Cecili Bele - Especial MallorcaWeb - Xerrada-Col·loqui al Club DM\nPortada >> Especials >> Cecili Buele >> Xerrada-Col·loqui al Club DM\nXERRADA-COL·LOQUI DEL CANDIDAT DEL PSM-ENTESA NACIONALISTA AL CONGRÉS DE DIPUTATS, CECILI BUELE I RAMIS\nClub DM (17/02/00)\nPRESENTACIÓ DEL CANDIDAT (Mª Antònia Burguera)\nUna persona que molts de vosaltres ja coneixeu prou bé.\nPer això, què vos puc dir jo d’ell? De tots és sabuda, coneguda i reconeguda la seva trajectòria personal, de la qual destacaria el seu compromís amb l’activisme associatiu i la seva fidelitat al nostre país.\nÉs una persona que ha liderat el moviment veïnal de la seva barriada del Camp Rodó i també a Palma.\nPer altra part, al PSM progressivament ha anat assumint llocs de responsabilitat a la direcció del partit.\nA les eleccions de 1995 va entrar com a regidor a l’Ajuntament de Palma. I a les darreres eleccions autonòmiques ha assolit un escó al Parlament de les Illes Balears. I també ostenta la responsabilitat de ser conseller de Cultura i Joventut del Consell Insular de Mallorca.\nA part d’aquesta vessant pública que tots ja coneixem d’en Cecili Buele, m’heu de permetre que ara en parli un poquet, de la meva visió molt particular i molt personal d’en Cil. No puc deixar de fer una referència a la personalitat d’aquest gran somriure que sempre mostra per davant de tot. I vos he de confessar que, a jo, en Cil m’enamora.\nÉs d’aquesta gent que no te pot deixar sense reacció. T’atreu i t’abraça. Un amic meu i jo reivindicam el contacte físic de l’abraçada. El contacte personal de la mà que t’afaga de bon de veres. Això t’acosta més a les persones. I en Cil practica aquest gran costum. La qual cosa el fa molt més accessible i molt més personal, molt més present.\nPer aquest motiu, jo sent un gran afecte per en Cil. I personalment vaig estar molt contenta que acceptàs encapçalar la llista del PSM al Congrés dels Diputats. Perquè la seva vocació política és la seva millor eina per intentar transformar, educar, conscienciar la societat.\nI és que el seu optimisme, el seu entusiasme, les seves ganes, així com sa rigorositat en la feina, ens contagia a tots. I segur que això farà que sigui el diputat a Madrid més feiner i més compromès de tots.\nJa res més. Amb tots vosaltres, en Cecili Buele.\nINTERVENCIÓ D’EN CECILI BUELE:\nAmigues i amics del PSM-Entesa Nacionalista, bon vespre a totes i bon vespre a tots:\nPodria començar de moltes maneres, però voldria iniciar aquesta xerrada-col·loqui que tendrem avui vespre, a mi m’agradaria que fos això, una xerrada-col·loqui amb tots vosaltres, allà on intentaria fer present en aquesta sala allò que hem preparat com a programa electoral del PSM-Entesa Nacionalista per totes aquelles illes nostres de Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera. Però també un programa electoral que volem dur a la pràctica, i crec que estam en condicions de fer-ho a partir del proper dia 12, al cor mateix de l’Estat espanyol, al Congrés dels Diputats, voldria començar, idò, agraint en primer lloc a na Maria Antònia aquesta presentació tan intensament positiva que ha fet d’aquest que vos xerrarà durant una estona. Esper que no m’allargui més de mitja hora, però, si veis que em pas, qualcú que aixequi el dit i digui "t’has passat". I intentaré aturar-me.\nVoldria també agrair la vostra presència aquí, la de totes i la de tots. Sé que n’hi ha que els resulta difícil avui vespre estar aquí. I hi són. I això, a mi, m’encoratja i m’anima moltíssim més encara a continuar realitzant aquesta campanya per totes les illes Balears i Pitiüses a favor del PSM-Entesa Nacionalista. N’hi ha que ho han tengut més fàcil, però també n’hi ha que ho tenen bastant més difícil de ser aquí.\nAgraesc la presència, particularment significativa, de tots els que són càrrecs públics del partit. Perquè entenc que, fer una parèntesi per anar a sentir a un militant que parla de coses que ells saben tant, tenint tanta de feina a fer pels altres, tenint tanta de feina a fer per la societat, ho vull agrair d’una manera molt especial.\nPerò també vull agrair la presència aquí de batles, regidores, regidors, militants, simpatitzants, amigues, amics del PSM, que són els qui fan que la política del PSM es vagi escampant arreu arreu de les nostres illes amb el seu esforç.\nI no vull oblidar-me tampoc d’aquella gent que hi ha aquí dedins i que pentura no comparteix amb nosaltres la visió i els plantejaments polítics que nosaltres presentam. El fet que sien aquí és un motiu més per agrair-los que ens vulguin escoltar, i vulguin estar devora nosaltres en aquest moment.\nAgraesc també l’oportunitat que ens ofereix el Club Diari de Mallorca en cedir-nos aquest local per poder realitzar aquesta trobada que esper que sigui profitosa per a tots.\nPer a mi, ja ho és en començar, pel fet de tenir l’oportunitat de poder dirigir-vos unes paraules, cosa que no sempre resulta factible ni fàcil. I a mi m’encanta molt poder transmetre aquelles conviccions que jo tenc a altra gent, a veure si també es convencen d’allò de lo qual jo estic convençut. I m’agradaria que allò de lo qual jo estic convençut fos exactament allò de lo qual està convençut el PSM-Entesa Nacionalista.\nJo vos he de dir que em sent molt afalagat de tenir l’oportunitat de fer això, en encapçalar la llista de la candidatura del congrés de Diputats. Hi ha companyes i companys que m’han precedit en aquesta tasca, sense els quals el resultat del proper dia 12 de març, sia el qua sia, no seria el que serà.\nAleshores per a mi, és d’agrair tot l’esforç que han fet els qui que m’han precedit en aquesta tasca de representar el PSM-Entesa Nacionalista i de demanar el vot per a aquest partit durant les eleccions anteriors que s’han fet.\nEm sent molt afalagat també perquè en aquests moments tenc la sensació de parlar en nom del nacionalisme democràtic del PSM-Entesa Nacionalista. Quan dic el nacionalisme democràtic del PSM-Entesa Nacionalista, vull dir molt. Vull dir que no té res a veure amb aquell altre nacionalisme al qual sempre solen fer referència els nostres adversaris polítics, quan qualifiquen el nacionalisme sempre en sentit negatiu, en sentit que fa mal, en sentit que apareix com a rebutjable per aquell qui l’escolta.\nNosaltres estam defensant un nacionalisme democràtic que entenem que, si es conegués, seria majoritari. I, si no és majoritari, no és perquè no valgui en si mateix, sinó perquè no se’l coneix abastament.\nVos he de treure un exemple que em va passar ahir vespre, ahir a migdia, a la Universitat de les Illes Balears. I vos ho vull dir amb la màxima calidesa i confiança, però també una miqueta per obrir un interrogant fort a tots els qui estam aquí i creim que el PSM tothom el coneix.\nEstava parlant amb un catedràtic, de dret per més senyes, i amb un professor, de dret per més senyes. Se suposa, no crec que sia massa suposar, però en aquest cas era un error, que a la universitat estan al corrent, estan al dia d’allò que passa en la vida de la nostra societat; i, per tant, saben que hi haurà unes eleccions dia 12 de març. I jo creia que també sabien que el PSM es presentava a aquestes eleccions generals. Però anava equivocat. Ni aquest catedràtic, ni aquest professor, de dret, no sabien que el PSM dia 12 de març es presenta a les eleccions generals. Molt manco sabien que el PSM presentàs aquest que vos parla, encapçalant la candidatura.\nSi això passa dins la nostra Universitat de les Illes Balears, si això passa entre la gent que se suposa que està informada, si això passa entre la gent que hem de donar per descomptat que ha de tenir un mínim d’interès per la vida política d’aquest país ¿què no passarà amb els 600 mil i busques de votants, possibles, que dia 12 de març han de depositar la seva papereta dins l’urna?\nÉs una invitació que faig insistentment a fer-nos conèixer, a fer saber que hi som, a fer saber a la gent que el PSM es presenta dia 12 de març a les eleccions generals. I pens que, si ho féssim a saber als 600 mil votants, si ho aconseguíssim, no ja un diputat, sinó més n’obtendríem. Si no en feim més, és perquè no saben que ens presentam.\nÉs una opinió que tenc i que la vull compartir amb tots vosaltres.\nTambé em sent avui aquí, en aquest moment, en representació d’aquestes tretze persones restants que conformen les candidatures al Congrés i al Senat. Jo sempre he estat bastant enemic de personalitzar els fets. Perquè entenc que qualsevol fet, polític s’entén, no sol esser mai fruit d’una persona, sinó que és fruit de tot un procés.\nÉs clar i és evident que a les tanques publicitàries no sortiran les cares de tots els qui conformen la cnadidatura. I és clar i evident que n’hi haurà unes que sortiran més que les altres. Però jo vos voldria dir, a vosaltres, que no em present representant-me a mi mateix. Allò que faig és aportar tot quant sé, tot quant tenc, tot quant som, perquè aquest projecte polític del PSM-Entesa Nacionalista sigui escampat, a través de la meva veu, dels meus gestos, de la meva presentació personal. Cadascú té la seva manera de fer-ho. Jo en tenc la meva, i esper que resulti útil i que, al final, el resultat sigui profitós per a tots.\nPerò també em vul sentir representant de tots aquests homes i de totes aquestes dones, tants n’hi ha hagut que han viscut, que han treballat, que han lluitat per una presència nacionalista cada cop més activa dins les nostres illes.\nSi em permeteu, en aquests moments voldria recordar la persona que vaig anar a veure ahir vespre al cementeri de Bon Sosec, una persona que jo record haver-la vista per primera vegada en relació amb el partit a Monti-Sion de Porreres, si no vaig errat, quan es va constituir la Federació del PSM-Entesa Nacionalista. Crec haver vist la seva foto amb els nostres dirigents i amb la seva presència. M’estic referint a Miquel Fullana.\nCom ell, n’hi ha hagut tants d’altres que han treballat perquè aquest país nostre fos més conegut i reconegut. I em sent una mica representant de tota aquesta gent.\nNo volia fer una introducció tan llarga, però així m’ha sortit.\nTEMA: EL CONTRACTE ELECTORAL MÉS AVANTATJÓS PER BALEARS\nEntr dins el tema d’avui vespre. I al tema d’avui vespre, li he posat un títol, com li hagués pogut posar qualsevol altre. El títol que he posat és: EL CONTRACTE ELECTORAL MÉS AVANTATJÓS –O, SI VOLEU, EL MÉS ÚTIL- PER BALEARS.\nÉs el programa electoral que presentam. Ja podeu imaginar-vos que avui vespre m’és impossible, per molt de temps que hi dediquem, fixar-nos en tots i cadascun dels punts que hi ha aquí. Vull recordar-vos que tenim 297 propostes concretes. D’aquestes dues-centes noranta-set, n’hi ha cent-seixanta que són referides a les illes Balears. I d’aquestes 160 propostes avui només en veurem algunes, les que jo consider que són les més significatives i importants.\nJo ho havia distribuït, i veurem si seré capaç de fer-ho, aquesta xerrada col·loqui en quatre apartats:\nUn, de cinc minutets. Voldria fer una petita referència, i em permetreu que ho faci així, a donar uns pocs apunts biogràfics, perquè crec que no ens coneixem prou, ens coneixem una mica, però no ens coneixem suficientment, i pens que sempre pot ajudar una mica més a col·laborar i a intensificar aquesta col·laboració.\nEn una segona part, veuríem les quatre clàusules d’aquest contracte electoral que consider el més avantatjós, o, si voleu, el més útil, per Balears.\nUna tercera part, la destinaria a fixar-nos en què estam establint un bon sistema de propostes concretes, no les veurem totes, però sí algunes.\nI en una quarta part, m’agradaria fer una invitació, a manera de conclusió final.\n1.- UNS QUANTS APUNTS BIOGRÀFICS\nPer què vull començar amb uns quants apunts biogràfics? Na Maria Antònia s’hi ha referit una miqueta. Però és que jo crec que val la pena que se sàpiga, que tenguem present els qui som aquí, gràcies a l’empenta que ha donat el PSM-Entesa Nacionalista durant aquests darrers 24 d’existència damunt d’aquestes illes, aquest que vos parla ha pogut arribar a ser diputat de les illes Balears. Diputat de les illes Balears. El primer diputat mulato de les illes Balears. El primer diputat mulato, que arriba a ser-ho gràcies a un partit nacionalista. I ho diré així, tot i essent descendent de la primera immigració africana que hi va haver aquí a Mallorca.\nLa primera immigració africana que hi va haver aquí a Mallorca. El primer negre que va arribar aquí a Mallorca. Un fill del primer negre que arriba aquí a Mallorca arriba a ser diputat de les illes Balears, perquè hi ha un partit nacionalista democràtic que l’ha col·locat a la seva candidatura i que ha aconseguit d’arribar-hi.\nM’agradaria saber si hi ha cap altre parlament que pugui dir el mateix. M’agradaria saber si hi ha cap altre parlament que estigui en condicions de fer el mateix. I m’agradaria molt saber a veure si aquesta Europa nova que estam a punt de construir durant aquest segle XXI, d’aquí a un parell d’anys, aquest exemple no serà repetit en molts d’altres llocs.\nA més de diputat, sabeu que abans de ser-ho, aquest partit també va aconseguir que jo arribàs a ser regidor de l’Ajuntament de Palma, col·laborant amb en Sebastià Serra, col·laborant amb en Biel Barceló. I vos he de dir que aquesta etapa de quatre anys ha estat una de les més enriquidores que he tengut, des del punt de vista polític. Perquè, tot i estar a l’oposició, això ens ha permès poder transmetre tots tres, en equip, en grup, més els secretaris que hi ha participat, propostes del PSM a la població, que és allò que, en definitiva interessa a un polític. No solament tenir ell una ossamenta ben construïda ideològicament i programàticament, sinó transmetre-la a la societat.\nPerò també m’agradaria aquí recordar que tot això va anar precedit del fet que aquest que vos parla es dedicàs al moviment veïnal d’una manera intensa. Una de les experiències negatives que tenc en aquest moment, una de les sensacions negatives que tenc en aquest moment –i vos ho he de dir així de franc - és que la presència de representants del moviment veïnal en aquesta sala queda pràcticament reduïda a dues o tres o quatre o pentura cinc associacions i entitats. Cosa que em fa pensar que hem de replantejar una miqueta quina és la connexió dels càrrecs públics del PSM-Entesa Nacionalista amb la realitat d’un moviment veïnal. He parlat de Ciutat perquè és allà on hi ha més associacions.\nTot això també va anar precedit d’una feina sindical, d’una feina sindical com a funcionari de la comunitat autònoma, on vàrem contribuir, essent del PSM-Entesa Nacionalista, a fer que l’any 90 hi hagués per primera vegada en la història... el primer concurs-oposició... vint-i-sis dies de tancada de delegats sindicals per aconseguir pressionar l’administració per aconseguir millores en les condicions de treball del personal laboral.\nSé que aquí hi ha gent que també treballa dins l’administració pública. Jo insistiria avui... que estau treballant dins l’administració pública, que faceu saber... que el PSM es presenta dia 12 de març... al Congrés i al Senat. Pens que dins l’administració pública hi ha d’haver moltes funcionàries i molts de funcionaris... políticament, que, si saben que ens presentam, potser que ens donin el seu suport.\nAbans d’això, vaig fer de peó d’ICONA. Perquè, quan vaig acabar la meva etapa anterior dins el món eclesiàstic, i vaig anar a l’oficina de l’INEM que hi havia allà al carrer Ramon y Cajal, se’m va dir que jo no tenia dret a l’atur. I, per tant, em quedava sense feina. I, en quedar sense feina, em vaig haver d’aferrar a allò que hi havia. I afortunadament hi va haver en aquells moments en què la situació laboral era bastant desgraciada, era anar a fer de peó, a fer net a la comuna de Bunyola. Vaig estar uns quants mesos treballant, anant-hi des de les set del matí fins a les cinc del capvespre, conjuntament amb altres treballadors majoritàriament del sector més marginat d’aquesta societat. Allà vaig haver viure de prop allò que representa estar a les ordres d’un capatàs que et fa fer més feina que la que ell fa, et fa fer a tu en un dia molta més feina que la que ell fa en una setmana, per exemple. O haver de caminar a peu, des de Bunyola, fins a dalt de tot de la comuna... del matí quan hi arribes en el camió que t’hi duu, i llavors tornar a davallar de dalt a baix. Això cada dia, durant sis mesos. O haver d’anar a fer feina al camp en aquesta situació, tant si fa sol, com si fa fred, com si fa calor, com si plou. O córrer el risc de pegar foc... a la muntanya, perquè la feina, tal com te la fan fer, com te le feien fer, era d’una manera tan arriscada que alguna vegada vàrem pegar foc a la muntanya.\nI abans d’això encara, també vaig tenir l’oportunitat de treballar dins un petit comerç. No sé si hi ha qualcú de vosaltres que s’enrecordi d’haver anat a comprar nata a una lleteria que hi havia per allà, entre sant Miquel i la Mercè. Es deia que era la millor lleteria on es venia la millor nata de Palma. Era la meva dona, que va morir l’any 1987, la que regentava aquesta lleteria. I també vaig col·laborar amb ella i amb la seva família per dur endavant aquest comerç. Petit comerç. Molt petit comerç. Molt petit comerç i petit comerç molt fotut pel gran comerç.\nAbans d’això vaig treballar per Amnistia Internacional. Més que treballar, la vaig introduir a Mallorca. No existia a Mallorca. L’any 79 aquest que vos parla va fer tots els possibles perquè Amnistia Internacional començàs a existit.\nVaig fundar també el Comitè de Solidaritat amb Amèrica Llatina.\nHavia treballat abans dins el Moviment Escolta i Guiatge de Mallorca. Sé que aquí dedins també hi ha gent que encara ara se sent lligada a aquest moviment educatiu. Voldria recordar a la gent que és aquí dedins que també seria bo que, entre la gent que encara està dins aquest moviment, se sapigués que el PSM-Entesa Nacionalista se presenta dia 12 de març a les eleccions al Congrés.\nI, per acabar aquesta biografia breu, que ha estat més llarga del que em pensava, vull recordar els anys que vaig estar fent feina a Àfrica i a Perú. A Àfrica, perquè em va servir per veure de prop què és la misèria, però també allò que són els genocidis ètnics, allà on en quinze dies es maten més de dues-centes mil persones, no amb armes com metralletes i bombes, sin´´o amb mètodes molt més rudimentaris com poden ser cordes, pedres, pals, aigua, o com vulgueu. La misèria i la violència, vista de prop, sentida de prop, viscuda en carn pròpia. Encara ara tremol, quan sent una sirena d’una ambulància, que em recorden els sirenes que sonaven els vespres quan s’enduien la gent a matar. Encara tremol quan veig que s’aixeca la pols dels camins, que em recorden aquells camions que anaven carregats d’homes que duien a matar. Encara tremol quan veig un uniforme militar, perquè em fa veure que darrera d’un uniforme militar hi havia assasins declarats.\nI Perú. A Perú també, hi vaig anar a passar quatre anys. I allà em va servir per comprendre que els pobles són capaços, quan són conscients de la seva situació, d’emprendre una lluita per alliberar-se de tot allò que els impedeix de ser ells mateixos. I això ho vàrem fer, sobretot, a través de la via sindical, representants del moviment sindical de treballadors del camp i també de treballadors de l’ensenyament. Allà no varen ser 26 dies de tancament, allà varen ser 46 dies de vaga general en tota una ciutat de 300 mil habitants, al front de la qual aquest que vos parla, en representació de l’església, perquè allà jo era el vicari general de la diòcesi, va haver de servir d’intermediari entre l’exèrcit peruà i les forces educatives i camperoles que havien fet la moguda.\nVos he volgut dir tot això, perquè són elements que jo crec que contribueixen a fer que un valori amb molt més intensitat allò que representa el nacionalisme democràtic del PSM-Entesa Nacionalista. Jo no puc dir que el PSM no sigui d’esquerres. Perquè, si digués que el PSM no és d’esquerres, no seria el meu PSM. No ho puc dir jo, que no sigui d’esquerres el PSM. Tampoc no ho ha dit cap òrgan del partit. I el Consell de Direcció Política n’ha refermat la condició esquerrana, del PSM. Jo no puc dir que el PSM sigui un partit que s'’conformi amb la situació en què es troba i amb la situació en què està. Ha de ser disconforme amb la situació social. Perquè entenc que el PSM, des dels seus orígens, per això ha lluitat i per això ha treballat. Jo no puc dir que el PSM pugui qualque dia deixar de ser ecologista. Perquè el medi ambient és allà on es desenvolupa la vida de la societat i la vida de la ciutadania.\nJo he de dir que el PSM, des dels seus orígens i també avui, continua essent un partit nacionalista, ecologista i d’esquerres. Que allò que defensa és per a aquestes illes Balears un millor futur, que sia millor que aquest present, i que sia molt millor que el passat. Però que agafi del passat tot quant pugui esser profitós per al futur, i que rebutgi del present tot quant resulti negatiu.\n2.- LES QUATRE CLÀUSULES D’UN CONTRACTE ELECTORAL\nSegon apartat. Si vos avorriu una mica, m’ho deis, eh? Si trobau que he de canviar de to, perquè a vegades pot passar que un xerra i xerra, però els altres s’adormen s’adormen. I tampoc no és aquesta la meva intenció. M’agradaria entrar amb olivetes ja, i fixar-nos en quines són les quatre clàusules del contracte electoral que jo qualific com el més avantatjós i el més útil per Balears.\nSón quatre clàusules que les trobau aquí, i, a més, de diferent color. Blau-morat, vermell, negre, verd. Aquest programa, des del meu punt de vista, és un programa que crec que resulta modèlic en una campanya electoral. Perquè no només resulta atraient i atractiu pel format que té. És molt manejable. Com que atreu l’atenció. Fa ganes de dir "voldria saber què diu això". Com pel contengut.\nCrec que el contengut d’aquest programa, que ha estat elaborat pels òrgans del partit, amb molta col·laboració i participació de molta de gent, és un programa fascinant, és un programa que, se’l comença a llegir, crec que s’hi ha d’entusiasmar. Perquè és apassionadament interessant. Des del principi fins al final.\nI el fet que s’hagi distribuït en quatre capítols, crec que tampoc no és perquè sí. Són quatre capítols que consider que són superinteressants. I que pens que, des del PSM-Entesa Nacionalista, els hem d’intentar escampar pertot arreu.\nPRIMERA CLÀUSULA: Una representació digna a Madrid\nAquestes quatre clàusules, aquests quatre capítols, comencen per un que diu: "La importància d’una representació digna a Madrid".\nVoldria dir dues parauletes sobre això. Perquè, en el temps que duim de campanya, ja hem anat dient coses. Però pentura no tots els qui som aquí les hem pogut escoltar i, sobretot, les hem pogut reflexionar. "La importància d’una representació digna a Madrid".\nSom a finals del segle XX, a punt de començar el segle XXI. Som a l’any 2000. Duim vint-i-quatre anys d’existència com a partit. Vàrem nàixer, hem crescut i ens hem enfortit aquí. No tenim per damunt nosaltres cap altre que ens digui per allà on hem d’anar. Nosaltres mateixos, com a partit polític, ens podem organitzar a la nostra manera. Hem intentat presentar a la nostra població unes propostes polítiques que nosaltres creim que són les millors per a les nostres illes.\nI tot això xoca amb què? Amb el fet que els representants d’aquestes illes nostres a Madrid, els que hem tengut fins ara, ens hi ha representat tan malament que la relació illes Balears-Estat espanyol – i el nostre Secretari General i el Vicepresident del Govern de les Illes Balears ho han repetit contínuament – és un mal negoci. La nostra relació, la relació de les illes Balears amb l’Estat espanyol és un mal negoci. En sortim perdent.\nEstà clar que no hi ha ningú que vulgui fer un negoci amb el qual en surti perdent. A nivell individual, ni familiar, ni municipal. A nivell de comunitat autònoma tampoc. La nostra comunitat autònoma, les nostres illes Balears – Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera – no anam de fer negocis d’aquestes característiques. Mals negocis, insistesc.\nSi és que no ens queda més remei que haver de mantenir negocis amb l’Estat espanyol, en volem sortir guanyant sempre. Aleshores és bo que a Madrid hi hagi una representació nacionalista, perquè hi hagi una representació digna d’aquestes illes.\nI això m’heu de permetre que vos ho digui perquè amb la meva, no sé com s’ha de dir aquesta paraula, perquè s’ha de tenir molta de cara per anar-se’n a en Jaume Matas i dir-li: "Jaume, si tu vols esser sincer amb tu mateix, hauràs de reconèixer que ens necessites, no per ser del PP, però sí per ser del PP de les illes Balears. No seràs mai del PP de les illes Balears, si no tens un diputat nacionalista a Madrid, que exigesqui, que estiri, que reclami, que faci veure als teus que allò que tu demanes val la pena donar-hi suport.\nIgualment als representants del partit Socialista Obrer Espanyol. Ells mateixos ens necessiten. No per ser PSOE, però sí per ser PSOE de les illes Balears. Perquè nosaltres, que hem pogut seguir una miqueta com ha anat tot això, hem vist que aquestes dues formacions polítiques aquí han votat una cosa a favor, però llavors allà l’han haguda de votar en contra. I és la mateixa formació política.\n¿Com quedam? ¿Com és possible que aquest parlament que es diu que representa la sobirania dels pobles de les illes Balears.\nPer això és que nosaltres demanam, per la importància d’una representació digna a Madrid, demanam que hi hagi un nou model d’estat, de caràcter plurinacional. I que d’això se’n convencin també el PP i el PSOE. Que nosaltres ja hi estam convençuts. Nosaltres ja veim quina és la realitat de l’Estat espanyol. Veim que Espanya no és una nació, sinó un conjunt de nacions. Nosaltres veim que hi ha Galícia, que hi ha el País Basc, que hi ha Catalunya, que hi ha el País Valencià,, que hi ha les illes Balears, que hi ha Canàries, que hi ha Andalusia, que hi ha la resta. Això ja ho veim. Ja fa estona que ho veim.\nEls que no ho veuen són aquests que ens han estat governant dotze anys, i aquests altres que ens han estat governant quatre anys des del govern de l’Estat. Els hem de convèncer, que obrin els ulls i vegin què és allò que hi ha, i reconeguin la realitat plurinacional de l’Estat espanyol.\nSEGONA CLÀUSULA: L’economia al servei de les persones.\nLa segona clàusula fa referència a l’economia. L’economia del nostre país, totes les anàlisis ho indiquen, i aquí hi ha en Toni Monserrat, em pot desmentir si és que vaig equivocat, però tot sembla que és així, que tots els indicadors econòmics assenyalen que la situació econòmica en aquests darrers anys en aquest país nostre que conformen les illes Balears, l’economia ha anat creixent. Hi ha hagut un creixement fort, considerable de l’economia. Hi ha hagut un ingrés de riquesa aquí dedins.\nPerò, en la mateixa mesura que hi ha hagut un augment de riquesa, també hi ha hagut un augment d’empobriment. Un augment d’empobriment, perquè des de l’Estat se’ns ha anat xuclant més.\nNosaltres volem canviar tot això, i volem evitar que això continüi en el futur. I dins aquest programa presentam allò que en deim un concert econòmic entre l’Estat i les illes Balears, allà on la comunitat autònoma recapta tots els impostos i llavors faci arribar a Madrid la quantitat que s’hauria acordat per repartir entre les altres comunitats autònomes i pagar tots els serveis que, des de l’Estat, se’ns presten aquí.\nTERCERA CLÀUSULA: La construcció d’una Europa nova\nI en aquesta, hi insistesc molt durant la campanya, perquè crec que és per allà on hauríem d’entrar. Nosaltres estam il·lusionats en la construcció d’una Europa justa i cohesionada. I aquesta Europa justa i cohesionada que nosaltres volem no és fàcil fer-la. Impossible, des del nostre punt de vista, fer-la si anam construint Europa des d’aquests Estats, Estats ja caducats, que ja no serveixen per res positiu per als membres que els integren, sinó que els ofeguen de cada vegada més.\nApuntam cap a la construcció d’una Europa en base a pobles i nacions, en base al nostre poble i nació que constitueixen les nostres illes Balears, a mi em sembla que és cap allà on hem d’apuntar i cap allà on, amb la presència nostra al Congrés de Diputats, hem d’empènyer, perquè la resta de formacions parlamentàries també se’n convencin.\nI, com a eina, nosaltres introduïm la integració lingüística, cultural i social.\nEls qui tenim l’oportunitat d’entrar dins internet, i se vos ocorre mirar la pàgina web relativa a mallorcaweb – faré propaganda de mallorcaweb en aquest moment, perquè crec que, per poc temps que tengueu, valdria la pena que hi entràssiu; és des de mallorcaweb que també podreu arribar a psm-entesa.org, que és la pàgina web que té el nostre partit – allà veureu que figura també propaganda electoral. He rebut una carta allà on se’m diu que es tracta del primer polític d’aquestes illes Balears que fa propaganda electoral a través d’internet, amb un "banner", com es diu allò que es posa a dalt, es remena i es mou, i pitges cap enllà on vols arribar... "banner"... Cecili Buele, per la integració lingüística, cultural i social... PSM-Entesa Nacionalista i som nosaltres. Pitges allà damunt; pitges allà i et duu a dos grans llacs, on n’hi ha un que diu PSM-Entesa.org, allà on surt el programa electoral. Aquest programa no importa que el compreu. I, a més a més, hi ha de tot, tot clavat, fotos... I llavors n’hi ha un altre que diu "Especial Cecili Buele". I aquí hi podeu entrar. Si entrau en aquest "Especial Cecili Buele" hi veureu tots els articles que he anat enviant d’ençà que estic a la conselleria de Cultura i Joventut, sia com a Conseller, sia com a ciutadà, sia com a membre d’aquest partit: història de l’arxiu de la parròquia de Santa Eulàlia, n’és un; però també hi ha altres temes que no tenen res a veure amb arxius... "650 anys enrera", m’estava referint a la batalla de Llucmajor, d’en Jaume III; i altres temes que, en aquest moment, no hi ha per què haver de treure.\nVos dic això perquè integració lingüística, cultural i social, m’agradaria que fos el meu estendard i la meva senyera. I m’agradaria també que fos l’estendard i la senyera del PSM-Entesa Nacionalista. Que quan es parli del PSM-Entesa Nacionalista, es pugui dir que és el partit que defensa més aferrissadament allò que se’n diu integració lingüística, cultural i social.\nI per què dic això? Jo estic convençut d’un doi que vos diré ara, però que el vos vull dir, perquè n’estic convençut. Estic convençut que, si tots els habitants, dones i homes que trepitgen aquestes terres nostres, fessin la passa – que jo crec que no és difícil, però que és impossible – de dir "bon dia" sempre, "bones tardes" sempre, "bon vespre" sempre, s’hauria fet la primera passa cap a la integració cultural i social de tota aquesta gent. Atrevir-se a dir "bon dia", "bones tardes" o "bon vespre", segons l’hora, s’entén. Vull dir que no diguin "bon jour", o "good morning", o "guten abend", o "buenos días". Que diguin "bon dia", "bones tardes", "bon vespre". Crec que és la primera passa endavant que fa un ciutadà o una ciutadana cap a la seva integració cultural i lingüística. És molt fàcil dir "bon dia". Dic que és impossible que tothom ho arribi a dir.\nPerò ¿per què no hi podem aspirar, a l’impossible? ¿Per què no hem d’anar a cercar aquelles situacions que nosaltres consideram que són les millors per al nostre poble?\nQUARTA CLÀUSULA: La millora del planeta Terra\nI acab aquest segon punt. El tercer, esper que sia més breu.\nLa quarta clàusula d’aquest programa, que és aquest punt que està escrit en verd, vol ser una contribució illenca a la millora del planeta Terra. Gairebé res!.. Bé, però és que des d’aquestes illes nostres no ens conformam a fer unes illes Balears cohesionades, socialment reconstruïdes, políticament ben refermades. Tampoc no ens conformam a tenir una representació digna a Madrid. Tampoc no ens conformam a aportar qualque cosa positiva a la construcció d’aquesta Europa nova que durant aquest segle XXI es construirà.\nAspiram a influir positivament damunt del nostre planeta. Gairebé res.\nPerò és que no som els primers illencs que ho intentam. Set segles enrera ja hi va haver gent nascuda a Palma que va intentar fer això. Va intentar influir a Europa. Va intentar influir en el món conegut d’aquell temps. Va intentar influir al nord d’Àfrica. Va intentar influir en els ambients eclesiàstics, que en aquell temps eren els més poderosos, al segle XIII. Va intentar influir en els reis i monarques d’aquell temps. I ho va aconseguir. I havia nascut a la plaça Major de Palma. Li deien Ramon, de nom, i Llull, de llinatge. Més mallorquí impossible. Ramon Llull.\nEncara ara hi ha gent que viu d’allò que aquell home va escampar i va sembrar. I, afortunadament, va en augment. Lamentablement, va més en augment fora d’aquestes illes que no a dedins. Però pens que no perquè això sigui així vol dir que seguirà així.\nSi ho varen fer set-cents anys enrera homes com aquest i d’altres que varen influir en la història, en la cultura, en el comerç, en l’economia, en les relacions internacionals ¿per què no ho hem de fer nosaltres?\n3.- PROPOSTES CONCRETES\nAcabaria referint-me al tercer punt perquè avui, quan qualcú m’ha comentat la intervenció que vaig tenir ahir a través de Telenova – jo sempre he demanat, com que estam en confiança pens que vos ho puc dir així, que no vaig endarrer que se’m digui si va anar bé, i va ser bo i me va agradar, no;... a la inversa, què és allò que no va sortir bé, què és allò que no va agradar, què és allò que es considera que s’hauria de retocar -. I ja és la segona o la tercera vegada que se’m diu que allò que importa és que hi hagi propostes concretes. Que aquest que vos parla xerra i xerra, però no concreta.\nBé. Jo sempre he sentit dir, pentura és per deformació professional, que quan un pagès surt al camp, té un moment que és per llaurar i no sembra, un altre moment és per sembrar i no rega, un altre moment és per regar i no sega, i un altre moment és per segar i llavors recull. Però voler llaurar, sembrar, regar i segar al mateix moment, francament això em sembla que és un gran desbarat.\nDe tota manera, accept aquesta crítica. I, de fet, tenim, com vos he dit, 297 propostes que figuren en aquest programa. D’aquestes 297 n’hi ha 160 que fan referència a les illes Balears.\nMolt rapidíssimament, si vos sembla.\nRespecte de la primera clàusula, que és sobre la importància d’una representació digna a Madrid i que, com vos he dit apuntam a treballar per tenir un nou model d’Estat plurinacional, voldria recordar-vos 4 d’aquestes 72 propostes concretes que hi ha, referides a aquesta clàusula. N’hi ha 72. Faré referència a 4:\nUna és la reforma de la Constitució, perquè volem construir un Estat plurinacional i volem redefinir el paper de les illes Balears dins l’Estat espanyol, amb la fórmula definitiva de finançament i fiscal, mitjançant el concert econòmic.\nUna segona proposta va a favor d’una descentralització administrativa. Reclamam l’administració única. Volem buidar de funcions les delegacions del govern. Volem que despareguin les delegacions provincials de tots els ministeris, en aquelles matèries que ja han estat transferides. Volem reformar el senat: la seva composició, la manera d’elegir-ne els membres, les seves funcions. Volem fer una política de cooperació i de pau, que s’enfronti a aquests plantejaments de política exterior que estan més basats en allò que és la seguretat i la defensa.\nAixí, amb poques paraules vos estic dient algunes propostes concretes d’aquestes 72 que figuren en aquesta primera clàusula.\nDins la segona, referida a l’economia que volem que sia al servei de els persones i propugnant un concert econòmic, hi ha un aspecte que jo crec que és ben original, perquè, qualsevol que l’obri, el mira i diu: "bé, idò mira, això aquí està molt clar, està claríssim". I són aquestes dades gràfiques on els tècnics que en saben molt diuen: "això està mal fet, aquí no hi ha xifres absolutes". No, això està fet perquè la gent ho entengui, perquè la gent que agafi això i no té massa idea d’economia, quan vegi que, en el positiu, a la coa, en el negatiu al davant.\nSituació econòmica actual: Salaris, per davall de la mitjana espanyola. Tan per davall que, si un mira les illes Balears, i només en tenim cinc que són darrera, tots els altres van davant. Són dades oficials. No ens les hem inventades. Són dades extretes de la informació oficial.\nNivell formatiu dels nostres joves. Amb qui ho comparam? Amb Irlanda, Grècia, Luxemburg, Itàlia, conjunt d’Espanya, illes Balears i Portugal. Nivell formatiu dels nostres joves. De tots aquests que vos he dit només n’hi ha un que estigui pitjor que nosaltres: Portugal. Això figura aquí. Dades oficials.\nMés dades: treball estacional i temporal. Qui més qui manco apunta a tenir un treball fix, un treball permanent, un treball del qual no pugui dubtar si s’acaba. Aquí sí que és increïble, però són dades oficials. Jo no me les invent. Totes les comunitats autònomes, desset comunitats autònomes: treball estacional i temporal. La que en té més 5,15%. Quina és? Canàries... Reteniu aquest número. La que en té més, de treball estacional i temporal, Canàries. No! N’hi ha una altra que li guanya. N’hi ha una altra que li guanya i té el 13,50%. Quina és aquesta? Aquesta és Balears. Balears 13,50%. M’estic referint a nivells de treball temporal i estacional. Treball que no cotitza els dotze mesos. Només en cotitzen sis. Per tant, per fer-ne 10 anys n’has de fer 20, perquè només compta mig. Etc etc. Allà on més es veu això és aquí, a les illes Balears: 13,50%.\nPensions de jubilació. De les 17, al darrera només en tenim 2. Una és Extremadura i l’altra és Galícia. Totes les altres 14 ens van davant. Pensions de jubilació: els tercers, començant per la coa.\nMedi ambient en perill. I com no ens ha d’estranyar que la gent sensible a la protecció del medi ambient es mogui i actüi. ¿Sabeu quina és una altra vegada la que té – durant l’expansió econòmica... i fa que els recursos naturals quedin més malparats. Hi ha una demanda energètica que està molt per damunt de les possibilitats del sistema. Hi ha quilos de residus sòlids urbans que cada habitant genera, segons les comunitats autònomes; anem a veure, doncs, quines són les que generen més quilos de residus per habitant. La que en genera més poca quantitat: Galícia. No arriba a un quilo: 0,88. La que en genera més, Canàries: 1,66. ¿I nosaltres on som? No som ni per davall de Galícia, però sí que estam per damunt Canàries: de 1,66 passam al 2,02. Som la comunitat autònoma que genera més quilos de residus per habitant.\nAixò ho hem de canviar. I pens que la manera millor de canviar-ho és aconseguir que una representació digna, nacionalista, democràtica del PSM sia a Madrid.\nEm sap molt de greu allargar. Pens que fa més de mitja hora que hi som. Però m’agradaria fer referència als dos darrers punts, que eren: la construcció d’una Europa justa i cohesionada, i la contribució illenca a la millora del planeta Terra.\nPropostes que feim: 130. No totes, en diré cinc o sis.\nPolítica laboral progressista. Reducció progressiva de la jornada laboral. Pensions: mesures que corregeixin les desigualtats de pensionistes de les illes Balears respecte de la resta de l’Estat. Transferència de l’INSALUD, amb inversions necessàries, totes les que facin falta. Equiparació de llits hospitalaris per habitant, amb la mitjana estatal. Eliminació dels programes del 0,5% de l’IRPF – allà on posen la creueta a la declaració per altres finalitats d’interès social: 100% d’aquestes quantitats que passin a les administracions autonòmiques i locals. Propostes de discriminació positiva a favor de l’ensenyament públic. N’hi ha moltes més, fins arribar a 130. La darrera de totes són propostes de fer que l’Estat es comprometi al finançament de la preservació del medi ambient a les illes Balears.\n4.- INVITACIÓ, A MANERA DE CONCLUSIÓ\nVos he dit que acabaria amb una invitació a manera de conclusió, que ja l’he dita i que, per tant, no serà gens novedosa.\nPrimer de tot, vos vull agrair que m’hàgiu aguantat i suportat durant tot aquest temps. N’hi ha hagut qualcun que feia ganes d’endormir-se, però no ho ha arribat a aconseguir, s’ha aguantat, s’ha dominat. N’hi ha hagut d’altres que supòs que deuen haver dit "aquest ‘tio’ que ens ha de venir a dir allò que nosaltres ja sabem". Però bé, ho hem dit d’una manera allà on hi som tots plegats. Això pentura un ho sap individualment, però amb altres també va bé que se sàpiga. I tercer, crec que hem pogut aconseguir-ho fer, sense que hi hagi hagut tampoc massa desgavell.\nUna invitació a manera de conclusió final, vos he dit que ja l’havia dita. Crec que tots els qui som aquí ens n’hem d’anar amb la convicció profunda que aquest que vos parla està convençut que dia 12 de març, enguany, aquestes illes Balears i Pitiüses donaran suport a la candidatura del PSM, amb la força suficient perquè s’obtengui per primera vegada en la història una representació digna a Madrid. N’estic convençut. I puc anar equivocat. I acceptaré l’error... Però en aquest moment estic veient que és molta la gent que desitja dia 12 de març votar aquesta opció nacionalista democràtica. Hi ha molta de gent que veu que la representació que hem tengut d’aquestes illes Balears al Congrés de Diputats i al Senat ha estat més que insuficient. Hi volen veure no tant cares noves com postures noves, polítiques noves.\nI crec, i vos voldria contagiar de l’optimisme que tenc, convidant la gent a fer que sàpiguen que el PSM es presenta, i que el PSM em presenta, a mi, i presenta altres tretze persones, les quals conformam la candidatura al Congrés i al Senat. Hi ha qualcú que es gira cap aquí, hi ha qualcú que es gira cap enllà, i deu dir ¿on són els tretze? Sis diputats o diputades, més tres suplents, són nou. Dos al senat, més dos suplents, fan quatre. Nou i quatre, tretze.\nTretze persones. I a més a més d’aquestes tretze persones hi ha altra gent que està col·laborant des del partit per fer que això avanci. Fer saber a tothom que el PSM es presenta a les generals. Fer saber a tothom que el PSM presenta Cecili Buele encapçalant aquesta candidatura, seguida d’altres tretze persones. Fer saber tothom que val la pena donar-hi suport. I fer saber a tothom que ara és més a prop que mai la presència d’uns candidats nacionalistes al Congrés de Diputats.\nVos encoratj des d’ara fins al 12 de març a fer tot el que estigui al nostre abast per aconseguir que aquest home també dia 13 de març pugui dir que deixa de ser diputat del Parlament de les illes Balears i passa a ser diputat del Congrés. Gràcies.\nI moltes de gràcies, per haver-me aguantat fins ara.


Ximo Puig presenta la Comunitat Valenciana com a destinació segura, a Fitur - À Punt\nXimo Puig presenta la Comunitat Valenciana com a destinació segura, a Fitur\nLes bones dades sanitàries al territori serveixen com a atractiu per a recuperar el sector turístic en el Dia de la Comunitat Valenciana, a Fitur\nXimo Puig presenta la Comunitat com a destinació segura, a Fitur / À Punt NTC\n21 de maig 2021 - 22:16\nAmb motiu de la celebració del Dia de la Comunitat Valenciana a Fitur, el president de la Generalitat, Ximo Puig, ha presentat aquest divendres l'oferta turística del territori, enmig d’un clima de moderat optimisme degut a les darreres dades de la pandèmia a la comunitat autònoma. El cap del Consell ha volgut donar el missatge que la Generalitat és “la destinació més segura d’Europa”.\n“És absolutament necessari que aquesta mobilitat siga, finalment, el que ens acoste a tindre una temporada turística positiva”, ha emfatitzat Puig a l’equip d’À Punt NTC.\nEl govern autonòmic té ja la vista en les diverses celebracions que comencen a arribar els pròxims mesos a la ciutat de València, com és el cas de l'any Berlanga, la candidatura de la ciutat als Gay Games o l'Eurobasket Femení, que es convertirà en aliat del turisme.\n“La ciutat de València ha de créixer i d’eixir de la crisi econòmica que ha patit també per la Covid-19 i té l’esport com un aliat”, ha assegurat la regidora d’Esports de la capital del Túria, Pilar Bernabé. “Fitur ens ha donat una esperança a tots els municipis turístics i ja veiem la llum”, ha afirmat la regidora de Turisme de Borriana, Sara Molina. Així ho considera també l’alcalde de Benidorm, Antonio Pérez: “En definitiva, hi haurà una obertura al públic en general a partir de demà i valorarem quina capacitat ha tingut la fira per a atraure gent”, ha manifestat.\nDemà el públic general podrà accedir a la fira per primera vegada des de l'inici de la pandèmia.


La xifra d'aturats del mes de setembre davalla un 11,4% respecte de l'agost\n2 min. Andorra la Vella 14/10/2020 20:08\n651x366 Els despatxos del Servei d'Ocupació. / ANA Arxiu Els despatxos del Servei d'Ocupació. / ANA Arxiu\nLa xifra de persones que es trobaven a l’atur a finals del mes de setembre continuen l’evolució a la baixa des que el mes de juny es va assolir el màxim històric. D’aquesta manera, el mes es va tancar amb 810 persones a la recerca de feina, la qual cosa representa un 11,4% menys que el mes d’agost, quan el total era de 914 persones.\nAixí ho ha exposat el ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo, que ha afegit que s’ha incrementat el volum de persones que estaven inscrites a Ocupació per obtenir una millora laboral. Així, es passa de les 548 del mes d’agost a les 615 del setembre. El ministre també s’ha referit als llocs de treball oferts a través d’Ocupació, que al mes de setembre han experimentat una davallada del 8,1% respecte del mes d’agost, situant-se en 708, i un descens de l’1,7% si es tenen en compte les dades del 2019. Pel que fa a les persones que han trobat feina durant el mes de setembre, cal destacar que 69 han estat contractades a través del Servei d’Ocupació, 38 de les quals en el marc del programa específic per al sector públic i entitats socials de foment de la contractació per donar resposta a la situació causada per l’emergència sanitària. A més, ha indicat el ministre, 195 persones també han trobat feina pels seus propis mitjans.\nAltra dada facilitada pel ministre posa en relleu que a finals del mes de setembre hi havia 184 beneficiaris de la prestació per desocupació involuntària, 53 de les quals decretades pel Govern i 131 corresponents a les ajudes ocasionals per desocupació arran de la situació de pandèmia. També ha concretat que per fer front a aquestes prestacions el Govern hi ha destinat 103.204 euros al mes de setembre.\nEl ministre ha destacat que és “una bona notícia” que s’hagi reduït a gairebé la meitat la xifra d’aturats respecte del mes de juny i ha afegit que s’espera que aquesta reducció continuï, especialment durant la temporada d’hivern, tot i que ha reconegut que els mesos d’octubre i novembre poden ser complicats pel que fa a l’increment de desocupats.\nGallardo també ha destacat que a finals del mes de juliol la xifra d’assalariats s’elevava a 37.488 persones, una dada lleugerament inferior a la del mateix mes del 2019 (-2,5%) i similar a la que es donava el 2018.\nL'atur femení baixa un punt\nLes transaccions immobiliàries s'incrementen un 4% el tercer trimestre de l'any


Els barons guanyen el pols i el PSOE s'abstindrà per facilitar la investid\nEls barons guanyen el pols i el PSOE s'abstindrà per facilitar la investidura de Rajoy\nL'abstenció s'ha imposat per 139 vots a 96 al carrer Ferraz\ndiumenge, 23 d’octubre 2016 - 11:52h\nUna imatge de la reunió del Comitè Federal del PSOE que ha tingut lloc aquest diumenge. | Europa Press.\nEl comitè federal del PSOE no ha donat cap sorpresa d'última hora. El màxim òrgan de la direcció del partit ha optat pel «mal menor» segons paraules del cap de la gestora Javier Fernández. Després de quatre hores de debat i més de cinquanta intervencions, els socialistes han decidit votar «no» en la primera votació i abstenir-se en la segona, d'acord amb la proposta presentada per l'eurodiputada Elena Valenciano. Així doncs, no hi haurà terceres eleccions i Mariano Rajoy serà reelegit president. L'abstenció s'ha imposat per 139 vots als 96 partidaris del «no».\nEl que encara és una incògnita és com es materialitzarà aquesta abstenció. Durant la setmana vinent la gestora del PSOE decidirà si els socialistes s'abstenen en bloc, la fórmula preferida per la mateixa gestora i per Susana Díaz, o si es produeix una abstenció tècnica per part dels onze diputats necessaris per investir Rajoy president.\nCom era d'esperar, l'abstenció ha estat abraçada amb ganes pels delegats de les federacions més grans i amb més representació en el comitè: Andalusia, Castella-la Manxa, Astúries, Extremadura i Aragó. El sector més crític, el des socialistes catalans, ha votat «no», però la seva dissidència no ha estat suficient per fer contrapès al nucli dur del partit. També han fet front als barons les federacions del País Basc i les Balears.\nAl Comitè Federal d'aquest diumenge han assistit 219 acreditats, que suposen un 82 per cent del total d'integrants del màxim òrgan de govern entre congressos, però 34 persones menys que en la reunió del passat 1 d'octubre. Aquesta va tenir com resultat la dimissió del secretari general del partit Pedro Sánchez i la sortida del que quedava de la Comissió Executiva Federal després de la dimissió, uns dies abans, de 17 membres de la direcció socialista.


Mars de gesta tracta l’encontre de dos jubilats en una area de servei de carretera en l’epoca estiuenca. Un d’ells, l’Alvar, ha estat abandonat per la seva família en aquest lloc. L’altre, el Faustí, aprofita la parada per fugir de la seva família i iniciar una nova vida lluny d’ells. Per a un, la nova situació és desesperada i frustrant. Pero per a l’altre és un alliberament.\nLa finestra, obra guanyadora del premi Buero Vallejo, és un monoleg on la Berta, una guia turística, porta turistes d’alt poder adquisitiu a fer un tour en un pis buit i ple de runes d’una ciutat en guerra. L’agencia que ha preparat el tour esta especialitzada en aquesta mena de tours: visites a camps de refugiats, camps de mines, fosses comunes, afusellaments... a les quals els clients responen amb entusiasme i satisfacció.\nSota terra ens explica l’obsessió d’una filla per trobar el cos del seu pare, que sospita que va ser mort i enterrat, durant un conflicte civil, als afores del poble on ella viu, i que no va fugir a l’estranger com pensa tothom.


Itàlia a l'avantguarda (Josep Ramoneda)\nItàlia a l'avantguarda\nJOSEP RAMONEDA 03/02/2013 00:00\nSempre és útil estar atent al que passa a Itàlia, perquè en moltes coses és l'avantguarda d'Europa, encara que sigui per conduir-nos a la rereguarda. A principis dels noranta, uns empresaris van voler trencar l'oligopoli econòmic que va dominar la Itàlia de postguerra i uns quants jutges agosarats van dinamitar el corrupte règim democratacristià que havia governat el país sobre una inestable estabilitat garantida pel Vaticà, la Màfia i el partit comunista. Aquest processos sovint tenen destins inesperats.\nEn aquest cas, el resultat imprevist va ser el berlusconisme. Un règim personal de pèssimes formes i poques idees però clares: legalització dels privilegis dels més poderosos i control social a partir del domini absolut dels mitjans audiovisuals. Un cop més l'esquerra va fer un paper d'estrassa i els excomunistes de D'Alema van jugar un paper decisiu en la normalització i consolidació del règim berlusconià. El model va fer fortuna a Europa i ens va dur pels camins de perdició de la crisi. Els èmuls de Berlusconi es van cuidar prou de guardar les formes perquè no se'ls veiés el llautó, encara que a alguns, com Sarkozy, els va costar reprimir-se.\nDesprés va venir l'episodi Monti. Les autoritats europees van fer un assaig de l'autoritarisme postdemocràtic, en què s'estan doctorant, col·locant un primer ministre a la seva mida sense reconèixer el dret dels ciutadans a dir-hi la seva. Paga la pena que ho tinguem present: Europa podria intentar una cosa semblant si Mariano Rajoy se n'hagués d'anar a casa pel cas Bárcenas.\nAra Itàlia entra en una nova fase de dispersió. Amb el retorn del populisme berlusconià per un cantó i l'aparició del populisme de Beppe Grillo per l'altre. Amb un candidat que no es presenta (l'inefable Monti) i tres partits que el representen. I amb un sol partit de la vella escola, l'esquerra de Bersani. ¿Una premonició del que passaria aquí, amb els principals partits a la baixa i espai per a tot tipus de sorpreses? Itàlia sempre va al davant, camí de no se sap on.


Xavier Sala i Martín, "Cap on va la borsa?" - la serp blanca\nXavier Sala i Martín, "Cap on va la borsa?"\nCAP ON VA LA BORSA?\nHi ha una dita castellana que diu així: ¿Dónde va Vicente? Donde va la gente.\nPer què els grans inversors venen, de sobte, milions d'accions, la qual cosa precipita caigudes de la borsa? Doncs perquè fan com la resta de la gent, que segueixen en Vicente. I què fa en Vicente? Doncs vendre, com l'altra gent. O sigui que en Vicente segueix la gent i la gent segueix en Vicente. I, a la fi, tothom es mou com un ramat de bens, pels camps financers del món. I els mercats de valors pugen i baixen sense que ningú no ho pugui explicar.\nEn realitat, tots ens comportem com bens alguna vegada. Ho fem, per exemple, quan anem a sopar, com a turistes, en una ciutat desconeguda. Abans d'entrar en un local, mirem per la finestra per veure la gent que hi ha dins. I si veiem que està buit, pensem que la gent local deu estar ben informada i que no els agrada aquell restaurant. Prenem l'escassetat de clientela com a indicador de la mala qualitat del menjar, i entrem al restaurant del costat, on hi ha alguns clients (que probablement també són turistes despistats). El problema és que, minuts més tard, arriben altres turistes, els quals, en veure que el primer restaurant continua buit, ens veuen a nosaltres per la finestra i es pensen que nosaltres sabem que el restaurant on estem asseguts és millor, per la qual cosa decideixen entrar al segon local. Al final de la nit, el segon local acaba ple de turistes despistats, mentre que ningú no ha entrat al primer. Per què? Doncs perquè cap dels clients no tenia la més mínima idea sobre la qualitat del menjar, i tots hem cregut que els altres sabien el que feien. Però en realitat el segon restaurant s'ha omplert simplement perquè tots hem seguit la primera persona que ha anat a sopar, la qual possiblement ha escollit a l'atzar. I segur que aquest primer client es deia Vicente.\nAvui dia, el món de les finances s'assembla força a la situació gastronòmica que acabo de descriure, ja que els grans inversors van tan despistats com els turistes. I el que els despista és el futur que ens ofereixen les noves tecnologies. Acabarem tots comprant el menjar per Internet? Si la resposta és que sí, les empreses que es dediquen a vendre menjar per Internet generaran beneficis enormes, i voldrem comprar-ne les accions. Si, per contra, la venda de menjar per Internet fracassa, les empreses del sector perdran tot el seu capital, de manera que ningú no voldrà comprar les seves accions. L'inversor despistat, que, lògicament, desconeix com serà el futur, busca informació, com un turista despistat, en el comportament dels altres. Quan veu que algú ven les accions pensa: "Segur que ell deu saber alguna cosa que jo ignoro i, per tant, jo també vendré." Els altres inversors, que tampoc no saben res (i que els fa mandra fer un estudi seriós sobre les possibilitats d'èxit d'Internet) també venen perquè es pensen que els que hem venut sabem el que fem. I les accions comencen a caure en picat perquè tots segueixen venent, i tots segueixen venent perquè les accions cauen en picat. En realitat, ningú no sap per què passa tot això, però tothom segueix al que ha venut primer, el qual segurament també es deia Vicente.\nAl lector, tot això li pot semblar una mica estrany, perquè és natural pensar que els grans inversors saben el que fan. Al capdavall, han guanyat molts diners comprant i venent a la borsa. Però després un pensa que també hi ha molta gent que ha guanyat molts diners jugant a la loteria i ningú no els considera experts a triar números. Guanyar diners i saber el que s'està fent són dues coses diferents. Alguns grans inversors han guanyat diners (sobretot quan la borsa pujava i era molt fàcil guanyar. Ara que la borsa baixa, la cosa està molt més complicada i molts dels "experts" s'amaguen avergonyits per la seva incapacitat de portar a terme les promeses de guanys que ens feien quan les coses anaven bé). I si no us ho creieu, analitzem què els ha passat a alguns dels gurus més importants de Wall Street com Julian Robertson (de la Tiger's Fund) o Georges Soros (de la Quantum Fund), que han perdut milers de milions de dòlars i que han hagut de tancar i reorientar els seus tan famosos fons d'inversió. O que li ho preguntin als més savis entre els savis: els premis Nobel de finances, Robert Merton i Myron Scholes, l'empresa dels quals, Lang Term Capital Management, va fer fallida miserablement fa un parell d'anys. Si els més savis no saben res, qui, doncs?\nLa resposta ens la dóna l'important llibre Irrational Exuberance que acaba de publicar el professor Bob Shiller, de la universitat de Yale. Els dies que van seguir el crac del 1987, el professor Shiller es va dedicar a entrevistar milers d'inversors de Wall Street, als quals preguntava per què havien decidit vendre les seves accions sobtadament durant aquell fatídic dilluns 19 d'octubre. La resposta va ser sorprenent: "La majoria dels inversors van vendre perquè veien que els altres inversors estaven venent i que els preus estaven baixant." Em pregunto com es deia el primer inversor que va seguir la gent.\nXavier Sala i Martín, Economia liberal per a no economistes i no liberals. Labutxaca.


Dret societari i govern corporatiu - M&P Ledesma Abogados\nDerecho bancario y asesoría jurídica\nSocietari i govern corporatiu\nProcurant unes bones relacions empresarials\nRegulant les relacions entre subjectes del tràfic empresarial, el despatx representa societats i les assisteix en totes les seves operacions i actuacions comercials, tant a escala nacional com internacional.\nImpugnacions d’acords socials.\nAugments i reduccions de capital.\nTransmissió d’accions i participacions socials.\nDeures i responsabilitats d’administradors.\nAcords entre socis.\nSecretaria de consell.\nRealització d’auditoria preventiva (due diligence) respecte a carteres de crèdits fallits i gestió posterior un cop adquirides per fons d’inversió.\nAssessorament i suport legal tant a empreses que decideixin incorporar-se al MaB com a aquelles que ja en formin part.\nEn M&P LEDESMA utilizamos cookies propias y de terceros de sesión y persistentes para analizar tu navegación y obtener estadísticas en base a la misma. Clique aquí para más información. Puedes aceptar todas las cookies pulsando el botón “Aceptar” o configurarlas o rechazar su uso pulsando el botón “Configuración de cookies”.\nAquest lloc web utilitza cookies per millorar la seva experiència mentre navega pel lloc web. D'aquestes, les galetes que es classifiquen com a necessàries s'emmagatzemen en el seu navegador, ja que són essencials per al funcionament de les funcionalitats bàsiques del lloc web. També utilitzem galetes de tercers que ens ajuden a analitzar i comprendre com utilitza aquest lloc web. Aquestes galetes s'emmagatzemaran al teu navegador només amb el seu consentiment. També té l'opció d'optar per no rebre aquestes galetes. Però l'exclusió voluntària d'algunes d'aquestes galetes pot afectar la seva experiència de navegació.\n_ga 3 anyys Aquesta galeta és instal·lada per Google Analytics. La galeta s'utilitza per calcular les dades de visitants, sessions i campanyes i per rastrejar l'ús de el lloc per a l'informe d'anàlisi de el lloc. Les cookies emmagatzemen informació de forma anònima i assignen un nombre generat aleatòriament per identificar visitants únics.\n_gid 24 hores Aquesta galeta és instal·lada per Google Analytics. La galeta s'utilitza per emmagatzemar informació sobre com els visitants fan servir un lloc web i ajuda a crear un informe analític sobre com funciona el lloc web. Les dades recopilades, inclòs el nombre de visitants, la font d'origen i les pàgines, van aparèixer de forma anònima.\nDESAR I ACCEPTA


Jornades de tecnologies lingüístiques lliures en català - speech - community.coopdevs.org\nbaybars 17 Noviembre, 2020 18:16 #1\nUs presentem «Jornades de tecnologies lingüístiques lliures en català» per promocionar i donar suport al desenvolupament obert de les eines lliures en català. Volíem compartir la informació amb vosaltres perquè volem la creació d’una comunitat per millorar i mantenir aquestes eines obertes; i 3 de les 6 sessions estan dissenyades per explicar l’ús d’eines lliures de la parla amb exemples en Python. Seran sessions gratuïtes i en-línia. Us deixem els detalls en dues llengües (castellà a baix):\nposter_jornades1280×800 209 KB\nLes tecnologies de la parla són uns dels elements molt importants de la indústria 4.0, perquè permeten el control dels ordinadors amb comandaments orals. Les empreses grans ja proveeixen solucions en la forma d’APIs i serveis, però aquestes solucions no són personalitzables, molts serveis no donen suport a les llengües minoritzades, i més important té implicacions greus per la privacitat de dades.\nSi formeu part del sector, o us interessa entrar-hi com a desenvolupador/a, emprenedor/a o usuari/ària, us presentem les «Jornades de tecnologies lingüístiques lliures en català» dedicades a assegurar l’ús, el desenvolupament i el manteniment de les eines lingüístiques de programari lliure i obert. Les sessions pels desenvolupadors presentarà la temàtica amb exemples pràctics en Python. Les sessions es realitzaran en-línia per mitjans telemàtics i la participació és gratuïta gràcies al suport del Departament de Cultura.\nPer més informació sobre les sessions, consulta https://collectivat.cat/jornades\nPer la inscripció aquí\nLas tecnologías del habla son unos de los elementos muy importantes de la industria 4.0, porque permiten el control de los ordenadores con mandos orales. Las empresas grandes ya proveen soluciones en la forma de APIs y servicios, pero estas soluciones no son personalizables, muchos servicios no apoyan a lenguas minorizadas, y más importante tiene implicaciones graves para la privacidad de datos.\nSi formáis parte del sector, u os interesa entrar como desarrollador/a, emprendedor/a o usuario/ a, os presentamos las «Jornadas de tecnologías lingüísticas libres en catalán» dedicadas a asegurar el uso, el desarrollo y el mantenimiento de las herramientas lingüísticas de software libre y abierto. Las sesiones para los desarrolladores presentará la temática con ejemplos prácticos en Python. Las sesiones se realizarán en-línea por medios telemáticos y la participación es gratuita gracias al apoyo del Departament de Cultura.\nPara más información sobre las sesiones, consulta https://collectivat.cat/jornades\nPara la inscripción aquí\nbaybars 23 Diciembre, 2020 15:54 #2\nEn aquest fil us faré el resum de cada sessió de les jornades de tecnologies lingüístiques lliures en català. Si heu participat en les sessions o simplement teniu suggeriments, us invito a discutir en aquest fil.\nAbans de tot, per les persones que no van participar en les sessions d’aquesta setmana:\nPodeu veure els vídeos a youutbe\nPodeu descarregar els continguts, les diapositives aquí\nDesprés de cada sessió els continguts d’aquests enllaços seran actualitzats. Podreu trobar tots els continguts sempre al mateix lloc.\nUn petit resum de la sessió 24N, Com els meus dispositius poden parlar en català? Ofertes al mercat i les alternatives lliures:\nDesprés dels detalls de la tecnologia actual de la síntesi de la parla. Hem parlat dels productes que depenen de la funcionalitat de síntesi de la parla, sobretot els productes d’accessibilitat, navegadors (de cotxes), i en àmbit d’edició (diaris, portals de web, podcasts). Un tema molt important era quins d’aquests productes estan en català. Tot i que hi ha alternatives al mercat, les empreses grans (sobretot Google, Apple i Amazon) no tenen suport per al català, a més impedeixen la integració dels serveis externs.\nJa tenim certes tecnologies (com festival i Catotron) el problema és que no estan integrades als productes al mercat\nPer impulsar la integració del català als serveis de les empreses grans, podem crear la demanda, mitjançant l’ús dels productes alternatius en català en lloc dels productes de les empreses grans. (exemple en lloc d’utilitzar Google Maps, Android Auto, Carplay d’Apple i Apple maps; utilitzar Waze que està en català)\nCom podem millorar el motor de Catotron? Ja tenim un conjunt de dades bastant bons del Common Voice, creada per la comunitat. Tot i que és per reconeixement de la parla, es pot investigar maneres d’aprofitar hores extensives dels enregistraments per millorar el suport de dialectes, i prosodi.\nQuè heu pensat de la sessió? Us agraïm si podeu compartir els vostres suggeriments sobre els productes de la parla, i el suport de la comunitat.\nbaybars 23 Diciembre, 2020 15:53 #3\nResum de la sessió de 26N, Donar veu als nostres productes tecnològics: Les eines lliures de Síntesi de la Parla:\nPer aquesta sessió el nostre company Alex Peiró Lilja ens va explicar amb tots els detalls tècnics dels motors de la síntesi de la parla (SP) a més exposar les innovacions recents al camp. Després vam fer un repàs dels nous repositoris de SP al github, i vam comparar diverses opcions. Al final vam entrar als detalls de com desplegar un servidor de Catotron.\nEl projecte de TTS de Mozilla destaca com un repositori molt interessant perquè permet contribucions de les altres llengües. Si contribuïm a aquest repositori, afegint funcionalitats/models del català, la llengua podria tenir una bona visibilitat. A més pel futur, potser tindrem l’interès de Mozilla per la integració del català als seus productes.\nEl projecte de Catotron sempre necessita aportacions, organitzarem els repositoris i la informació per facilitar la contribució al projecte\nCom una innovació, hi ha interès de la comunitat per treballar amb sistemes de traducció automàtica speech-to-speech. Ja hi ha grups de recerca treballant en això, a més hi ha repositoris de programari lliure desenvolupat per la comunitat (específicament dins del repositori d’ESPnet.)\nSi voleu començar utilitzar Catotron, podeu donar una ullada a les llibretes de Python. Si voleu qualsevol funcionalitat extra, ja podeu proposar als issues del catotron i el catotron-cpu. Nosaltres també documentarem les necessitats que detectem, i les publicarem mitjançant els issues de github, d’aquesta manera les persones que volen contribuir al repositori, podrien tenir una idea de la direcció del desenvolupament.\nPodeu veure el vídeo de la sessió a baix\nQuè penseu sobre les innovacions recents al camp de la SP? Voleu integrar aquestes funcionalitats als vostres projectes i productes? Per qualsevol confluència, necessitat o contribució als projectes comunitaris us esperem els vostres comentaris.\nbaybars 23 Diciembre, 2020 15:52 #4\nUn petit resum de la sessió d’1D, Podem automatitzar la transcripció, subtitulació i altres feines lingüístiques?\nL’enfocament d’aquesta sessió era les plataformes disponibles al mercat que ens permetria fer la feina lingüística de transcripció i subtitulació. Després una introducció a la tecnologia del reconeixement de la parla, hem parlat sobre aquestes plataformes i els seus proveïdors de tecnologia. També hem parlat dels detalls de les funcionalitats i els límits d’aquestes plataformes, donant exemples de quins tipus dels enregistraments faciliten millor la transcripció. Finalment hem parlat sobre la situació actual de les tecnologies lliures del RAP, si aquestes tecnologies podien oferir una alternativa més assequible i segura en termes de privacitat de dades.\nA la segona part, el company Artur Vicedo ens va presentar l’estat actual del Common Voice Un petit resum de la sessió 1D, Podem automatitzar la transcripció, subtitulació i altres feines lingüístiques? L’enfocament d’aquesta sessió era les plataformes disponibles al mercat que ens permetria fer la feina lingüística de transcripció i subtitulació. Després una introducció a la tecnologia del reconeixement de la parla, hem parlat sobre aquestes plataformes i els seus proveïdors de tecnologia. També hem parlat dels detalls de les funcionalitats i els límits d’aquestes plataformes, donant exemples de quins tipus dels enregistraments faciliten millor la transcripció.\nFinalment hem parlat sobre la situació actual de les tecnologies lliures del RAP, si aquestes tecnologies podien oferir una alternativa més assequible i segura en termes de privacitat de dades. A la segona part, el company Artur Vicedo ens va presentar l’estat actual del Common Voice, un projecte de recopilació de dades, específicament dissenyat pel RAP. El projecte té un impacte molt important, amb un volum de dades bastant grans (més de 600 hores). L’Artur ens ha explicat també de com contribuir al projecte com voluntaris.\nAl final de la sessió hem parlat conjuntament: La necessitat d’ampliar la diversitat de les dades, en general i també dins del Common Voice. Pel Common Voice, necessitem més veus femenines, i en general necessitem més diversitat dels dialectes. S’ha proposat l’ús dels enregistraments de les Corts Valencianes, paral·lel al corpus del Parlament, ParlamentParla. Una proposta molt important era, fer una crida a la comunitat per si tenen transcripcions fetes, per contribuir-les als conjunts de dades de la parla. Per ara hem plantejat mitjançant correus electrònics directes a Col·lectivaT i/o Softcatalà, però és evident que hem de pensar els canals adequats per acceptar les contribucions), un projecte de recopilació de dades, específicament dissenyat pel RAP. El projecte té un impacte molt important, amb un volum de dades bastant grans (més de 600 hores). L’Artur ens ha explicat també de com contribuir al projecte com voluntaris.\nAl final de la sessió hem parlat conjuntament:\nLa necessitat d’ampliar la diversitat de les dades, en general i també dins del Common Voice. Pel Common Voice, necessitem més veus femenines, i en general necessitem més diversitat dels dialectes. S’ha proposat l’ús dels enregistraments de les Corts Valencianes, paral·lel al corpus del Parlament, ParlamentParla.\nUna proposta molt important era, fer una crida a la comunitat per si tenen transcripcions fetes, per contribuir-les als conjunts de dades de la parla. Per ara hem plantejat mitjançant correus electrònics directes a Col·lectivaT i/o Softcatalà, però és evident que hem de pensar els canals adequats per acceptar les contribucions.\nCom sempre podeu descarregar els continguts, les diapositives aquí, veure el vídeo aquí\nbaybars 22 Diciembre, 2020 17:13 #5\nUn petit resum de la sessió de 3D, Reconeixement de la parla; eficient, segur i privat: Una introducció a Kaldi i Vosk.\nEn aquesta sessió vam entrar als detalls de què són els sistemes de reconeixement (RAP) de la parla, oberts i lliures. En una primera part, jo vaig explicar quines arquitectures hi ha, quins avantatges té cadascú, i finalment els conceptes bàsics de com entrenar les xarxes neuronals artificials.\nEl company Ciaran O’Reilly va fer la part més important i pràctica, que va exposar els sistemes de RAP en català, específicament els models de DeepSpeech en català que va entrenar ell i a més el RAP de Kaldi que ve d’Alphacephei. Tots dos models tenen llicències lliures, i estan entrenats majoritàriament amb el conjunt de dades de Common Voice\nUn dels resultats molt importants és el benchmarking que està documentant en un repositori, que ensenya la qualitat dels models de RAP en català, en termes de precisió i rapidesa de transcripció.\nFinalment, en Ciaran ens va ensenyar algunes aplicacions concretes dels models de RAP. Específicament el LocalSTT que és un sistema de transcripció desenvolupat pels teclats de l’android. El LocalSTT té la capacitat de fer la transcripció de la nostra veu, sense connectar-se a un servidor extern, i només computant les operacions necessàries dins del dispositiu en si. Això és una funcionalitat que té només els mobils de Google Pixel, l’última generació.\nDesprés de la presentació, com a comunitat, hem tingut una conversa molt fructífera. Els temes que ha sortit són:\nLa necessitat de la inclusió de més dades i seguir entrenant els models del RAP. ParlamentParla té molt més dades disponibles, no estructurades.\nLa necessitat de construir un conjunt de dades de referència, que serà un sub conjunt del Common Voice, equilibrat en gènere dels parlants i també -si es pot- dels dialectes.\nHem de ser capaços d’entrenar els models de Kaldi. Per ara tenim una falta de coneixement per arribar a la qualitat dels models d’Alphacephei.\nPodeu descarregar els continguts, les diapositives aquí i veure l’enregistrament aquí.\nbaybars 22 Diciembre, 2020 17:13 #6\nUn resum de la sessió de 8D, "El bo, el lleig i el dolent dels dispositius intel·ligents"\nPer les novetats d’últim moment hem canviat el contingut d’aquesta sessió; inicialment volíem dedicar una part de la sessió al procés de la localització del Mycroft en català. Però les traduccions han acabat abans de la sessió, a més es va aconseguir acabar totes les altres tasques de localització, i la creació d’una guia per la instal·lació de Mycroft en català.\nPer això la major part d’aquesta sessió estava dedicat sobretot a Mycroft, el demo per ensenyar com funciona, a més com instal·lar-ho als dispositius que no són una distribució de GNU-Linux. Gràcies a la feina immensa dels voluntaris, ja tenim un prototip d’un assistent virtual en català.\nPodeu la petita part de la presentació d’en Joan Montané ensenyant com funciona Mycroft en català:\nEls temes que ha sortit durant les preguntes obertes:\nLa comunitat té interès d’utilitzar assistents virtuals, si estan en català.\nEl desenvolupament del Mycroft en català és acabat, però necessitem usuaris per comprovar les habilitats.\nLa dificultat de la instal·lació podria ser un obstacle per la comprovació, un dels objectius és facilitar i millorar aquest procés, però mentrestant les persones interessades podries suggerir habilitats més rellevants pel territori català. Els desenvolupadors que formen part de la comunitat podran desenvolupar aquestes habilitats.\n“Quan podrem tenir Mycroft en català com els usuaris finals” Com a software és acabat, però hi ha un problema de distribució. És a dir Mycroft, com a empresa no té suport a les llengües no-anglès “out-of-the-box.” És a dir, els dispositius de Mycroft venen només en anglès i els usuaris han de fer la configuració per canviar la llengua. Això és un problema pels usuaris. La solució està relacionada amb les llicències lliures de Mycroft, que permetria l’ús de software per qualsevol fabricant. És a dir, els fabricants locals poden agafar el software i oferir com un producte, concretament com un altaveu intel·ligent.\nSobre les activitats de la comunitat:\nPer contribuir al projecte de Mycroft, veure la pàgina de Softcatalà\nPer instal·lar Mycroft en català, veure la guia de Joan Montané\nbaybars 22 Diciembre, 2020 17:08 #7\nEl resum l’última sessió de les jornades; 10D, "Cap a l’assistent virtual obert i lliure en català: Com podem localitzar Mycroft?"\nAquesta sessió estava dedicada als desenvolupadors, dirigit pel nostre company Casimiro Ferreira (jarbasAI). Com un desenvolupador de la comunitat de Mycroft, ell ens va explicar tots els detalls de la localització i el desenvolupament de Mycroft. Com que ell és Portuguès, es va fer la sessió en anglès.\nVam parlar dels fonaments de l’arquitectura de Mycroft, el desenvolupament necessari per a la localització i el desenvolupament de les noves habilitats.\nCom als participants teníem preguntes a Casimiro, els temes tècnics que vam comentar són:\nLa possibilitat de servir/desplegar Mycroft en remot, i només comunicar els comandaments des del dispositiu. Casimiro ha ensenyat que això és una possibilitat mitjançant el seu projecte de Hivemind. Això té la potencial d’ajudar amb el desplegament i la instal·lació de Mycroft que havíem comentat a la sessió de 8D\nEl projecte Plasma Bigscreen, que mitjançant Mycroft instal·lat a un Raspberry Pi 4 juntament amb el KDE Linux, converteix qualsevol TV a una TV intel·ligent. Es va comentar que mitjançant la localització de Mycroft en català estem efectivament localitzant altres projectes basats en Mycfort com Plasma Bigscreen.\nEs va comentar si el hardware de Raspberry Pi és la millor plataforma pels productes intel·ligents de programari lliure, referint al tema que va sortir a la sessió de 8D. No per solucionar-ho completament, però per facilitar la instal·lació, Casimiro va proposar demanar que OpenVoiceOS facin una imatge de Mycroft en català. De fet un “pull request” ja està fet.\nFinalment un tema molt important per la comunitat, era la gestió dels repositoris i els recursos. Tot el desenvolupament de Mycroft s’hauria de fer als canals i repositoris de Mycroft, això està clar. Però com a comunitat a vegades anem més ràpidament que Mycroft l’empresa, i estem pendents de les seves decisions (en el cas d’organització de llengües de defecte de les habilitats) i la seva confirmació dels pull requests. A més tenim més recursos com els models de reconeixement de la parla i síntesi de la parla, que són peces pel Mycroft, però no formen part del codi. Una proposta seria la creació d’un equip a github per començar col·laborar allà. Per ara, la decisió és evitar-ho la millor manera possible, iniciar una conversa al xat de Mycroft i veure si podem avançar mitjançant els canals de Mycroft. Si no, potser podem considerar inclos fer forks dels repositoris de Mycroft, i continuar treballant allà.\nCom sempre podeu descarregar els continguts, les diapositives aquí i veure l’enregistrament a baix


Moody's: els bancs repercutiran en el client l'impost per salvar la seva rendibilitat - Bolsamanía.com\ntancat mercat: MADRID 06:04:10 - NUEVA YORK Tancat - TOKIO Tancat\nPujaran els tipus o les comissions\nEn castellano: Moody's: los bancos repercutirán al cliente el impuesto para salvar su rentabilidad\nBolsamania | 08 nov, 2018 15:09\nEl canvi legislatiu anunciat dimecres pel president del Govern, Pedro Sánchez, tindrà un "impacte limitat" sobre la rendibilitat dels bancs espanyols, d'acord amb l'agència de qualificació creditícia Moody’s, que considera que la decisió presa pel Tribunal Suprem ha estat "la més favorable possible" per a les entitats. En la seva opinió, els bancs repercutiran el cost en els clients per salvar els seus marges.\nDesprés que l'alt tribunal decidís definitivament que els clients han de sufragar el cost de l'Impost sobre Actes Jurídics Documentats en la constitució d'una hipoteca, el president del Govern va anunciar la creació d'un reial decret llei que aprovarà el Consell de Ministres aquest divendres i que obligarà els bancs a pagar el tribut. Aquesta norma, per a la qual Sánchez espera tenir el suport de la cambra baixa, modificarà el reglament que desenvolupa la llei que va crear aquest impost, amb data de 1995 i que en un dels seus articles adjudicava al client el paper de subjecte passiu de l'impost i, per tant, li assignava el cost.\nD'acord amb Moody’s, aquesta mesura tindrà poc impacte sobre la rendibilitat dels bancs, ja que ells tenen "un gran rang de formes de protegir els seus marges de benefici en hipoteques, que són habitualment un producte de baix retorn".\nSegons l'opinió de la qualificadora, els bancs repercutiran en els clients el cost de l'impost, i podran fer-ho a través de dues vies. "(Les entitats) traspassaran, molt probablement, els costos addicionals de les hipoteques als consumidors augmentant els tipus d'interès dels préstecs o carregant-los comissions més altes".\nL'agència de qualificació creu que el sector bancari espanyol ha rebut la millor notícia amb la sentència del Suprem que li lliurava d'assumir el cost, i va allunyar així l'impacte de fins a 2.300 milions d'euros que Moody’s calculava que li costaria un "escenari benigne" de retroactivitat de la sentència publicada el passat 18 d'octubre.


Fer visible a les xarxes socials, especialment a Instagram i Youtube (on hi ha comunitats de lectores i lectors que comparteixen les seves lectures) obres literàries escrites per autores i autors negres. Aquest és el principal objectiu del #blackhistoryjuly, una iniciativa impulsada per un d’aquests perfils, Trotalibros, per al mes de juliol. Inspirat en el Black History Month, que se celebra a l’octubre en països com Irlanda, Regne Unit o Països Baixos i al febrer a països com Canadà o els Estats Units amb la voluntatrecordar esdeveniments i personalitats de la història de la diàspora africana, Trotalibros va llençar aquesta proposta també com “un acte de protesta activa dels lectors davant les repressions policials a les protestes del Black Lives Matters del 2020 després de l’assassinat de George Floyd, un missatge de suport i una disposició clara d’escoltar i comprendre totes aquestes veus tantes vegades silenciades”\nAquí cinc propostes per al Black History July.\n‘Corazón que ríe, corazón que llora’, de Maryse Condé (Guadalupe). Editorial Impedimenta\nEs tracta d’un llibre autobiogràfic en que Maryse ens explica la seva infància i adolescència sent la filla menor d’una família negra de Guadalupe. Una família que renega dels seus orígens criolls i enalteix França i tot allò francès. La protagonista s’anirà descobrint i fent-se gran en un món en què el color de la pell, per desgràcia, condiciona encara massa. Escrita de forma senzilla i lleugera, amb un toc d’humor que suavitza la cruesa de les coses narrades.\n‘Aigua dolça, de Akwaeke Emezi (Nigeria). Edicions del Periscopi\nÉs un llibre d’aquells que quan acabes de llegir no saps si t’agrada, t’encanta o et disgusta. Però el que sí que saps és que no t’ha deixat indiferent. És una lectura exigent i que t’obliga a tornar enrere i parar-te per assumir què estàs llegint i potser fins i tot t'incomoda una mica. ‘Aigua dolça’ ens trasllada a Nigèria per conèixer l’Ada, una noia amb un interior turbulent que emigra als Estats Units a estudiar. La coneixerem a través de les diferents identitats que poblen la seva ment, perquè l’Ada pateix de trastorn de personalitat, que esclata amb més intensitat després de viure un fet traumàtic. Unes veus que es consideren déus i que definiran el comportament de l’Ada. Amb una narrativa directa, l’autora et fa sentir la foscor de la ment de l’Ada.\n'El color porpra', d'Alice Walker (Estats Units)\nPremi Pulitzer el 1983. Narrada en forma epistolar, 'El color porpra' ens acosta a la vida de Celie, primer jove i després dona adulta, que escriu a Déu i la seva germana Nettie (que també li dirigeix algunes cartes), explicant-los les seves penes i sofriments. Una història punyent en moltes ocasions, però amb algun toc d'humor i ironia, tot i la duresa dels fets narrats. Separada de la seva germana Nettie per casar-se amb maltractador, després de ser violada diverses vegades pel seu pare i quedar-se òrfena de mare, Celie ens va desgranant en primera persona totes aquestes injustícies a les quals la sotmeten els homes amb els que creua al llarg de la seva vida. 'El color porpra' parla sense embuts de masclisme i maltractament, de racisme, de pobresa, de misèria, però també de la solidaritat entre dones, d'esperança.\n‘Els nois de la Nickel’, Colson Whitehead (Estats Units)\nPremi Pulitzer del 2020. Un llibre necessari de llegir, de ressenyar, de recomanar, d'explicar... perquè visibilitza les atrocitats que van patir els nens i joves afroamericans internats a un reformatori dels Estats Units, uns fet que malauradament no son aïllats i que serveixen d'exemple de la violència racial. La història comença ja al pròleg, en temps actual, quan es descobreixen fosses comunes als terrenys d'un antic reformatori. Des d'allí, ens traslladem als anys seixanta i coneixem al jove afroamericà Elwood Curtis, un noi educat i treballador, amb un futur prometedor i que comença a sentir inquietud per la lluita pels drets civils de Martin Luther King. Una casualitat fatal farà que el jove acabi a l'Acadèmia Nickel i comenci el seu malson. Podeu llegir la ressenya completa aquí.\n’Manifest feminista en quinze consells', de Chimamanda Ngozi Adichie. Fanbooks.\nÉs, com diu la seva contracoberta, "un llibre petit, però té l'esperança que el seu pes en la societat sigui molt gran". Es tracta d'una carta revisada que l'autora, Chimamanda, va enviar a una amiga d'infantesa qui li havia demanat consell per a educar en el feminisme la seva filla. Un llibre breu, que es llegeix d'una asseguda, però amb moltes veritats per a educar a xiquetes i xiquets des del feminisme.


(S'ha redirigit des de: Testament d'Alfons I d'Aragó (1131))\ntestament de Alfons I d'Aragó i Pamplona\nLa mort d'Alfons I d'Aragó i Pamplona[modifica]\nA principis de 1133 Alfons I d'Aragó i Pamplona inicià el setge contra Madina Afraga conquerit primer la fortalesa de Mequinensa. El valí almoràvit de la ciutat Muhammad ibn 'Abd Allāh ibn Sa'd ibn Mardāniš demanà ajut a l'emir almoràvit Alí ibn Yússuf ibn Taixfín, que envià al general Zumbayr el Lantuni, al valí almoràvit de Balansiya Yahyā ibn Ali ibn Ġānīya, i al valí almoràvit de Làrida Abd Al·làh ibn Iyad. Atacaren conjuntament des de dins, i fora de la ciutat a les tropes aragoneses que hagueren d'aixecar el setge i retirar-se. El rei Alfons I va morir el 7 de setembre entre Almuniente i Poleñino a causa de les ferides, mentre els almoràvits prosseguiren la seva ofensiva i reconquerien Mequinensa.\nEn segon lloc nomena hereus als Ordes militars; després dona el «dominatum» (el domini de la terra com a senyor feudal) i el «principatum» (cabdillatge militar sobre els homes); seguidament dona la propietat del seu regne («regnum») als Ordes militars («A aquests tres concedeixo tot el meu regne»): Orde de Sant Joan de Jerusalem, Orde del Temple de Salomó i Orde del Sant Sepulcre de Jerusalem. El testament fou novament ratificat el 4 de setembre del 1134.\nValoració i anàlisi[modifica]\nLes proclamacions del bisbe Ramir Sanxes a Aragó, i de Garcia Ramires a Pamplona[modifica]\nLes aspiracions d'Alfons VII de Castella[modifica]\nPer altra banda Alfons VII de Castella, per ser net d'Alfons VI de Castella, cosí carnal legítim del darrer rei de Pamplona i emparentat doncs amb la dinastia Ximena, també reclamà l'herència.\nFuertes de Gilbert Rojo, M «La Casa de Aragón: Genealogía de una monarquía mediterránea». [Consulta: 12 febrer 2010]. (castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Testament_d%27Alfons_I_d%27Aragó_i_Pamplona_(1131)&oldid=29686198»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 març 2022 a les 03:35.


Prescott (Wisconsin) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n44° 45′ 06″ N, 92° 47′ 35″ O / 44.751666666667°N,92.793055555556°O / 44.751666666667; -92.793055555556\nPrescott és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia una població de 3.764 habitants.\nSegons el cens del 2000, Prescott tenia 3.764 habitants, 1.432 habitatges, i 1.006 famílies. La densitat de població era de 719,4 habitants per km².\nDels 1.432 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 32,8% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 52.598 $ i la renda mediana per família de 60.237 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.950 $ mentre que les dones 27.111 $. La renda per capita de la població era de 22.610 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nLake St. Croix Beach (19 km)\nSt. Marys Point (18 km)\nSt. Paul Park (18 km)\nAfton (17 km)\nCoates (20 km)\nHastings (6 km)\nMiesville (17 km)\nNew Trier (20 km)\nVermillion (16 km)\nRiver Falls (18 km)\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Fact Sheet- Prescott» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Prescott_(Wisconsin)&oldid=22348198»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 nov 2019 a les 06:33.


Els Nostres Experts en Sostenibilitat - Anthesis Lavola\nSom el grup més gran d’experts en sostenibilitat del món: sumem més de 3.500 anys d’experiència en sostenibilitat.\nMarca + Comunicació Ciutats + Territoris Educació + Cultura Estratègia + Governança Operacions + Subministrament Productes + Serveis Sostenibles Transaccions + Finances Comitè de Direcció Equip de Direcció Global Amèrica del Nord Europa Orient Mitjà Àsia Pacífic Amèrica Llatina Espanya Regne Unit\nDirector General, Regne Unit\nDirector General Regional, Amèrica del Nord i Àsia-Pacífic\nDirector Global de Fusions i Adquisicions i Serveis Corporatius\nDirectora d'Innovació i Digitalització\nConsultor de Sostenibilitat Corporativa\nControladora Financera del Grup i Secretària de la Companyia\nResponsable de projectes de Finances Sostenibles\nDirector Comercial i de Riscos del Grup i Director General d'Anthesis Energy UK\nCap Global de Màrqueting i Comunicació\nResponsable de Projectes de Residus\nDirector Executiu i Responsable de Sostenibilitat\nResponsable de Comunicació/Continguts\nDirector General d'Anthesis Group\nResponsable de Projectes d'Energia\nAconseguim que la sostenibilitat sigui real\nSom activadors. Hem fet que la sostenibilitat sigui real. Mentre altres parlen, nosaltres actuem. La nostra àmplia experiència, que abasta tots els àmbits de la sostenibilitat, ha donat resposta a milers de reptes de clients. Al nostre equip de lideratge, de totes les ubicacions i àmbits d’actuació, li agradarà conèixer-vos.


Llull i la ceguesa: cap home no és visible | Clàudia Rius\nLlull i la ceguesa: cap home no és visible\nPerejaume ha dirigit al CCCB el recital “Llull a les fosques”, una proposta que reflexiona al voltant de la relació entre la poesia de Llull i la capacitat de veure-hi. La iniciativa s’ha dut a terme parcialment a les fosques i ha comptat amb la participació de lectors invidents.\nPerejaume protagonitza un acte al voltant de la ceguesa i Llull | Foto: Adrià Espí, CCCB 2016\nUll ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull ull LLULL.\nSi crèiem que Llull no podia tenir cap relació amb el fet de veure-hi, Perejaume les hi troba totes. “Cap home no és visible”, va sentenciar el místic mallorquí, i aquesta afirmació serveix de pretext per endinsar-nos dins del món de la foscor a l’Auditori del CCCB. L’artista Perejaume ha preparat un recital que consta de tres parts: primer, ell mateix fa una petita classe magistral relacionant Llull amb la invidència; després, s’apaguen tots els llums de la sala i Txell Aymerich, Ricard Cordoncillo i Ana Sosa llegeixen Llull a partir de peces escrites en Braille i, finalment, un quartet format per Jaume Ayats, Sebastià Bardolet, Pol Blancafort i Josep Pieres canta versos del pensador.\nL’acte en qüestió dialoga amb l’exposició “La màquina de pensar. Ramon Llull i l’ars combinatoria“, que acull el CCCB fins l’11 de desembre d’enguany. Només entrar, trobem que la sala està a les fosques i que sobre l’escenari hi tenim tan sols una taula. Al votant d’aquesta taula hi seuen Perejaume, Txell Aymerich, Ricard Cordoncillo i Ana Sosa, acompanyats per un llum que només el primer artista percep. “Perdona, ens molesta la llum”, diu algú del públic, a qui la bombeta enfoca directament a la cara. Una gran part dels assistents no tenen aquest problema.\nÉs així com Perejaume fa un repàs per la presència del pensament lul·lià en alguns autors com Vinyoli, Foix o Verdaguer, però també en la cultura popular. “Cap autor no és mai prou valorat”, reflexiona, mentre menciona també les aparicions del filòsof i missioner mallorquí en algunes obres de la història de la literatura. Al final de la seva intervenció l’artista diu: “Si dir Llull és quedar a les fosques, doncs… Llull!”\nI les llums s’apaguen i tots ens tornem iguals i les nostres capacitats es concentren a les orelles, que escolten el recital. Aymerich, Cordoncillo i Sosa llegeixen peces del Llibre de meravelles, del Llibre de contemplació en Déu i l‘Arbre de la ciència, i tot seguit la sala s’il·lumina amb la projecció d’un bosc i els cantants Jaume Ayats, Sebastià Bardolet, Pol Blancafort i Josep Pieres interpreten a capella algunes peces de Llull. “Visió és branca triple”, diuen, fins que s’encenen les llums i des de la foscor o no, tot el públic aplaudeix.


Bloc de butxaca: de març 2013\nCadaqués (Alt Empordà) 2013.\nPublicado por Joan Puig i Massuet at 21:56 Cap comentari:\nMira a la càmera.\nPublicado por Joan Puig i Massuet at 11:41 Cap comentari:\nEditada per Quaderns Crema, 65 pàgines. Llibre curiós dintre de l’obra de Stefan Zweig, es tracta de una llegenda oriental situada molt abans del temps de Buda. A partir de la història de Virata, home just i virtuós, el jutge més cèlebre del regne, s’adona del valor absolut de la vida i reconeix en els ulls del germà etern (Déu) la impossibilitat intrínseca de tot acte judicatiu.\n“La violència és enemiga de la justícia”.\nZweig vol fer una reflexió moral sobre la justícia, la impossibilitat d’un judici just.\nHistòria una mica en línia amb llegendes del Bhagavadgita o Confuci.\nUn Zweig, insòlit, diferent, però són 65 pàgines per reflexionar, 65 pàgines per pensar.\nIX Lliga social de fotografia de l'AFA.\nTercer lliurament de la Lliga, he presentat aquesta fotografia, "Segant a mà al Delta de l'Ebre". He obtingut una puntuació de 7,60 sobre 10, quedant en setena posició. A la classificació general estic en sisena posició de vint-i-quatre participants.\nPublicado por Joan Puig i Massuet at 13:32 Cap comentari:\nLa petita mort de Roser Caminals\nEditada per Random House, 317 pàgines. Novel•la històrica a partir de un fet real, el crim del carrer Parlament, que va commociona la Barcelona de finals del segle XIX. El llibre entrellaça dos històries en paral•lel ocorregudes en 25 anys de diferencia.\nEl jove arquitecte Andreu Nadal, un personatge solitari i introvertit, inicia una relació amb Sabina Lombardi, una artista de circ. Al mateix temps, mort el seu oncle, l’únic familiar que li queda, sense família i sense referents, inicia una recerca de les seves arrels, vol saber qui eren els seus pares, a mesura que va descobrint coses augmenta la seva torbació, que el porta en un estat depressiu, en el crim del carrer Parlament ell va ser víctima i botxí. Junt amb El Carrer dels Tres Llits i La dona de Mercuri, formen una trilogia sobre la Barcelona de l’època. A mi El Carrer del Tres llits em va agradar més, te més tensió narrativa, ara properament llegiré la dona de Mercuri, Roser Caminals no sol decebre.\nPublicado por Joan Puig i Massuet at 20:25 Cap comentari:\nZagora (Marroc 2005)