitatge. Els baixos del seu edifici, en el 72 de Milà i Fontanals, estan ocupants des de fa més de 26 anys per la bodega Marín, que viu aquests dies un enfrontament amb la promotora immobiliària Elix, compradors l’any passat de l’edifici per convertir-lo en pisos “amb encant”.\nSegons els propietaris de la bodega, la immobiliària pretén incrementar-los el lloguer actual i es nega a arreglar els problemes d’humitat i altres desperfectes que té el local, unes millores que haurien d’anar a càrrec dels propietaris. Fa mesos que viuen en un continu estira i arronsa però els gerents de l’emblemàtic comerç confien en què arribaran a una entesa. També saben que compten amb el suport de veïns i entitats del barri. Precisament els veïns han denunciat que la reforma ha acabat amb dos elements de gran valor històric de l’immoble: la porta de ferro de l’entrada i el fresc que hi havia al sostre del vestíbul.\nL’Europa ja és segon!


Crea un "Twister"! - 10 MEP | Fira de la ciència - Girona\nCrea un "Twister"! - 10 MEP\nSimular i experimentar el procés de creació del fenomen natural del tornado. Actuar en les causes i entendre les conseqüències que se'n deriven del fenomen natural del tornado. Precisar les representacions i explicacions de la percepció del món que construeixen per a diferenciar el simulacre de la realitat.\nDesprés d'haver realitzat la primera part del taller (vegeu fitxer adjunt p. 3 apartat 5.2), són els següents els passos que cal seguir per a dur a terme l’experiment. En primer lloc, emplenem d’aigua una de les ampolles fins a 3/4 de la seva capacitat. En segon lloc, unim els taps d’ambdues ampolles (tap amb tap) amb la cinta adhesiva. En tercer lloc, es fa un forat amb l’estri escalfat prèviament al centre dels taps, aproximadament d’1 cm de diàmetre (és preferible que sigui el/la mestre/a qui s’encarregui d’aquest pas). Un cop tenim aquest pas fet, s’enrosquen ambdues ampolles als respectius taps. En quart lloc, es dóna la volta a l’estructura creada de manera que l’ampolla amb aigua quedi a la part superior. S’agafa el centre d’ambdues ampolles amb una mà i, amb l’altra, s’agafa la de sobre. En últim lloc, es mou en cercles l’ampolla superior fins que, amb el moviment de rotació s’observa com l’aigua va baixant d’una ampolla a una altra, es produeixen bombolles i, finalment, es crea un remolí d’aigua el qual representarà un tornado en la realitat. Per acabar, s’inicia una conversa oberta per debatre les possibles conclusions de l’experiment, entendre què i per què ha passat i, a tall de conclusió, el/la docent realitza l’explicació pertinent per a reunir una idea global.\nA causa del desplaçament de l'aigua cap a les vores de l'ampolla al moment de rotar-la, observem en aquest instant com apareix el remolí d'aigua girant en espiral, el qual simula un tornado en la realitat.\nFenomen natural, tornado, canvi climàtic i impacte ambiental.\nPer a la definició científica dels conceptes esmentats anteriorment, vegeu el fitxer adjunt p. 2 apartat 3.\nCicle mitjà i superior de l'educació primària\nPer cada grup de 4 alumnes necessitem:\n2 ampolles grans de plàstic dur (p.ex.: ampolla de refresc)\nCinta adhesiva ampla\nEstri per a foradar els taps de les ampolles (p.ex.: tornavís)\nFoc (p.ex.: encenedor o llumins)\nSupervisió activa del/ de la mestre/a.\nEspai obert a causa de la possibilitat que es vessi l'aigua.\nNúria Fabrellas Espinal, Irene Gabarrón Sardiña, Maria Giró Barbé, Naiara Gracia Solís i Inka Guarnido Martínez


L'ANC fa una crida a pagar la renda a l'Agència Tributària de Catalunya\nL’ANC fa una crida a pagar la renda a l’Agència Tributària de Catalunya\nRepresentants del món local, entitats i empreses han donat suport a la campanya per exercir la sobirania fiscal\nL’Assemblea Nacional Catalana (ANC) demana als ciutadans que tinguin la declaració de renda positiva que la presentin a l’Agència Tributària de Catalunya i exerceixin la sobirania fiscal. L’ANC ho ha demanat davant de la seu de l’Agència Tributària acompanyada per representants de diferents entitats, empreses, ajuntaments i partits, i persones que fan sobirania fiscal, com a acció de la campanya #JoPagoACatalunya. La presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, ha animat a liquidar la declaració de la renda a l’Agència Tributària Catalana en comptes de fer-ho a l’espanyola com a manera de preparar-se per la independència: “Fer sobirania fiscal representa fer un exercici pràctic de què haurà de fer tota la ciutadania i la mateixa Generalitat quan es faci efectiva la independència de Catalunya.”\nPer què cal pagar els imposts a Catalunya encara que la Generalitat s’ho miri de reüll?\nAixí mateix, ha dit que amb el gest de pagar els impostos a Catalunya el que es fa és “empènyer la Generalitat a gestionar els impostos i a prendre una posició de força davant de l’estat espanyol”. “D’aquesta manera, quan arribi el moment, el govern de la Generalitat tindrà el control dels impostos i podrà no transferir-los a l’estat espanyol”, ha explicat.\nPaluzie ha recordat que aquesta decisió la poden prendre tant empreses, com associacions, partits polítics o particulars. En el cas de la declaració de la renda, ha explicat que quan aquesta surt positiva, la ciutadania també pot exercir la sobirania fiscal i decidir pagar els impostos a l’Agència Tributària Catalana. Ha explicat que ella ja ha pres aquesta decisió i ha presentat davant els mitjans un resguard del dipòsit de la seva declaració de la renda a l’Agència Tributària Catalana.\nEn aquest sentit, el vice-president de l’ANC, David Fernàndez, ha deixat clar que “aquesta acció no té res de simbòlica”: “Volem preparar-nos per quan arribi el moment.” També L’ANC ha recordat que a la pàgina Jo pago a Catalunya s’explica tot el procediment per fer els tràmits correctament.\nPaluzie i Fernandez han estat acompanyats per representants de diferents sectors com Jordi Fàbrega, batlle de Sant Pere de Torelló (ERC): “Si tota l’administració pública catalana pagués els seus impostos a l’Agència Tributària Catalana, tindríem la independència més a prop. Quan paguem a Catalunya estem contribuint a tenir un país que garanteixi els drets socials, i més en temps de crisi”. Carlota Carner, regidora de l’Ajuntament d’Igualada (PDECat), ha animat a la resta d’administracions catalanes a sumar-se a la campanya per pagar els impostos a Catalunya, tal com també ha fet Mònica Ribell Bachs, regidora de l’Ajuntament de Granollers (Primàries): “El nostre grup municipal dona exemple pagant els impostos de la nostra assignació a l’Agència Tributària de Catalunya.” Dani Cornellà, diputat de la CUP al Parlament de Catalunya i ex-batlle de Celrà ha reivindicat el paper dels ajuntaments per exercir la sobirania fiscal: “L’administració més propera a la ciutadania ha de ser exemple a l’hora de fer sobiranies. Quan arribi el dia haurem de controlar el territori, i abans caldrà que controlem les estructures econòmiques”.\nCarles Furriols, de l’Associació Humanitària Dr. Trueta, ha emplaçat les organitzacions del tercer sector a exercir la sobirania fiscal “i continuar avançant per un país socialment just”. Jordi Roset, copropietari de Petrolis Independents, ha reclamat als dirigents catalans que facin “passos ferms per construir una Agència Tributària Catalana forta”. Per últim, Assumpció Maresma, de Partal Maresma & Associats –empresa editora de VilaWeb– ha animat a afegir-se a la campanya perquè “és un procés més senzill del que tots pensem”. D’altra banda ha emplaçat el govern a impulsar la sobirania fiscal de manera general.


Benvinguts a English Academy Santa Claus!\nA l’any 1965, lluny del meu país natal, vaig voler donar a les meves tres filles una educació el més pròxima a un sistema anglès i vaig fundar l’escola amb un profund caràcter familiar i britànic. Tot això amb la premissa de què durant els anys d’Educació Infantil es dugués a terme una immersió total en la llengua anglesa per després, a Educació Primària i amb el currículum establert, a més a més de mantenir un bon nivell d’anglès, s’ensenyés tant el castellà com el català.\nEls tres primers anys els vam passar a una caseta al carrer Iradier i després, amb més alumnes, ens vam traslladar a l’actual edifici al carrer Lleó XIII; casualment va ser el Papa Lleó XIII qui va impulsar l’educació general, així que no podia ser millor ubicació per a l’escola.\nTal és el caràcter familiar del col·legi des dels seus inicis que en l’elecció del nom vam participar diversos membres de la meva família. Sant Nicolàs (Santa Claus) com patró dels nens ens va semblar una opció idònia pel nom de l’escola. English Academy responia a la nostra alta especialització en la llengua anglesa.\nDurant el primer festival de Nadal, Santa Claus va arribar a l’escola en un carruatge conduït per un cavall blanc, llavors encara era permès; amb el seu sac carregat de contes per a tots els alumnes. Encara avui, mig segle després, fidel a la seva cita anual, segueix il·luminant de la mateixa manera les cares dels més petits i del personal de English Academy Santa Claus.\nEl principal objectiu és l’ensenyament en anglès, però sense oblidar disciplines com l’art, la música, el teatre i les ciències. Igualment prestant especial atenció als nostres valors com són l’honestedat, la solidaritat, la comprensió, el respecte per la resta, l’esforç i la disciplina.\nA l’etapa d’Educació Infantil i com a part del mètode d’ensenyament del col·legi, em va semblar important que els professors fomentessin en els nens el valor de les rutines, l’escolta activa, el bon comportament, la comprensió i el perdó.\nTots aquests valors units a l’aprenentatge d’idiomes i als estímuls escolars des d’una edat primerenca, no només ajuda al desenvolupament cerebral sinó que també és un vehicle per accedir amb èxit a altres formacions acadèmiques, al món laboral, a la vida en general i a la comprensió de l’entorno i de les persones.\nEn les visites que fem anualment al Regne Unit, els alumnes tenen l’oportunitat de posar en pràctica el que han après en un entorn i en una cultura diferent.\nMolts dels nostres ex alumnes comparteixen amb mi i amb els alumnes els seus èxits als diferents camps que han elegit. Això em fa sentir molt feliç i orgullosa!\nDe la mateixa manera, és una satisfacció per a mi i per a tot l’equip de English Academy Santa Claus constatar que els alumnes són nens i nens feliços quan estan a l’escola.


El Bloc de trenscat.cat: Comiat del Talgo III\nPublicat per Bernat Borràs a 10:34\nLa veritat es que per dintre no sembla tant antic,però per fora estava fet pols.\nJo tinc la maqueta del Talgo III en HO,i és nota la diferència.\nUna cosa Bernat,m'agradaria moltissim que veiessis el meu bloc,siusplau.Es elsviatgesdelalbert.blogspot.com.\nPer cert, que el Catalan Talgo torna a sortir de sants i també els nocturns pau casals, salvador dali i el joan miro, he vist la web de renfe i als horaris posa que surten de Barcelona-Sants, es cert aixo o es un error?\nexpress_89 ha dit...\nHola!! El motiu de que el tren vaigui a pas de tortuga per castelldefels es per que estan fent obres a l'estació de "Platja de Castelldefels". A partir d'alli agafa la velocitat "normal". I tmb m'han comentat de que material Talgo vell els deixaran tirats per alguna de les estacions de Catalunya, com passa amb el material del mitic Estrella Galicia. (Aquesta noticia no es molt segura xke molta gent parla i despres no es el que diuen).\nDescansi en pau el submarí. Ara ens quedarà el Talgo III RD.\nÉs una noticia trista, s'en va un tren clàssic. Un tren que quan és nou, fa goig de veure i de sentir. Però igualment dic que era una vergonya que encara el tinguessin circulant.


Blog de Mas Albornà » Es graduen els primers estudiants amb discapacitat cognitiva de la URV\nUn clauer per la Cursa Lluís Barrera\nEls 15 estudiants del Curs d’orientació professional per a la inserció sociolaboral (Inserlab), el primer a la URV per a persones amb discapacitat cognitiva, s’han graduat després de superar més de 300 hores lectives. En un acte al castell de Vila-seca, els responsables de l’ensenyament i la rectora, María José Figueras, van lliurar-los el certificat que ho acredita. El proper curs 2019-20 serà el torn de nous estudiants, després que la Fundació ONCE hagi tornat a seleccionar la proposta de la URV per al seu Programa Operatiu Ocupació Juvenil, amb el suport del Fons Social Europeu.\nAquesta notícia és del Diari Més Digital\nAquesta entrada va ser publicada el Friday, 7 de June de 2019 a les 14:05 i està classificada sota: Institucional\t. Pot fer un seguiment dels comentaris d'aquesta entrada gracies al feed RSS 2.0. Pot deixar un comentari, o enviar un trackback des del seu propi lloc.


La Bruixa d'Or reparteix més de 150.000 euros en tres premis | Pallars Digital\n❄ TRÀNSIT: Obligatòries les cadenes a la C-28 i a l’N-260\nLa Bruixa d'Or reparteix més de 150.000 euros en tres premis\nL'administració reparteix en una setmana 100.000 euros en dos Primitives i 59.000 euros en una Quiniela\nper Redacció , 8 de desembre de 2016 a les 12:01 |\nA pocs dies per un dels sorteigs més esperats de l'any, el de la loteria de Nadal, La Bruixa d'Or de Sort sembla que està en plena forma. La popular administració de loteria ha repartit en una setmana més de 150.000 euros en diferents premis, concretament, amb un 14 a la Quiniela de futbol i dos premis de 5 més el complementari a la loteria Primitiva.\nEl guanyador del 14 a la Quiniela s'ha emportat 59.398 euros, i el de les Primitives 100.524 euros. L'administració de Sort espera que l'euforia d'aquests premis es plasmi en un augment de vendes de cara a la loteria de Nadal i del sorteig de Reis.\nSocietat, La Bruixa d'Or, loteria, Primitiva, Quiniela, premis\nPer Anònim el 15 de desembre de 2016 a les 16:13\nI si fa uns pisos tutel.lats com els del germans farrero i ho cedeix a l'ajuntament? Seria una bona forma de colaboració amb el poble de Rialp i el feed-back seria immediat. És per pensar-hi, ajudes a la gent de casa!\nPer PDG el 14 de desembre de 2016 a les 21:42\nEs creible que estemos rodeados de críticas destructibles ¿ porque ? El Brujo beneficia a todos y quién no lo ve, entiendo que no quiere ver, pero la gente del Pallars lo ve y lo quiere. Felicidades Xavier\nPer Anònim el 14 de desembre de 2016 a les 13:48\nLa intel.ligència és un do que molt poca gent posseeix, i qui s'ho pensa és poc intel.ligent, capicci mestre!\nTu si ets una genialitat de geni\nPer per Bbking el 13 de desembre de 2016 a les 21:41\nquan la gent "viu al carrer o desnonada!" un pis "nou" amb calefacció i tot gratuït, també és una mala genialitat ? potser cal que la gent vegi la teva "genialitat de geni" perquè ets gran oncle ;-)))))))))\nInsubornable / Bbking\nPer Anònim el 13 de desembre de 2016 a les 21:30\nLes vostres respostes desprenen intel.ligecia. Be intel.ligents would not authorize.\nPer Anònim el 13 de desembre de 2016 a les 20:38\nPortar gent amb problemes que han de desplaçar-se a l'hospital tot sovint, a viure a la muntanya és una genialitat!\nPer Anònim el 13 de desembre de 2016 a les 20:35\nNo cal preguntar a tanta gent. Només que contacteu amb una de les famílies a l'atzar i pregunteu que els hi van prometre i la realitat. La gent de Rialp ho sap, només cal que els hi pregunteu. Després sortirà el informe-us de torn i ho girarà tot, pregunteu a la gent de Rialp o mireu el facebook d'alguna de les famílies que ho van deixar tot per pujar a Rialp\nParlar i informar-se\nPer Pisos de Rialp i de Barcelona. el 13 de desembre de 2016 a les 18:33\nRealment creus que no està pagat deixar durant 4 anys o potser més, els pisos a la gent gratuitament ? i per sobre pagant a més a més la llum, aigua, impostos, viatges als metges, etc de totes les families ? realment tenim que demanar més ? potser ens passem un pel, no creus "pisos de Rialp" . Tu saps que és la consciència ? o vols que també et pagui el rebut de la llum a tu ? coneixes al Sr. Camp el taxista ? ell t'ho confirmará ! l'alcalde de Rialp també !\npisos de RIalp\nPer Anònim el 13 de desembre de 2016 a les 11:43\nI una cosa referent a quien siembra vientos recoge tempestaes. Aquells pisos de Rialp que servierien per aquella gent amb malalties cròniques etc etc que va sortir a tots els mitjans de comunicació, inclòs al programa de Ana Rosa. Com ha de tenir la consciència .... ara veig que estant al booking.\nPer Anònim el 12 de desembre de 2016 a les 22:33\nMolt d'acord amb el moderador de pallars digital, sort que no posa tots els comentaris referent a la bruixa perque deuen ser ben galdosos, quien siembra vientos recoge tempestades i això és així. Però el respecte cap a les persones sempre ha de primar i es una empresa més de tantes que hi ha al pallars i al mes de novembre que és fluixet porta gent\nAcceptació de comentaris\nPer Pallars Digital el 12 de desembre de 2016 a les 20:56\nRecordem que tots els comentaris passen un filtre i que ens reservem el dret a no publicar aquells que contenen ofenses, acusacions, paraules malsonants o expressions que puguin ferir sensibilitats. Recordar també que tenim disponible la secció "Dis la teva!", on els lectors es poden expressar identificant-se degudament. Salutacions.\nPer Anònim el 12 de desembre de 2016 a les 15:42\nHe perdut ja la confiança en aquest senyor i ho dic trista\nPer Anònim el 12 de desembre de 2016 a les 08:18\nEs cert que en aquest moment la Bruixa d´Or és un recurs turístic més per Sort i part d la comarca a tenir en compte. Seria interessant que aquest establiment tant exitós s´animés i poses en marxa un centre lúdic musical de lleure pel jovent i no tant jovent del Pallars Sobirà i comarques properes. L´oci nocturn del Pallars és més aborrit que el Paleolític. Animis Sr. Gabriel necessitem gent amb empenta que posi la comarca al dia. Encara que no ho sembli el que dic és més important del que us sembla. Fins i tot els turistes troben els actuals establiments cutres , no, lo següent.\nAJUT A LA RECERCA CIENTÍFICA\nPer Anònim el 11 de desembre de 2016 a les 10:03\nEn primer lloc, gràcies per contestar i per participar en totes aquestes ajudes i donatius que feu. En segon lloc, les persones no hauriem d'oblidar mai les formes, l'educació i el respecte cap als altres. Per aquesta raó, és necessària aquesta agressivitat en la seva resposta?. Es necessari aquest tipus de vocabulari: " ridícul, avergonyit, covards, fracassats...etc."?. El comentari de Recerca Científica, és una proposta per a la Bruixa d'Or i per extensió a la resta d'empresaris i perqué no a la resta de persones, en cap cas es tracta d'un atac personal, ni afirma ni nega el que fa o deixa de fer una deteminada empresa. La ciència i l'investigació, estant per sobre d'aquestes coses i utilitza unaltre vocabulari: esforç, dedicació, intel.ligència, perseverància, interés general....i molts cops a canvi de molts pocs diners. La vida de tots nosaltres depén dels avenços en aquest camp, tots som testimonis cada dia de la malalatia i de la mort de pares, germans, amics i coneguts per terribles malalties com el càncer. Deixem-nos de polèmiques absurdes, del jo més, deixem de banda el mal rotllo, i CENTREM-NOS EN EL QUE ÉS REALMENT IMPORTANT.\nUn humil pecador\nPer Anònim el 10 de desembre de 2016 a les 21:57\nAixò mateix, matem al missatger, als que no estan d'acord amb mi són uns envejosos i uns fracassats, jo soc el millor, creo llocs de treball, soc solidari, els que no em fan la pilota no mereixen ni els meus comentaris, estic per sobre del bé i del mal. Noi, potser que quan estiguis a la lluna sintonitzis amb nostresinyó que de ben segur voldrà coneixe't\nPer Anònim el 10 de desembre de 2016 a les 16:13\nEn primer lloc, gràcies per respondre. En segon lloc, és necessari utilitzar aquestes paraules plenes d'agressivitat, com ara: " ridícul, avergonyit, enveja, odi, impotència, covards, fracassats"..?.Es necessari tot aquest vocabulari quan estem parlant de ciència, investigació, salvar vides i ajudar a molta gent familiars, amics, pares, germans en aquestes terribles malalties i situacions. El comentari preten fer una proposta a la Bruixa d'Or, i per extensió a altres empreses o empresaris, però en cap cas afirma ni nega el que fa o deixa de fer aquesta empresa. Tampoc es tracta d'un atac personal cap a ningú, al contrari, tota l'admiració i respecte cap a les persones que creen negocis i generen riquesa al Pallars i a més a més destinen una part dels seus beneficis cap a tasques solidàries. Dit això, sorpren que un comentari que preten incentivar una activitat tant necessària com és L'AJUT A LA RECERCA CIENTÍFICA, desemboqui en aquest tipus de respostes. Senyor Gabriel, tots podem parlar, opinar i preguntar però el respecte cap als altres l'hauriem de conservar.\nresposta a RECERCA CIENTÍFICA\nPer Xavier Gabriel - La Bruixa d'Or el 10 de desembre de 2016 a les 12:58\nHola ;-)., si el que vols és preguntar, no afirmis o no donis per sentat que no ajudem sinó tens idea del que fem.!!! Hauries de tenir més cura, i al menys ser just amb tu mateix alhora de preguntar, és a dir, primer assessora't i després pregunta. Tu saps el que La Bruixa ajuda amb investigació ?? i el que ajuda amb malalties inusuals de baixa prevalença ?? si no ho saps, siguis humil, pregunta i estalviaràs fer el ridícul.!! quan vulguis, vens que ja saps on soc, i veuràs fisicament tot el que demanes, segurament marxaràs avergonyit de no haver encertat ni una !!! veuràs la quantitat d'ajudes i donatius fets i demostrats per par d'entitats que conèix tothom., i la resta que ens critiquen, no mereixen ni resposta, perquè els seus missatges estàn carregats d'enveja, d'odi i d'impotencia., Confio que el diari digital ho posi tal qual, amb el nom inclós : Xavi Gabriel., ;-)) i recordo l'escrit d'ahir ja publicat.... anònims critics = covards fracassats.\nMenys crítica i mes acció\nPer Anònim el 10 de desembre de 2016 a les 12:40\nDe Hippis, subsidiats i reprimits el pallars n'està ple!! Si restessim els que cobren ajudes agràries, empleats públics i pensionistes es podrien contar els empresaris del Sobirà amb els dits de les mans.\nPer Anònim el 10 de desembre de 2016 a les 10:08\nEgocèntrics hiperventilats = Nou rics\nPer Anònim el 10 de desembre de 2016 a les 09:59\nSi ser fracassat és tenir principis i ideals i molts, molts poquets diners, si, soc un covard fracassat Xavi, però infinitament més feliç que tu\nPer Anònim el 10 de desembre de 2016 a les 02:18\nSi la enveja fos diners, n'hi hauria molts de millonaris. Els diners dels altres, tothom sap invertir-los. Ja en voldria molts com ell en aquest pais. Es un motor en la comarca, i qui no ho vulgui reconeixer, que s'ho faci mirar. He dit.\nPer Xavi Gabriel el 10 de desembre de 2016 a les 00:24\nAnònims critics = covards fracassats\nPer Anònim el 9 de desembre de 2016 a les 23:23\nQuan només es pensa en el benefici econòmic les empreses cauen en declivi, i això és el que li està passant a la bruixa d'or. Ara i desprès de bastants fracassos empresarials com aventur i de tenir la sort que fa anys li toqués la grossa i estar ubicada en un poble que és diu Sort tenia l'exel.lent oportunitat de fer alguna cosa diferent i l'ocurrència de fer pujar les barques riu amunt o anar a la lluna ja no cola. La gent estem cansats d'aquest personatge i la figura s'ha devaluat molt. Estic molt d'acord que podria redimir-se amb alguna proposta de recerca al pallars i que tothom ens en sentíssim orgullosos però això es predicar al desert. "Ja pots xiular si el ruc no vol veure", dita pallaresa força encertada en aquest cas\nPer Anònim el 9 de desembre de 2016 a les 22:38\nCrec que és una gran idea que les grans empreses participin a l'investigació de malalties com el cancer com es fa a altres paisos. Es tracta de donar vida i es necessita un ajut económic per poder progressar.\nFER DELS SOMNIS DE LA BRUIXA D'OR UNA REALITAT\nPer Anònim el 9 de desembre de 2016 a les 17:21\nTotalment d'acord amb el primer comentari. Es tracta d'un benefici per a tota la societat, i ja que hi ha molta gent que creu en la sort de la Bruixa d'Or, perquè no fer realitat aquest somni ajudant de veritat en coses terrenals, no fa falta anar a l'espai. Segur que amb aquestes iniciatives molta més gent creuria que la sort i esperança de la Bruixa d'Or s'ha fet realitat.\nPer Anònim el 9 de desembre de 2016 a les 15:29\n...tambè ho podrie-ho fer als Ajuntaments, Consells, Generalitat. Els impostos que paguem serveixen per aixó, oi?\nPer Anònim el 9 de desembre de 2016 a les 13:27\nÉs una estafa aquesta loteria, amb el que arriba a vendre que només hi toqui 100.000€ jo diria que està maleïda. Va tenir molta sort fa anys però ara és gafe per molt que s'esforci el propietari en fer veure que no. Proporcionalment amb el que ven, li hauria de tocar amb molta més freqüència (matemàtiques i estadística).\nBRUIXA D'OR-RECERCA CIENTÍFICA.\nPer Anònim el 8 de desembre de 2016 a les 17:43\nVoldria fer una pregunta al propietari de la Bruixa d'Or. Seria possible que com a gran empresa del Pallars i del país, doni exemple a altres empresaris i PARTICIPI FINANÇANT LA RECERCA CIENTÍFICA A CATALUNYA?. No creu que seria una iniciativa molt intereressant i de la qual TOTS ens podriem beneficiar. No hi ha ningu que mereixi més respecte i consideració que el que destinada una part, petita o gran dels seus diners a SALVAR LA VIDA DELS ALTRES I LA D'UN MATEIX.


El motiu que explica la poca participació de Yusuf Demir\nEl motiu que explica per què Yusuf Demir no té minuts amb el Barça\nEl jugador austríac ha jugat nou partits oficials amb el Barça i el club blaugrana està obligat a pagar 10 milions d'euros al Rapid de Viena si en juga 10\ndimarts, 14 de desembre del 2021, a les 12.37\nYusuf Demir està desapareixent a poc a poc del Barça. El jugador austríac cada cop té menys participació i, més enllà dels motius futbolístics, sembla que n’hi ha un d’econòmic important. Demir suma nou partits oficials amb el primer equip del Barça i si arriba als 10, el club blaugrana estarà obligat a pagar 10 milions pel seu fitxatge.\nL’acord amb el Rapid de Viena per Demir\nL’acord al qual van arribar el Barça i el Rapid de Viena va ser d’una cessió amb opció de compra obligatòria si Yusuf Demir jugava 10 partits oficials amb el primer equip. Això és perquè, “a priori”, es tractava d’un fitxatge pel Barça B. Finalment, les bones actuacions a la pretemporada van propiciar que el jugador se li va fes fitxa del primer equip.\nLaporta es reuneix amb Raiola per fitxar Haaland\nEl Barça vol fitxar Erling Haaland i fer-lo el pal de paller del nou projecte\nEls 9 partits que ha disputat Demir amb el primer equip\nEn total, Demir ha disputat 290 minuts repartits entre sis partits de Lliga i tres de Champions League.\nAthletic Club – Barça (28 minuts)\nBarça – Bayern Munic (31 minuts)\nBarça – Granada (75 minuts)\nCadis – Barça (45 minuts)\nBarça – Llevant (9 minuts)\nRayo Vallecano – Barça (30 minuts)\nBarça – Espanyol (2 minuts)\nBarça – Benfica (66 minuts)\nBayern Munic – Barça (4 minuts)\n10 milions que el Barça vol per fitxatges\nSi Yusuf Demir juga un minut oficial més, el Barça haurà de pagar 10 milions d’euros al Rapid de Viena al mercat d’hivern. Uns milions que, des de la secretaria tècnica, volen fer servir per reforçar la plantilla. Això pot condicionar Xavi Hernández que, si el fa jugar un minut abans de l’1 de febrer, veurà com els possibles fitxatges que hagi demanat potser no arriben. Tanmateix, si el Barça finalment no el vol incorporar, no jugarà més, perquè estaria obligat a pagar el 10 milions a final de temporada, quan s’obri el mercat d’estiu.\nEl pare de Frenkie de Jong: “El Barça necessita diners i una oferta pel meu fill podria ajudar”\nKun Agüero anunciarà demà que es retira\nQuants jugadors podrà inscriure el Barça per jugar l’Europa League?\nEls 3 fitxatges que el Barça va deixar escapar amb Bartomeu\nEl gran gest de Loren Morón que demostra quin tipus de persona és\nEz Abde podria deixar el Barça durant un mes


Parets celebra els 40 anys de democràcia als ajuntaments amb un acte que comptarà amb la presència de l’exconseller Felip Puig - Parets del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > Parets celebra els 40 anys de democràcia als ajuntaments amb un acte que comptarà amb la presència de l’exconseller Felip Puig\nParets celebra els 40 anys de democràcia als ajuntaments amb un acte que comptarà amb la presència de l’exconseller Felip Puig\nL’exconseller de la Generalitat, Felip Puig i Godes, assistirà demà divendres 24 de gener, a l’acte de reconeixement institucional a tots els regidors i regidores de l’Ajuntament de Parets del Vallès del període 1979-2019, que se celebrarà a les 20 h, al Teatre Can Rajoler, per commemorar els 40 anys d’ajuntaments democràtics.\nParal·lelament, a la sala d’exposicions Can Rajoler, es podrà visitar la mostra 40 anys d’Ajuntaments Democràtics, que restarà oberta fins al 2 de febrer.\nL’inici de la democràcia a les administracions locals\nL’abril de 1979, la Unió d’Esquerres de Parets va guanyar les primeres eleccions municipals a Parets després del restabliment de la democràcia. Va rebre 1.600 vots, amb els quals va aconseguir sis regidors. Les esquerres van consolidar aquesta agrupació unitària, al voltant del PSUC i de CCOO, per poder desbancar l’alcalde franquista Mateu Grau, que havia governat prop de 7 anys.\nL’Agrupació d’Electors de Parets, encapçalada per l’exalcalde Mateu Grau, va ser la segona força més votada. Aquests sufragis li van donar cinc regidors al consistori. La candidatura de CiU va obtenir un regidor mentre que el partit Centristes de Catalunya-UCD va obtenir també un sol regidor.\nEn el ple de constitució del consistori paretà, celebrat el 19 d’abril de 1979, el regidor Josep Pey, va donar suport a Mateu Grau, mentre que Amando Meseguer, cap de llista de Convergència i Unió, amb la seva abstenció, va donar l’alcaldia a Rosa Martí, de la Unió d’Esquerres, per ser la força més votada.\nRosa Martí esdevenia així la primera alcaldessa de Parets i el poble recuperava un govern d’esquerres després de 40 anys d’ajuntaments franquistes.


Entren a robar a casa de l'alcalde de Sant Fruitós de Bages, a les Brucardes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEntren a robar a casa de l'alcalde de Sant Fruitós de Bages, a les Brucardes\nEls lladres van accedir a l'immoble el dia abans que assaltessin un habitatge dels Tous i un altre de proper, a Pineda de Bages\nabel gallardo soto manresa 13.05.2019 | 22:56\nA la fotografia, una de les càmeres lectores de matrícules instal·lades a Pineda de Bages arxiu/mireia arso\nA la fotografia, una de les càmeres lectores de matrícules instal·lades a Pineda de Bages\nL'alcalde de Sant Fruitós de Bages, Joan Carles Batanés, ha estat víctima d'un robatori. Dos lladres van entrar a casa seva, a la urbanització de les Brucardes, dimecres de la setmana passada, forçant la porta del domicili, abans de les 10 de la nit, segons ha confirmat ell mateix a aquest diari.\nAmb aquest nou cas, ja són tres els robatoris que hi ha hagut en la darrera setmana en cases de les urbanitzacions del municipi del Bages. Tot i que Batanés no ha volgut entrar en detalls de com els lladres van entrar a casa seva i què se'n van endur, l'alcalde explica que els individus van accedir-hi quan no hi havia ningú i, a part de robar, van regirar tota la casa.\nEls Mossos d'Esquadra estan investigant el robatori i els dos que van tenir lloc a Pineda de Bages, una altra urbanització del municipi, dijous a la nit. En aquest cas, els lladres van accedir a la casa de Rosa Tous, membre de la coneguda família de joiers, i en una altra de propera.\nTot i que no ha transcendit cap detall de la investigació, ni si els robatoris han estat perpetrats per la mateixa banda, se sap que els individus són experts perquè, entre altres aspectes del robatori, van marxar un minut abans que la policia arribés a casa de l'alcalde. Fins i tot va sonar l'alarma quan els lladres van forçar la porta de l'immoble.\nLa preocupació pel nombre de robatoris a l'interior de les cases de les urbanitzacions de Sant Fruitós va portar l'Ajuntament a instal·lar càmeres de seguretat que llegeixen la matrícula dels vehicles. Càmeres que formen part d'un sistema de vigilància que alerta la policia quan un cotxe està fitxat pels Mossos d'Esquadra. Actualment n'hi ha set de repartides en diferents punts del municipi.\n«Cal destacar que durant sis mesos no hem patit cap robatori fins ara», indicava l'alcalde ahir a Regió7. Els Mossos estan utilitzant les imatges de les càmeres en la investigació per identificar i trobar els lladres.\n«Des de fa mesos, la Policia Local de Sant Fruitós fa el doble de vigilància a Pineda de Bages i a les Brucardes del que marquen els estàndards, i hi ha patrulles ben visibles, a banda d'agents de paisà de Mossos d'Esquadra», afegeix l'alcalde. En aquest sentit, explica que al municipi ja es porta a terme la vigilància policial que correspon.\nPer la seva banda, el cap de llista de Junts per Sant Fruitós, Vicenç Llorens, que és veí de Pineda de Bages, considera que «amb les càmeres no n'hi ha prou» i que, malgrat que durant mig any no hi ha hagut robatoris, els veïns «sempre estan inquiets».


Inici > Esdeveniments & Notícies > Esdeveniments > Barcelona en primera persona - Visita la Colonia Güell y Cripta Gaudí\nBarcelona en primera persona - Visita la Colonia Güell i Cripta Gaudí\nNo et perdis la visita a la Colònia Güell i Cripta Gaudí que tindrà lloc el 6 d'abril a les 17h. Després de la benvinguda per Ángel Díaz, president de Advanced Leisure Services, tindràs l'oportunitat de descobrir aquesta obra d'Antoni Gaudí en una visita guiada.\nLa Cripta Gaudí de la Colònia Güell és un dels secrets millor guardats de l'arquitecte. És un exemple atípic d'arquitectura construït amb materials de colors i textures similars al sòl i la vegetació que s'integra perfectament amb el bosquet que l'envolta. Va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO al juliol de 2005.\n*La visita té un preu reduït de 8€.\nLloc:Colonia Güell y Cripta Gaudí, 08690 Barcelona


TRAIL ROQUETES: Estiu.\nMentre tothom anava fent cerveses pel Renaixement, algú també en ficava... o pel País basc acabant el poc Txakoli que part de l'staff tècnic va deixar després de l'Ehunmilak. O qui sap que deu estar passant per Anglaterra....\nAquí no queda ningú, ni tant sols l'home que fa les entrades, aixó si abans de marxar va deixar instruccions explicites, "si pots fes dos entrades una dissabte i l'altra dimarts". Bé en fem una dilluns però que val per dos.\nDoncs poca cosa per contar si no fos l'amic Fran que neda, bici, corre i torna a nedar... Aquest home ho fa tot.\nEnhorabona pel dissabte a la XII baixada del Renaixement i llàstima la bici, bueno millor ens ho contes tu:\nPublicat per Trail Roquetes a 20:16


Dos menors torturen un jove i ho graven amb el mòbil - Empordà\nEspanya Girona catalunya Internacional Successos Crisi climàtica Educació\nDos menors torturen un jove i ho graven amb el mòbil\nEls detinguts, dos germans de 15 i 17 anys amb antecedents, han ingressat en un centre en règim tancat - Van utilitzar unes alicates i el van reanimar amb galledes d'aigua per seguir-lo colpejant\nIgnacio Cabanes | Xest\n04·02·20 | 11:31\nL'habitatge on es va produir l'agressió és en aquest cèntric carrer de Xest\nDos germans de 15 i 17 anys, d'origen búlgar, han estat detinguts per torturar un jove compatriota, de 20, a l'habitatge de la seva víctima, a Xest, per un suposat deute per drogues. Els dos menors, que es troben ja en un centre després d'acordar el jutge el seu internament en règim tancat donada la gravetat dels fets, van gravar la pallissa i les tortures amb el telèfon mòbil d'un d'ells, segons avança Levante-EMV.\nDurant més d'una hora van sotmetre a la seva víctima a tota mena de vexacions, arribant a ferir-lo amb unes alicates i causant-li lesions en diverses extremitats. Fins i tot quan el jove perdia el coneixement, els presumptes agressors li tiraven aigua freda amb una galleda per reanimar-lo i així poder seguir-lo copejant, segons han informat fonts jurídiques. Se'ls imputen els delictes de lesions agreujades amb instrument perillós, contra la integritat moral i detenció il·legal.\nLa víctima va acudir a la Guàrdia Civil de Xest amb lesions greus a les cames, les mans i la cara, denunciant que dos coneguts, tots dos menors d'edat, s'havien presentat a casa, i després obrir-los la porta van començar a agredir-alhora que li exigien diners.\nSegons la denúncia interposada per l'agredit, que va haver de ser evacuat a l'Hospital de Manises per ser atès de les lesions, els dos menors, que són germans, van obligar-lo a treure's els pantalons i van començar a torturar-lo. Li van donar cops mentre el feien seminú mentre el menor dels dos germans ho gravava amb el telèfon mòbil, alhora que tots dos es reien d'ell. A causa dels cops el jove va arribar a perdre el coneixement i els seus agressors li van llançar aigua amb una galleda per reanimar-lo. Posteriorment, van reprendre les tortures exigint-li novament els diners. «Vés a buscar alguna cosa que em fa mal la mà de tant pegar-lo», li va dir el gerà gran al petit abans que aquest portés unes alicates, amb els quals el van seguir torturant, segons recorda la víctima.\nEl mòbil de la brutal agressió seria un deute per drogues, segons les investigacions realitzades per la Guàrdia Civil, tot i que la víctima no va voler especificar als agents en un primer moment el motiu de la pallissa.\nL'equip de Policia Judicial de la Guàrdia Civil de Riba-roja es va fer càrrec de la investigació i després de diverses indagacions van aconseguir identificar i detenir els dos presumptes agressors, dos germans de 15 i 17 anys, de nacionalitat búlgara i amb antecedents per robatoris amb força.\nMás notícies d'espanya\nSánchez anuncia que "aviat" l'ús de mascareta al carrer deixarà de ser obligatori\nSánchez admet la brevetat de la conversa amb Biden, però diu que ha durat més del que es veu en les imatges\nSánchez insisteix a defensar els indults, perquè "no hi ha res més constitucional que construir convivència"


VILA ELECTRONICA - Feceminte\nAdreça: Carrer Oliva, 72 PB - Local ( Cantonada La Pau, 2 ) - 17600 Figueres ( Girona )\nTelèfon: 972509025 - 629723676\nEmpresa dedicada a la instal·lació, reparació, manteniment de telecomunicacions, video porters, Wifi, alarmes, videovigilància i CCTV, (homologats policialment, amb L.O.P.D., i amb connexió pròpia a CRA).\nAquest any, acabem de cumplir 40 anys oferint als nostres clients un tracte molt personalitzat i acurat prestant el servei sol·licitat per a què, el nostre client quedi lo més satisfet possible. Totes les nostres actuacions tenen una garantia real que segons el cas està entre 1 i 3 anys.\nSom servei tècnic Oficial de TEGUI i BTICINO *Grup Legrand, i quant a seguretat, alarmes i videovigilància pertanyem al Grup SISTEMES de SEGURETAT del Grup 8 x 8, el que ens permet disposar d’Enginyeria pròpia per desenvolupar totes les nostres instal·lacions de la forma més òptima.\nEn la nostra WEB poden ampliar la informació general, i també els telèfonos especificats.\nCarrer Pedraforca, 8 · Polígon de la Teuleria\nAv. Barcelona, 211, nave 7\nC/ Alberto Einstein, 23


Des de l'aparició del primer mòbil amb càmera fotogràfica l'any 2000, la tecnologia no ha deixat d'evolucionar fins a oferir-nos dispositius que incorporen càmeres d'alta resolució dotades d'innombrables prestacions molt pròximes als aparells professionals. Un fet que, al costat del gran ventall d'aplicacions que avui dia permeten editar, retocar, i, en definitiva, millorar una imatge al gust, converteix a cada usuari en un potencial artista. Però només potencial, perquè per a crear de debò fa falta aquesta màgia que transforma una imatge en un relat, la sensibilitat que li fa cobrar vida i la dota de significat. I aquest és un terreny que domina a la perfecció el director d'art i fotografia, artista audiovisual i comunicador, Fernando Prats, que des de fa 30 anys imparteix els seus ensenyaments al voltant de la imatge, i és el creador a Espanya del primer taller de vídeo i fotografia amb mòbils. Vam tenir oportunitat de xerrar amb ell en un dels acollidors racons que ofereix Seventy Barcelona, la nova guest house de Núñez i Navarro, on ens va explicar més sobre la seva veritable passió: investigar des de la fotografia, el disseny, el vídeo, la poesia, la música i altres disciplines, l'encreuament de la paraula i algunes de les seves representacions.\nFernando Prats, va néixer en Morón, Buenos Aires, encara que es va traslladar a Barcelona, fa gairebé 20 anys, a la recerca del gran relat europeu que percebia a través del cinema, la música i especialment la literatura. I es va trobar amb una ciutat que ell mateix defineix com a “estimulant” de la qual li va atrapar el seu clima, la coexistència de cultures i la gran quantitat de propostes que ofereix a només 15 minuts de distància: “Em provoca ganes, desitjos i idees per a produir coses. Tinc mar i muntanya. M'agrada molt per a viure i és possible fer-ho amb certa inquietud. En ella conviuen llocs amb contrast modern i el que queda d'una altra època: Caixaforum, Parc del Fòrum, el 22@; també els seus passatges, com el passatge Batlló”.\nActualment fa classe en l'Institut d’Estudis Fotogràfics de Catalunya i treballa al costat d'artistes, empreses culturals i marques amb un interès pel visual. Entre les seves moltes publicacions trobem títols com a “Curt i afilat”, “Com tornar a casa, però no”, “Una al dia”, “Immadencity, “Les penes dels sense llàgrimes” o “V__ICE”. En preguntar-li sobre el seu treball ens aclareix de manera rotunda: “Em considero més aviat un comunicador que un fotògraf a l'ús.”. I ens confessa: “La fotografia per a mi no va ser un amor molt primerenc. Sóc un creador. Sempre m'han interessat diferents disciplines artístiques. Escriure, la música en grup i mitjançant ordinador, la poesia, el disseny. I també he fet revistes. M'agrada jugar amb la imatge, la tipografia… Feia algunes fotos amb una Kodak Instamatic de la meva àvia i alguna compacta. Però em vaig endinsar en la fotografia fa aproximadament 15 anys.”\nNo obstant això, una vegada immers en la fotografia, el seu interès per les imatges captades des del mòbil no es va fer esperar massa: “M'interessa la provocació amb intenció. Posar en dubte en lloc de descriure. Furgar el que hi ha entre A i B, en els intersticis, que deien els postestructuralistes francesos. Per això el meu interès per la fotografia amb mòbil va sorgir d'hora. El mòbil és una eina a l'abast de tots. En 8-9 anys ha donat un gran gir. Fins a les grans marques s'enfoquen en això. Es tracta d'una eina que democratitza gràcies a que assimila el que es pot fer amb un gran equip. Ara existeix una vasta cultura a l'abast de tots si ets una persona amb molts interessos. I a l'abast de les escoles, de l'educació”.\nPer a Fernando Prats formar a la gent és una part important de la seva professió: “Fa 30 anys que faig classe, a tota mena de persones i edats. M'agrada escoltar quines són les seves necessitats. I posar en dubte, amb el mecanisme poètic. Entenc que aquest treball sense dedicació plena no sempre és possible. Però quan ho és dóna grans resultats”. I ho té clar: “L'aprenentatge ha d'encuriosir, cosa que avui està anquilosada. El temps d'oci avui és automatització, en moltes ocasions, i rutina: per exemple, mirar xarxes… Roland Barthes parlava del Punctum en una obra: allò que a més de mirar i veure puc travessar. Creuo la ferida (perquè provoca una punxada) i m'allunyo del camp nominal que m'aporta només la visió. També veiem avui que hi ha una ànsia per ser popular o ser reconegut. Juan Carlos Onetti podria haver-se preguntat Quin és l'objectiu? Per a què? Però la resposta no se sap. Pot ser sigui la de Roberto Arlt quan plantejava: sentir-nos menys miserables”.\nConvertir la seva passió per la fotografia en professió va ser un compromís arriscat que va adoptar amb ell mateix en triar l'autoaprenentatge i deixar-se portar, gairebé sempre, per la seva pròpia intuïció: “Em vaig autoimposar el risc d'aprendre com a autodidacta fent, a més, alguns tallers específics. M'agrada escriure i prenc anotacions, sense saber per a quin o amb quin sentit. D'altra banda, puc recordar alguna cosa que en aquest moment em va resultar peculiar. Solc recordar el somiat quan m'acabo d'aixecar. I això m'inspira projectes i relats. Però a mi el que m'interessa és el punt de vista i la mirada del fotògraf. Almenys això és el que m'atrapa en les xarxes socials: el discurs. Et trobes obres ben executades tècnicament, però que eventualment poden ser una imatge més”.\nI afegeix: “hi ha artistes apassionants, però tècnicament molt dolents. A mi personalment m'agrada que cada obra sigui perfecta en l'execució, a més d'‘apassionada’. Al cinema es veuen molt, obres perfectes. Però des que el streaming ha popularitzat la seva difusió ens hem acostumat a veure certs relats, comptats d'una certa manera. I tot el que trenca aquest esquema passa a ser considerat ‘d'autor’. Això hauria estat impensable fa deu anys. Exemples recents: 1917 o El Faro. A mi la comunicació mitjançant una imatge m'agrada que projecti una intenció provocadora. Que provoqui alguna cosa! Aquest tipus de proposta cada vegada escasseja més. Avui les històries es repeteixen. El relat repeteix recursos que provenen del mateix imaginari des de fa 60-70 anys. La victòria en els Oscars de Paràsits és interessant perquè no respecta aquesta estructura. És més densa i transgressora”.\nEn quant a l'entrada en escena del mòbil com a eina fotogràfica afirma que “principalment ha aportat avantatges, millorant maquinari, zoom, nitidesa, incorporant un nou grau zero de la imatge… comparat amb una bona rèflex. Tal vegada la limitació principal que veig és el preu del telèfon intel·ligent de gamma alta. Tenir la càmera en el mòbil incentiva la creativitat. Fins i tot en els casos simples com buscar el millor retrat en una quotidiana foto familiar genera una certa alternativa. I sembra aquesta inquietud: ‘em podria haver sortit millor’. Es propaga la fotografia. Es tracta d'enfocar quina és el troç de realitat que faig. Què vull mostrar o què vull ocultar? Un mòbil no ens converteix en fotògrafs. Sí en captadors d'instantànies”.\nDesprés de la seva dilatada experiència realitzant ressenyes dels principals accessoris fotogràfics per a telèfons intel·ligents i com betatester de noves càmeres app, Fernando ens recomana fer-se amb “un minitrípode, barat, pràctic, usable i transportable. Permet fer vídeos de registre correcte. Com a variant i més dinàmic: un gimbal estabilitzador que permet desplaçar-se sense perdre fluïdesa. I ens anima amb un exemple cinematogràfic: La resplendor de Stanley Kubrick és una mostra de destresa que potencia el sentit.\nPerquè té molt clar que posseir bones eines facilita el treball, però no garanteix l'èxit, per a això fa falta algun discurs que li doni sentit a tot el conjunt: “Jo he gravat un videoclip de música professional amb 2 mòbils i dues càmeras. Al meu entendre el resultat depèn més de com articules el discurs que de l'eina. Avui existeixen app que simplifiquen el procés i l'experiència de crear un vídeo, com per exemple NIZO, una app per a iOS, que prioritza l'experiència poètica i que no fa imprescindible una edició professional amb Final Cut, Premiere Pro o Davinci Resolve. Al meu entendre aquest mestissatge de llenguatges i dispositius s'utilitzarà cada vegada més. I és més efectiu en poder oferir una instantaneïtat impensable fins fa molt poc. Així mateix, cada vegada més professionals s'incorporen al disseny d'app’s i doten de professionalisme a aquestes eines que, a més, resulten molt econòmiques”.\nLa xerrada amb Fernando és apassionant, tant pels vastos coneixements sobre la imatge que posseeix, com pel seu punt de vista sensible però arriscat. Dues tasses de te després, toca acomiadar-se, però no sense abans preguntar-li pel secret per a prendre bones fotografies amb el mòbil. Lluny del que imaginàvem, la resposta té més a veure amb la intuïció que amb les prestacions de les nostres càmeras: “Abans es deia que les primeres 1.000 imatges eren les pitjors. Avui són més de 10.000 les pitjors. La pràctica a nivell intuïtiu em sembla important, perquè sobrepassa el que el desenvolupador ha previst. En fotografia, els nens, que cada vegada abans posseeixen un mòbil, estan acostumats a provar. El risc és que els models de comportament depenen de la conjuntura i avui els models són ‘famosos, de YouTube o telerealitat, i influencers’ amb una projecció determinada i amb interessos de màrqueting que poden generar frustració a certa edat. Provar de manera intuïtiva és molt positiu. Els tutorials serveixen, cal ser curiós i internalitzar els processos. I relacionar-los amb la nostra pròpia cosmovisió”.\nÉs possible que no ens convertim en els nous gurus de la imatge, però assistint a un dels seus tallers, publicats a la seva web i xarxes, potser entenem una mica més aquella frase d' Ansel Adams: “La fotografia és més que un mitjà per a la comunicació efectiva d'idees. És un art creatiu”.


El mal temps estava anunciat. La ciutat estava en alerta màxima. Les noies d’informació i turisme em van avisar molt de que no sortís de la ciutat. O sigui que, tot i que quan em vaig llevar feia relativament bo, vaig decidir visitar la ciutat.\nHi ha un bus turístic, el Loople Sendai, que costa 620 iens i fa un circuit circular, amb 16 parades. Unes quantes d’elles estan al costat de llocs turístics. No està malament. És un bus estil antic, bastant petit, té wifi a l’interior i una pantalla en la que va sortint informació dels llocs a visitar. Pots pujar i baixar del bus tots els cops que vulguis al llarg del dia. A més, amb aquest bitllet tens descompte en algunes entrades a museus o llocs turístics.\nVaig començar el meu recorregut amb la visita Zuihoden Mausoleum. Es troba en el turó Kyogamine i és el cementiri de la família Date.\nEl clan Date era un llinatge de senyors feudals (dàimios) que van controlar la zona nord del Japó, la regió de Tohoku on es troba Sendai, a partir del segle XIV. De fet, Date no era el cognom familiar; el que va començar el clan, cap a l’any 1190 va anar a viure al districte que duia aquest nom.\nD’aquest clan, el que va tenir gran importància, al menys pel que fa a aquesta regió, va ser Date Masamune. Va néixer en el 1566 i va ser el fundador de la ciutat de Sendai i el seu primer dàimio. Als 15 anys ja va participar en una batalla al costat del seu pare, contra clans rivals i al 1588, quan el seu pare es va retirar, va assumir el control del clan. Era un guerrer que va conquerir varies àrees del sud de la regió de Tohoku.\nA començaments del període Edo, que es va iniciar en el 1603, va promoure la industria local, l’economia i la cultura. Va potenciar l’arribada d’estrangers i de les seves innovacions. Va tenir gran poder en la regió nord del Japó. Va enviar una expedició marítima per establir contactes amb el papa de Roma, i també per visitar Espanya, Filipines i Mèxic. Alguns dels participants en l’expedició es van quedar a Sevilla, ja que eren cristians i al Japó en aquell temps estaven perseguits. Em sembla que va ser la primera expedició japonesa en vaixell arreu del mon.\nLa seva simpatia pel cristianisme es va posar de manifest quan en el 1613 va sortir en defensa d’un capellà cristià que estava condemnat a mort per predicar la seva religió. I diuen que la seva filla gran s’havia convertit al cristianisme.\nEl mausoleu Zuihoden es va construir un any després de la seva mort, en l’estil d’arquiectura típic de l’època. L’any 1931 l’emperador el va declarar tresor nacional. Malauradament un dels bombardejos de l’any 1945 el va cremar. Després el van reconstruir, però el tsunami del 2011 el va tornar a fer malbé pel que va necessitar una restauració i es va intentar que fos el més semblant possible a l’original.\nQuan va morir Date Masamune, al començament del període Edo, era tradició que quan moria el senyor feudal els seus samurais i subordinats, es suïcidaven; no sé si tots o només uns quants. En aquest cas van ser 20 persones. En aquest mausoleu hi ha també al costat, les tombes d’aquests samurais.\nÉs un complex força gran. Per arribar-hi ha una certa pujada, pel bosc. Just abans de començar a pujar hi ha un contenidor de fusta ple de pals. No sabia què era, fins que no vaig veure, quan ja anava de tornada que la gent agafava els bastons per caminar millor durant la pujada, i en acabar la visita els tornaven a deixar al lloc.\nAcabada la pujada s’arriba a la porta d’accés, Nehanmon, que vol dir nirvana, lliure de desitjos. Però també vol dir després de la vida.\nEn aquest mausoleu hi ha enterrats uns quants dels dàimios del clan. Quan es va procedir a reconstruir-lo, en les excavacions que es van fer es van trobar els esquelets de tres d’ells dàimios amb bona part dels seus aixovars. Aquests objectes estan en un petit museu que està passada la porta Nehanmon.\nEl tercer dàimio Date Tsunamune era un artista i només va poder governar dos anys dels 19 anys als 21, ja que el Shogun (que era un càrrec militar concedit directament per l’emperador) el va obligar a abandonar. I llavors es va dedicar a la pintura, la cal·ligrafia i el treball en laca. El seu mausoleu també és molt bonic. A l’igual que els altres són reconstruccions modernes, amb molt de color i harmonia.\nL’entorn, enmig del bosc, els edificis en fusta pintada, el fet que no hi havia gairebé ningú (4 persones) feia sentir que era una lloc idíl·lic.\nSembla que alguns dels cedres que hi ha flanquejant el camí de pujada es van plantar en el moment de la construcció del mausoleu, o sigui que deuen tenir al menys 400 anys i simbolitzen l’antiguitat de la historia de la ciutat de Sendai. El nombre de graons per arribar al mausoleu indicava la riquesa familiar.\nEnmig del bosc hi ha un cementiri de nens. I a la part baixa, un temple budista amb els seus budes coberts amb teles vermelles.\nVaig tenir molta sort perquè vaig poder fer aquesta visita sense pluja. Després va començar el diluvi. Per això vaig decidir anar de museus. Vaig començar amb el museu de la ciutat.\nAquest museu està en una zona enjardina, en el parc on hi ha el castell de Sendai. L’autobús no deixa exactament a la porta i com que començava a ploure vaig arribar a dins una mica mullada. La noia que venia les entrades me va donar una caixa de mocadors de paper perquè m’eixugues una mica. Uns que van entrar cinc minuts més tard que jo van arribar totalment xops i regalimant. O sigui que vaig tenir una mica de sort.\nVaig trobar molt interessant el museu, ja que em va permetre aprendre algunes coses de la vida en aquesta regió.\nEls senyors feudals passaven un any a Sendai i un any a Edo, l’actual Tokio. Mentre eren allà aprofitaven a fer vida social. Les seves dones, les oficials, passaven la major part del temps a Tokio.\nHi ha una col·lecció de dibuixos en les que es pot veure la forma de vida, les festes a l’aire lliure, vestimentes...\nHi ha una col·lecció de nines de guix pintades, de no més de 20 cm d’alçada molt curioses. Les nines japoneses de la regió de Tohoku es van començar a fabricar cap al 1800. Hi ha una gran varietat de tipus de nines i de materials. Segons alguns autors, i potser només algun tipus de nines, es pensa que les fabricaven els pagesos de la zona per regalar als turistes que venien aquí als banys termals. Inicialment eren en fusta, però com que el comerç amb l’exterior estava tancat van canviar al guix. No sé si perquè van començar a escassejar (ho trobo estrany perquè hi ha molt bosc). N’hi ha que són en paper-maché. Algunes són pel festival de les nines, que es fa al mes de març, d’altres per qüestions religioses.\nHi ha figures de tota mena, nines, guerrers, diversos personatges representats, dones...\nHi ha l’armadura d’un del senyors de clan Date. I com ja explicava abans, Date Masamune l’any 1613 va enviar una expedició a Roma i Espanya, passant per Mèxic que llavors era colònia espanyola, per establir relacions comercials. En el museu es pot veure un plànol amb el recorregut que van fer, una reproducció del vaixell que van emprar i alguns objectes que van portar quan van anar de tornada.\nQuan vaig sortir del museu estava diluviant. Vaig passar bastanta estona al vestíbul del museu esperant per si millorava una mica el temps, però com que no era així vaig optar per sortir.\nA la parada del bus, al costat dels arbres, la pluja queia amb molta intensitat i bufava un fort vent. Sentia cruixir els arbres, veia caure algunes branques. Era impressionant. Mentre era allà mig protegida de la pluja, sentia per megafonia que avisaven alguna cosa, però era en japonès. Vaig suposar que si realment fos un avís d’alguna cosa greu ho dirien també amb anglès.\nEn el museu hi havia algunes lloses de pedra amb inscripcions, i al costat hi havia un rètol que avisava que en cas de terratrèmol t’allunyessis d’allà. Mentre era a la parada hi vaig pensar. A la vora hi havia un pal d’electricitat, vaig posar-me el més allunyada possible, per si de cas queia. Per sort el bus no va trigar massa a venir, tot i que aquells vuit o deu minuts que vaig passar allà se’m van fer força llargs.\nLa següent parada la vaig fer al museu d’art. No és que tingués molt interès, però tampoc em venia de gust tancar-me a l’habitació de l’hotel. Aquest museu ja està més a la vora del centre de la ciutat.\nVaig aprofitar a dinar allà mateix, i entrar una mica en calor i eixugar-me. Vaig menjar be. Vaig prendre una quiche de verdures amb gambes; el que em va sorprendre és que tant les verdures com les gambes estaven senceres. Una amanida, un tastet de macarrons amb salsa de tomàquet. I per entrar en calor, una copa de vi. No hi havia gaire gent, i és que amb aquell temps, no venia de gust sortir.\nEl museu d’art em va semblar poc acollidor; potser pel dia, potser perquè estava jo sola passejant per allà... i tampoc em motivava gaire. Hi ha algunes escultures que estan en un pati obert, però amb aquell temps les he mirat de lluny sense sortir.\nDesprés vaig anar a la mediateca. És una mena de centre cultural, amb una bona biblioteca i wifi. O sigui que vaig passar una bona estona al bar d’allà, a resguard de la pluja. És un dels llocs que recomanen visitar pel seu disseny.\nEm va sorprendre no trobar turisme occidental. Ni a Yamadera ni per la ciutat de Sendai. Veia alguns turistes, no gaires, però eren orientals. No sabria dir si japonesos, coreans o d’altres llocs.\nCanada ja de pluja vaig anar cap a l’estació (l‘ultima parada del bus turístic) per consultar a les d’informació i turisme com anar a Kakunodate. Em van recomanar que esperés encara un dia per anar-hi, ja que no estava clar si havia passat el cicló i havia acabat el temporal.\nAquell dia vaig tenir una grata sorpresa, a les botigues de l’estació sí que hi havia refrescos coneguts! Vull dir coneguts per mi. Vaig poder comprar-me una coca-cola! Al supermercat del costat de l’hotel (un 7 eleven) no en tenien. Cada vespre, després de sopar passava per allà per comprar xocolata, o alguna pasta... per completar el sopar amb dolç.\nDesprés vaig anar a l’hotel a descansar i canviar-me de riba. Estava cansada d’anar mullada i de pluja. El difícil era posar les coses a eixugar; com ja vaig explicar l’habitació era minúscula, posar tota la roba estesa, i el paraigües obert em va costar lo meu.\nQuan va parar de ploure i semblava que ja no hi tornaria em vaig animar a tornar a sortir. Vaig anar per una sèrie de carrers comercials que estan coberts, em plan galeries. És curiós com un mateix carrer va canviant d’estil. La part alta, són botigues de més qualitat que la part baixa del carrer que està a tocar de l’estació.\nEn aquest tram baix hi ha molta més gent, botigues, restaurants, karaokes... una mica de tot. Vaig veure’n un que segons el cartell de la porta tenien makis i sushi. Al veure que mirava el cartell de seguida va venir una noia i em va fer passar. Per sorpresa meva, el menjador no era allà, sinó que entraves en una porteria, agafaves l’ascensor i et pujaven fins al pis on hi havia el restaurant. Més tard ho vaig veure en algun altre lloc això de que el restaurant no està a nivell de carrer.\nEl cas és que em vaig trobar en un pis, amb un llarg passadís; el terra de fusta i t’has de descalçar i posar les sabates en un armariet del que et guardes la clau. A mi em va fer certa vergonya posar les sandàlies, que encara estaven xopes, en aquell armariet!\nEm van portar a una de les habitacions, un reservat, em van deixar la carta i em van assenyalar un timbre per quan estes llesta, o si necessitava qualsevol cosa, pogués avisar. Sentia molt xivarri a les altres habitacions. La porta no era de fusta sinó les típiques per aquí, que tenen llistons de fusta i la resta sembla paper o un material mig translúcid. Preserves la intimitat però no et sents tant tancat. De totes formes a mi se’m feia estrany estar jo sola en aquell reservat!\nEl sopar va ser molt bo. Hi havia diferencia entre els makis i sushis d’aquí Barcelona. Hi havia molt peix i poc arròs. La tonyina estava deliciosa. També vaig tastar un llagostí a la planxa cobert de sal, un pinxo de salmó acompanyat de maionesa. Vaig provar una bola d’arròs fregit amb soja. En conjunt un bon sopar. També més car del que semblava d’entrada, segons els preus de la carta. Suposo que i havia alguna taxa o el servei... com que el compte és inintel·ligible.... Em va sortir a 1700 iens, que són uns 16 euros, que tampoc està gens malament.\nLo del timbre em va fer gràcia. Això em recorda que en els lavabos, en alguns llocs he vist que tenen un intèrfon per si necessites ajuda. Hi ha un munt de detalls curiosos. El paper de wàter que utilitzen aquí és molt prim. Per tot arreu tenen dispensadors de desinfectant per les mans. A l’hotel just abans d’entrar al menjador n’hi ha un. Al costat de la porta dels lavabos, vagis on vagis, també. I en els restaurants si no hi ha el producte desinfectant et donen una tovalloleta humida.\nUna altra curiositat: a l’hotel, si poses el cartell de que no et canviïn la roba de llit i les tovalloles cada dia, et regalen una ampolla d’aigua. De fet, cada dia que s’estalviaven de canviar-ho, una ampolla!


Bloc - 2019 - Aramis\nSolitud en la tercera edat 2019\nS’entén com a tercera edat o senectut a l’etapa que va després del venciment o l’edat adulta. L’edat a la qual comença varia en cada persona, ja que l’edat cronològica i l’edat biològica poden no coincidir. És a dir, l’estat físic de la persona pot correspondre al d’una persona més jove o més gran respecte als anys de vida que té. Normalment, s’estableix a partir dels 65 anys en endavant, encara que aquesta xifra legal varia depenent del país.\nUn dels problemes més comuns que es poden presentar en aquesta etapa és el de la solitud. Es tracta d’un tema preocupant que guanya terreny en els nostres dies, degut en gran part als canvis que ha experimentat la nostra societat en les últimes dècades. Si bé hem experimentat avenços molt importants, també hi ha hagut ombres i aquesta és una d’elles. No obstant això, es tracta d’un problema que és possible revertir i en el qual s’està posant el focus cada vegada més.\nLes necessitats emocionals de les persones – tercera edat\nLes persones tenim necessitats emocionals i afectives. En el cas de la gent gran, l’estima i el reconeixement són de les més importants. Necessita saber-se valuoses per a l’entorn proper i la societat. No obstant això, amb la gradual pèrdua de la família (o el seu allunyament) i de les amistats al final poden acabar soles. Aquesta situació els provoca una tristesa i amargor que pot acabar en depressió i que, en qualsevol dels casos, acaba notant-se en la salut física.\nEls motius perquè es doni aquesta situació són molt variats i, per desgràcia, també molt comuns. La pèrdua de la parella és un dels més importants, però hi ha més. És possible que es produeixi un allunyament de les amistats pel simple fet de presentar algun grau de dependència que faci a la persona gran tenir dificultats per veure-les. Les pors i inseguretats típics d’aquesta etapa són un altre factor, així com possibles malalties cròniques.\nEn resum, els motius pels quals una persona pot patir solitud en la tercera edat són variats i actuen en conjunt. Això no obstant, com a societat recau el deure de lluitar contra aquesta situació.\n16 juliol, 2019 /148 Comments/by moon\nhttps://i0.wp.com/www.aramis.ad/wp-content/uploads/2019/04/soledad_en_la_tercera_edad.jpg?fit=1920%2C996&ssl=1 996 1920 moon https://www.aramis.ad/wp-content/uploads/2019/03/logo-aramis-margin.png moon2019-07-16 12:17:302020-12-02 13:32:51Solitud en la tercera edat 2019\nCom triar residència geriàtrica? – 2019\nResidència geriàtrica – Els ingressos en residències poden decidir-se per molts motius. Cal tenir en compte tant a la persona que serà resident com a l’entorn social en el qual es troba. Pot ser que l’estat físic o mental impedeixi que rebi les cures pertinents per part de la família, que les necessitats excedeixin la seva capacitat. Això pot donar-se per molts factors. O, simplement, pot ser que el futur resident vulgui passar la seva vellesa rebent les millors cures des del primer moment. Ara bé, quan s’ha pres la decisió d’ingressar en una residència, és important tenir en compte certs factors.\nQuins factors s’han de tenir en compte? – Residència Geriàtrica\nEn primer lloc, és molt important assessorar-se correctament. Si es coneix a algú en les residències entre les quals es planteja l’ingrés és molt bona idea preguntar-li, així com als seus familiars i amics. Hi ha molts tipus de residències i les seves capacitats i adaptacions varien enormement. És important tenir la seguretat que podran donar els serveis sol·licitats abans d’anar.\nEn segon lloc, és molt bona idea visitar-les. Veure el lloc, l’entorn en el qual es troba, les instal·lacions de les quals disposa. La disposició a ensenyar-la és un molt bon indicador de qualitat. Així podrem comprovar el nivell de neteja, l’ordre, si el mobiliari està deteriorat o no, o fins a quin punt. Si és possible veure fins i tot llocs com la cuina, millor.\nA més, aprofitant la visita, és bona idea preguntar pels serveis, com els menús. Però no cal quedar-se aquí, resulta molt interessant saber si compten amb serveis mèdics i d’infermeria o si és extern. Si la disponibilitat és contínua o només durant unes hores o uns dies concrets. Per als serveis de fisioteràpia també convé saber aquestes coses, per a poder triar millor la residència que més s’adapti. I, sobretot, el valor que li donen a mantenir i conservar l’autonomia de la persona.\nÒbviament, el preu és un factor important, així com els tipus de contracte, les clàusules que contenen, etcètera. Triar una residència no és senzill. L’important és seleccionar aquella que s’adeqüi el màxim possible a les necessitats.\nResidència Geriàtrica – https://www.aramis.ad/\n11 maig, 2019 /114 Comments/by moon\nhttps://i0.wp.com/www.aramis.ad/wp-content/uploads/2019/05/Cómo-elegir-residencia-de-geriátrica.jpg?fit=1920%2C1080&ssl=1 1080 1920 moon https://www.aramis.ad/wp-content/uploads/2019/03/logo-aramis-margin.png moon2019-05-11 00:40:472020-12-02 13:32:52Com triar residència geriàtrica? – 2019\nQuè fer per a gaudir la jubilació? – 2019\nLa jubilació ocorre quan una persona deixa de ser treballador en actiu i passa a ser inactiu laboralment. És una fase de la vida de tot treballador en la qual deixa de tenir ingressos pel seu treball, per la qual cosa passa a rebre una prestació de l’estat.\nAixò significa que tindrà molt més temps lliure, per la qual cosa s’obren moltes possibilitats per a gaudir de la vida.\nPer tant, la jubilació suposa un gran canvi en la vida d’una persona. Abandona les seves rutines laborals i el seu rol en la societat canvia.\nA molts jubilats, l’inici d’aquesta fase pot fer-los certa por.\nÉs comú el temor a tenir massa temps lliure, o al fet que les persones que els envolten deixin de valorar el seu temps. També és molt comú intentar fer de cop tots els projectes que es tenien al cap. En aquest cas, ocorre just el contrari, es dóna una falta de temps i cau en l’estrès.\nQuè fer per a gaudir la jubilació?\nPer a poder gaudir d’una bona jubilació l’important és intentar mantenir rutines i realitzar activitats d’una forma realista. Temps es té molt, però el dia solament ens dóna 24 hores. Cal planificar-se.\nUna cosa molt important és realitzar vida social per gaudir la jubilació.\nQuan es treballa, és normal conèixer gent i estar en contacte amb persones. Tanmateix, en la jubilació això requereix certa iniciativa. Per això és molt recomanable apuntar-se a excursions, associacions, anar a centres en els quals realitzin activitats, etcètera.\nUna idea molt bona és practicar activitats esportives. L’esport és beneficiós en totes les fases de la vida. En aquesta, ho és més encara. Ajuda a prevenir malalties i a mantenir estabilitat psicològica. A més, generalment ajuda a interactuar amb altres persones, per la qual cosa resulta molt complet.\nEn resum, l’important per a gaudir d’una bona jubilació és no tenir por al que pugui passar. Suposa un canvi molt gran i obre un munt d’oportunitats per a gaudir de la vida. Per això, la clau està a no espantar-se i planificar bé el dia a dia.\nGaudir la jubilació – https://www.aramis.ad/\n27 abril, 2019 /89 Comments/by moon\nhttps://i0.wp.com/www.aramis.ad/wp-content/uploads/2019/04/Disfrutar-la-jubilación.jpg?fit=1920%2C1282&ssl=1 1282 1920 moon https://www.aramis.ad/wp-content/uploads/2019/03/logo-aramis-margin.png moon2019-04-27 19:49:362020-12-02 13:32:52Què fer per a gaudir la jubilació? – 2019


PROCES - Mobles a Mida\nde mobles personalitzats\nDona vida a la teva visió per menys amb mobles personalitzats d’alta qualitat fets a mà a Barcelona.\nInicieu el vostre projecte personalitzat\nDISSENY PER A LA MEVA COL·LECCIÓ\nAquí és on les coses es posen interessants. Cada pal de fusta és únic i especial a la seva manera i, de vegades, el que he dissenyat no s’adapta al que es presta la fusta. Puc dibuixar la forma que vull i semblarà incòmode amb la veta de la fusta o potser no complementa els components del voltant. A continuació, torna a la taula de dibuix per trobar alguna cosa que s’adapti millor al disseny. La meva feina és trobar la millor ubicació dins del projecte per destacar aquesta singularitat, escollint i escollint la millor peça i assegurant-me que juguin bé amb altres elements del projecte. Si la singularitat és realment notable, sovint faré modificacions de disseny per incorporar aquest tauler en un esforç per cridar l’atenció sobre aquesta peça. És per això que el procés de disseny de la meva col·lecció és increïblement fluid. Si fos gravat en pedra, això seria un gran calvari. Però com que vull accentuar la pròpia fusta, la reconfiguració és només una part més del disseny dels mobles.\ndissenyat per a tu,\nDISSENYS FET PER COMANDA\nActualment podreu portar la vostra moda especial al vostre espai de vida amb MoblesaMida, productors de mobles personalitzats en els quals confia Barcelona per fer mobles meravellosos que combinen la utilitat amb la vostra ideia.\nEl més important que cal fer fa poc després de començar l’ampliació és reunir els pensaments de tots sobre la qualitat i arribar a un acord que compleixi totes les parts incloses. La preconvocatòria pot durar setmanes, mesos, de vegades durant molt de temps. És una col·laboració entre diferents parts per establir costos, planificar, planificar, permetre formularis.\nCOL·LECCIONS A MIDA\nObtenim les nostres col·leccions només dels millors socis minoristes. Tenint en compte les últimes tendències, les nostres col·leccions seleccionades estan dissenyades per elevar el vostre espai únic.\nDISSENY PER A CLIENTS\nFins i tot quan dissenyo per a un client, el meu procés pot semblar una mica diferent d’un projecte a un altre. Tot i que generalment es divideixen en una de les tres categories, cada client és diferent com els seus requisits, fent que cada projecte sigui únic fins i tot dins de les categories següents:\nClients que demanen peces existents,\nClients que demanin peces existents amb algunes modificacions,\nI els clients que demanen peces totalment personalitzades des de la base.\nPodem crear els mobles dels teus somnis\nFins i tot les botigues de mobles més grans poden no oferir el que us convé. A moblesamida.net, ens preocupem d’ajudar-vos a crear un espai realment únic sense gastar-vos. Dissenyar i personalitzar els vostres mobles únics és més fàcil del que penseu. A continuació us expliquem com podem fer realitat la vostra visió dels mobles.\nNo trobeu els mobles de la mida adequada per al vostre espai? Cap problema!\nPodem crear mobles personalitzats tant per a plànols amplis com compactes. Podeu tenir una secció d’1 peça, una secció de 2 peces o fins i tot una secció de 5 peces que s’adapti perfectament al vostre espai.\nPer què conformar-se amb dissenys bàsics? Tant si esteu a la recerca d’un sofà en forma de “L”, un disseny corbat o gairebé qualsevol cosa entremig, podem ajudar a que la vostra visió única cobreixi vida.\nFustes i colors personalitzats\nDeixa que la teva personalitat brilli amb els teus mobles. moblesamida.net ofereix milers d’opcions de fusta amb infinites possibilitats de color. Tens una fusta preferida en ment? Porta-la! Tant si us agrada l’aspecte com si voleu un material de rendiment a prova de força, podeu fer-lo amb colors clàssics com el blanc i negre o tons més divertits com la mostassa i el rosa. Les possibilitats són infinites.\nCREACIÓ DE MOBLES DE FUSTA ÚNIC\nM’agrada pensar que els clients vénen a mi perquè han vist el meu treball i gaudeixen del meu estil. Tot i que els agrada el meu treball i volen tenir alguna cosa dissenyada per mi, els clients sempre tenen pautes i aspectes de disseny que s’han d’incorporar a la seva peça. La majoria d’aquests es relacionen generalment amb la mida, l’elecció de la fusta, les necessitats d’emmagatzematge i la funcionalitat, però de vegades inclouen l’aspecte del disseny fins a cert punt. Per a mi, la part més important del disseny per als clients és fer-los sentir connectats amb el procés perquè sàpiguen que han participat en el disseny de la seva peça d’art del moble funcional.\nEntrem en detall dels passos:\nDes del primer esbós, passant pel treball amb l’interiorista dels plànols, permet als tècnics de la fàbrica realitzar la cotització.\nUna vegades acceptades les condicions entren en acció els fusters. Aquests revisarant “in situ” les mides a l’obra. Fet aquest darrer pas, ja estem en disposició de realitzar els plànols definitius per produir. I finalment muntar els mobles.\nQuant costa un moble personalitzat? Menys del que podríeu pensar.\nEls mobles personalitzats no han de ser cars. De fet, fins i tot podeu gastar menys en la vostra peça acabada del que faríeu en una sala d’exposició de mobles típica de venda al detall. Tant si decideixes modificar un estil de la nostra sala d’exposicions o proporcionar un disseny completament personalitzat, ens reunim amb el nostre responsable de producció per assegurar-nos que el disseny és quelcom que podem produir i per entendre la mà d’obra i els materials que es requereixen per citar-lo.\nA Moblesamida.net, fem tot el possible per mantenir-nos fidels a les nostres arrels directes de fàbrica, mantenint el vostre cost el més baix possible, alhora que us oferim els mobles de la millor qualitat! El preu dels vostres mobles personalitzats es basa en la naturalesa de les personalitzacions i els materials escollits! Els nostres experts en disseny us poden ajudar a dissenyar els vostres mobles per adaptar-se a qualsevol pressupost, tot i així aconseguir exactament el que voleu sense conformar-vos!\nTot i que la majoria de fabricants de mobles personalitzats us faran esperar MESOS pels vostres mobles nous, podem lliurar la vostra peça personalitzada en 8-10 setmanes o menys! Pots transformar la decoració de la teva llar en menys temps per menys diners amb moblesamida.net.\nDEIXA’NS FER REALITAT EL TEU SOMNIS


Microsoft ja no oferirà suport de l’Office 2007 – BINARI TIC, S.L.\nEl passat 10 d’octubre va finalitzar el termini per a seguir oferint manteniment i suport de la suite ofimàtica de Microsoft, una de les més instal·lades del món.\nTot arriba a la seva fi i els partners ho saben. Des del dia 10 d’octubre Microsoft ha deixat d’oferir suport de l’Office 2007, el conjunt d‘aplicacions ofimàtiques més utilitzada de Microsoft i que ara inicia el camí de la retirada. Aquest tipus d’anuncis sempre ofereix noves oportunitats als partners de canal que tenen possibilitats d’oferir actualitzacions d’aquest programa als seus clients menys innovadors.\nAmb més de deu anys de presència al mercat, la suite d’aplicacions ja no podrà comptar amb més manteniment preventiu ni suport tècnic per part de Microsoft ni ssu partners el que els obre les portes per oferir una nova versió o buscar una alternativa similar.\nEl principal problema a què s’enfronten els usuaris d’aquest programa és la seguretat perquè la manca de suport exposarà als equips a greus riscos per atacs de malware i altres tipus d’amenaces. A més, els usuaris que encara utilitzen Office 2007 només tindran fins al dia 31 d’aquest mateix mes per actualitzar els seus clients Outlook ja que, a partir d’aquesta data, aquesta aplicació no podrà connectar-se a les bústies de l’Office 365.\nLa raó de la gran fidelitat de molts usuaris a aquest programa cal buscar-la en el canvi de format basat en pestanyes que no va convèncer a molts i van decidir quedar-se amb l’anterior model. La finalització del suport coincideix amb el desplegament de l’Office 2019 la integració amb Windows 10 s’espera que sigui millor.


“El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” | CATI MORELL / TAEMPUS | cabrera d’anoia | Economia | El Punt Avui\n“El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” + “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” E-mail\ncabrera d’anoia - 16 novembre 2021 2.00 h\nPresident del consell regulador de la DO Penedès\n“El vi és un dels productes que més diuen del seu origen”\nJoan Huguet a la porta del celler Huguet de Can Feixes, a Cabrera d’Anoia CATI MORELL / TAEMPUS.\n“El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” “El vi és un dels productes que més diuen del seu origen” E-mail\nNo puc gastar ni un minut a consolidar el ‘low-cost’ català perquè aquest model no té futur\nHi ha grans cellers disposats a acompanyar els elaboradors que comencen\nÉs president del Consell Regulador de la DO Penedès des del maig del 2019. Entre els seus objectius de mandat hi ha l’aprovació i impuls del pla estratègic que avui presentarà, juntament amb el seu equip, al celler Mas Rodó. L’objectiu és convertir la DO Penedès en la primera de l’Estat espanyol 100% ecològica i avançar en el procés cap a la denominació d’origen qualificada i la inscripció única de les vinyes en una regió on conviuen els conreus de raïm destinats a vi tranquil, vi de finca i escumosos. Quan va assumir la presidència del Consell Regulador, va anunciar la voluntat d’impulsar els requisits necessaris per afavorir la incorporació dels pagesos en el procés d’elaboració amb la creació de vivers per acompanyar els microcellers en el procés d’introducció al mercat del vi, i continua empenyent per fer realitat aquest projecte. Ara, el primer objectiu és treure el sector al més aviat possible de la crisi provocada per la pandèmia i continuar avançant per convertir el Penedès en un referent de qualitat.\nQuin és el repte que hi ha darrere les últimes decisions del Consell Regulador de la DO Penedès amb el pla estratègic que presenten avui?\nL’objectiu és exclusivitzar el raïm a la bàscula i evitar les grans produccions que van en detriment de la qualitat del vi. No podem gastar ni un minut a consolidar el model del low-cost català perquè és un model que no té futur i l’única manera de trencar aquesta dinàmica és prendre decisions valentes. Convertir la DO Penedès en una denominació d’origen qualificada tindrà conseqüències, però seran bones per al Penedès i per a tot el sector del vi català. El primer que ens hem de plantejar és on som. Al segle XXI? El sistema ens ha portat a fer grans produccions de baixa qualitat, però ho podem canviar i és el que farem.\nVostè defensa la creació de vivers per incorporar els joves pagesos en el procés d’elaboració d’ampolles?\nSí. En aquest sentit, hem començat a treballar en l’impuls d’un viver d’empreses. Hi ha grans cellers amb molta experiència i instal·lacions molt modernes que estan disposats a llogar instal·lacions i acompanyar els elaboradors que comencen fins que tinguin el seu propi celler. L’objectiu és incentivar la incorporació al mercat de microcellers que facin produccions de 30.000 o 50.000 ampolles, que trobin noves línies de comercialització que els permetin no haver de vendre el raïm a preus baixos, i recuperar un marge decent de benefici en el procés. Experiències similars han funcionat en altres indrets de Catalunya, com per exemple a la Conca, i ajuden a dignificar la feina del pagès. Ja sabem que són zones més petites que el Penedès, però per què no podem aspirar al Penedès a fer aquest procés d’acompanyament als pagesos més joves perquè esdevinguin petits elaboradors d’èxit?\nÉs possible que la reducció de les produccions suposi també una reducció de les hectàrees de vinya cultivades al Penedès? Com afectarà això el paisatge?\nAl Penedès conviuen diferents denominacions d’origen: Penedès, Catalunya i Cava. La reducció de les produccions a la DO Penedès no afectarà excessivament el paisatge vitivinícola, tot i que des del meu punt de vista veure parcel·les de vinya en descans cobertes d’herba és positiu tant per al vi com per al paisatge. Tradicionalment s’havia treballat la vinya respectant les etapes de descans de la terra. Aquesta és una pràctica bona i hauríem d’afavorir el context perquè els pagesos s’ho puguin tornar a permetre.\nQuin paper té l’enoturisme en aquest procés de canvi?\nL’enoturisme és una eina que ens permet donar valor afegit al territori i, de retruc, al nostre producte. A les grans empreses els va bé que vinguin turistes a visitar-nos, però si volem ser coherents hem de buscar que la visita al Penedès no formi part d’un programa d’activitats turístiques per tot el país, sinó que els turistes que vinguin siguin autèntics winelovers, que vulguin aprofundir en el coneixement dels nostres vins i el paisatge on neixen. Però és evident que un bon pagès o un bon elaborador no necessàriament han de ser uns bons amfitrions per rebre els turistes del vi. Això vol dir que hem de ser capaços de generar els professionals que han de llançar el Penedès com un producte turístic exclusiu per als interessats. L’enoturisme ens ha de situar en un espai concret i ens ha de permetre donar valor afegit a les nostres ampolles. Som a Europa! Qui fa corbates barates? No podem pretendre formar part del grup de països on la gent malviu i cobra malament. I això implicarà que algunes hectàrees de vinya hauran de desaparèixer, però sense anar en detriment del paisatge.\nI també implicarà que les ampolles siguin més cares?\nSí. I que tots els que intervenen en la cadena de producció i elaboració es guanyaran més bé la vida i treballaran per un sou digne.\nSí. Estem obligats a sortir d’aquí. No hi ha alternativa.\nEn aquest moment hi ha una amenaça viva que podria convertir algunes d’aquestes vinyes en camps de plaques solars. De fet, els seus defensors en diuen hortes solars. L’actual preu del raïm no ajuda a evitar aquest futur immediat. Com creu que es pot resoldre?\nL’aposta per l’increment de la qualitat és l’única manera de lluitar contra el preu baix del raïm. Però, de forma immediata, abans de posar plaques solars en sòl agrícola hauríem d’intentar col·locar-les als sostres de tots els edificis. No només als pobles del Penedès, sinó també a les ciutats. Les plaques solars es poden posar a qualsevol lloc on hi toqui el sol, però la vinya no es pot deslocalitzar. No podem fer vi de la DO Penedès des de fora del Penedès. Per tant, hem de ser capaços de col·locar les plaques on no hi hagi aquest valor agrícola de la terra. Hem de ser capaços de mirar-nos la terra d’una manera diferent i veure les oportunitats que la vinya ens dona no només per desenvolupar la indústria del vi, sinó també per desenvolupar activitats com l’enoturisme en un espai on el valor estètic també compta. I tenir molt en compte que si som un país de vi hem de ser coherents amb aquest missatge.\nCreu que el Penedès podria recuperar el paisatge de mosaic amb l’heterogeneïtzació dels cultius davant l’increment de la demanda dels productes de km 0 arran de la pandèmia de la Covid-19?\nÉs cert que recuperar els processos de rotació de la vinya permetria disposar de terra per a cultius diferents, però hem de ser conscients que al territori que hi ha dins de la DO Penedès la disponibilitat d’aigua és molt baixa i això condiciona molt els tipus de cultius que es poden desenvolupar. És complicat, per exemple, destinar terrenys a l’horta dins del Penedès, tret dels que ja hi ha en zones més humides, però sí que es poden destinar les parcel·les en descans al cereal o alguna lleguminosa, com s’ha fet tradicionalment; tanmateix, també és un bon terreny per optar per la fruita dolça, oliveres o ametllers. El que el pagès ha d’entendre és que és millor reduir la producció de vinya i fer poques ampolles i ben venudes per obtenir un sou digne que no pas continuar amb el model actual que obliga a fer molts quilos de raïm a preus molt baixos. Això no té futur.\nUn dels reptes del nou pla estratègic de la DO Penedès és trobar una varietat negra que pugui definir el Penedès com el xarel·lo ho fa amb els vins blancs. En aquest procés s’ha descartat el sumoll, quan és una varietat històrica que alguns ja han començat a recuperar.\nEl sumoll és una varietat històrica autòctona del Penedès, però en les proves que hem fet fins ara no hem obtingut els resultats que busquem. És evident que el vi és un dels productes que més diuen del seu origen i la nostra feina és treballar per trobar un vi que permeti identificar el Penedès. Hem de treballar per fugir de la cocacolització del vi. No volem només un vi que agradi al consumidor, sinó que parli de nosaltres i que pugui expressar el territori d’una forma més o menys coherent independentment dels processos d’elaboració. De moment, tenim clar que, des de la DO Penedès, volem fer produccions ecològiques i sabem que la varietat sumoll en alguns casos permet elaborar grans vins però també comporta dubtes sobre alguns resultats. Per això, ara estem treballant i analitzant els resultats amb la varietat Moneu.\nPerò en aquest moment hi ha molt poques hectàrees de Moneu al Penedès.\nAra n’hi ha molt poca, però al Penedès tenim la sort de tenir un celler com Torres, que ha estat pioner en la recuperació de varietats perdudes i oblidades, i això ens ha permès desenvolupar anàlisis amb tranquil·litat. Si els resultats són els esperats, és possible que d’aquí a cinc anys ja hi pugui haver un gruix de plantació d’aquesta varietat. De fet, això mateix va passar amb la malvasia de Sitges. Aquesta varietat tan pròpia del Penedès va quedar reduïda a una sola vinya vint anys enrere, i ara, en canvi, ja podem parlar de la recuperació d’aquest raïm, que, a més, porta el nom d’una ciutat del territori del Penedès. Què hi ha més evident del Penedès que la malvasia de Sitges? Hem de ser optimistes perquè hi ha productors i elaboradors que estan disposats a obrir camí en aquesta línia. Tenen empenta i des del Consell Regulador els donarem suport perquè avancin.\nCom interpreta des del Consell Regulador l’èxit d’algunes propostes experimentals que es comencen a consolidar entre els elaboradors més joves fora de la DO, com els vins naturals? Qüestiona això el paper del Consell Regulador?\nHi ha una voluntat per part d’alguns elaboradors joves, més valents i innovadors, de marxar de la viticultura tradicional i experimentar amb produccions totalment diferents. Són productors i elaboradors inquiets que es veuen amb la necessitat de reflectir aquest esperit en les seves ampolles. Això a la Borgonya no passa perquè el seu producte està tan ben posicionat al mercat que no hi ha elaboradors que es vulguin diferenciar d’un producte tan ben valorat. Quan fem un vi, tots volem fer-ho al màxim de bé possible.\nEn aquest moment, però, el Penedès és un dels territoris de Catalunya on hi ha més elaboradors de vins naturals... I aquests vins no estan emparats sota la DO Penedès.\nSí, i al sector hem de ser capaços d’aprofitar aquesta empenta que hi ha en aquest moment. Des del Consell Regulador volem escoltar el que volen comunicar aquests elaboradors, volem estar al seu costat i aprendre també de la capacitat que tenen d’entendre els mercats alternatius com una oportunitat per diferenciar-se... Al final, el repte pendent al Penedès és, precisament, la diferenciació dels nostres productes a partir d’allò que els doni valor.\nQuè pot aportar el Consell Regulador al vi en aquest context que no pugui aportar un elaborador no adscrit?\nEl Consell Regulador a qui beneficia més és al consumidor. Des de la DO garantim, mitjançant una auditoria anual, l’origen del raïm i el vi que els nostres elaboradors treuen al mercat. Si no hi hagués la DO, com sabria el consumidor que el vi que es beu prové realment de les vinyes que ens diuen, per molt que ho posi a l’etiqueta? El control és bo per al consumidor, però també fa que l’elaborador sigui coherent amb el projecte propi i amb un projecte col·lectiu de territori.\nCoherència personal i professional\nJoan Huguet és propietari del celler Huguet de Can Feixes juntament amb el seu germà. Va ser escollit president de la DO Penedès el maig del 2019 després de vuit anys de mandat de Josep Maria Albet. Huguet és, des de fa anys, un referent del sector. A Can Feixes, Joan Huguet i el seu germà han apostat per un model de negoci modest però exigent, amb produccions de raïm molt per sota de la mitjana del Penedès amb l’objectiu d’incentivar productes d’alta qualitat que els permetin diferenciar-se al mercat.\nEl respecte per la terra i la tradició en el cultiu de la vinya, amb la producció de varietats autòctones, ha estat un continu en el model de Can Feixes. Ara, des del Consell Regulador, Huguet busca eines per lluitar contra el baix preu de venda del raïm amb una revisió de tot el model de producció i elaboració que obligarà el sector a fer alguns sacrificis a canvi de consolidar un model d’èxit.\nEl Punt Avui. Girona 16-11-2021, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 16-11-2021, Pàgina 16


Sanitat prioritza la vacunació contra la Covid-19 en dones lactants i embarassades | Valencia Extra\nLa Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública, dins de la campanya de vacunació contra la Covid-19, està prioritzant a les dones embarassades amb l’objectiu que arriben completament immunitzades al període de l’embaràs en el qual hi ha més risc de complicacions si es contrau la infecció, i que se situa a partir de finals del segon trimestre. La recomanació de vacunar-se contra la Covid-19 s’estén també a les qui estan en període de lactància o planifiquen quedar-se embarassades.\nEn aquest sentit, la Comissió de Salut Pública del Consell Interterritorial del Sistema Nacional de Salut va acordar ahir recomanar la vacunació de les dones gestants en qualsevol trimestre de l’embaràs, ja que la vacuna contra la Covid-19 redueix el risc de complicacions tant per a la mare com per al bebé.\nLa vacuna, segons l’evidència disponible fins al moment, evita possibles complicacions, especialment si existeixen factors de major risc com poden ser l’obesitat, la hipertensió arterial, la diabetis o la preeclàmpsia.\nLes vacunes per a la vacunació de les gestants, independentment de l’edat, són les d’ARNm (Pfizer-BioNTech o Moderna).