Sixten Korkman ja rahapolitiikka – missä ammattimaisuus | Tyhmyri's Blog\nSixten Korkman ja rahapolitiikka – missä ammattimaisuus\nSixten Korkman on kirjoittanut tämänpäiväiseen Helsingin Sanomat –lehteen kirjoituksen, jota pidän lähinnä älyllisen epärehellisyyden ilmentymänä. Taloustieteen edustajana Sixten Korkman varmasti tietää kirjoittaneensa täyttä roskaa, mutta siitä huolimatta hän kirjoitti mitä kirjoitti. Ehkä hänen omatuntonsa on herännyt ja miehen pitää hieman lepytellä omatuntoaan. Mutta ei niitä syntejä saa anteeksi itseään huijaamalla. Sixten Korkmanin kirjoittama juttu on täällä.\nKeskuspankki ei kuitenkaan toimillaan vaikuta kansalaisten palveluihin. Rahapolitiikka on vähemmän poliittista. Valtion budjetti vaikuttaa suoraan eri väestöryhmien asemaan ja sukupolvien väliseen tulonjakoon.\nTämä on puhdasta roskaa. On todistettu tosiasia, että rahapolitiikka suoraan vaikuttaa siihen mihin valtiolla on rahaa ja mihin ei. Rahapolitiikalla voidaan supistaa kansantalouksia kuten Japanissa on BoJ jostain syystä tehnyt ennen Abenomics-aikakautta. Rahapolitiikalla voidaan myös varmistaa, että nimellinen kansantuote ja valtion verotulot kasvavat trendillä kuten Israel ja Kanada ovat tehneet. Lisäksi rahapolitiikka on hillittömän poliittista kuten EKP:n toiminta on todistanut, sillä Saksan sisäpolitiikka estää järkevän rahapolitiikan teon. Muut euromaat kärsivät. Tässä Sixten Korkman tarkoitushakuisesti kirjoittaa toisin kuin tietää asioiden olevan. Tuollaiselle toiminnalle on olemassa oma sanansakin.\nMyöhemmin Sixten Korkman jatkaa samalla linjalla.\nPitkälle menevä ylikansallinen budjettikuri on väärä ratkaisu aitoon ja ratkaisua vailla olevaan ongelmaan. Eli siihen, miten edistää jäsenmaiden budjettikuria?\nNo mutta hei. Me tiedämme, että rahapolitiikalla voidaan aiheuttaa lama ja tehdä valtio kykenemättömäksi selviämään velvoitteistaan. Lisäksi me tiedämme, että rahapolitiikalla voidaan saada talous kasvamaan.\nToisin sanoen jäsenmaiden budjettikuria parhaiten edistäisi talouden kasvua edistävä politiikka. Muun muassa rahapolitiikka. Mutta oman henkilöhistoriansa vuoksi Sixten Korkman ei voi tätä tosiasiaa tunnustaa.\nMikäli hän tunnustaisi rahapolitiikan todellisen merkityksen, niin hän tuomitsisi itsensä osasyylliseksi Suomea nyt koettelevaan lamaan.\nSiksipä rahapolitiikka täytyy esittää jotenkin politiikasta irtonaisena ja talouskasvuun vaikuttamattomana ilmiönä.\nTarkoitushakuista omien käsien pesemistä.\nAika harva ukko voi laittaa ceeveeseen suoraan kaksi kaikkien aikojen lamaa – 90-luvun alun ERM-kriisin ja sisäisen devalvaation riemun sekä tämän nykyisen eurokriisin ja nyt alkamassa olevan sisäisen devalvaation. Aikamoinen track record.\nToisaalta, ihan hyvä, että tuo esiin sen, että aivan turha yrittää ehdottaa enempää ”talouskuri”/EU-komission päätäntävaltaa, vaikka perustelut ovatkin ohkaiset. Sanoisi suoraan, että turha tumpeloille on enempää valtaa antaa.\nAi niin, Draghi on höpöttämässä stadissa ensi torstaina. Hyviä kysymysehdotuksia?\nKysy, että miltä tuntuu olla kuninkaana kuninkaiden joukossa?\nTyhmyriltä hyvä analyysi. On se kyllä ihmeellistä, jos rahapolitiikalla ei ole vaikutusta budjetteihin.\nDraghille: ”Paljonko roskaa EKP on haalinut, uskooko hän itse euron peruuttamattomuuteen ja millä hinnalla – perustelut?”\nEuro ei tietenkään ole peruuttamaton, joten Draghi ja muut euroa peruuttamattomaksi väittäneet ovat valehdelleet, tai sitten he ovat erittäin tyhmiä.\nVeikkaan valehtelua todennäköisimmäksi vaihtoehdoksi. Ja nimenomaan tarkoitushakuista valehtelua.\nOn se kummallista, että tuollaiseenkaan valehteluun ei tunnu kukaan median edustaja tarttuvan. En ole nähnyt tiedotusvälineissä yhtäkään uutisartikkelia tai kolumnia, jossa suoraan kyseenalaistettaisiin tällaiset ”euro on peruuttamaton”-väitteet, vaikka jokaisen pitäisi tajuta heti, että kyseessä on ilmiselvä tarkoitushakuinen valhe.\nSe, että Draghin ja muiden eurouskovaisten annetaan toimia toistuvasti noin epärehellisesti toimittajien puuttumatta siihen kirjoituksissaan, kertoo siitä, että eurolla on paljon kannatusta toimittajien keskuudessa. Eiväthän he voi puuttua oman ”Jumalansa” esittämiin valheisiin, koska silloin heidän uskonnoltaan saattaisi pudota pohja pois. Tai ehkä he ovat mieluummin hiljaa, koska pelkäävät kostoa heidän kannaltaan liian vaikutusvaltaisten euron kannattajien taholta.\nRahapolitiikka on tehottomampi keino kuin finanssipolitiikka, nytkin on nähty, että korot makaavat nollan tuntumassa ja investoinnit eivät vain lisäänny, toisinsanoen rahapolitiikan keinot on käytetty ja on aika siirtyä finanssipoliittisiin keinoihin kuten valtiolainojen ostoon. Tosin jonkinlaisia sääntöjä kaivattaisiin, mutta nykyinen maatsrichtin-sopimuksen mukaiset bkt-rajat ovat osottaituneet vääriksi.\nTyhmyri, lukaisepa Draghin Helsingin-puhe. Kylmäävää tekstiä. Mielestäni uutisoitu väärin ”D vaatii lisää Eurooppaa”. Tuo ydinviesti mun mielestä oli, että mitään tulonsiirtoliittovaltiota ei ole tulossa, ja maiden pitää vain sopeutua. Hienot näkymät siis euroalueella.\nDraghilta vois kysyä Kreikka valtionvelkakirjojen ostosta EKP:lle, että piensijoittajat varmaankin jätettiin pelastamatta tälläkin kertaa, ja rappareitten mätänevät paperit varmaan muutettiin rahaksi.\nRapparit sai rahaa ja Euroopan veronmaksajat ne mädät paperit, vai kuinka?\n« Yhteisvaluutta tarkoittaa sopimusyhteiskunnan tuhoa – lukekaa mitä Draghi oikeasti sanoi\nDemarit ja veronkierto ja Juncker – löyhäpäisyys ei koskaan lakkaa hämmästyttämästä »


Veikkaus Uudet Pelit Raportti - Kasinot Ilman Rekisteröitymistä 2021\nVeikkaus Uudet Pelit Raportti\nProgressiivisia kolikkopelejä, kuten Mega Moolah, Mega Fortune tai Age of the Gods, Veikkaus Uudet Pelit tarjotaan useilla nettikasinoilla, mutta niihin liittyy vain yksi jättipotti. Kohokohta: Jättipotti kasvaa lähes joka sekunti kaikkien tällä hetkellä osallistuvien pelaajien vedoilla. Ainoa haittapuoli: Korjataanko lisävoittojen suuren todennäköisyyden maksuprosenttia hieman alaspäin.\nOikean rahan syöttökrediityksiä nettikasinoilla? Kyllä, ilmaista rahaa lahjaksi! Ja juuri nyt löydät pitkän rivin nettikasinoita ilman talletusbonusta. Miksi tämä bonus on kuitenkin edes saatavilla? Todellisuudessa, toivottaakseen uudet asiakkaat Veikkaus Uudet Pelit tervetulleiksi, nettikasinot ovat keksineet tervetuliaisbonuksen. Itse asiassa bonus tarjoaa usein paljon ilmaista rahaa lahjaksi. Niin sanottu kasinon aloitusluotto. Ensinnäkin löydät täydellisen listan, jossa on rekisteröitymisbonus ja siihen liittyviä tietoja bonustarjouksen tyypistä ja bonussummasta.\nOlemme katsoneet kaikki viimeisimmät kasinobonukset ja pakanneet ne yhdelle sivulle – antaen sinulle mahdollisuuden esikatsella hyvää kasinobonusta. Tutustu parhaisiimme tarjouksiin tällä hetkellä Ilmaiskasinobonus-osiossamme. Tai tutustu nettikasinoarvosteluiimme selvittääksesi, mitkä nettikasinot kannattaa liittyä ja mitä välttää. Lue lisää täältä: casino hack growtopia.\n← Kotiutus Zed Kasino Raportti → Kasinot Ei Rekisteröintiä Raportti


mietteitä: Jeesus - syntynyt Isästä\nNikean uskontunnustus puhuu Jumalan Pojasta, joka on syntynyt Isästä.\nMeidän kielenpäällemme nousee kuitenkin apostolisen uskontunnustuksen tuttu ilmaus "sikisi Pyhästä Hengestä, syntyi Neitsyt Mariasta".\nNikea jatkaa myöhemmin varsin mutkikkaasti ja painavin ilmauksin:\nNeitseestäsyntyminen on kuitenkin meitä ihmisiä paljon lähempänä kuin ajatus joskus ennen maailman luomista tapahtuneesta Jumalan Pojan syntymisestä Isästä.\nNikean ensimmäisen kirkkolliskokouksen piispat eivät keksineet omasta päästään uskontunnustuksen opetusta Jumalan Pojasta, joka on syntynyt Isästä ennenkuin Jeesus Nasaretilainen syntyi neitsyt Mariasta Betlehemissä Daavidin kaupungissa noin 2000 vuotta sitten.\nUskontunnustuksen kirjoittajien joukossa tärkeä on ilmeisesti ollut Jerusalemin piispa Makarius (k. 335) ja Aleksandrian piispan sihteeri, tuolloin vain 27 vuotias Athanasius (297 - 373) vahva taustavaikuttaja, He eivät turhia järjen päätelmiä kirjoitelleet.\nNikean uskontunnustuksen lauseet Jumalan Pojasta ennen Jeesuksen syntymää ovat syvällisiä ja perustuvat Johanneksen evankeliumin kuuluisaan alkuun.\nSe oli maailmassa, ja maailma on hänen kauttansa tehty, ja ei maailma häntä tuntenut.\nTämä on Uuden testamentin upeimpia kristologisia - meidän Herraamme Jeesusta Kristusta - kuvaavia tekstejä. Siinä kaikuu koko Raamatun ensilehdiltä maailman luomisen syvällisyys, jossa Juman Sana asetetaan kaiken ytimeen.\nJohanneksen evankeliumin Jumalan Sana teologian (logos) taustalla taas on nähty Vanhan testamentin Sananlaskujen Viisaus (kr. Sofia)\nJa onhan siellä kirjoitettu "ja Jumala sanoi" - heprean "vajomer elohim" ויאמר אלהים\nRaamatun avaus, sen ensimmäinen jae, sanoo että "alussa Jumala loi" - bereshit bara elohim בראשׁית ברא אלהים\nlausessa on heprean juuri rosh, pää, ensimmäinen, joten näinkin sitä voi tulkita "Ensimmäisessä Jumala loi taivaan ja maan"\nKristus on seurakunnan pää, mutta Hänessä Isä Jumala on luonut taivaan ja maan, Hän on näin myös "luomakunnan pää"\nNikean uskontunnustus tuo siis esiin logos-kristologian, johannekselaisen opetuksen Jeesuksesta Kristuksesta, Jumalan Pojasta, joka on ollut ennenkuin Jeesus syntyi neitsyt Mariasta.\nApostolinen uskontunnustus on tässä yksinkertaisempi, eikä mainitse tätä ihmeellistä Raamatun opetusta, jota ihmisen on hyvin vaikea ellei mahdoton järjellään käsittää. Kyseessä onkin uskon tunnustus.\nLähettänyt mikko louhivuori klo 7.31


Perheellinen pelaaja - opetatko : Yleistä höpinää | Pokeritieto\nLaty » 7.10.2007 17:54:22 pokeria (live) lapsillesi ? Jos, niin mitä pelejä ja kuinka pärjäät jälkikasvulle ?\nTässä hupia (kts. video) tenavajaostolle:\nterva » 7.10.2007 19:38:33 Laty kirjoitti:pokeria (live) lapsillesi ? Jos, niin mitä pelejä ja kuinka pärjäät jälkikasvulle ?Tässä hupia (kts. video) tenavajaostolle:http://www.schnappi.tv/hoerenundsehen.php\nPokerihan on 2000-luvun Afrikantähti!\nTuomash » 7.10.2007 19:57:55 http://youtube.com/watch?v=hhyLJdq2Mms\nsharkie » 8.10.2007 2:40:24 ekana iltana sairaalassa kerroin jo tytölle parhaat lähtökädet teksuun. Nyt 2,5v myöhemmin ollaan hakattu 5 kortin pokerii ilman vaihtoa [/u]\nkeely » 8.10.2007 2:49:58 sharkie kirjoitti:ekana iltana sairaalassa kerroin jo tytölle parhaat lähtökädet teksuun. Nyt 2,5v myöhemmin ollaan hakattu 5 kortin pokerii ilman vaihtoa Onko tuossa niinku panostuskierros jakamisen jälkeen vai ennen? Menee varmaan melkoiseksi metapeliksi.\nsharkie » 8.10.2007 2:54:36 keely kirjoitti:sharkie kirjoitti:ekana iltana sairaalassa kerroin jo tytölle parhaat lähtökädet teksuun. Nyt 2,5v myöhemmin ollaan hakattu 5 kortin pokerii ilman vaihtoa Onko tuossa niinku panostuskierros jakamisen jälkeen vai ennen? Menee varmaan melkoiseksi metapeliksi.\n10 voitosta poikki\nanssi » 8.10.2007 5:09:11 sharkie kirjoitti:ekana iltana sairaalassa kerroin jo tytölle parhaat lähtökädet teksuun. Nyt 2,5v myöhemmin ollaan hakattu 5 kortin pokerii ilman vaihtoa [/u]\nSiellä on selkeesti uuden sukupolven Anette_15 kasvamassa. Eläke turvattu Sharkielle! Kun väsyttää, on mukava mennä nukkumaan.Kun ei enää nukuta, on mukava herätä.\nkeely » 8.10.2007 5:16:25 anssi kirjoitti:Siellä on selkeesti uuden sukupolven Anette_15 kasvamassa. Eläke turvattu Sharkielle! Onko muuten julkkispelaajien joukossa muita varteenotettavia toisen polven peluureita kuin Todd Brunson ja Greensteinin poika Sebok, joka tosin taitaa olla adoptoitu? Näistäkin molemmat tietävästi aloittivat tosissaan pelaamisen vasta selkeästi aikuisiällä.\nLaty » 8.10.2007 14:18:29 Jennifer Harman (kasvanut Renossa, käynyt Nevadan yliopiston ), muistan lukeneeni joskus viime vuonna lehtijutusta tarinaa, kuinka jo pienestä seurasi isänsä pelejä, mutta välit menivät poikki, kun ilmoitti ryhtyvänsä pokeriammattilaiseksi.\nLaty » 8.10.2007 14:34:09 Meillä on pelattu chipeillä eräänlaista NL-alkeispokeria: kahden kortin "munkkaa", jossa paras pari voittaa, muuten hai. Sittemmin on otettu NL-holdem käyttöön. Välillä pelataan erilaisia tikkivariaatioita tai "urpoa" (kortteja läiskitään kasaan ja pata2:n lyönyt saa kuulla olevansa "urpo"!). Chippipeleihin 2-v. sekaantuu lähinnä railbirdinä ja ilmoittaa "haluaa sippei!" (kukapa ei ).\nPelaako kukaan enää ristiseiskaa, kasinoa tai bismarckia ?\nArthur » 8.10.2007 17:31:23 olisi mielenkiintoista selvittää millainen vaikutus pokerinpeluutaitoihin aikaisella "pokerialtistuksella" on. tuleeko heistä jonkinlaisia superpelaajia vai ongelmapelaajia. Arthur\nLaty » 8.10.2007 18:19:58 Humberto Brenes\nKnown as the "Godfather of Costa Rican Players," Humberto Brenes has earned two *World Series of Poker gold bracelets and has placed in the money at more than 40 major tournaments. Brenes has been playing poker since the age of seven, when he learned the game from his father in Costa Rica. Ja näitä veljeksiähän on kolme.\nLaty » 4.11.2007 18:53:33 Vanessa Rousso aloitti pokerin pelaamisen jo viiden vuoden iässä.\nJarnoV » 4.11.2007 20:26:06 Minähän tässä jo visioin, että nyt kun olen hoitovapaalla, niin opetan 3v tyttömme pelaamaan nettipokeria ja sillä aikaa itse hörpin kahvia ja katselen pienemmän kanssa keskipäivän saippuasarjoja. "Isi, mitä mä teen kun tulee kaksi aata?" "Lyö kaikki sisään". (Toim. huom. tämä ei ollut tosissaan heitetty.)\nAki » 4.11.2007 21:16:30 Lasten kanssa pelaillaan NLH turnauksia 20 chipin aloitusstäkillä 1-2 blindeilla viiden hengen turnaus aina silloin tällöin kun kyllästyy penskojen kärttämiseen. Yleensä joku lapsista voittaa. Yksi oli jo sitä mieltä, että koulua ei oikeastaan enää viitsisi käydä, kun kerran tää pokeri sujuu noin hyvin (Call all-in viimeisenä 58s vs 44 allin AK call allin. Itse opin pelin säännöt isältäni vuonna 1975 8-vuotiaana. Jos olisin omaksunut myöskin isäni pelistrategian olisin pohdiskelemassa korkoswappeja jossain valtionyhtiössä puku päällä. Lisäksi minulle maksettaisiin selvästi kykyni ylittävää palkkaa, joka tosin alittaisi omat käsitykseni siitä, minkä arvoinen olen.\nIskä on muuten vieläkin sitä mieltä, että voittaisi minut sökössä, koska "miun naamasta näkee niin helposti". Jos ukko voittaa lotossa niin asiaa saatetaan selvitellä tarkemmin 11-vuotias poikani kertoi hiljan olevansa menossa "koululle pelaamaan Texasia". Kysyin, että ei kai rahasta. "Ei tietenkään" oli vastaus. Niin minäkin aina valehtelin vanhemmilleni 70-luvulla tuli mieleen. Aki


Valokuvaus Tuulia N: Shettisten koulumestaruus\nPohjanmaata on tänä kesänä hellitty myös vähän erilaisemmilla tapahtumilla. Perinteisten 1- ja 2-tason koulu-, este- ja kenttäkisojen lisäksi on päässyt tutustumaan miniponeihin, ratsastusjousiammuntaan, suomenhevosten kenttämestaruus-kisaan ja kalenterissa on tulossa vielä kouluratsastuksen joukkue-SM sekä tietenkin Miljoona Hevonen vielä viime vuottakin komeampana.\nViime lauantaina pääsin tutun kyydillä Ähtävälle katsomaan shetlanninponien koulumestaruuskisoja. (Kuvia löytyy lisää galleriasta, tällähetkellä tosin vielä raakadatana, mutta myöhemmin myös valmiina). Sunnuntaina olisi vuorossa ollut vielä estemestaruuskin, mutta Ylistarossa pidetty ratsastusjousiammuntakisa veti niin paljon puoleensa, että auton nokka kääntyi sunnuntaina kohti Mäki-Pohtoa.\nÄhtävä tai Esse, kuten rantaruotsalaisittain siitä puhutaan, (SRL:n Pohjanmaan aluehan on kaksikielinen ja lähes tulkoon heti kun siirryt Etelä-Pohjanmaalta Pohjanmaalle vaihtuu myös kieli. Ja Pohjanmaan rajalle on täältä about 100km. Enkä siltikään osaa sitä... yhtään.. :D) oli aivan täynnä pieniä, (yli)söpöjä poneja. Kisat käytiin kahdessa osassa, ensin Helppo C:n radalla ja sitten K.N. Specialilla. Näiden luokkien sijoituksista sitten laskettiin yhteistulos.\nTalli missä nämä kisat käytiin sijaitsi ison joen rannassa ja taustat kuvausta varten olivat aika mahtavat. Tosin joki ei katsojalle asti näkynyt, mutta joen reunoilla kasvavat kauniit puut kyllä sitäkin paremmin. Kauniin taustan lisäksi sattui myös niin harvinaisesti, että myös valo oli suurimmassa osassa kenttää myötä valoa, tai hyvin hillittyä sivuvaloa. Aika luksusta siis. Vaikka päivä oli (shettisluokkien ajan) todella lämmin ja aurinkoinen, ei kenttä edes noiden pikkujalkojen alla pahemmin pölissyt.\nTällä ponilla oli aivan ihanat silmät - kumpikin oli herasilmä.\nPäivän kultamitalistin tyylinäyte. Siinä oli hienoliikkeinen poni!\nTämä poni kyllä valtasi minun sydämen. Se näyttää ihan nallekarhulta.\nKouluratsastusta vaivannut tarkennuspyllyily on myös melkein selätetty - jostain syystä Nikon haluaa aina tarkentaa hevosen takapuoleen. Koitin tälläkertaa vastoin opittua heittää kuvat täysin lonkalta ja jättää seuraamisen estekisoihin. Jostain syystä tämä toimi suurimmassa osassa kuvista. Nyt pitäisi vielä vain selvittää mikä niistä 3 käytetystä tarkennustavasta oli parhain, 9 pistettä, 21 pistettä vai 3D. Unohdan aina ottaa nämä ylös ja niitähän ei sitten jälkikäteen näe... (kertokaa jos tiedättä jonkun tavan!) :D\nPäivän suosituimmat tukkatyylit: vapaa tai ranskalainen. Kumpikin sopii kyllä näillä pörröharjoille. Muutamalla oli myös tuollaisia ihania kaksoislettejä harjassa.\nNäissä kisoissa palkintojen jaossa soi Maamme-laulu. Siinä oli varsin hieno hetki kun kaikki kisaan osallistuneet ponit seisoivat rivissä kuuntelemassa kansallislaulua. Viime vuonna Tuurissa kilpailtujen suomenhevosten ja pikkuponien estemestaruus tai ponien este-sm:n palkintojen jaot eivät kyllä olleet mitään tähän verrattuna.\nKoulumestari vm. 2015 - Noora Ala-Äijälä - Hetino\nHopeamitalisti: Ada Tarvonen - Sofokles\nPronssia: Matilda Piispa - Jumping Jelly\nKuvaajalle tarttui päivästä mukaan pieni ponikuume - ainakin vielä ponimitoissa jokasuunnin pysyneenä ponikuume voi olla hyvinkin vaarallinen. Onneksi kotoa löytyy sekalainen kasa mitä erilaisimpia karvakasoja, jotka työllistävät sen verran hyvin ettei ponille löydy juuri nyt aikaa. Mutta olisihan sellainen aika ihana...\nLähettänyt tuulia klo 20.18\nTunnisteet: 1-koulu, kisakuvaus, mestaruus, shetlanninponi, ähtävä\nannika 20. heinäkuuta 2015 klo 20.26\nOhho mitä kaikkia kisoja teillä siellä on! Ihan täällä kateudesta muutun kohta vihreäksi... Mutta mutta, siis aivan ylisöpöjä kuvia, ja jotenkin tuntuu että olet saanut vangittua joka ponista sen "ominaisluonteen", tai sen minkä tyyppinen kaveri on kyseessä! Aivan mahtavia :)\nSuvililja 20. heinäkuuta 2015 klo 23.05\nAivan samaa ajattelin minäkin, että mahtaako pääkaupunkiseudullakaan olla ihan niin monipuolisesti ohjelmaa kuin Pohjanmaalle on siunaantunut täksi kesäksi tai sitten en ole vain osannut etsiä oikeasta paikasta. Kelpaisi tällaiset kyllä minullekin! :D\nIhania kuvia ja ihania poneja! Postauksen kuvista ihastuin Jumping Jellyyn, joka vaikuttaa varsin tomeralta ja reippaalta pikkuponilta. Ponikuume tosiaan alkaa vaivaamaan yhdellä jos toisellakin :)\ntuulia 21. heinäkuuta 2015 klo 21.24\nKiitos kummallekin! :) Kaikki nuo kisoissa olleet shettikset kuuluivat kyllä siihen niin-söpö-ettet-voi-epäonnistua-kategoriaan.. :D\nTäällä Pohjanmaalla tosin ei noiden lisäksi juuri mitään kisoja olekaan :D Miljoona Hevonen on kesän ainoa 3-tason estekisa, hallikaudella on Myrkyssä toinen. 3-tason koulukisoja on muutama kesässä. 2-tasollakin on nyt kokokesän ollut kisoja hirveän vähäsen. Että siinä se Pohjanmaan mahtavuus hevoskuvauspaikkana noin muuten. Valjakkokisat ja nurmikenttä-kisat puuttuvat kokonaan.\nUnknown 20. heinäkuuta 2015 klo 20.55\nMä en kestä ♥♥:3 Ihania kuvia & poneja! Onneks mun hoitoponi on just tommonen ihana pikkuponi (siinä on jotain welsiä ja shettista, villiponilaumasta Hollannista, niin ei kunnolla tiedetä) ♥\ntuulia 21. heinäkuuta 2015 klo 21.25\nKiitos! :) Voi että, hoitoponisi kuullostaa aivan ihanalta :D\nAnna 20. heinäkuuta 2015 klo 21.04\nAww, mun (shetlannin)ponikuume vaan nousee.. ♥ Harmittaa, et tallilla, jossa käyn, ei ole ollenkaan poneja, jotka olis mulle (olen siis 135cm pitkä) "vähän" sopivamman kokosia kun 160cm korkeat suomiputet :D Toisaalta eihän tässä mikään kiire ole sitä ponia hankkia, kun ei musta koskaan tule mitään pitkää :D\nHienoja kuvia taas kerran!\ntuulia 21. heinäkuuta 2015 klo 21.35\nKiitos! :) Itse olen "jopa" 158cm pitkä (tappijalka), tässä pituudessa olen pysynyt sitten 7. luokan, josta on aikaa... hmmmm... ehkä 9 tai 10 vuotta? Pienimmät shettikset käyvät itselleni jo pituuden puolesta hieman pieniksi, mutta ratsastuskoululla missä käyn tunneilla on aivan ihana n. 130 cm eestinponi tamma, jolla olen aika paljon ratsastanut. Ponit on parhaita!\nJos joskus hankin itselleni hevosen on se joko pieni suomenhevonen tai connemara (vanha hoitoponi vei sydämen luonteellaan ja monipuolisuudellaan), ja sitten kaveriksi pikkuponi! Kyllä tästä lyhyydestä on vain hyötyäkin :D\nMiina 20. heinäkuuta 2015 klo 22.21\nEikä mitä suloisia otuksia :3 Tuo voittaja on kyllä upea, tai no oikeastaan lähes kaikki! Upeita kuvia jälleen :)\ntuulia 21. heinäkuuta 2015 klo 21.37\nKiitos! Hetinolla oli kyllä aivan upea pää, leveä ja kaunisrakenteinen kuin pienellä arabilla.\nPonitäti 20. heinäkuuta 2015 klo 23.15\nSiis aivan upeita kuvia!!!\nKiitos! :) Ja kiitos vielä kyydistä! :D\ntuulifer 21. heinäkuuta 2015 klo 0.12\nIhan mielettömän upeita kuvia! Herranjumala! Ponitkin toki todella hienoja! :)\ntuulia 21. heinäkuuta 2015 klo 21.38\nKiitos! :) Milloinka pikkuponit eivät olisi ;D\nRosita 21. heinäkuuta 2015 klo 9.58\nVoi miten ihania poneja!!\ntuulia 21. heinäkuuta 2015 klo 21.41\nEikö vain! Ihan tekisi mieli kaapata kainaloon ja viedä mukanaan kotiin... :D (ja aivan hirveä lässytys alkaa heti kun tämmöisiä näkee..)\nLightroom vinkki: Omat presetsit\nMinttu & Ootus\nValokuvaus Tuulia N Instagramissä\nAlavuden 2-tason koulukilpailut


Aikuinen nainen ja itseluottamus - ja kaksi meikkilookia Dermosilin tuotteilla - Fab Forty Something\nAikuinen nainen ja itseluottamus – ja kaksi meikkilookia Dermosilin tuotteilla\nKun lähdin miettimään viime vuoden lopussa Dermosilille postausaiheita, halusin ehdottomasti puhua iästä ja itseluottamuksesta. Ikä on siinä mielessä ollut vain positiivinen asia, että se todellakin on tuonut itseluottamusta ja hyvää oloa. Lapsena ja nuorena ulkonäkö oli sivuosassa, sillä maalla 80-luvulla ulkonäöstä ei juuri puhuttu, muut asiat olivat tärkeämpiä.\nOmat epävarmuudet ovat olleet aina ihan muisssa asioissa kuin ulkonäössä. Aika on tuonut niihinkin ulottuvuutta. Minulle itsestäni huolehtiminen on silti luontaista ja jokapäiväistä. Kun saan aamulla itseni kuntoon, unohdan sen ja jatkan muilla asioilla. Uskon iän tuovan meille naisille varmuutta, joka heijastuu ulkoiseenkin olemukseen.\nPostauksen kuvituksena on Dermosilin kevään kauniita meikkejä, sekä niillä tehdyt kaksi lookia.\nKun olin nuori, en ollut koskaan se luokan nättejä tyttöjä, en suosittu tyttö, en seurattu tyttö. Olin ihan tavallinen, ja niin olivat kaikki ystävänikin. Se ei myöskään haitannut millään tavalla, aika oli niin toinen, ja 80-luvun pienessä maalaispitäjässä mahdollisuudet ja intressit toteuttaa itseään vaatteilla, kuten nykyään korostetaan, olivat aika rajatut.\nTrio luomiväri ja Moist proof kulmaväri toimivat kulmille hyvin, ovat helppo levittää ja muotoilla.\nEn myöskään tuntenut halua fanittaa Dingoa tai muuta bändiä, jonka seuraajilla oli tunnusmerkkinään pystytukka ja huiveja ranteissa ja polvissa. Ei, meistä suurin osa oli tavallisia tyttöjä, jotka eivät yläasteella edes meikanneet kouluun, tai ylipäätään muutenkaan. Kauneus ja meikit kiinnostivat vasta lukiossa, ja silloin tilailtiin postimyynnistä legendaarista Yves Rocheria. Silloin meikkaaminen tuli kuvioihin ja jäi pysyväksi.\nKasvojen sävyeroa voi tasoittaa Trio Peitevoiteella. Käytä vihreää punoittaviin, kellertävää tummiin ja punertava avaa kasvonpiirteitä. Yleismeikkikynää sipaisen silmien sisänurkkaan, helmiäispäätä huulien yläosaan. Meikkivoide Fair on keveä.\nMeillä kotona oli luonnollinen suhtautuminen ulkonäköön. Siitä ei muistaakseni koskaan erityisemmin puhuttu, sillä lapsuudenkodissani olivat pinnalla enemmän muut arvot. Ei puhuttu muissakaan kodeissa. Se ei vaan ollut ajan henki siellä maalla. Toki hiusten piti olla kunnossa, vaatteiden puhtaat, lukuvuoden alussa sai uudet farkut, takin ehkä ja kengätkin, mutta ei se ollut sellaista kulutusjuhlaa kuin nykyään.\nSuosikkituotteeni All-in-one ripsiväri on helppo levittää. Musta silmänrajauskynä toimii myös silmien sisärajaukseen. Silmämeikinpohjustusvoide on kätevä kynä, ja luomiväri pysyy hyvin sen jälkeen.\nLieneekö tämä 80-luvun maalaisympäristö, joka muokkasi omaa suhtautumistani ulkonäköön aika huolettomaksi. Nuorena naisena kävin ulkona tyttökavereiden kanssa. Eräs ystävättäreni oli sen näköinen, että hänen kanssaan sai aina olla seinäruusuna: hän oli pitkä, tosi hoikka, sinisilmäinen ja kesäisin kauniisti päivettynyt vaaleaverikkö.\nEn koskaan kadehtinut häntä mitenkään, minusta oli ihan selvää, että häntä ihaillaan. Sitä paitsi pääsimme muutaman kerran jonojen ohi, sillä hän näytti ihan mallilta.\nOmat epävarmuudet ja kipuilut ovat olleet aina ihan muissa asioissa kuin ulkonäössä. Eniten olen tuntenut riittämättömyyttä työssäni, oli aika, että en mielestäni koskaan riittänyt tavoitteisiini. Tuli aika, jolloin väsyin, ja päätin, että vähempi riittää, ja saan olla sellaisenani hyvä. Kuka nämä tavoitteet asetti? Minä itse. Kuka ne riisui? Minä.\nAurinkopuuteri riittää yksinäänkin muotoilemaan kasvoja.\nKaikkien kipuilujen keskelläkin silloin nuorempana minulle on aina ollut jotenkin luontaista itsestäni huolehtiminen, meikkaaminen ja laittautuminenkin. Mutta jotenkin se menee siinä sivussa, sivulauseessa, kun itse elämä on päälauseessa. Sitten kun meikki on tehty, en enää ajattele miltä näytän tai muuta, sitten keskitytään tärkeisiin asioihin. Olen kuullut olevan aina huoliteltu – no, omasta mielestäni en ole, ripsarit ovat poskilla päivän päätteeksi ja nenä kiiltää. En saavuta sellaista coolia olotilaa, jota joillakin ihailen, olen sellaiseen ihan liian nopea käänteissäni ja temperamenttinen.\nPoskille toimii persikkainen Peach-poskipuna. Mattahuulipunat pysyvät hyvin ja niiden sävyt, Chestnut ja Punch ovat kauniit ja luonnolliset.\nMinusta on ihanaa, kun mieheni pitää minua kauniina, ja sanoo sen myös minulle usein. Haluankin pitää itsestäni huolta myös hänen vuokseen. Emme ole enää nuoria ja siloisia, ja suurin toiveemme on saada vanheta yhdessä terveinä. Ja samalla, kun haluan pitää itsestäni huolta vaikkapa terveellisen ruoan avulla, haluan huolehtia myös hänestä.\nRaikkaat huulipunat, sävyt Elegant ja Vintage piristävät talvenkalpeaa ihoa.\nViisikymppisenä nainen kuulemma muuttuu näkymättömäksi. Muuttuuko? Itse kun en ole koskaan ollut erityisen näkyvä muutenkaan, en tunne minkäänlaista tuskaa asiasta, jotan en rehellisyyden nimissä ole edes ajatellut. Hassua sinänsä: monessa suhteessa tunnen olevani näkyvämpi kuin nuorempana. Enemmän elossa. Rennompi. Jännä juttu, mitä vanhemmaksi tulee, sitä kauniimpana pitää ikätovereitaan. Maailma on monessa suhteessa nuorten, ja se on minulle ihan ok, niin kuuluu ollakin. Aikuinen nainen on silti kiinnostavampi monessa suhteessa, eletty elämä tuo särmää ja syvyyttä, kokemusta ja rentoutta.\nOlen kuitenkin varmaan se mummo, joka vielä vanhainkodissakin vetelee punaa huuliin.\nTein Dermosilin tuotteilla kaksi meikkilookia, jotka ovat molemmat luonnollisia ja sopivat työpäivästä iltamenoon. Meikkivoiteen (Fair) alla on heleyttävä meikinpohjustusvoide, lisäksi poskissa on punoittavuutta häivyttävän Trio Peitevoiteen vihreää sävyä. Poskilla on aurinkopuuteria.\nKulmien muotoilu onnistui hyvin puuterimaisella Trio kulmavärillä. Luomilla on pohjalla vaaleaa Light Brown-luomiväriä, ja tummana Dark Grey. Silmien rajaus on tärkeää, huippuhyvä musta Moist Proof Eyeliner, nestemäinen rajaaja on ihan paras nestemäinen rajaaja. All-in-one -ripsiväri viimeistelee lookin.\nPaitsi ei – ilman huulipunaa ei voi lähteä mihinkään, ja sehän on kauniin luonnollinen Vintage.\nToisessa lookissa pääpaino on heleydellä. Tummat rajaukset jätin kokonaan pois, kostutin vain siveltimen ja rajasin Dark Brownilla. Poskilla on puna nimeltä Peach, huulilla mattahuulipuna Chesnut.\nMiten sinä koet iän vaikutuksen olemukseesi ja elämiseen?\nKaunista ja rauhaisaa päivää kaikille!\nPrevious Post Särmikäs t-paita kauluspaidan päällä\nNext Post Miten sen herkkulakon kävi\n06/04/2018 / 2:16 pm\nPystyin niin samaistumaan nuoruuteesi. Anttilan ja myöhemmin Seppälän ja Elloksen kuvastojen saapuminen oli aina iso juttu. Yves Rocherilta tilasin silloin tällöin tuotteita ja mukana tuli niitä pieniä huulipunia. Ulkonäkö ei tosiaan ollut se maailman tärkein asia, vaikka vaatteista ja meikkamisesta tykkäsinkin. Olin jo silloin tarkka siitä, että hiukset pitää olla hyvin!Lasten ollessa pieniä, ei aikaa eikä oikein energiakaan jäänyt laittautumiseen. Nyt taas olisi enemmän aikaa, mutta töihin en viitsi läheskään aina meikata. Sitten kun lähden ulos, onkin kiva nähdä oikein kunnolla vaivaa.Valita sopivat vaatteet, laittaa hiukset ja meikit kohdalleen. Välillä ylimääräiset kilot suututtavat, mutta sitten ajattelen, että itseppä ne kannan. Olen onnellinen, että olen yleensä elossa ja lääkitykseni ei ainakaan auta tässä asiassa! En ole koskaan ollut kateellinen itseäni kauneimmille, enkä ole sitä edelleenkään. Ikää on jo melkein 50 vuotta, ja se välillä pysäyttää. Toisaalta ikä on tuonut mukanaan itsevarmuutta, enkä välitä mitä toiset minusta ajattelee. Tiedän mitkä vaatteet ja minkälainen meikki minulle sopivat, pitäisi vaan nähdä enemmän vaivaa viikollakin.Haluaisinkin sanoa nuorille tytöille, että ei tosiaankaan tarvitse aina mennä virran mukana, näissä ulkonäköasioissakaan. En muuten haluaisi olla teini nykyisin. Aivan liikaa ulkonäköpaineita, joita some vain ruokkii!\n07/04/2018 / 4:58 pm\nVoi, mä muistan ne YR:N pienet huulipunat!! Enkä ole ajatellut niitä kolmeenkymmeneen viiteen vuoteen, mutta sieluni silmillä ne näen edelleen.En mäkään ole kateellinen kauniille, ihailen vain kovasti ja tuijotan salaa. Ihan samaa mieltä kuin sinä, ihana olla ylipäätään elossa. Muiden ajatukset eivät enää hetkauta, eivätkä itseasiassa ole hirveästi koskaan hetkauttaneetkaan. Huh, en haluaisi minäkään olla nuori nykypäivänä. Kamalat paineet joka suunnasta. Ihana olla just tämän ikäinen.\n07/04/2018 / 4:32 am\nKiitos Marjukka, rakastan lukea upean aikuisen naisen tekstejä.Tästä huokuu kuinka olet sinut itsesi kanssa. Vahvojen naisten tesktit sytyttävät aina minut. Itsellänikin on ollut kipupisteitä mutta kaikesta on selvitty entistä vahvempana eteenpäin.Olen oppinut tekemään vahvoja ja itsenäisiä päätöksiä elämässäni. Jos en näin kelpaa jollekin, en tuhlaa siihen turhaan arvokasta energiaani vaan siirryn seuraavaan asiaan/kohteeseen. Elämä on täynnä lukuisia mahdollisuuksia.Näin aikuisina meidän ei todellakaan tarvitse miellyttää jokaista vaan eletään tätä meidän omaa elämää, Olemmehan aikuisia naisia juuri parhaassa iässä.Ihana Marjukka, sinulle aurinkoista ja rentouttavaa viikonloppua 🙂 Kiitos viisaista sanoistasi!\n07/04/2018 / 5:04 pm\nKiitti Tuula samoin sinne, right back at ya! Kyllä voisin sanoa, että olen itseni kanssa sinut, ja olen aina ollut. Nykyään olen hyvinkin itsevarma, eli en jaksa surra turhia ulkonäköjuttuja itsessäni. Ei sitä, etteivät ne surettaisi, kuten entisestäänkin hentojen hiusten oheneminen vaikka, mutta jos se kuuluu ikääntymiseen, niin sitten kuuluu.Tämä on hieno ikä, vielä jaksaa todella hyvin kaikkea, ja ikä antaa perspektiiviä moneen asiaan. Kiitti samoin sinulle kivaa lauantai-iltaa!\n07/04/2018 / 9:08 am\nOlipa ihana teksti! <3 Sä olet kaunis ja ihana! Rentouttavaa viikonloppua sinne!\n07/04/2018 / 5:05 pm\nKiitti samoin sulle, murunen!\n07/04/2018 / 10:22 am\nOlen tyytyväinen ikääni ja näkööni. Enkä jää seinäruusuksi, ellei nyt yhtäkkiä harmaannu:). En haluaisi enää olla teini. -80 luvun maaseutu oli hyvä ympäristö, jonka haluaisin tarjota myös omille lapsilleni. Valtava määrä paineita ja stressiä poistuisi ihmisiltä. Opin (ja osaan nykyään) asioita, joita nykykaupunkilaiset, myöskään aikuiset, eivät osaa. Silloin ei tarvinnut pohtia ulkonäköä, kun oli kaikenlaista arjen puuhaa. Ei myöskään ollut iPhoneja, someja ym. Kotona näytimme miltä vaan, mutta samoin meillä kylille lähdimme puhtaissa vaatteissa, hiukset ojennuksessa ym. Ja samoin, pari kertaa vuodessa sai jotain uusia vaatteita. Tuohan onkin yksi tämän päivän ongelma, kun kaikenlaista pitäisi saada. Tätä juttua voisi jatkaa vaikka kuinka pitkään.T. Maija\n07/04/2018 / 5:07 pm\nEt takuulla jää seinäruusuksi, olet kaunis sekä päältä että sisältä. Me ollaankin monesti puhuttu tuosta maallakasvamisesta, ja se on ollut hyvä paikka aikuistua. Montaa asiaa osaa arvostaa, kun on ne juuret mullassa. Tuohon "kaikenlaista pitäisi saada" sorrun edelleen itsekin, jos menen vaikka someen tai nettikauppoihin…Ihanaa iltaa, Maija!\n07/04/2018 / 1:11 pm\nTäällä yksi näkymätön, johtunee hiusteni harmaantumisesta ( moni tosin luulee värjätyiksi). Ikää pian 55 olen silti aina huoliteltu kun toimin kauneusalalla. Kaipaan ikää kolmikymppisenä ja miesten huomiota, jota silloin sinkkuna sain. Nyt on vaan sulauduttava seinään. Terveys toki ensisijaista.T. Huomio meni jo\n07/04/2018 / 5:09 pm\nÄläs nyt, harmaahan on trendiväri, ja jos sulla on upeat luonnonharmaat, niin ole ylpeä niistä! Sä olet aikuinen nainen ja sulla on paljon annettavaa. Ja vitsi, miten värit sopivat harmaaseen tukkaan – punainen, navy, vihreä…\n07/04/2018 / 5:01 pm\nVoi sua, olet varmasti ollut upea teini, vaan eihän sitä itse näe miten kaunis ja raikas sitä nuorena oli. Oli kaikenlaisia komplekseja, mulla oli ne vinot hampaat, ja ne olivat minusta niin rumat. Voi vitsi, mitä jos olisit mennyt missikisoihin tai malliksi, missähän olisit nyt…hehheh. Mutta olisihan sellainen julkisuus ollut raadollista.Kiva laittautua nykyään ja huolehtia itsestään, mutta on muitakin asioita elämässä! Just näin, vuodet ja viisaus.\n11/04/2018 / 8:20 am\nIhana teksti Marjukka ja niin samaa mieltä monesta asiasta.Itse olen kiitollinen jokaisesta lisävuodesta, kokemuksesta ja näkemyksestä mitä elämä tuo eteensä ja saan ne terveenä viettää. Sekään kun ei ole itsestäänselvyys.En ole koskaan ollut ulkonäkökeskeinen itseni suhteen, en ole koskaan jaksanut kovinkaan meikkailla tai laittautua. Omaa tekemistäni olen arvottanut muun kuin ulkonäön kautta. Enkä ole oikeastaan koskaan kriiseillytkään siitä. Olen aina ajatellut, että poikamaisesta "rumasta ankanpoikasesta" kasvoi ihan mukiinmenevä aikuinen nainen.Olen myös onnellinen siitä, ettei tarvitse viettää nuoruutta tässä ajassa, somen ja kaiken keskellä, vaan seurata tätä "hulluutta" vierestä hyvällä itsetunnolla varustettuna tietäen omat vahvuudet ja nauttien elämästä.


Voita liput Dancen finaaliin! - Dance - Ilta-Sanomat\nVoita liput Dancen finaaliin!\nIdan ja Markun taidonnäyte.\nJulkaistu: 21.10.2010 15:40\nDancessa kisa kovenee. Nelonen Areena on ollut loppuunmyyty joka sunnuntai-ilta, ja kun finaaliliput tulivat myyntiin viime viikon keskiviikkona, ne myytiin loppuun saman tien.\nEi hätää, jos jäit ilman lippuja. Voit osallistua Ilta-Sanomien kilpailuun ja kertoa, kuka tanssijoista on suosikkisi. Onnekkain saa kaksi lippua finaaliin.- Dancen iso katsomo on ollut täynnä joka viikonloppu kun erityisesti nuori yleisö on halunnut tulla paikan päälle kannustamaan suosikkejaan. Olen myös yllättynyt Dancen suosiosta Nelosen Ruutu.fi:ssä, jossa sitä katsotaan todella runsaasti, kertoo Nelosen tiedotuspäällikkö Paula Rintamaa.Dancen erikoispitkä finaali nähdään 7.11. ja se alkaa jo klo 18.00.\nKuka on suosikkisi Dance-finalisteista?\nHän voitti Dancen!\nTämä suosittu artisti esiintyy Dance-ohjelmassa


Muusikoiden.net - Keskustelu - Miten eristää kaikuva halli livemusiikkia varten?\nAihe: Miten eristää kaikuva halli livemusiikkia varten?\nTäällä kaivataan ammattilaisten vinkkejä miten saadaan suuri ja kaikuva halli toimimaan musiikkitapahtuman tilana?\nMolton-kangasta on paljon kehuttu, mutta miten sitä pitäisi saada ripustettua?\nJos äänentoiston suuntaa suoraan vastakkaiselle seinälle kankaita kohden, auttaako tämä yhtään kaiun minimoimiseen?\n25.04.2012 08:56:50 (muokattu 25.04.2012 09:00:36)\nIrppa: Moi! Täällä kaivataan ammattilaisten vinkkejä miten saadaan suuri ja kaikuva halli toimimaan musiikkitapahtuman tilana?\nToivotaan että paikalle tulee paljon (läskejä) ihmisiä :D\nJos ripustaa paljon moltonia vaikka laskosteltuna, niin kyllä se puree korkeampiin ääniin. Matalista ei pääse eroon kuin massiivisilla mineraalivilla tms. kuutioilla.\nSuuntaa PA:t "normaalisti", eli miten nyt yleensäkin kohti yleisöä suunnataan. Jälkikaiunta-aikaan ei paljoa vaikuta mihin äänilähde on tilassa suunnattu, vaan kuinka paljon tilan pinnat yhteensä absorptoivat ääntä.\nMelkein miksaajana toivoisi, että tollaset bänditilaisuudet järjestettäis paikassa jossa akustiikka on valmiiksi kunnossa. Aniharvoin tulee vastaan paikkaa, jossa vartavasten toteutettu akustiikkaratkaisu olisi jaksettu viedä ns. loppuun asti, tai edes lähelle. Sellaisen toteuttamisessa kun on aina aika paljon työtä, niin se meinaa jäädä kesken ja/tai puolivillaisesti toteutetuksi (=hyödyttömäksi).\nEsim. laskostetulla Moltonilla saa yläpään (kerrosten eli vaimentavan materiaalin paksuudesta riippuen jopa keskialueen) kaikuja kuriin. Botne onkin sitten haastavampi juttu, sen pysäyttämiseen kun tarvitaan massaa (pitkä aalto, paksu ja painava materiaali). Jostain luin tosin, että mittavalla määrällä heinäpaaleja olisi positiivinen vaikutus botnen absorbointiin.\nAkustointi on sitten eri asia kuin äänen eristäminen. Tuleepa mieleen eräskin etelä-Suomen juhlatila, jossa ohut peltikatto vuotaa lähes kaiken äänen vaimentumattomana ulos. Naapurusto ja poliisi eivät ymmärrettävästi ole tästä kovin innoissaan...\noksatboys: Jälkikaiunta-aikaan ei paljoa vaikuta mihin äänilähde on tilassa suunnattu, vaan kuinka paljon tilan pinnat yhteensä absorptoivat ääntä.\nLinjasäteilijäratkasulla voidaan ääntä tiettyyn pisteeseen asti suunnata siten, ettei ihan ensimmäisenä ota heijasteseen. Toinen asia on sitten se, onko moista mahdollisuutta / ylipäätään järkeä käyttää.\n26.04.2012 00:17:03 (muokattu 26.04.2012 00:32:16)\nNo mä en ole ammattilainen, mut jos tilanne on se, et tänään bändi soittaa lasi/kivi/betonihelvetissä, ni ei siinä just muuta voi kuin todeta, että tänään näin.\nEdittiä: Muistan liiankin hyvin kun aikanaan Skattan vanhassa tullaushallissa (olisko ollu K11?) vedettiin pari keikkaa edesmenneen haittaripartion kanssa. Olettaisin, et se vois täyttää suuren ja kaikuvan hallin määritelmän.\nEikä tolle tilalle voi oikeesti yhtään mitään tehdä, jos käytössä ei o sataa tonnia rahaa ja puolta vuotta aikaa.\nHeinäpaalit kuulostaa tosi paloturvalliselta :D\nLennu: Heinäpaalit kuulostaa tosi paloturvalliselta :D\nNäinpä : )\nEikä varmasti oo ongelma allergisille ja astmaatikoillekaan...\nSen verran kommentoin että se yläpää on juuri nimenomaan se häiritsevin alue. Eli uskon että pelkkä molttoni auttaa paljon ainakin antamaan vaikutelman että nytohyvä. ;)\nTulipa mieleen että rakennelkaa sellainen loungetyylinen hengailupaikka sohvista. Oikein muhkea sohva imee alapäätä jonkun verran.\nJos kyseessä on tosiaan iso halli, niin voi olla ettei sitä kannata yrittää "akustoida". Alkaa tulemaan melko jämäkästi hintaa moltonin roikottamiselle, jos sitä joutuu hommaamaan tyyliin kilometrin +roikotussälät. Isoissa tiloissa tahtoo sitä metriä kertyä joka suuntaan, niin peitettävää alaa kertyy siinä ohessa melkoisen paljon (ja vielä kattoakin).\nJos botnepuolta pitää saada vaimennettua, niin ei muuta ku kaljakoppaa vastaan hakemaan lainaksi kuorma-autollinen Marianne-karkkeja lähimmältä raksalta. Ei pala eikä pölise. Voitte vaikka rakentaa sen eetuss:n ehdottaman loungen sohvien sijasta noilla! ;)\n04.05.2012 22:18:21 (muokattu 04.05.2012 22:24:30)\nTilan voi saada toimimaan välttämällä äänen suuntaamista pinnoille, joista ne heijastuu haitallisella tavalla. Kaiuttimet riittävän lähelle yleisöä, nostaa vaikka kaiuttimien määrää mahdollisesti viivelinjaakin käyttäen. Basso kuriin alentamalla voimakkuutta erityisesti häiritseviltä taajuuksilta.\nYksi kaikista hyödyllisimpiä PRO kikkoja on valita esitettävä musiikki ja kokoonpano sen mukaan, että edellytykset hyvään onnistumiseen on hyvät.\nKaiuntaa ilmenee häiritsevällä tavalla vain jos voimakkuutta on kaiunnan kannalta tarpeeksi. Puhumalla hiljaa kaverin vieressä ei kaikua huomaa, mutta kovaa huutamalla kyllä... Jos laitteet on suunnattu hyvin ja vain sinne mihin tarvii, ei jää yhtä paljon akustista energiaa vellomaan kaiun muodossa tilaan.\nmusamies: ...Jos laitteet on suunnattu hyvin ja vain sinne mihin tarvii, ei jää yhtä paljon akustista energiaa vellomaan kaiun muodossa tilaan.\nJuu. Kuulokkeet kaikille.\nEinherjar: Juu. Kuulokkeet kaikille.\nNiilläpä tuo olisi ratkaistu, ehkä löytyy keino myös kuulokkeiden ja tavallisen vähemmän kaikuvan tilan PA-kattauksen välimaastosta... ideana kuitenkin äänentoisto lähemmäksi tai paremmin sunnattuna yleisön sijainnin suhteen.\nAinakin omasta mielestä tuo vaimennusmateriaalien runsas ripustelu tuntuu turhalta työltä.\n05.05.2012 14:07:52 (muokattu 05.05.2012 14:10:04)\nmusamies: Ainakin omasta mielestä tuo vaimennusmateriaalien runsas ripustelu tuntuu turhalta työltä.\nEipä se kaiku vähene, vaikka kuinka laittasit pa:ta yleisöä lähemmäksi. Akustisiin ominaisuuksiin ei voluumilla tai pa:n sijoituksilla pääse käsiksi.\nKaikuva paikka kaikuu voluumista huolimatta ja vain heijastavia pintoja peittämällä (jne) se kaiku vähenee, eli akustiikka paranee.\nedit: musamies: Puhumalla hiljaa kaverin vieressä ei kaikua huomaa, mutta kovaa huutamalla kyllä..\nKuiskaappa kaverille 30m päähän.\n05.05.2012 15:08:19 (muokattu 05.05.2012 15:17:55)\nEinherjar: Eipä se kaiku vähene, vaikka kuinka laittasit pa:ta yleisöä lähemmäksi. Akustisiin ominaisuuksiin ei voluumilla tai pa:n sijoituksilla pääse käsiksi.\nVähenee samasta syystä kuin kuulokkeillakin vaikka otettaisiin huomioon kuulokkeiden kaiuttimiin verrattuna suljettu ominaisuus...\nVoiko kovin kaukaa ääntä suunnata riittävän hyvällä menestyksellä, vähintään bassot rupeaa käyttäytymään tilan värittiminä kun on voimakkuutta paljon koska kaiuttimet kaukana.\nKaikua tulee kun ääniaallot tavoittaa pintoja, joista ne voi kaikua takaisin. Jos ääniaallot tavalla tai toisella onnistutaan kohdistamaan ihmisjoukkoon, ei ne kaiu sieltä kauhean pahasti.\nItse en pääse kauhean usein halleihin rakentelemaan äänentoistoa, näillä ideoilla pärjäsin kuitenkin yllättävän hyvin liikuntahallissa kun olin kerrankin vain äänentoistoa tekemässä ja taisi kaikki materiaali tulla mikserin kautta, pyrin suuntaamaan äänen yleisöön, jota oli riittävästi paikalla ylöspäin nousevassa katsomossa. Pahoja kaikuongelmia ei tullut. Bassoja ja yleisesti volumea jouduin jossain määrin jarruttelemaan ettei mene mössöksi. Bassopuolikin oli riittävän tukeva siitä huolimatta.\nHomman onnistumiseen vaikutti ettei ollut esim. akustisia rumpuja ja lavavola oli täysin hallittavissa.\nOtetaan vielä puheeksi, että esimerkiksi mainitsemassani liikuntahallissa ei tapahdu mitään kovin outoa jos on hiljaista meininkiä ja kuulijat lähillä, tila herää kaikujen suhteen epämiellyttävällä tavalla eloon vasta voimakkuuden noustesssa. Kyllähän jo vaikka pallopelin äänet ja pilliin vihellykset kaikuu jo selvästi.\nMenneinä vuosikymmeninä on luultavasti aika paskalla menestyksellä yritetty tuolla jotain rokkitouhuja vetää. Laitteet on kuitenkin kehittynyt, niitä on runsaammin saatavilla ja saattaa olla osaavampiakin äänimiehiä paremmin tarjolla. Nykyisin voi tietyin varauksin onnistua hyvin myös tuollaisessa musan kannalta jossain määrin paskassa hallissa.\nOn totta että tilan akustiset ominaisuudet (mukaan lukien aiemmin mainittu jälkikaiunta-aika) ei muutu pa:n sijoituksella. Väitän kuitenkin (ja tuen tässä musamiestä) että pa:n valinnalla ja sijoittelulla voi kuitenkin lopputulokseen vaikuttaa merkittävästi.\nKaiku syntyy heijasteista. Ensimmäiset heijasteet syntyvät kun jokin äänilähde heijastuu yhden pinnan kautta, toisen asteen heijasteet kimpoavat kahden kautta jne. Jokaisessa heijastuksessa myös osa äänestä absorptoituu joten heijastus on aina alkuperäistä ääntä hiljaisempi. Myös heijasteen spektri yleensä muuttuu koska absorptiopinta vaikuttaa heijastuksen laatuun.\nTodella radikaali esimerkki:\nLaitetaan musiikin kuuntelija lattian tasoon keskelle 100m * 100m * 100m hallia. Ripustetaan yksi äänentoistojärjestelmä, joka on täysin ympärisäteilevä. Laitetaan toinen (teoreettinen) äänentoistojärjestelmä, joka on täysin suuntaava (eli säteilee vain täsmälleen yhteen pisteeseen) vaikkapa lattian tasoon parin metrin päähän kuuntelijasta. Säädetään molempien tasot siten että äänenpaine kuulijan korvassa on sama.\nEnsimmäisen äänentoistojärjestelmän tapauksessa lähtövola (ja tilaan tuotu akustinen energia) on merkittävästi isompi ja ympärisäteilevänä myös heijastuksia tulee kovasti. Osa signaalista tulee suoraan kuulijan korvaankin mutta myös kaiun osuus on merkittävä, luultavasti jopa vallitseva.\nToisessa äänentoistojärjestelmässä ei tule ensimmäisiä eikä toisia heijastuksia ollenkaan koska ääni osuu vain kuulijaan, josta heijastuu johonkin pintaan ja vasta toisesta pinnasta takaisin kuulijaan. Kaikua tuskin havaitsee.\nKäytännössä siis kaiun voimakkuus suhteessa suoran äänen voimakkuuteen vähenee jos:\n- äänentoistojärjestelmä pystytään suuntaamaan mahdollisimman tarkasti yleisöalueelle (vähemmän heijastuksia ja lisäksi läski demppaa)\n- voidaan valita äänentoistojärjestelmä jossa suurin osa akustisesta energiasta suuntautuu yleisöä kohden (eikä esim taaksepäin)\n- voidaan tuoda äänentoistojärjestelmää lähemmäksi pitäen kuitenkin vola kuulijoan korvassa samana ja näin ollen vähentää tilaan tuodun akustisen energian määrää. Voi vaatia viivelinjojen tai erityyppisen äänentoistojärjestelmän käyttöä.\nJa ym. litania pätee toki siis lähinnä korkeampiin taajuuksiin. Mitä matalammista taajuuksista puhutaan niin sitä vaikeammaksi menee joka suhteessa.\nKoko homman pohjana on ns. kriittinen etäisyys, eli millä etäisyydellä äänilähteestä kaikuvan äänen voimakkuus on sama tai ylittää suoran äänen voimakkuuden. Lontooksi critical distance http://en.wikipedia.org/wiki/Critical_distance\nLääkkeenä on kaksi vaihtoehtoa:\n1) Muokataan tilan akustiikkaa ja vähennetään kaikuvan äänen voimakkuutta ja näin ollen kasvatetaan kriittistä etäisyyttä kunnes halutut kriteerit täyttyvät ohjelman ymmerrettävyyden osalta.\n2) Lyhennetään äänilähteen ja kuulijan välistä etäisyyttä kunnes ollaan kriittisen etäisyyden sisäpuolella ja halutut kriteerit täyttyvät ohjelman ymmerrettävyyden osalta. Lähes poikkeuksetta tämä on se helpompi vaihtoehto, joskin tarvittava ylimääräinen äänentoistokalusto nostaa ratkaisun hintaa.\nOlen samaa mieltä kuin Kauppi. Lisäksi hommaa voisi helpottaa laittamalla tilaan sellaista musiikkiohjelmaa, joka sinne luontevasti sopii.\nMonenlaisia ratkaisuja on ja monenlaista ääntä. Kyllä tutussa liikuntahallissa tilan saundiin vaikuttaa paljon jutteleeko hissukseen periaatteessa samassa avoimessa tilassa olevalla punttisalitasanteella vai pompottaako joku palloa kentän puolella.\nHienon näköisiä systeemejä maailmalla piisaa:\nhttp://blog.livedesignonline.com/br … loads/2010/04/dr_concert_hall_1.jpg\nhttp://blog.livedesignonline.com/br … loads/2010/04/dr_concert_hall_2.jpg\nTuollaisia kuin tässä alempana oli ilmestynyt Lahdessa jäähallin kattoon kun aikaisempi systeemi toimi ymmärtääkseni yhdestä pisteestä hallin keskeltä. Joku voi tuntea paremmin tämän hallin järjestelmät kun minun havainnot ovat puutteelliset. Kovaa keskeltä tykittävä järjestelmä ei kuulostanut minun korvaan ainakaan hyvältä joskin muitakin syitä oli kuin sijoitus. Tämä kuvassa näkyvä versio toimii useamman ämyrin voimin.\nhttp://dl.dropbox.com/u/56139170/se … 20ice%20hockey%20hall%20speaker.JPG\nkauppi: On totta että tilan akustiset ominaisuudet (mukaan lukien aiemmin mainittu jälkikaiunta-aika) ei muutu pa:n sijoituksella. Väitän kuitenkin (ja tuen tässä musamiestä) että pa:n valinnalla ja sijoittelulla voi kuitenkin lopputulokseen vaikuttaa merkittävästi.\nToki se pa:n suuntaaminen ja optimointi on ihan tarkoituksen mukaista ja sillä toki saadaan asiaa parannettua tiettyyn pisteeseen asti. Akustiikkaa se ei kuitenkaan paranna, eikä poista niitä kaikumisia. Isoissa paikoissa on aina ongelmia, mikäli niitä ei ole rakennettu tarkoituksella musiikkia varten.\nBetonihalli peltiputkistolla tuskin huononee, mikäli siellä vähän moltonia roikotellaan.\nmusamies: Voiko kovin kaukaa ääntä suunnata riittävän hyvällä menestyksellä, vähintään bassot rupeaa käyttäytymään tilan värittiminä kun on voimakkuutta paljon koska kaiuttimet kaukana.\nIsoissa tiloissa ei ihmisten lähelle niin vaan pääse. Lavan ja eturivin välissäkin voi olla toisinaan melko paljon väliä.\nDelaylinjojakaan ei voi rakennella ihan parin metrin välein, kun niitä harvemmin uskaltaa jättää vartioimatta keskelle vellovaa ihmismassaa (puhumattakaan lattialle jäävistä piuhoista). Seinien viereenkään niitä ei voi pelkästään rakennella, kun sitten keskustaa ei ole katettu. Monesti FOH-pisteen taakse (tai katolle) pystytään laittamaan delaylinja turvallisesti, mutta se voi olla sitten siinä.\nHienoa on, mutta tämä onkin tarkotukseen valmistettu tila/järjestelmä. Ei näitä joka paikkaan pystytä tekemään tai tuomaan.\nEi ainakaan kertakäyttöisesti.\nYleensä fakta on se, et niillä eväillä on mentävä, mitä repusta löytyy.\nJos taas tilaa meinaa pysyvämmin muuttaa, ni löytyypi asiaan vihkiytyneitä suunnittelutoimistoja. Vaatii vaan sen, että lompakossa on muutakin kuin ajokortti.


Kaupallinen yhteistyö E-kontakti: Satu, 51, oli vuosia yksin - sitten hän kuuli karaokessa lempikappaleensa\nSatu, 51, oli vuosia yksin - sitten hän kuuli karaokessa lempikappaleensa\n22.06.2018 klo 9:34 (muokattu 09.02.2019 klo 12:44 )\nSatu ja Timo Holanderin rakkaustarina alkoi karaokessa kuullusta Juice Leskisen biisistä. Sama kappale soi kirkossa, kun kaksi ihmistä, jotka olivat jo ehtineet kuvitella viettävänsä loppuelämänsä sinkkuina, sanoivat toisilleen ”tahdon”.\nJokainen arkipäivä alkaa Holandereilla samalla tavalla. Timo, 52, herää keittämään kahvit ja tuo Sadulle, 50, kupillisen sänkyyn - silloinkin, kun hän voisi nukkua vaimoaan pidempään.\nSunnuntaiaamuna ensimmäisenä herännyt kattaa pöytään kunnon aamiaisen kananmunineen, pekoneineen ja muine herkkuineen. Tästä ei tingitä, paitsi korkeintaan ulkomailla reissatessa.\nNelisen vuotta sitten toisensa löytänyt pari ei enää muista, mistä nämä tavat juontavat juurensa. Yhteiset rutiinit ovat tärkeitä; keino osoittaa toiselle, että hänestä välitetään.\nSatu ja Timo olivat kumpikin tahoillaan luopuneet uskosta rakkauteen. Mieli kuitenkin muuttui, kun heidän tiensä kohtasivat. Kesäkuun 10. päivä 2017 pari asteli alttarille. Kirkossa kuultiin Juice Leskisen Musta aurinko nousee Timon tulkitsemana. Suomirokki on lähellä Timon ja Satun sydäntä, mutta tällä kappaleella on heille aivan erityinen merkitys.\nJuice teki vaikutuksen\nKeväällä 2014 sekä Sadun että Timon avioerosta oli kulunut seitsemisen vuotta. Kumpikin oli tahoillaan ehtinyt hyväksymään sen, että uutta suhdetta ei välttämättä tulisi tulevaisuudessakaan.\nSatu oli ottanut tavakseen piipahtaa silloin tällöin karaokebaarissa kuuntelemassa esiintyjiä. Perheellisiä ystäviä oli hankala saada seuraksi, joten usein hän oli liikkeellä yksin.\nYksin liikkui myös Timo, jonka tuttavat eivät paljoa piitanneet karaokesta. Hän kuitenkin halusi laulaa ja siksi saattoi suunnata kapakkaan itsenäisesti.\nToukokuun 23. päivänä kaksikko sattui samaan aikaan samaan paikkaan. Satu höristi korviaan, kun Juicen Musta aurinko nousee alkoi soida. Eihän kukaan laula tuota biisiä karaokessa!\n- Istuin, pari olutta join, katsoin ja kuuntelin. Siitä se sitten lähti, kun Timo sattui siellä laulamaan, Satu kertoo. Timon ääni ja tulkinta tekivät vaikutuksen.\n- Ajattelin, ettei voi olla ihan tyhjäpää, jos vetää tuollaisen biisin.\nSatu päätti kehaista miestä kappalevalinnasta. He jäivät juttelemaan pidemmäksi aikaa, ja juttua riitti seuraavaan aamuun asti.\n- Mä olin häkeltynyt, kun olin seitsemän vuotta ollut yksin, Timo muistelee.\nTyttäreltä neuvoa ensitreffeille\nKun Satu ja Timo haluavat nauttia ulkoilmasta ja ihastella maisemia, he suuntaavat kävelylle Lahden satamaan. Sinne he sopivat myös ensimmäiset oikeat treffinsä ensikohtaamisen jälkeiselle tiistaille.\nEnnen tapaamista Timo kysyi 18-vuotiaalta tyttäreltään, pitäisikö hänen viedä jotain Sadulle. Neuvot olivat tarpeen, koska edellisistä treffeistä oli aikaa 17 vuotta.\n- Hyvin ohjeisti tytär. Timo tuli ruusun kanssa paikalle, Satu hymyilee.\nSiitä alkoi uusi vaihe kahden pitkän aikaa yksin olleen ihmisen elämässä.\n- Tiesin sen heti, Satu kertoo. Timo sen sijaan hannasi hieman vastaan - mutta sekin vaihe kesti vain viikon.\n- Avioliiton jälkeen muutama suhde karahti ja olin siksi varovainen, Timo sanoo.\nSatu oli pitkään ajatellut, että vastaan tuskin tulisi enää ihmistä, jonka kanssa kemiat kohtaisivat. Timolla taas oli kolme lasta huollettavanaan, joten aikaa ei jäänyt deittailuun. He uskaltautuivat kuitenkin heittäytyä uuteen suhteeseen - ja muuttaa mieltään joistain asioista.\n- Molemmat olivat aluksi sitä mieltä, ettei mennä naimisiin. Heti ensimmäisenä iltana sanoin, että älä kuvittele, että olisin vaimomateriaalia, Satu kertoo.\nKun pari toissasyksynä muutti uuteen asuntoon, he alkoivat kuitenkin puhua kihloihin menemisestä.\n- Tämä riittää aivan mainiosti, naimisiinhan ei enää tarvitse mennä, Timo kertoo hänen ja Sadun tuolloin ajatelleen. Mutta kuinkas ollakaan, pian mieli muuttui tässäkin asiassa. Kihlat solmittiin lokakuussa. Jo joulukuussa ajatus avioitumisesta ei enää kuulostanutkaan mahdottomalta.\nVuoden päästä saman katon alle\nVuoden päivät seurusteltuaan Satu ja Timo päättivät muuttaa saman katon alle. Lapset aikaisemmista suhteista olivat jo lentäneet pesästä, kuopuksia lukuun ottamatta. Uusperhe muodostui siis Sadusta ja hänen tyttärestään sekä Timosta ja hänen pojastaan. Toisen tapoihin oli ehtinyt totutella jo tiiviissä seurusteluvaiheessa, joten suurilta yllätyksiltä vältyttiin.\n- Emme me nyt niinkään toistemme tekemisiä pelätty, mutta muksuista puhuimme kyllä. Että kuinka saisimme kaiken sujumaan niin, ettei heidän elämässään tulisi isompia muutoksia, Timo muistelee.\n- Halusimme, että he kokisivat olevansa tasa-arvoisia, Satu jatkaa.\nUusperhe piti huolen siitä, että koko poppoo kerääntyisi samaan aikaan ruokapöydän ääreen syömään. Teini-ikäisten lasten isommilta yhteenotoilta vältyttiinkin, osittain ehkä myös siksi, että Satu ja Timo päättivät toimia yhteisenä rintamana. Jos yksi sanoi jotain, toinen komppaili häntä, vaikka olisikin salaa ollut eri mieltä.\nLähiökoti vaihtui aikanaan Lahden kauppatorin kupeessa sijaitsevaan asuntoon, jonka pari jakaa Timon nyt 15-vuotiaan pojan kanssa. Sadun tytär muutti täysi-ikäiseksi tultuaan pois kotoa.\nKeskustassa menomahdollisuudet ovat erinomaiset, joten yhteistä aikaa voi viettää paitsi karaokessa - jossa Timo laulaa ja Satu kuuntelee -, myös musiikkitapahtumissa, jotka ovat parin sydäntä lähellä. Ikä on tuonut perspektiiviä, ja asioiden sijaan pari haluaa nyt satsata kokemuksiin.\n- Emme enää tavoittele tavaraa. Aikaisemmin oli erilainen painoarvo: piti olla talot, puutarhat, autot ja kaikki. Jotenkin sitä ajatteli eri tavalla silloin, Satu kertoo.\n- Meidän ikäpolvessamme kaikki tekivät sen, Timo jatkaa. Kun ympärillä ei näe mallia toisenlaisesta elämäntavasta, vaihtoehdoistakaan ei välttämättä tiedä.\nKäsi kädessä kävellen\nPariskunnalla on takanaan aikaisempia pitkäaikaisia suhteita. Poikkeaako uudella kierroksella löydetty lempi millään tavalla niistä?\n- Tiedän, että toinen ajattelee minun parastani asioissa, Satu sanoo.\n- Kyllähän sekin vaikuttaa, ettei ole niitä muutaman vuoden vanhoja muksuja pyörimässä tässä, Timo muistuttaa - ruuhkavuosien aikanahan parisuhde jää herkästi taka-alalle, kun työ ja lapset vievät huomion. Tuolloin yhteistä aikaa on hankala löytää, ja sen arvon tunnistaakin usein myöhemmissä parisuhteissa.\nNäin on käynyt myös Sadun ja Timon kohdalla: arkiset kävelylenkit sekä teatteri- ja keikkareissut tuovat piristystä ja ovat laatuaikaa, joka tekee hyvää suhteelle.\n- Elämme oikeastaan toisillemme nyt, Timo kertoo.\nKuin paita ja peppu, kaksikko kuvailee toisiaan. Tämä näkyy paitsi yhdessä puuhailuna, myös ihan fyysisenä läheisyytenä. Jos siltä tuntuu, toista voi suukotella. Ja kaupungilla ei osata kulkea kuin käsikkäin.\nKäsi kädessä kulkevan parin luulisi herättävän sivullisissa uskoa rakkauteen, mutta toisinaan reaktiot ovat hieman toisenlaisia.\n- Joskus on tultu sanomaan, että ette te voi olla tuollaisia, Timo kertoo kuulemistaan hämmästelyistä.\nVuodet hiovat suurimmat särmät pois, jolloin parisuhteessakin on leppoisampi meininki. Satu ja Timo ovat olleet yhdessä reippaat neljä vuotta, eikä tähän ajanjaksoon ole mahtunut yhtäkään riitaa.\n- Joskus ollaan koetettu tapella, mutta ei siitä tullut mitään, Timo laskee leikkiä.\nSatu arvelee, että ikä on saattanut tasoittaa luonnetta. Aikaisemmat kokemukset ovat myös opettaneet, ettei asioihin tarvitse suhtautua niin jyrkästi.\n- Tässä iässä ei pidä enää stressata, Timo kertoo.\n- Ei ole pakko pitää kiinni siitä omasta mielipiteestä. Toinen saa olla eri mieltä, eikä se ole mikään huono juttu, Satu jatkaa. Mutta kuinkas paljon niitä asioita löytyy, josta oltaisiin eri mieltä?\n- Meillä on vähän eri televisio-ohjelmat, Timo keksii. Satu tykkää jännäreistä ja rikosjutuista, hän taas ei.\nKotoa ei ketään haeta\nSatu ja Timo sattuivat olemaan oikeassa paikassa oikeaan aikaan. He itse kuvailevat tapaamistaan kohtalonoikuksi.\n- Olin juuri lähtemässä pois baarista. Se oli viimeinen biisi, ja sitten ihmettelinkin, että mitä tuo nainen minua katselee. Ja tulee vielä juttelemaan! Timo muistelee.\nSattumalla oli paljon valtaa kaksikon rakkaustarinassa, mutta heidän tarinastaan voi oppia jotain: hiljaa piilottelevaa ei tulla kotoa hakemaan, vaan tärkeintä on uskaltaa ja etsiytyä ihmisten pariin.\n- Ei sitä voi kuvitella, missä kohtaa tulee oikea ihminen vastaan, tai mitenkään suunnitella, että tuollahan minä tapaan sen elämäni miehen, Satu muistuttaa.\nKotiin ei kannata jäädä, mutta toisaalta ei kumppania kannata etsimällä etsiäkään, kaksikko muistuttelee. Sellainen tuottaa harvoin tulosta.\nNiin sanotulla uudella kierroksella on myös lupa olla valikoiva. Jos suhde ei toimi, niin siihen ei kannata ripustautua vuosiksi ihan vain sen toivossa, että jokin muuttuisi. Nuorena monet asiat muuttuvat, mutta myöhempään ikää mennessä oma identiteetti ja elämä ovat kuitenkin ehtineet jo rakentua tietynlaisiksi.\nTakana olevasta elämästä pitää myös uskaltautua puhumaan avoimesti toisen kanssa, Timo muistuttaa. Jokaiselle aikuiselle on kertynyt historiaa painolasteineen, josta on hyvä pystyä puhumaan, vaikkei sillä olisikaan mitään vaikutusta itse suhteelle. Toiselle ei myöskään pidä esittää muuta kuin on, koska sellainen kostautuu varmasti myöhemmin.\nTärkeää on pysyä optimistisena, Satu muistuttaa.\n- Uskoin vakaasti siihen, etten enää löytäisi ihmistä, jonka kanssa minulla synkkaisi ja jonka kanssa huumorintaju osuisi yksin, Satu kertoo.\n- Mutta tuossahan tuo nyt on.


Days of My Way: DIY: christmas bag + kuulumisia!\nHeippa! Tuossa yllä olis neljäs jouluvideoni, jossa siis DIY joulukassi :)\nMulla ei ole mikään kovin hyvä kirjoitusolo nyt, sillä oon kipeenä, niin kuin videostakin käy ilmi. Mulla nouskin tota videota editoidessa se kuume takasin, mutta toivotaan ettei nyt enää pahene tästä, sillä en halua jäädä pois koulusta.\nMulla ei oo alkuviikosta oikein mitään kerrottavaa, se vaan hujahti ohitse. Siispä kerron nyt vaan viikonlopun kuulumisista. Eli perjantaina meillä alkoi koulupäivä Lucia-näytöksellä ja siinä meni semmonen reilu vartti. Sen jälkeen alkoikin kokeiden palautukset ja ekana oli englanti ja historia. Enkusta sain 9- ja historiasta 9,5 eli kursseista siis 9 ja 10! Olin ihan äimän käkenä tosta historiasta, sillä kokeeseen luku oli tuskaa ja tuntui, että unohin kaikesta kaiken. Kokeessa onneksi sai viidestä tehtävästä valita vähäsen mitkä tekee, joten tein tietenkin niitä alkupään tehtäviä, jotka olin kunnolla ehtinyt lukea! Hah, en saa tota lausetta muotoiltua järkevästi, mutta tarkoitan siis koealueen alkupuolta, jonka olin ehtinyt opiskella ja kokeen alkupään tehtävät olivat siis siihen liittyviä. Tarpeeksi vaikeasti selitetty, vai?\nSitten oli parinkymmenen minuutin tauko, sillä siinä palkissa meillä ei ollut ollut koetta. Seuraavaksi oli vuorossa sitten biologia, matikka ja terveystieto. Biologian kurssin alkaessa olin varma, että nyt tulee kyllä kurssista tosi huono numero, sillä kaikki ne soluun liittyvät jutut mitä käytiin, kuulosti ihan ydintieteeltä. Läksyjen aktiivisella lukemisella ja panostamisella kuitenkin päästiin pitkälle ja kokeesta napsahtikin 10- :-D No, ei siinä, nää yllätykset on kivoja kyllä.\nMatikasta sain 8-, johon olin kyllä tyytyväinen, sillä ei ollut ihan mun alaani tuo todennäköisyyslaskenta. Terveystiedon kokeen numeron sainkin tietää jo alkuviikosta, sillä valmentajani on myös terveystiedon opettajani ja hän kertoi mulle sen treeneissä, eli 10- sieltäkin. Ehkä paras koeviikko ikinä, vaikka luulin, että tulis huonoin ikinä. Mut täähän on just perus mä, aina aliarvioimassa itseään. Perjantaina mulla ei ollut treenejä, sillä mun pitää ottaa nyt yhä rauhallisemmin, sillä mun sykkeet on aivan liian korkealla. Mulle tuli postissa tuona päivänä mun tilaamani talvifarkkutakki ja ai että mä tykkään tosta! Mentiin illalla Teemun kanssa kotipizzaan syömään, koska aattelin juhlistaa hyvin menneitä kokeita ja viikonloppua. Teemu oli ostanut mulle kukkia ja suklaapatukan ja olin ihan äimänä, että mitäs tää nyt on :-D Teemu vaan halusi ostaa mulle ne kuulemma, koska mä ansaitsen ne <3 Sitten muistin myös, että meillähän tuli just perjantaina myös 2,5 vuotta täyteen ja aattelin, että Teemu kuitenkin osti osittain myös siksi, tää jäi vähän epäselväksi. En ollut yhtään ajatellu tommosta, ku nykyään en niin noista puolvuosista välitä, toisin ku silloin ekana seurusteluvuonna, kun oli oikein kuukauspäivätkin ja kaikki, haha :'D Joka tapauksessa, meillä oli kiva perjantai-ilta. Yöllä nukuin huonosti ja tuntu koko ajan, että oli hirveen kuuma. Aamulla sitten totesinkin olevani kipeä. Ulkona oli satanut aivan älyttömästi lunta ja sitä tuntu satavan vaan lisää ja lisää ja niin sitä kyllä satoikin. Teki heti maisemasta paljon kivemman näköisen, kun ei enää ollut sitä harmaata ja pimeää vaan. Tosin, taitaa kohta alkaa taas ne vesisateet ja viedä hienot lumet pois... Mulla piti olla aamupäivällä hölkkätreeni, mutta sekin jäi sit välistä, koska mulla oli kuumetta ja olin kipeä. Teemu lähti käymään äitillään ja mä muutaman tunnin sitten lepäilin vaan, kunnes ryhdistäydyin ja aloin kuvata tota videota ja tekemään siis joulukassia. Mulla menikin siinä kolmisen tuntia, huh, en ees tiiä miten on mahollista :-D Teemukin ehti tulla takaisin jo siinä välissä ja ootteli, että sain sen kassin tehtyä. Illemmalla katottiin yhessä elokuvaa ja lepäiltiin, kunnes alkoi väsyttämään ja käytiin lepäämään.\nViime yön nukuin tosi hyvin, joku 10 tuntia ja muutenkaan en heräillyt pahemmin yöllä! Aamulla oli hyvä olo pään puolesta, eli ei tuntunut kuumeiselta tai jyskyttänyt, joten päätin laittautua ja halusin mennä ottamaan kuvia uuden farkkutakin kera ja mulle uuden letin, jonka opin tällä viikolla tekemään! En oo hyvä laittamaan hiuksia, joten yllätyin, että osasin noinkin hyvin tehdä. Tää päivä muuten onkin mennyt tota videoo kuvatessa ja editoidessa sekä kuvia muokatessa ja tätä postausta tehdessä. Oli pakko vielä tälle viikolle saada toinen postaus, en tykkää yhtään jos viikossa tulee vain yksi. Huomenna ois tarkotus mennä kouluun, vaikka kipeä olenkin, mutten halua jäädä jälkeen. Mulla ei oo nyt oikein muuta, sainhan kivasti tekstiä aikaseksi, vaikka ensin luulin, ettei tähän postaukseen tulis kirjotettua paljoa :-D Palaillaan ens viikolla, moikka <3\nTunnisteet: askartelu, christmas, DIY, joulu, joulukassi, Lifestyle, video\nAnonyymi 14. joulukuuta 2014 klo 22.47\nmistä tilasit ton ihanan takin? :)\nIina 17. joulukuuta 2014 klo 17.53\nAnonyymi 14. joulukuuta 2014 klo 22.48\nää rupes hirveesti tekee mieli pizzaa ku katoin tota kuvaa x) mut ihana toi farkkutakki ja oot tosi kaunis noissa kuvissa! :)\nHaha x) Kiitos :)!\nAnonyymi 14. joulukuuta 2014 klo 23.45\nSori jos oot jo kertonu jossain, mut mitä aineita oot aatellu kirjottaa? :D Mietin vaan ku aherrat ilmeisesti tosi paljon kaikkien aineitten parissa..\nIina 17. joulukuuta 2014 klo 17.54\nVarmaankin pitkä matikka, terveystieto, englanti ja äikkä :) Ja aherran, koska mä en tykkää huonoista numeroista, ihan sama vaikken niillä mitään tekis :D\nAnonyymi 15. joulukuuta 2014 klo 2.07\nVitsi noi sun kengät on söpöt, mistä ne on? :)\nAnonyymi 15. joulukuuta 2014 klo 7.07\nJuu ebaysta on :)!\nIlonaah 15. joulukuuta 2014 klo 7.30\nihana postaus, ihanat kuvat & ihana video! ♥ :')\nAnonyymi 15. joulukuuta 2014 klo 10.59\nOoot sairaan hyvä koulussa, luekko sä yleensä sen käsitellyn kappaleen aina kotona vai luetko pelkästään kokeisiin?\nIina 17. joulukuuta 2014 klo 17.55\nLuen yleensä joo läksyt eli just tän käsitellyn kappaleen kotona ja sit koeviikolla kaiken uudestaan tietysti, mut silloin se on vaan kertausta :)\nAnonyymi 15. joulukuuta 2014 klo 14.27\nmua ärsyttää niin paljon kun jotkut sanoo just ennen koetta sillain "en osaa mitäään oikeesti tulee niin huono numero ääh!" en tarkota tätä pahalla koska olin yläasteella itekki tommonen. uskoisit itsees koska osaat kyllä!! :) tai sitten teillä on vaan helpot kokeet koska jos meijän lukiossa ei osaa kun vaan alkupuolen alueesta niin ei kyllä voi saada varmaan ees kasia koska tehtäviä on koko alueesta eikä hirveesti valinnanvaraa.. onhan lukioissa ja kokeissa tottakai eroja :)\nIina 17. joulukuuta 2014 klo 17.56\nHaha muakin ärsyttää semmoset, vaikka ite oon semmonen aika usein :-D Mut joo, pitäis uskoa :) Ja ei meilläkään muuten, mut hissasta osasin siis reiluun puoleen väliin hyvin, sit meni ihan ohi, mut sattu hyvät kysymykset tällä kertaa :)\nAnonyymi 15. joulukuuta 2014 klo 18.52\nTosi nättejä kuvia :)!\nAnonyymi 17. joulukuuta 2014 klo 16.05\nTää on sit mun mielipide. Ei tarvii vetää kauheit raggeit tästä. Mut voisit joka paikassa vähentää sitä ainaista valittamista. Sitä et yrität aina olla kaikessa oikeessa. Täydellinen yrität olla. Sun videoit on kivempi kattoo ku niissä on joku särö. Et yritä tehä niist liian täydellisii esim. käsikirjoitettuja tai kauheesti suunniteltuja ja liika tekopirteys voit lopettaa sen, ei näytä hyvälle videois. Ite oot tehny videoit ja sillo sun pitää osata ottaa asiat nii ettei ne nosta kusii päähän. Jos joku sanoo jotain negatiivista susta nii yritä se ottaa nii ettet rupee vaa puolustelee ittees ja haukkumaan toista. Antaa nii kypsän kuvan susta. Ku nii sanot ettet koskaan kiusais. Sit sanon sen et vaikka sanon tolleen asian suoraan nii saan mä silti sun videoita tai roikkua sun sivuilla mis sua näkee. Sanoin vaa asian jota pystyy muuttamaan, jos vaa haluaa parantua vlogaana. Kaikkee hyvää sulle :)\nIina 17. joulukuuta 2014 klo 18.10\nMä en vaan tiedä oikein, että mihin mä tän liittäisin, mä kun en suunnittele edes mun videoita etukäteen, teen vaan suoraan ku oon aiheen päättänyt :D Valittamisesta en tiedä, en ole mun mielestä valittanut kuin nyt esim. huonosta olosta, kun oon kipeä ja joskus täällä kerron kuinka kiireinen olen, mut en muuten. En sit tiiä puhutko jostain askista, mut en mä sielläkään ite oo valittanut :-D Mä en esim. yllä olevalla videolla ollut ainakaan tekopirteä, vaan ihan normaali mä. Jos oon ilonen nii se ei tarkota että esitän, jos sitä meinaat kommentillasi. Enkä ole haukkunut muita ihmisiä? Jos joku mulle tulee valittamaan siitä, että mä vikisen kaikesta, niin sehän on vaan totta, että se on itse se vikisijä siinä. En mä ketään haukkunut, totesin vain hänen olevan pikemminkin itse tässä se joka vikisee. On ok antaa palautetta, mutta ei se oikeuta ketään kutsumaan mua "vitun vikisijäksi", etenkään vaan sillä perusteella, että teen videoita ja mun pitää osata ottaa "palautetta" vastaan. Tällä puhun nyt askiin tänään tulleesta kommentista, koska vaikutat itsekin sen perusteella tulevan asiaa kommentoimaan, en sit tiiä.\nSit kans se vielä, että jos palautetta haluaa antaa, se pitää myös osata sellaisena laittaa, eikä ruveta haukkumaan. Mäkin olen vain tavallinen ihminen, en mitenkään eroa muista tämän suhteen. Se, että pidän blogia/teen videoita, ei oikeuta törkeään käytökseen mua kohtaan.\nJa kyllä, vaikka on kritisoitavaa niin saa mua seurata, mutta asiassa pointti on siinä, että jos sama ihminen koko ajan valittaa kaikesta ja kirjoittaa sen pikemminkin haukkuvaan sävyyn, olisi vain parempi lopettaa seuraaminen, kun mitään positiivista ei tunnu löytyvän. (Meinaan vaan sitä, että tänään "."-nimimerkillä mulle askiin ilkeästi kirjoitellut, on aina vaan mulle tullut aukomaan päätänsä askissa jos jonkinnäköisistä asioista).\nMulla on aina ollut tapana vastata ilkeisiin kommentteihin samalla mitalla, enkä tiiä lähteekö se musta ikinä pois. Se ei ole kypsää, mutta mä koen muuten olevani muilla elämäntasoilla kypsä, joten ehkä ihan hyvä vaan olla välillä lapsellinenkin. Tiedän, ettei se ole hyvä juttu, mutta tätä juttua musta ei niin helposti pois kitketäkään.\nKirjoitin nyt aika paljon ja kyllä, puolustelevaan sävyyn itseäni kohtaan pääosin, mutta kun en itse näe asioita noin, niin toin oman näkökantani sullekin selväksi :)\nAnonyymi 17. joulukuuta 2014 klo 20.50\nKiitos kommentista ja ymmärrän. Sen sanon et tää ei liity mitenkää askiin vaikka sielä susta eri kuvan ku taas blogissa tai joillain videoilla. No joissain videois oot valittanu kuinka aikasi ei riitä oikein videoitten tekoon. Jos kaikki ei sitä tajua nii ei sitä silti tarvii montaa kertaa sanoa sen takia et jotkut vaa ei ymmärrä. Nii jos joku sanoo sulle esim askis jotain ilkeää tai kitisee nii ei sun tarvii siihen joka kerta vastata et hän se kitisijä on. Annat vaa vaikka olla, koska jos sä vastaat siihen samalla mitalla sustakin tulee kitisijä, vaikka väität ettet oo. Mä en oo haukkunu sua "vitun kitisiäksi" kiroilu on nii kypsää. Äläkä aina oleta et sen takia tullaan sanoo jostain asiasta, jos askis joku sanoo susta jotakin mistä et tykkää. Emmä haukkunu sanoin asioita, joita pystyy kyllä muuttamaan, jos vaa haluaa. "Julkisuus" tuo niit huonoja juttuja. Ai jos susta ei tykkää ei oikein rakasta sua nii sua ei saa seurata. Jos joku noin paljon vetää jossain askis herneen nenään kannattasko vaa poistaa aski tai olla vastaamatta. Jos sä haluut muuttua nii kaikkeen kyl pystyy, mut tuntuu ettet sä halua ainekaan ton suhteen muuttua. Pitääkö aina itse nähäkkää ja varsinkaa ku ei sitä välttämättä ite nää miten videois minkäkin jutun tekee, vaikka kattisit sen ite läpi. Mä nään näin kaikki ei. :)\nIina 18. joulukuuta 2014 klo 16.25\nMun mielestä ei ole iso juttu, että sanoo kiireistään. Ja se ei yhäkään ole osa mua, että jättäisin vastaamisen noihin, vaan kuten sanoin, haluan vastata takaisin niin kuin vastaan. Ihan sama olenko sitten lapsellinen vain sen takia. En sanonut sun haukkuneen mua kitisijäksi, puhuin askin tyypistä. Oletin nyt siksi ihan, että asia tuli kuin puun takaa täällä blogin puolella, joten oletin sen liittyvän askiin. Enkä taida muutenkaan sulle enää vastailla tai kommenttejasi julkaista, kommenttini näytti menevän sulta ihan ohi ja ymmärsit kaiken suoraan sanottuna päin persettä. Esimerkiksi kommenttisi kohta: "Ai jos susta ei tykkää ei oikein rakasta sua nii sua ei saa seurata. Jos joku noin paljon vetää jossain askis herneen nenään kannattasko vaa poistaa aski tai olla vastaamatta. " , mihinköhän tämäkin nyt taas liittyy tuolla mun ylemmässä kommentissa? Missään en niin sanonut, sanoin, että jos ei keksi muuta kuin huonoa ihmisestä, ei häntä kannata seurata. Ja on totta, että en mä halua muuttua. Oon just sellanen ku mä olen, enkä aiheuta sillä edes vahinkoa muille, joten sen ei pitäisi haitata. Mulle ilkeästi kommentointi on ihan omalla vastuulla, ei ole mun vikani jos siitä loukkaantu, kun ensin itse on töykeästi kirjoitellut. Eri asia olis, jos mä lähtisin toisten profiileihin paskaa kirjottelemaan. Videoilla haluan olla pirteä myös, enkä aio sitäkään vaan muutaman anonyymin kommentin takia lopettaa.\nAnonyymi 17. joulukuuta 2014 klo 18.51\nVau 2,5 vuotta yhdessä 😊 upee toi sun takki ja hyvää joulua sulle ja Teemulle ja tietenkin koirille 🎅\nIina 18. joulukuuta 2014 klo 16.16\nLumiomena 17. joulukuuta 2014 klo 19.02\nEn tiiä, olisko tätä kommenttia ollu järkevä laittaa, mutta positiivinen palaute tuskin ketään haittaa? Tietty kyllä niitä kitisijöitä, mutten mä usko, että sua Iina ainakaan :-)\nMiten ihminen voi oikeesti näyttää ulospäin niin täydelliseltä? Siis hyvällä tavalla :D Sulla on ihana ja komee poikaystävä ja teillä menee tosi hyvin, oot tosi fiksu ja pärjäät koulussa iha käsittämättömän hyvin, osaat valokuvata ja tehä hyviä videoita, oot vielä ihan sairaan kaunis ja sulla on niin törkeen ihanat hiukset, oot myös tosi hyvä urheilussa. Oot myös ilonen ja mukava ihmisille, jotka ansaitsee sellasta kohtelua. Ja sulla on ihania koiria :') Vaikutat oikeesti niin täydelliseltä, vaikka varmasti susta niitä vikojakin löytyy - niin kuin meistä kaikista. Tuntuu, että sulla on ihan kaikki, mistä ulkopuolinen pystyy vaan haaveilla. Myönnän, että olen kateellinen - mutta hyvällä tavalla. Kuulosti ehkä vähän oudolta, mutta hyvällä kateudella en tarkoita katkeruutta tai vihaa. Meinaan siis, että oon onnellinen sun puolestas, mitä oot elämässäs saavuttanu ja minkälainen oot, ja haluisin myös ite onnistua elämässä niin kuin sä. Huonolla kateudella tarkoittaisin sitä, että haukkuisin sua netissä anonyyminä ja just yrittäisin alentaa sua siks, koska oon niin kateellinen, miten hyvin sun elämässä menee. Ei, ei mun tarvi, on vaan niin käsittämättömän hienoa, että joku ihminen on voinu onnistua elämässä niin hyvin kuin sinä <3:)!\nIina, mä toivon sulle kaikkee hyvää! Pääset elämässäs mihin vaan, ja sulla on vielä kaikki ovet auki ammattien suhteen! Oon varma, että sä tuut selättää kaikki vastoinkäymiset. Oot huikee persoona, takuulla monen roolimalli - "just tollanen mäkin haluaisin olla!". Ei mulla ollut nyt muuta, halusin vaan, että tiedät kaikkien ilkeiden (ja samalla myös säälittävien :'D) anojen paskanjauhannan ohella, että sä oot hirmu hyvä tyyppi! :)\nJa mä uskon, että sä olet sen kaiken hyvän myös ansainnut. :)\nIhanaa joulua vielä!\nKiva et on näit luotettavii iina faneja, jotka jaksaa tulla sanomaan vastaa anoille, ku eihän iina ite yksin siihen pysty tai siis ees muuttumaan. Miten voi olla ees hyvässä mielessä kateellinen? Siis en mä haluis samaa elämää mitä iinalla on. En mä haluis noi paljoo stressata kaikesta. Tiedoks ei onnee tuo poikaystävä, koira yms... Ne on vaa pieniä asioita siihen et oot saanu elämän et oot saanu elää. Jotkut voi tulla onnelliseksi ilmanki noita ja pystyy elää ilman noitakin se kasvattaa sua ihmisenä, että osaa kaikesta vastoin käymisistä selvitä ite. Eikä aina poikaystävää pyydä apuun. Jotkut on hyviä koulus kaikki vaa ei siihen pysty, vaikka lukis kuinka kauan sitä samaa asiaa. Lukios ei oo helppoo, jos ei oo suht hyvä aineis tai ollu aikasemmi. Sit viel toi yleisurheilu ei iina sitä varmaa harrastas, jos sitä ei pienestä pitäen sinne ois viety. Tuoko muka "täydellisen" elämän lukio, yleisurheilu, poikaystävä, videoitten teko ja postaus. Sit kaiken lisäks kauhee stressi kaikesta ja sit valitetaan kauheesti kuinka aika ei vaa riitä. Mites sit viime vuonna nii riitti paremmi? Jos kerra lumiomena haluut olla kuin iina nii eiku sit vaa tekee asioita joilla pääset saamaan sen mitä iinallaki ja olee ku iina. Onko muka, jos sanoo negatiivisesti jostain nii tarkoittaako se aina sitä et sit pitäs iinalle olla kateellinen tainnu lumiomena oppii tuon sanan ja käytön ihan iinalta. Mietippä varmasti löytyy parempiakin elämää eläviä kun vain iina. Mut iinalla on paljon viel opittavaa vlogaamisesta tai siit mitä varjo puolia se tuo vaikka kuinka väittää et on vaa tavallinen ihminen. Tavallinen ihminen on sellanen, jota muut tuntemattomat ei tunne kadulla. :D Tää on sit edelleen mun mielipide asiasta.\nIina 18. joulukuuta 2014 klo 16.15\nKiitos tosi paljon ihanasta kommentistasi <3 :)! Mun elämä ei ole täydellistä tosiaan, niin kuin sanoitkin, mutta tykkään tosi paljon tästä, sillä mulla menee aika todella hyvin, kun miettii, miten huonosti vois mennä. Hyvää joulua myös sinulle :')!\nSaanko kysyä nyt ihan suoraan, että onko sulla joku ongelma yleisesti ihmisiä kohtaan vai mikä risoo? Joka jutusta valitat täällä blogissani ja alat keksiä kaikkia mollauskeinoja. On ok sanoa negatiivisia juttuja, mut pitääkö niitä nyt koko ajan ympäriinsä kirjoittaa :-D Mun elämä on tosi hyvä ja nautin tästä. En loppujen lopuksi edes stressaa niin paljon kuin mitä joskus annan ymmärtää. Tajuatko sä, että sä perustat musta ja mun elämästä kaikki mielipitees vaan netin perusteella. Lumiomena sentään ymmärsi sanoa, että musta tosiaan myös vikoja löytyy niin kuin kaikista, en sit tiiä että onko luetunymmärtämisessä jokin vialla vai mikä on. Se, että sä et tahdo mun elämääni, on ihan normaali juttu, mut se että joku toinen haluaa niin sekin on, tarviiko sun tulla avautumaan siitä tänne, jos joku on toista mieltä :D? Näköjään tarvii.\nSulla ei ole kaikki hyvin, ihan tosi. En ymmärrä miksi roikut täällä ja valitat jo mun lukijoillekin heidän mielipiteistään. Anna nyt jo oikeasti olla ja keskity omaan parempaan elämääsi, kerran semmoiselta vaikuttaa. Jos ei tämä lopu, alan kyllä piakkoin estämään sinut, eihän tässä ole oikeasti mitään järkeä. Negatiivista palautetta saa antaa, mut kun alat taas etsiä vain kaikkia mahdollisia huonoja juttuja ja valittamaan toisten ihmisten mielipiteistä, niin mennään kyllä jo liian pitkälle. Ja yhäkin, olen tavallinen ihminen, vaikkakin vähän tunnetumpi kaduilla esimerkiksi, mutta se ei jumalauta oikeuta sua silti ilkeään käyttäytymiseen. Koitas jo tajuta se.\nPitääkö sit ihmisten tulla puolustelee sua, jos joku sanoo susta jotain mistä sä et tykkää tai on erimieltä. Mulla ei oo ongelmaa. Ilmaista mielipiteen saa. Tiedän, tuut varmaa sanoo et rakentavasti jos osaa sanoa nii se on okei. Mä en valita toisten mielipiteistä, mut ite se haukku mua, vaikka ei tunne mua yhtää, koska saan sanoa mielipiteeni vaikka susta en nii kauheesti tykkäiskää. Mut tarviiko muitten lukioitten tulla vaa puolustelee sua. Tää saa olla tässä. Sori jos oon jotenki loukannu sua, koska se ei oo ollu tarkotus. En oo mitenkää väheksyny lumiomenan mielipidettä vaa enemmi sanonu mitä mieltä ite oon ja siks koska se "ilkeiden ja säälittävien" nii siit en tykänny. :D Siksi tulin sanomaan mitä mieltä oon asiasta. En ole sen mielipidettä mitenkää haukkunu.\nNoora 20. joulukuuta 2014 klo 14.42\nMä huomasin noissa edellisisssä kommenteissa sellasia asioita jotka olis voinu jättää sanomatta. Varmasti kovinkaan moni joka haukkuu sua netissä, ei uskaltais sitä mitä on tänne kirjottanut sanoa päin naamaa sulle. Mun mielestä et Iina vaikuta miltään valittajalta, ja jos oot vähän lapsellinen kun vastaat samalla mitalla takasin niin mitä siitä? Se vaan tekee ihmisestä paremman, koska kukaan EI ole täydellinen. Ja sitä vielä että eikös se ollut sillein, että kohtele toisia niin kuin haluat itseäsi kohdeltavan. Eli jos joku sua haukkuu niin kai sä saat sille ilmasta oman mielipitees siitä sen haukkumisesta. Ja mun mielestä on oikeutettua sanoa, jos on huono olo kun on kipee, tai vaikka sanoa, ettei ole aikaa tehdä videoita... Mun mielestä et todellakaan esitä täydellistä, et blogissas, etkä videoillas. Tässä oli mun mielipide haukkujista ja edellisistä "haukkumis"kommenteista. Olen sulle samalla hyvällä tavalla kateelinen kuin Lumiomena. Anteeks jos tää tuli kahteen kertaan kun en tiiä yrittikö se ees julkasta edellistä.\nBelinda Nippala 4. tammikuuta 2015 klo 23.43\nMinkä rotusia sun koirat on? Ne on söpöjä ❤


Perropandilla: Soppa kisoissa, Linka jäljellä\nSoppa kisoissa, Linka jäljellä\nAamulla lähdettiin ajelemaan Kuopion kisoihin, molemmat koirat matkassa ja Tiina Linkan hovineitona. Tuomarina Anders Virtanen, eka rata 15 ja kaks muuta hyllyjä. Toka rata meni jo säätämiseks ja kolmannella Soppa lähtikin jo aika komeesti lapasesta, ei kuunnellut pätkääkään vaan teki ihan mitä sattuu. Kaks viikkoa pitäis vielä sinnitellä niin päästäis taas ACE:lle kasaamaan päitä. Linkakin seuras menoa rohkeena ja kiljumatta :>\nSuoraan kisojen jälkeen käytiin vielä Linkan, Tiinan ja Artun kanssa tekemässä pari jälkeä ja typy oli taas mielettömän pätevä. Eikä se ois millään malttanut mennä autoon vaan vielä ois vaan pitänyt jäljestää ja jäljestää ja jäljestää.. Pitää kaivaa jälkiliina ja valjaat esiin. Että harmittaa kun se ei pääse jälkikokeisiin. Typerää!\nKäytiin vielä halilla kokeilemassa puomia, jota Linka on tainnut koittaa kerran aiemmin. Ensin nostettiin päät pöydälle, ei mitään ongelmaa. Ekalla kerralla kurkkas korkeimmalta kohdalta alas että hei hetkinen, mutta matka jatkui häntä heiluen kontaktille sapuskoimaan. Sitten kasattiin puomi kunnolla ja taas Linka meni niin reippaasti! Rupesi ottamaan oikein kunnon juoksuaskeleita! Ekalla juoksukerralla juos suoraan huti nousulta ja eikun vaan rohkeesti uudestaan häntä vispaten :D Hitsi se on mainio koira! Tiina sai puhuttua meidät ympäri huomisiin Varkauden mölleihin mölliluokkaan osallistumaan... Eli missä ei oo keinua, keppejä eikä rengasta. Linkan pitäis siis osata kaikki esteet, mutta mitään muuta se ei vielä taida osatakaan. Överikshän se menee (jos Linka uskaltaa ylipäätään tehdä), mutta Vilanderin agikoulutuksessa vajaa vuos sitten käskettiin alottaa kisaaminen heti kun koira osaa esteet, muulla ei väliä... :D Sodakin saattaa lähteä mukaan, mutta saa nähdä osallistutaanko.\nLähettänyt Elsa klo 17:12\nTunnisteet: Agility, Jälki, Linka, Soda, Videot, Viralliset\nBody ja pöksyt Aipulle