Vihreiden ympäristöohjelma - PDF\nDownload "Vihreiden ympäristöohjelma"\n1 Valtuuskunta LIITE 1 Vihreät De Gröna Puoluehallituksen esitys valtuuskunnalle Vihreiden ympäristöohjelma Lisenssi: CC0 Sisällysluettelo Johdanto...1 OSA I Ekosysteemien varassa...3 Metsät...3 Suot...4 Maatalous ja vesistöt...5 Uhanalaiset lajit ja luontotyypit...6 Luonnonsuojelualueverkosto...8 OSA II Ekologisesti kestävä yhteiskunta...10 Ilmastonmuutoksen hillintä...10 Energiatehokkuus...10 Uusiutuvat energiamuodot...12 Haitalliset energiamuodot...13 Maankäytön suunnittelu...14 Asuminen ja kaupunkiluonto...15 Liikenne...17 Tuotteet, tuotanto ja kulutus...18 Ravinto...20 Jätteet...21 Kemikalisoituminen...22 Osa III Ympäristöhallinto ja tutkimus Johdanto Vaikka ympäristönsuojelusta on viime vuosina tullut yhä tärkeämpi osa yhteiskuntien toimintaa, ihmiskunnan tuottamat ympäristöongelmat ovat samaan aikaan kärjistyneet. Nyt kasvihuonepäästöjen aiheuttaman maapallon lämpenemisen pelätään voivan laukaista maapallon ilmastojärjestelmässä peruuttamattomia katastrofaalisia muutoksia, kuten megakuivuuksia, laajoja metsätuhoja ja mannerjäätiköiden laajan sulamisen. Lisäksi ilmakehään kertynyt ylimääräinen hiilidioksidi happamoittaa meriä, mikä uhkaa muun muassa korallien tulevaisuutta. Samaan aikaan luonnon monimuotoisuuden hupeneminen jatkuu muistakin syistä siitä huolimatta, että se piti kansainvälisten suojelutavoitteiden mukaan ainakin Euroopassa pysäyttää vuoteen 2010 mennessä. Myös Suomen luonto tarvitsee puolustajaa. Jo puolet maamme luontotyypeistä ja kymmenesosa lajeista on uhanalaisia. Etelä-Suomessa metsistä on suojeltu vain pari prosenttia ja saimaannorppa on välittömässä vaarassa kuolla sukupuuttoon. Itämeren heikko tila on puolestaan herättänyt ymmärtämään, että vesiekosysteemienkin kestävyydellä on rajansa, eikä meriä voi enää kohdella kuin äärettöminä ja pohjattomina kaatopaikkoina. 1 1\n2 Vastauksena vallitsevaan ympäristökriisiin Vihreiden tavoitteena on luoda ekologisesti kestävä yhteiskunta, jossa talous ja muu ihmistoiminta sopeutetaan planeetan kantokyvyn rajoihin. On suitsittava se kehitys, jonka seurauksena ihmiskunnan ekologinen jalanjälki ylittää tätä nykyä maapallon kantokyvyn noin puolella. Suomalaisten ekologinen jalanjälki on maailman 12. suurin. Ympäristön tilan kohentumisen rinnalla ekologisesti kestävä yhteiskunta tuottaa uudenlaista teknologiaa ja työpaikkoja, jotka syntyvät esimerkiksi kestävään energiantuotantoon ja -käyttöön, luonnonvaroja säästävään teknologiaan ja kierrätykseen. Ympäristöystävällisillä investoinneilla on myös mahdollista luoda talouskasvua ja vähentää riippuvuutta kriittisistä luonnonvaroista. Toisaalta Suomen kansantaloudessa tulee varautua päästöjen ja luonnonvarojen kulutuksen laskemiseen kestävälle tasolle. Samalla talouden riippuvuutta kasvusta tulee vähentää. Yhteiskunnassamme tarvitaan keskustelua uudenlaisesta kohtuutaloudesta. Vihreiden mielestä uutta ekologisesti kestävää taloutta ja yhteiskuntaa on luotava säännöksillä, taloudellisilla kannusteilla, paremmalla tiedottamisella ja tukirakenteilla. Vihreät esimerkiksi kannattaa ympäristöverotuksen kiristämistä Suomessa miljardilla eurolla vuoteen 2015 mennessä siten, että samalla huolehditaan riittävistä tulonsiirroista pienituloisille. Monesti kulutuksen lisääntyminen tekee tyhjäksi tuotannossa aikaansaadut teknologiset parannukset. Siksi myös kulutukseen vaikuttaminen on olennaista. Noin kolme neljäsosaa kulutuksen ympäristövaikutuksista muodostuu hyvin arkisilla sektoreilla: asumisessa, liikkumisessa ja ruuan kulutuksessa. Keskeistä on se, paljonko ja minkälaista energiaa asunto kuluttaa, liikutaanko arkimatkat yksityisautolla vai jalan tai pyörällä, ja mikä on eläinperäisten tuotteiden osuus ruokavaliosta. Lisäksi ekologisesti kestävässä taloudessa vältetään vääristyneiden rakenteiden aiheuttamaa tarpeetonta kulutusta: Yhdyskuntasuunnittelun avulla vähennetään ympäristöä rasittavia ajomatkoja. Energiayritykset tarjoavat asiakkailleen energiansäästöpalveluja. Materiaalivirtojen osalta tavoitteena on kehdosta kehtoon -ajattelu, jossa lopulta elinkaarensa päähän tullut tuote kierrätetään uuden tuotteen materiaaliksi. Luonnonvarojen, kuten energian ja veden, käyttö minimoidaan materiaalikiertojen kaikissa vaiheissa. Vihreät katsoo, että monimuotoinen ja hyvinvoiva luonto on, paitsi itseisarvo, myös kaiken inhimillisen toiminnan ja talouden perusta. Tätä näkökulmaa korostaa niin sanottu ekosysteemipalveluajattelu, joka muistuttaa ekosysteemien tuottavan meille erilaisia palveluja kuten ravintoa, rakennusmateriaaleja, puhdasta ilmaa ja elämyksiä. Luonnon palveluiden menettäminen tarkoittaakin usein mittavia taloudellisia kustannuksia, jos esimerkiksi pohjavettä tai vaikkapa hyönteisten ja lintujen tuottamia kasvien pölytyspalveluja ei enää olekaan saatavilla. Pahimmillaan ekosysteemien romahtaminen johtaa siihen, että kokonaiset alueet muuttuvat elinkelvottomiksi. Ilmastonmuutoksen eteneminen puolestaan korostaa mahdollisimman laajan ja yhtenäisenä jatkuvan luonnonsuojelualueverkoston tarvetta ja merkitystä. Ilman sitä teiden, rakennusten ja muun käsittelyn pirstomassa ympäristössä monien eliölajien siirtyminen muuttuvien ilmastovyöhykkeiden mukana on vaikeaa, ellei mahdotonta. Lisäksi Vihreiden toive on, että nykyisten sukupolvien lastenlapsillakin olisi mahdollisuus myönteisiin luontoelämyksiin. Tähänkin tarvitaan kansallispuistoja ja kaupunkimetsiä. Kaiken kaikkiaan ekologisesti kestävän yhteiskunnan luominen ja monimuotoisen, ekosysteemipalveluita tuottavan luonnon hyvinvoinnin turvaaminen kaipaa luonnonsuojelua, joka ylittää sektorirajat ja vaikuttaa yhtä lailla maa- ja metsätaloudessa, kalastuksessa ja energiapolitiikassa. Jotta luonnon etua voidaan puolustaa monilla eri kentillä, tarvitaan vahvaa, itsenäistä ja monipuolista ympäristöhallintoa. Lisäksi tarvitaan päättäväistä politiikkaa ja selkeitä tavoitteita. 2 2\n3 80 OSA I Ekosysteemien varassa Metsät Suomen metsät yksipuolistuvat huolestuttavaa vauhtia. Niitä käytetään teollisen tuotannon tarpeisiin ja ne muuttuvat monille alkuperäisille eläin- ja kasvilajeilleen elinkelvottomiksi ympäristöiksi. Vihreiden tavoitteena on taata riittävä elintila kaikelle alkuperäiselle metsäluonnolle. On kestämätöntä lähteä siitä ajatuksesta että Suomen metsätalous romahtaa ellei metsiä hoideta kuten peltoja, maa kääntäen ja kannot maasta kiskoen. Metsillä on muitakin arvoja kuin metsien hakkuista syntyvä taloushyöty. Metsät tarjoavat monenlaisia ekosysteemipalveluita kaikille, kuten marjoja, sieniä ja mahdollisuuksia virkistäytymiseen. Suomen lähes kaikki metsät on hakattu ainakin kertaalleen. Vanhan metsän lajiston suojelemiseksi viimeiset luonnonmetsien sirpaleet on säästettävä hakkuilta. Monet nykyiset metsiensuojelualueet ovat liian pieniä metsälajiston säilymisen kannalta. Siksi suojelualueita on laajennettava ja samalla on kiinnitettävä huomiota ekologisten yhteyksien säilymiseen eri suojelualueiden välillä. Tutkimuksin on osoitettu että vähintään 10 prosentin suojelupinta-ala turvaa harvinaistenkin metsälajien säilymisen. Pohjois-Suomen laajat suojelualueet eivät turvaa Etelä-Suomen metsälajeja. Metsien hakkuista ja uudistamisesta on säädetty metsälaissa. Nykyisen metsälain tavoitteena on puuntuotannon maksimointi teollisuuden tarpeisiin ja laki rajoittaa myös metsienkäsittelyn vaihtoehtoja. Suomen jäljellä olevat luonnontilaiset ja niiden kaltaiset metsät on säilytettävä. Täydennetään nykyisiä metsiensuojelualueita Metsähallituksen hallinnoimilla mailla. Etelä-Suomen metsien monimuotoisuusohjelman Metson ( ) rahoitus nostetaan ensi vaalikaudella 100 miljoonaan euroon vuodessa, jotta ohjelmassa asetetun hehtaarin suojelutavoitteen toteutuminen varmistetaan. Mahdollistetaan yhtiöiden, kuntien ja muiden yhteisöjen osallistuminen Metso-ohjelmaan, joka on suunnattu vain yksityisille metsänomistajille. Jatketaan yhteisöjen omistuksessa olevien metsien inventointiin haettavaa rahoitusta. Metson suojelutavoitteiden toteuduttua Etelä-Suomen metsämaasta on suojeltu noin kolme prosenttia. Pitkän aikavälin tavoitteena tulee olla monimuotoisuuden paremmin turvaava kymmenen prosentin suojeluaste. Laajennetaan luonnonsuojelulain tavoitesäännöstä (metsälain 1 ) koskemaan elinympäristöjen kytkeytyneisyyden huomioon ottamista ja ekosysteemipalvelujen ylläpitoa. Suojelualueiden kytkeytyneisyyden parantamiseksi Metso-ohjelman suojelualueiden hankintaa keskitetään elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten (ELY-keskukset) alueellisesti ennalta valitsemille, arvokkaiksi tunnetuille painopistealueille. Metsälain kokonaisuudistus toteutetaan siten, että metsänhoito on ekologisesti kestävää ja monimuotoisuutta säilyttävää. Maanomistajille turvataan aito mahdollisuus päättää mitä arvoja hän metsänhoidossa haluaa suosia, esimerkkinä avohakkuuton metsänhoito. Uudistuksessa otetaan myös lähempään tarkasteluun metsäojitusten pienvesistöissä aiheuttamien kielteisten vaikutusten vähentäminen. 3\n4 Suot Metsänhoitopalvelut on avattava kilpailulle, jotta metsänhoitoyhdistysten monopoliasema neuvonnassa ja metsänhoitomaksun keräämisessä poistuu. Avoimessa julkisessa hallinnossa toimijan ja valvojan roolit on erotettava toisistaan. Valtion metsäkeskusten keräämän metsätietojärjestelmän tiedot on ensi tilassa avattava ympäristöhallinnon ja tutkijoiden käyttöön. Seuraavassa vaiheessa metsätieto on avattava vapaasti saataville, jotta yrittäjät ja järjestöt voivat sitä hyödyntää. Metsätieto on kerätty julkisin varoin joten tiedon tulisi olla laajemmin yhteiskunnan hyödynnettävissä. Arvokkaiden kohteiden säilymisen ja metsälain noudattamisen seuranta on siirrettävä metsäkeskuksilta riippumattoman arvioijan, esim. alueellisen ympäristöviranomaisen tehtäväksi. Energiapuun ja biomassan korjuulle metsistä on luotava Euroopan unionin laajuiset kestävyyskriteerit. Suuri osa soistamme on muutettu alkuperäisille suon kasveille ja eläimille kelpaamattomaksi. Jäljellä olevat pilaamattomat suot tulee säästää ja osa ojitetuista palauttaa mahdollisimman lähelle alkuperäistä luonnontilaa. Kun ojitettu suo kuivuu, sen turvekerros alkaa maatua ja ilmaan vapautuu hiilidioksidia. Turpeen hajoaminen jatkuu suomailla vuosikymmeniä ojituksen jälkeen. Esimerkiksi ja 1970-luvuilla ojitetut suot tuottavat edelleen valtavia määriä hiilidioksidia ilmakehään. Ojitetuilla soilla turpeen maatumisesta syntyvät hiilidioksidipäästöt ovat uusimpien tutkimusten mukaan niin suuret, että ne uhkaavat mitätöidä suurelta osin metsiemme kasvusta syntyvän hiilidioksidin nielun. Luonnontilainen vettyvä suo sitoo hiiltä ja hillitsee siten ilmastonmuutosta. Soiden ennallistaminen eli suon vesitalouden palauttaminen luonnontilaan ojia tukkimalla saa suon jälleen vettymään ja muuttumaan hiilenlähteestä hiilinieluksi. Suomen soista on yli puolet muutettu metsiksi, pelloiksi, tekoaltaiksi ja turvetuotantoalueiksi. Siksi monet soiden lajit ovat uhanalaisia. Turvetuotannon laajentuminen uhkaa vielä lukuisia luonnontilaisia ja niiden kaltaisia ojittamattomia soita. Soidensuojeluohjelmissa määritellään ne luonnontilaiset tai niiden kaltaiset suot, jotka ainakin tulee säilyttää. Soiden reunat, joissa kangasmaa vaihtuu suoksi, ovat omanlaisiaan elinympäristöjä, joita myös tulee suojella. Soiden reunojen ojitukset estävät sadevesiä valumasta kangasmailta soille, jolloin suot kuivuvat. Suoluontoa muuttavat toimet ja turpeen tuotanto rajoitetaan jo ojitetuille ja luontoarvonsa jo menettäneille kohteille. Varmistetaan lainsäädännön keinoin, että luonnontilaisten ja luonnontilaisen kaltaisten ojittamattomien soiden ottaminen turvetuotantoon lopetetaan. Ympäristönsuojeluasetuksesta poistetaan turpeenottoa koskevan ympäristöluvan 10 hehtaarin alaraja, jolloin kaikesta turpeennostosta tulee luvanvaraista. Soidensuojelua kehitetään laatimalla soidensuojeluverkoston täydentämisohjelma. Reuna-alueidensa ojituksen vuoksi alun perin puutteellisesti rajattujen suojelusoiden alueita laajennetaan reunoiltaan. Uusien rajausten tuottama lisäsuojelun tarve on nykyisellään muutamia tuhansia hehtaareita. 4\n5 Vapon omistuksessa olevat tai vuokraamat luonnontilaisen kaltaiset suoalueet siirretään Metsähallituksen hallintaan. Turpeen tuotannolle ja poltolle asetetut julkiset tuet poistetaan ja turpeen vero nostetaan asteittain vastaamaan sen päästöjä. Turpeen käytöstä polttoaineena luovutaan asteittain. Turpeennoston levittämän orgaanisen aineksen pilaamien vesistöjen kunnostusten kustannuksia ohjataan turveteollisuuden maksettavaksi lainsäädännöllä. Laajennetaan ryhmäkannemenettely koskemaan vesistöjen pilaamista. Ennallistetut ojitetut suot toimivat hiilinieluina. Samalla palautuvat soiden luonnolliset ekosysteemipalvelut. Ojitettujen turvemaiden aiheuttaman ilmastokuormituksen vähentämiseksi laaditaan hallituskauden alussa suoluonnon ennallistamisen rahoitus- ja toimenpideohjelma. Ensivaiheessa ennallistetaan valtionmaiden suojelualueilla hehtaaria metsäojitettuja soita vuoteen 2016 mennessä. Pitkän tähtäimen tavoitteeksi asetetaan ennallistaa hehtaaria metsäojitettuja turvemaita, mikä vastaa 10 % Suomen ojitettujen soiden kokonaismäärästä. Turvemaiden raivaus pelloksi lopetetaan. Maatalous ja vesistöt Maatalouden ravinnepäästöjen aiheuttama rehevöityminen ja luonnon yksipuolistaminen halutaan saada kuriin. Samalla taataan maaseutu maisemien ja niihin kuuluvien eläin- ja kasvilajien säilyminen sekä tuotetaan ihmisille puhtaampaa ruokaa. Maatalous on suurin yksittäinen Itämeren ravinnekuormittaja ja yhdyskuntajätevesien puhdistuksen tehostuessa sen suhteellinen merkitys edelleen kasvaa. Kyse on myös tasapuolisuudesta. Todellisten tulosten saavuttamiseksi kaikkien rehevöitymistä aiheuttavien toimijoiden on osallistuttava yhteisiin talkoisiin vesiensuojelun tehostamiseksi. Nykyisellään maatalouden ympäristötukea saa 91 % viljelijöistä ja 94 % käytössä olevasta maatalousmaasta on mukana ympäristötukijärjestelmässä. Vuosittain maksettavasta 300 miljoonasta eurosta noin 40 miljoonaa euroa maksetaan erityistukia ja loput perus- ja lisätoimenpiteiden tukea. Valitettavasti ympäristötukeen sijoitetulla rahalla ei ole saatu vastaavaa vähennystä ravinnepäästöissä. Ympäristötuki onkin alkuperäisen tarkoituksensa vastaisesti jäänyt käytännössä pelkäksi maatalouden elinkeinotueksi. Maatalouden ympäristötuen kohdentaminen on arvioitava uudelleen. Paras ratkaisu olisi kohdentaa tuet maantieteellisesti ja tilatasolla kaikista kuormittavimmille alueille ja lohkoille. Tämä tarkoittaisi käytännössä isoja muutoksia ympäristötuen rakenteeseen. Jatkossa perus- ja lisätoimenpiteiden osuus pienenisi ja kohdennettujen erityistukien osuus kasvaisi. Tällöin entistä pienempi joukko viljelijöitä saisi paikallisista olosuhteista johtuvaa korkeampaa ympäristötukea. Vesistönsuojelussa tehokkaaksi havaitut keinot ovat itse asiassa pääosin yksinkertaisia, yleisluonteisia ympäristötoimia, kuten lannoituksen vähentämistä, kasvipeitteisyyden ylläpitämistä talviaikaan, viljelykierron ja pysyvien laitumien lisäämistä ja peltojen muokkauksen vähentämistä eri tavoin. Pelloilla tehtäviä toimia täydentävät erilaiset suojavyöhykkeet ja kosteikot. Viljelymaan eroosiota ja pintavaluntaa on vähennettävä erityisesti kaltevilla, vesistöihin ja ojiin rajoittuvilla pelloilla. Maatalouden ympäristötuki kohdennetaan alueellisesti ja tilatasolla kaikista kuormittavimmille alueille ja lohkoille. Ympäristötuen rakennetta muutetaan siten, että perus- ja lisätoimenpiteiden osuus pienenee ja erityistukien osuus kasvaa. Alueellisesti ympäristötuki suunnataan vesiensuojelullisin ja vesien tilaan liittyvin perustein, jotka pohjautuvat EU:n vesipuitedirektiivin 5\n6 mukaiseen vesien tilan luokitteluun ja vesienhoitosuunnitelmiin. Tilakohtaisesti tuki kohdennetaan vesiensuojelullisesti riskiherkimmille lohkoille olemassa olevan tutkimustiedon varassa. Kehitetään maatalouden ympäristötuen ja ei-tuotannollisten investointitukien ehtoja kannustamaan entistä paremmin perinnebiotooppien hoitoon ja parantavat kohteiden hoidon laatua. Kaksinkertaistetaan hoidettujen perinnebiotooppien pinta-ala hehtaariin luomalla maatalouden ympäristötuen rinnalle kansallinen tukijärjestelmä, jolla tuetaan muiden kuin viljelijöiden tekemää perinnebiotooppien kunnostusta ja hoitoa. Luomutuotannon lisääminen otetaan Suomen maatalouspolitiikan strategiseksi tavoitteeksi. Luomutuotannon määrä nostetaan 25 %:iin peltoalasta vuoteen 2020 mennessä. Vauhditetaan luomutuotantoa muun muassa asettamalla tavoite, että julkisissa keittiöissä viidennes ravinnosta olisi luomua. Kotieläintilojen lannankierto pyritään saamaan kestävälle pohjalle. Lannan liukoinen typpi ja kokonaisfosfori otetaan täysimääräisesti huomioon laskettaessa lannan ravinteita ympäristötukien lannoitusmäärissä. Lannan syyslevitys pelloille lopetetaan huuhtoumien vähentämiseksi. Karjatiloja kannustetaan toimittamaan lanta ensisijaisesti paikallisiin biokaasuvoimaloihin. Kalankasvatuksessa syntyvät ravinnepäästöt on minimoitava. Optimoidaan kalanrehun koostumusta ja ruokintajärjestelmiä. Lisätään umpikasseja ja muita kasvatusmenetelmiä, jotka mekaanisesti vähentävät vesistöön joutuvaa ravinnekuormitusta. Fosfaattia sisältävien pesuaineiden käyttö kielletään Suomessa. Suomen öljyn- ja kemikaalientorjuntavalmiutta nostetaan. Rannikko- ja avomeriöljyntorjuntaan taataan riittävät varat vastaamaan öljykuljetusten määrän lisääntymistä Suomenlahdella. FOSFORI Fosfori on nopeasti hupeneva uusiutumaton luonnonvara, joka on välttämätön ravinnontuotannolle. Nyt vain noin 3 % jätevedenpuhdistamojen lietteen fosforista hyödynnetään uudelleen maataloudessa, kun loput lietteestä käytetään pääasiassa viherrakentamiseen. Jotta maatalouden tarpeisiin ei tarvitsisi jatkuvasti kaivaa uutta fosforia, sen kierto on saatava suljetummaksi. Nykyvauhdilla Suomen fosforikaivokset ehtyvät noin 25 vuodessa. Fosforia sisältävät jätevedet on nähtävä resurssina eikä jätteenä, josta on päästävä eroon. Lisäksi jätevedenpuhdistusmenetelmiä on muutettava niin, että fosfori poistetaan ensisijaisesti kasveille helposti hyödynnettävässä muodossa. Nykyiset saostusmenetelmät sitovat fosforin muotoon, joka on kasveille vaikeasti hyödynnettävä. Vaikealiukoiseen muotoon pitäisi saostaa vain se jäännös, jota ei saada muilla keinoin vedestä pois. Biologisia puhdistusmenetelmiä on kehitettävä edelleen paremmin ravinteiden kierrätykseen soveltuviksi. Uhanalaiset lajit ja luontotyypit Uhanalaisten lajien ja luontotyyppien suojelun tehostaminen on välttämätöntä pyrittäessä pysäyttämään luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen maassamme. Luonnon monimuotoisuus voidaan ajatella vaikkapa eräänlaisena ekosysteemitason vakuutuksena, joka turvaa perustoiminnot ympäristön muuttuessa. Mitä rajumpia ympäristön muutokset ovat ja mitä alhaisempi monimuotoisuuden lähtötaso on, sitä heppoisempi tuo vakuutus on ja uhka ekosysteemin järkkymiselle vastaavasti suurempi. Suomen luontotyyppien uhanalaisuus arvioitiin ensimmäistä kertaa vuonna Uhanalaisuuden 6 6\n7 arvioinnissa olivat mukana kaikki Suomen luontaisesti syntyneet luontotyypit sekä perinteisen karjatalouden luomat perinnebiotoopit. Luontotyypeistä uhanalaisiksi arvioitiin koko maassa 51 %. Arvioiduilla luontotyypeillä yleisimmin mainittu uhanalaistumisen syy on metsien uudistamis- ja hoitotoimet, jotka vaikuttavat luontotyyppien laatuun etenkin metsissä, soilla ja pienvesissä. Merkittäviä syitä ovat myös ojitus, yleensä jo kauan sitten tapahtunut pellonraivaus sekä vesirakentaminen. Lajistostamme on uhanalaisia 10,5 %. Lajien uhanalaistuminen on jatkunut viimeisen vuosikymmenen ajan. Kaikkein eniten uhanalaisia lajeja on metsissä ja perinneympäristöissä kuten niityillä ja kedoilla. Myös monet metsästettävät riistalajit ovat uusimman arvion mukaan uhanalaisia. Kaikista uhanalaisimpien kasvi- ja eläinlajien turvaamiseksi tarvitaan elinympäristöjen suojelun lisäksi nykyistä yksityiskohtaisempia ja tehokkaampia toimia. Suurpedot kuuluvat Suomen luontoon. Noin sadan viime vuoden aikana, kun suupetoja vainottiin, totuttiin siihen, että metsissämme pedot ovat harvinaisia. Nyt meidän tulee tottua elämään Suomessa, jossa myös suurpedoilla on oma paikkansa. Se on haasteellista mutta mahdollista. Viranomaisten on lisättävä valistusta ja asiallista keskustelua petokysymyksistä paikallisten asukkaiden kanssa. Petokorvaukset on suoritettava viivyttelemättä ja selkein perustein. Suomen eliölajien uhanalaisarvioinnin tulosten perusteella laaditaan toimenpideohjelma lajien suojelun tehostamiseksi ja turvataan sille rahoitus. Uhanalaisten lajien suojeluun lisätään 3 miljoonaa euroa vuodessa. Suomen uhanalaisten luontotyyppien selvityksen tulosten perusteella toteutetaan luontotyyppien suojelun toimintaohjelma ja turvataan ohjelman rahoitus. Saimaannorpalle valmistellaan lajikohtainen elvytyssuunnitelma. Saimaannorppaa suojellaan keväisellä verkkokalastuskiellolla ja kalastuksen rajoitukset siirretään luonnonsuojelulakiin. Keväinen verkkokalastus on saimaannorpan suurin välitön uhka. Vapaaehtoiset kalastusrajoitukset ovat kallis suojelukeino, erityisesti kun kyse on ensisijaisesti vapaa-ajan kalastuksesta. Itämeren lohen sekakantakalastus lopetetaan toistaiseksi meressä ja villiä lohta pyydetään yksinomaan joissa, missä kalastusta voidaan rajoittaa kantakohtaisesti. Tehostetaan toimia vaelluskalojen kulkureittien palauttamiseksi entisiin lohijokiimme. Koska uusin tutkimus osoittaa että uomien kunnostamisesta ei ole hyötyä jos vedenlaatu on heikko, on samalla tehostettava metsätalouden ja turvetuotannon vesiensuojelua kiintoaineksen vähentämiseksi. Kalastuslain uudistuksessa turvataan luonnon monimuotoisuuden säilyminen ja virkistyskalastuksen mahdollisuudet nykytasolla. Liikenneväylät katkovat eläinten perinteiset kulkureitit ja pirstovat niiden elinpiirit. Kun uusia liikenneväyliä rakennetaan, on selvitettävä eläinten kulkureitit ja rakennettava tarvittavat yli- ja alikulkukäytävät. Nykyisille väylille rakennetaan lisää ylitys- ja alituspaikkoja eläimille tärkeimpien ekologisten käytävien palauttamiseksi. Kulkuyhteyksien rakentaminen turvaa sekä eläinten liikkumisen että vähentää liikenneonnettomuuksia eläinten kanssa. Vesilintujen kevätmetsästys kielletään. Se oli luontaistaloudessa eläville entisajan suomalaisille keino saada keväisin tuoretta lihaa. Nykyaikana eettisesti kestävä metsästys tarkoittaa sitä, että metsästetään vain syksyisin kuluneen kesän tuottoa. 7\n8 Merimetsojen kannan aktiivisesta vähentämisestä luovutaan ja poikkeuslupia annetaan vain kun on osoitettu merkittäviä haittoja. Merimetso on Suomen alkupäinen laji ja sen aiheeton vaino on lopetettava. Suomen suurpetopolitiikan onnistumisesta tehdään kokonaisarvio. Suomen susikannan tavoitekooksi otetaan 500 yksilöä. Susiaitojen rakentamista ja laumanvartijakoirien hankintaa tuetaan. Suurpetojen aiheuttamien porovahinkojen korvausjärjestelmä muutetaan lisääntymiseen perustuvaksi ja reviiripohjaiseksi kuten maakotkan kohdalla on jo tehty. Salametsästyksen rangaistuskäytäntöjä kovennetaan ja törkeä metsästysrikos lisätään rikoslakiin. Lisätään poliisien ja syyttäjien koulutusta luonnonsuojelurikosten tunnistamiseen. Uhanalaisten riistalajien metsästystä rajoitetaan. Tällaisia ovat muun muassa monet vesilinnut. Ratifioidaan ja toimeenpannaan painolastivesisopimus mahdollisimman nopeasti haitallisten vieraslajien torjumiseksi. VIERASLAJIT Ilmaston muuttuessa Suomeen kulkeutuu tai siirtyy omin voimin uusia lajeja muualta Euraasiasta, missä useimmat niistä elävät yhdessä samoissa ekosysteemeissä Suomessa jo esiintyvien lajien kanssa. Ihminen on lisäksi tuonut Suomen luontoon ns. vieraslajeja hyvin kaukaa sekä tietoisesti että tahattomasti. Esimerkiksi Itämereen vieraslajeja kulkeutuu meriliikenteen painolastivesien mukana. Osa vieraslajeista kilpailee voimakkaasti alueen alkuperäisten lajien kanssa ravinnosta ja elintilasta. Joidenkin vieraslajien onkin tutkimuksin osoitettu merkittävästi vähentävän alkuperäisten lajiemme runsautta. Esimerkiksi kurttulehtiruusu levittäytyy hiekkarannoille ja jättipalsami lehtoihin. Jättiputkien kasvupaikoilla on palovammavaaran vuoksi jopa ihmisillekin vaarallista liikkua. Minkki ja supikoira puolestaan verottavat lintujen lisääntymistä. Lisää toimenpiteitä tarvitaan puutarhoissa kasvatettavien, mutta luontoon päästessään aggressiivisesti leviävien tuontikasvilajien käytön vähentämiseksi. Haitallisimmille puutarhakasvilajeille on syytä asettaa tuonti- ja viljelykielto. Kansallisen vieraslajistrategian valmistuttua strategian tavoitteet on saatava pikaisesti lainsäädännön osaksi konkreettisella toimenpideohjelmalla. Luonnonsuojelualueverkosto Yksittäisten tärkeiden suojelutoimien ja -alueiden lisäksi tarvitaan koko valtakunnan kattava kokonaiskuva ympäristöstämme. Heikoimmin tunnetut luontoarvot on tutkittava ja yhteydet suojelualueilta toisille suojelualueille varmistettava, jotta eläinten oma leviäminen olisi mahdollista. Etelä-Suomen suojelualueet ovat liiaksi toisistaan erillisiä, hajanaisia ja pieniä sirpaleita turvatakseen tuleville sukupolville monimuotoisen luonnon. Suuremmat suojelualueet ja lajien siirtymisen alueelta toiselle mahdollistavat reitit auttavat kotimaista lajistoa sopeutumaan uusiin olosuhteisiin myös ilmaston muuttuessa. Rannikkovesissämme on monimuotoinen meriluonto niin rannoilla kuin pinnan alla. Luonnoltaan arvokkaimmat kohteet tulee suojella kuten maa-alueillakin. Jotta merialueiden taloudellinen hyödynnys mm. tuulivoimaan ja merihiekanottoon olisi kestävää, meidän tulee tuntea myös pinnanalainen luonto. Siten luonnoltaan arvokkaimmat kohteet voidaan säilyttää. 8 8\n9 Suojelualueet ovat yhteistä kansallisomaisuuttamme. Niissä suojellaan arvokkainta suomalaista luontoa. Ne ovat samalla virkistyksen lähteitä ja osa Suomen matkailun maakuvaa. Ne ovat investointi, jota on hoidettava hyvin niiden nykyisen ja tulevan arvon säilyttämiseksi. Luonnon näkeminen, luonnossa oleminen ja liikkuminen edistävät terveyttä. Erityisesti kaupungeissa ja kasvavissa taajamissa pitää turvata mahdollisuus päästä luontoon. Ulkoilulaki on yli 30 vuotta vanha ja se tulee uudistaa luvulle. Etelä-Suomen perustettuja valtion suojelualueita laajennetaan ja niiden välisten ekologisten yhteyksien parantaminen otetaan huomioon uusien suojelualueiden kohdennuksessa. Käynnistetään Suomen ekologisten yhteyksien kartoitus. Meriluonnon suotuisan suojelun tason parantamiseksi selvitetään uusien kansallispuistojen perustamista merialueille. Suojelun on perustuttava meriluonnon inventointitietoihin. Vedenalaisen meriluonnon inventointiohjelman VELMU:n rahoitusta lisätään 4 miljoonalla eurolla vuodessa, jotta vuoteen 2016 mennessä saadaan riittävä yleiskuva merialueiden luontotyypeistä. Alueidenkäytön suunnittelun rajausta laajennetaan käsittelemään myös merialueiden vedenalaista luontoa. Suojelualueiden hoidon rahoitusta nostetaan 20 miljoonaa euroa vuodessa. Sipoonkorven kansallispuistoa laajennetaan ensimmäiseksi sisämaasta merelle asti jatkuvaksi kansallispuistoksi. Toteutetaan Tammisaaren kansallispuiston laajennus. Perustetaan Napapiirin ja Inarin retkeilyalueet ulkoilulain mukaisiksi retkeilyalueiksi. Vanhentunut ulkoilulaki ajanmukaistetaan tukemaan paremmin kasvavien kaupunkiseutujen ulkoilu- ja virkistystoimintaa. Suomen ympäristökeskus on äskettäin selvittänyt luonnonsuojelulain kehittämistarpeet ja toimivuuden. Lain toimivuutta on parannettava ja keinovalikoimaa laajennettava selvityksen ehdotusten mukaisesti. LUONTOMATKAILU Suomen matkailun vetovoima on puhdas erämainen luonto. Luontomatkailu on yhä suositumpaa vapaaajanvietettä. Matkailu voi olla myös hyväksi ympäristölle. Matkailun tuoman taloudellisen hyvinvoinnin perusteella on mm. pystytty suojelemaan arvokkaita luonto- ja kulttuuriperintökohteita niin kehitysmaissa kuin teollisuusmaissakin. Suomessakin kansallispuistomatkailu tuo hyötyjä paikallistalouteen. Hyvä matkailuympäristö on vetovoimatekijä. Suojelualueiden luontoarvojen ja vetovoimaisuuden säilyminen onkin tärkeä edellytys luontomatkailulle. Metsähallituksen luontopalveluilla on keskeinen rooli kestävän luontomatkailun kehittämisessä niin suojelualueilla kuin yleisemminkin ja sen resurssien riittävyys on ensiarvoisen tärkeätä. Matkailu edellyttää aina liikkumista ja matkustamisen ympäristövaikutusten vähentäminen onkin suurin haaste. Myös lähimatkailun vetovoimaa tulisi kyetä kasvattamaan. Suomessa tämä tarkoittaa palvelujen kehittämistä niin, että ympärivuotinen matkailu on houkuttelevaa ja käypä vaihtoehto etelänmatkalle. Luontomatkailua tulisi kehittää niin, että se paitsi säilyttää luonnon monimuotoisuutta, myös kohentaa matkailijoiden luontosuhdetta ja terveyttä\n10 451 OSA II Ekologisesti kestävä yhteiskunta Ilmastonmuutoksen hillintä Ihmisen aiheuttaman ilmastonmuutoksen pysäyttäminen on ihmiskunnan suurin haaste. Vaarallisen ilmastonmuutoksen välttämiseksi maapallon lämpeneminen pitäisi pysäyttää kahteen asteeseen esiteolliseen aikaan verrattuna. Tavoitteen saavuttamiseksi globaaleja ilmastopäästöjä on leikattava noin 90 prosenttia mahdollisimman nopeasti ja päästöt on saatava vähenemään noin viidessä vuodessa. Suomen kaltaisissa vauraissa teollisuusmaissa päästöjä pitää vähentää prosenttia jo vuoteen 2020 mennessä ja vuoteen 2050 mennessä päästöjä on vähennettävä %. Tämä on haasteellista, mutta tutkimusten mukaan mahdollista. Pitkällä aikavälillä teollisuusmaiden on pyrittävä kokonaan hiilineutraaleiksi. Toisaalta, kahden asteen tavoitteessa pysyminen saattaa edellyttää myös sitä, että on kehitettävää tekniikkaa jolla kasvihuoneilmiötä vahvistavaa hiilidioksidia voidaan imeä ilmasta pois. Energiavallankumouksen tärkein ajuri on energian hinta. Ekologista verouudistusta johdonmukaisesti jatkamalla ohjataan runsaasti ilmastopäästöjä aiheuttavien energiamuotojen käytöstä uusiutuviin energiamuotoihin. Samalla työn verotusta kevennetään suhteessa energia- ja ympäristöveroihin. Nykyisten työkalujen lisäksi tarvitaan uusia ja ennakkoluulottomia ratkaisuja, kuten syöttötariffeja, ruuhkamaksuja ja kansainvälisiä veroja. Päästörajoitusten ulkopuolelle jättäytyneille teollisuusmaille pitää asettaa ilmastotulleja. On hyvä huomata, että tasaverotyyppisiä ympäristöveroja voidaan kompensoida sekä pienituloisten verotusta keventämällä että sosiaaliturvaa parantamalla. Tulevia sukupolvia kunnioittava hyvinvointi voi perustua vain kestävälle ilmastopolitiikalle. Ilmastonsuojeluun tarvitaan määrätietoista politiikkaa, joka kulkee vihreänä lankana läpi yhteiskuntamme kaiken suunnittelun, päätöksenteon ja toiminnan. Suomeen on saatava voimaan ilmastolaki, jonka myötä päästöjä vähennetään vuosittain viisi prosenttia. Tavoitteeksi asetetaan 40 % vähennystavoite kasvihuonekaasupäästöihin vuoteen 2020 mennessä. Jokaiseen Suomen kuntaan on saatava oma tai seutukunnallinen sitova ilmasto-ohjelma. Tavoitteeksi tulee asettaa leikata päästöjä asukasta kohti vähintään 30 % vuoden 1990 tasosta vuoteen 2020 mennessä. Pitkän ajan tavoitteena tulee olla hiilineutraali kunta. Energiatehokkuus Kestävän energiatalouden lähtökohta on energiankulutuksen kasvun taittaminen. Mikään energiantuotantomuoto ei ole täysin haitaton, ja uusiutuviakaan energiamuotoja ei tarvitse rakentaa niin paljon, kun energiaa ei tuhlata. Esimerkiksi Kansainvälisen energiajärjestön IEA:n skenaariossa yli puolet välttämättömistä päästövähennyksistä vuoteen 2050 mennessä saavutetaan energiankulutusta vähentämällä. Energiatehokkuuteen nojaten Suomellakin on hyvät mahdollisuudet tavoitella kokonaan uusiutuviin energianlähteisiin perustuvaa energiataloutta. Energiansäästöratkaisut tuovat tyypillisesti nettosäästöjä, ja ovat siten selvästi edullisempi tapa vähentää päästöjä kuin lisäinvestoinnit uusiutuviin. Voimaloiden hyötysuhdetta on mahdollista parantaa uusilla teknisillä ratkaisuilla, kuten polttoaineen kaasutustekniikalla. Sähköntuotantoa voidaan puolestaan lisätä korvaamalla pieniä lämpölaitoksia lämmön ja sähkön 10\n11 yhteistuotantolaitoksilla, jotka hyödyntävät paikallisia energianlähteitä. Yritysten, kuntien ja kiinteistöalan energiatehokkuutta edistetään nykyään työ- ja elinkeinoministeriön, ympäristöministeriön ja Motivan ohjaamilla energiansäästösopimuksilla. Monilla aloilla toiminta kaipaa tehostamista, jotta EU:n 9 % energiansäästötavoite vuoteen 2016 mennessä toteutuisi. Suurteollisuuden energiankäyttöön on perinteisesti kiinnitetty eniten huomiota, ja esimerkiksi pienyrityksissä olisi vielä paljon tekemistä. Suomessa on monenlaista omaa energiatehokkuusosaamista, kuten kaukolämpö, taajuusmuuttajien valmistus ja hukkalämmöstä sähköä tuottavat ORC-voimalat. Kun tuetaan energiatehokkuusinvestointeja kotimaassa, alan yritykset ovat hyvässä asemassa myös vientituotteita markkinoidessaan. Monissa teollisuusprosesseissa syntyy paljon hukkalämpöä, jota ei aina voida hyödyntää omaan käyttöön. Hukkalämpöä voitaisiin hyödyntää nykyistä enemmän esim. läheisen asuinalueen kaukolämmitykseen, jos vain yrityksellä olisi kannustin osallistua tällaiseen investointiin. Hukkalämpöä voidaan uuden tekniikan avulla hyödyntää myös pienimuotoisessa sähköntuotannossa. Kannattavat energiatehokkuusinvestoinnit jäävät monesti tekemättä. Energiatehokkuusratkaisujen kilpailukykyä uuden tuotannon kanssa voidaan parantaa esimerkiksi tukemalla näitä ratkaisuja edistävää yritystoimintaa ja parantamalla rahoituksen saatavuutta. Rakennusten energiankäytössä on paljon tehostamisen varaa. Tästä kerrotaan tarkemmin kaavoitusta ja asumista käsittelevässä luvussa. Energiatehokkuuden parantaminen 20 %:lla vuoteen 2020 muutetaan sitovaksi tavoitteeksi. Yrityksiä kannustetaan parantamaan energiatehokkuutta sallimalla pysyvästi tehokkuusinvestointien kertapoistot. Säädöksillä ohjataan ripeään älykkään sähköverkon käyttöön, jotta sähkön kulutus ja tuotanto saadaan kohtaamaan nykyistä paremmin. Sähkön kulutushuippuja hillitään lisäämällä kysyntäjoustoja. Markkinaehtoisten sähkön kysyntäjoustoon perustuvien sopimusten solmimista vauhditetaan ja samalla edistetään älykkään mittaroinnin sovellusten leviämistä rakennuskantaan. Tavoitteeksi otetaan, että huipputehon tarvetta leikataan yhteensä 800 MW muutoin toteutuvaan kehitykseen verrattuna. Selvitetään hukkalämpöveron ja muiden kannustimien käyttöönottoa edistämään muun muassa teollisuuden tuottaman hukkalämmön käyttöä yhdyskuntien kaukolämpönä. Parannetaan energiatehokkuusinvestointien rahoitusmahdollisuuksia esim. korkotuetuilla lainoilla ja vakuusjärjestelyillä. Tuetaan energiatehokkuusliiketoimintaa, kuten ESCO-toimintaa, energiahallintapalveluja kiinteistöille jne. SÄHKÖN KULUTUSJOUSTOT Sähkön kysyntä vaihtelee voimakkaasti yhdenkin vuorokauden aikana ulkolämpötilasta ja voimajärjestelmän tilasta riippuen. Kysynnän ollessa suurta joudutaan ottamaan käyttöön kallista ja saastuttavaa huippuvoimakapasiteettia, kuten öljyvoimaloita. Tällaisina tunteina sähkön hinta nousee. Älykkäät sähköjärjestelmät ohjaavat järjestelmää toimimaan taloudellisemmin. Sähkön kulutusta voidaan ohjata sellaisille tunneille, joiden aikana kysyntä on alhaisempi. Esimerkiksi talon lämmitysjärjestelmä voi sähkömittarin kautta saada tiedon, että tuntihinta on parhaillaan korkea, ja siten ohjata lämmityksen käynnistymään vähän myöhemmin. Talon asukas voi valita, toimivatko laitteet ensisijaisesti talouden vai mukavuuden ehdoilla\n12 Uusiutuvat energiamuodot Suomessa on laajat mahdollisuudet erilaisten uusiutuvien energiamuotojen käyttöön. Uusiutuvaa energiaa on luontevaa tuottaa hajautetusti ja pienissä yksiköissä. Samalla niiden käyttö tukee paikallista taloutta ja työllisyyttä. Tuulivoiman rakentaminen maalle on nykyään taloudellisesti kannattavaa sen nauttiman tuen ansiosta. Sen lisärakentamista rajoittaa lähinnä luvituksen hitaus. Merituulivoima on puolestaan vielä melko kallista ja sen yleistyminen vaatii uusia teknisiä ratkaisuja, massatuotantoon pääsyä kustannusten laskemiseksi ja lisää tukea. Puuenergian raaka-aineista ilmasto- ja ympäristöystävällisimpiä ovat metsäteollisuuden sivuvirrat ja nuorten metsien ensiharvennuksista saatava puu. Kantojen nosto on uhka luonnon monimuotoisuudelle. Heikentämällä maan hiilitasetta niiden poltosta aiheutuu kivihiileen verrattavat hiilidioksidipäästöt. Latvusten neulaset pitää jättää metsään, jotta niiden sisältämä typpi jää metsän käyttöön. Useimpien pellolla viljeltävien kasvien päästötase on Suomen oloissa liian huono polttoainekäyttöön. Ruokohelpi on peltoenergiakasveista parhaita, mutta selvästi parempi vaihtoehto ovat maatalouden oheistuotteet, kuten olki ja korsi. Myös vesistöjen järviruokoa kannattaa niittää energiaksi, jos sitä kasvaa polttoainelogistiikan kannalta sopivassa paikassa. Biomassoja kannattaa hyödyntää myös biokaasuna. Sen lähteitä ovat jätevedenpuhdistamojen liete, maatalouden kasvijätteet, lanta ja yhdyskuntien biojäte. Biokaasun mahdollisuuksia on vielä runsaasti hyödyntämättä, ja sen tukea on korjattava siten, että tuki on hallinnollisesti kevyt eikä vääristä kilpailua sähköntuotannon ja liikennekäytön välillä. Aurinkoenergiaa on Suomen oloissa edullista hyödyntää etenkin aurinkolämpönä: rakennusten ja käyttöveden lämmittämiseen. Aurinkolämmön hyödyntäminen tulisi huomioida jo rakennusta suunniteltaessa: suunnataan ikkunoita etelään, käytetään lämpöä varaavia rakenteita. Talojen lisääntyvä tiiviys lisää myös aurinkoon suunnattujen rakennusten jäähdytystarvetta kesäisin. Tähän tulee suunnittelussa varautua talojen riittävä varjostus huomioiden. Aurinkolämpökeräimien avulla voidaan puolestaan helposti ja taloudellisesti kattaa noin % rakennuksen ja käyttöveden lämmityksestä. Tuulivoimaluvitus on tehtävä joustavammaksi, kuitenkin ympäristönäkökulmista ja kansalaisten oikeuksista tinkimättä. Energiapuun korjuulle on laadittava EU:n laajuiset kestävyyskriteerit. Biomassaa käyttäviä voimaloita rakennettaessa ja uusittaessa on suosittava ratkaisuja, jotka eivät vaadi turpeen tai fossiilisen polttoaineen seospolttoa uusiutuvan biomassan rinnalla. Hajautetun energiantuotannon tukia on laajennettava koskemaan myös pienempiä yksiköitä. Maatiloille on laadittava uusiutuvien energiamuotojen tukijärjestelmä, jotta ne voivat hyödyntää esim. paikallista biokaasua tai olkea energian tuottamiseen. Syöttötariffi laajennetaan koskemaan kattavasti kaikkia uusiutuvia energianlähteitä. Biokaasun tukea on parannettava siten, että tuki on hallinnollisesti kevyt eikä vääristä kilpailua sähköntuotannon ja liikennekäytön välillä ja siten, että sitä voidaan soveltaa myös pieniin laitoksiin\n13 Vihreän sähkön pientuotannossa otetaan käyttöön nettomittarointi eli sähkön tuottaja voi vähentää verkkoon tuottamansa sähkön sähkölaskussaan ja maksaa vain kuluttamastaan sähköstä. Rakennusmääräyksiä on kehitettävä niin, että ne ohjaavat rakentajia parempaan aurinkoenergian hyödyntämiseen ja jäähdytystarvetta pienentävien ratkaisujen käyttöön. Vesivoimaa voidaan jonkin verran lisätä nykyisten voimaloiden tehonkorotuksilla. Voimaloissa on otettava huomioon kalojen liikkuvuus ja vaikutus vesiekosysteemiin. Haitalliset energiamuodot Uusiutuviin siirtymisen esteenä on joissain tapauksissa tuet, jotka kannustavat käyttämään fossiilisia polttoaineita tai turvetta. Tällainen on esimerkiksi maatilojen saama kevyen polttoöljyn verotuki. Myös nykyinen kevyen polttoöljyn verovapaus työkonekäytössä kannustaa fossiilisen polttoaineen käyttöön. Eräänlainen verotuen muoto on sekin, että yhteistuotantovoimala maksaa veroa itse hyödyntämästään lämmöstä, mutta lauhdevoimala voi päästää lämmön taivaan tuuliin ilmaiseksi. Ydinvoiman koko elinkaareen liittyy riskejä, joita ei hallita. Uraanin louhinta voi aiheuttaa vakavia ympäristö- ja terveysongelmia kaivosalueilla. Uraanimalmia on louhittava noin tuhatkertainen määrä verrattuna siitä saatuun ydinvoimalan polttoaineeseen. Ydinpolttoaineen ja ydinjätteen kuljetus on vaarallista. Ydinpolttoaineen varastointia tai ydinjätteen loppusijoitusta ei pystytä järjestämään täysin turvallisesti vielä missään päin maailmaa, ei edes Suomessa. Suomalaiset ydinvoimalat tuottavat noin 70 tonnia korkea-aktiivista ydinjätettä vuosittain. Käytetty ydinpolttoaine on erittäin radioaktiivista, sen aktiivisuus on laskenut alkuperäisen uraanimalmin tasolle vasta vuoden kuluttua. Kivihiilestä päästään eroon normaalissa energiantuotannossa kokonaan vuoteen 2025 mennessä. Sähkön ja fossiilisten lämmitys- ja liikennepolttoaineiden veronkorotuksia jatketaan johdonmukaisesti. Veroja porrastetaan hiili- ja rikkisisällön mukaan. Verotuksen painopistettä siirretään energiasisällöstä hiilidioksidipäästöihin. Turpeen energiakäytöstä irtaudutaan määrätietoisesti. Turpeen tuet poistetaan: verohelpotukset ovat vuosittain miljoonaa. Nostetaan turpeen verotus päästöjen mukaiselle tasolle. Biopolttoaineiden verotuksessa on huomioitava myös polttoaineiden valmistuksen elinkaarivaikutukset. Jätteistä valmistetulta biokaasulta poistetaan vero kokonaan. Kevyen polttoöljyn verotuista luovutaan ja sitä verotetaan kuten dieselöljyä. Maatilojen nykyinen fossiilienergian käyttöä tukeva verotukijärjestelmä puretaan ja korvataan se uusiutuvan energian tuotantoa ja käyttöä tukevalla järjestelmällä. (Maatalouden energiaveropalautukset olivat 23 miljoonaa vuonna 2008 ja arviolta 52 miljoonaa vuonna 2011.) Eurooppalaista teollisuutta suojellaan hiilivuodolta tuontitavaroiden hiilitulleilla. Päästökaupan ilmaisista kiintiöistä luovutaan EU:ssa vaiheittain pitkällä aikavälillä. Otetaan käyttöön windfall-vero. Sen tarkoitus on verottaa ylimääräisiä voittoja, joita päästökauppa tuo päästöttömille sähköntuotantomuodoille, käytännössä ydinvoimalle ja vanhalle vesivoimalle. Eduskunta ei anna uusia periaatepäätöslupia ydinvoimaloille. Uusien voimaloiden rakennuslupien ehtoja on tiukennettava ja voimaloista on tehtävä kattava turvallisuus- ja 13 13\n14 riskiarviointi. Rakennusluvista on päätettävä eduskunnassa. Suomi luopuu olemassa olevista ydinvoimaloista nopeutetussa aikataulussa. Ydinvoiman rakentamisen lopettamisesta ja vaarallisimpien ydinvoimaloiden pikaisesta sulkemisesta tulee sopia kansainvälisellä sopimuksella Otetaan käyttöön uraanivero. Maankäytön suunnittelu Maankäytön suunnittelulla eheytetään yhdyskuntarakennetta, vähennetään liikennetarvetta, muodostetaan yhtenäisiä ja jatkuvia viheralueita ja ekologisia käytäviä sekä edistetään ekotehokasta rakentamista ja kulttuuriympäristöjen vaalimista. Taajamien tiivistäminen tulee toteuttaa asuinympäristön terveellisyydestä ja viihtyisyydestä tinkimättä. Avoin, osallistava vuorovaikutus on onnistuneen yhdyskuntien suunnittelun perusedellytys. Alueen asukkaat ovat paikallisia asiantuntijoita; heidän näkemyksensä tulee jo suunnittelun alkuvaiheessa koota suunnittelun lähtöaineistoon. Viihtyisä asuinympäristö on kilpailuvaltti, joka houkuttelee myös työpaikkoja ja monipuolisia toimintoja. Erityisen tärkeää on vanhentuneiden yleis- ja asemakaavojen uusiminen, melu- ja ilmanlaatukysymysten ratkaisu tiivistyvässä kaupunki- ja taajamarakenteessa sekä hiljaisten alueiden varaaminen. Uusia kaupan suuryksikköjä ei tule enää sallia rakennettavaksi erilleen asuntoalueista pääväylien varteen, vaan keskustojen palvelut on turvattava monipuolisina. Erityisesti kaupunkikeskustoissa on toteutettava yhtenäisiä jalankulku- ja pyöräilyalueita erilleen henkilöautoliikenteestä. Taajamien suunnittelussa varaudutaan tulvavesien ohella poikkeuksellisten sateiden aiheuttamien hulevesien johtamiseen ja imeyttämiseen. Ympäristöministeriön alaisuudessa toimivien alueellisten elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten (ELY) keinovalikoimaa kuntien kaavaohjauksessa monipuolistetaan antamalla myös niille oikeus kaavoituskehotuksen antamiseen kunnalle. Nykyisin oikeus on vain ministeriöllä, joka toimiessaan etäällä kunnista ei ole sitä juurikaan käyttänyt. Erityisen tärkeää tämä on arvokkaiden rakennettujen ympäristöjen ja yksittäisten arvorakennusten säilyttämisessä vanhentuneessa kaavatilanteessa, vähennettäessä liikenteen meluhaittoja asumiselle ja torjuttaessa hajarakentamisen leviämistä joukkoliikenteen ulottamattomiin. Kaavojen laadinnan tulee aina perustua joukkoliikenteen edellytysten parantamiseen. Vihreässä kunnassa pyöräillään ja kävellään. Miellyttävässä ja turvallisessa ympäristössä ollaan halukkaampia kävelemään ja pyöräilemään pidempiä matkoja. Tähän mennessä perustetut kävelykadut ovat toimineet hyvin. Ne parantavat kaupan ja palveluiden menestystä katujen varsilla. Autottomuudesta pitää voida nauttia myös asuinalueilla. Ympäristöministeriön alaisuudessa toimivien alueellisten elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten (ELY) keinovalikoimaa kuntien kaavaohjauksessa monipuolistetaan siirtämällä niille oikeus kaavoituskehotuksen antamiseen kunnalle. Turvataan vuosittaisen rakennusperinnön hoitoavustusten jakaminen, mikä edistää olemassa olevien arvorakennusten säilyttämistä ja perinnerakentamisen taitojen ylläpitoa. Kaavojen laadintaprosessiin on lisättävä joukkoliikennetarkastelu kuvaamaan, miten alueen rakentaminen edistää joukkoliikenteen käyttöä sekä energiatehokkuustarkastelu kuvaamaan, miten alueen rakentamistapa ja lämmitys voidaan hoitaa vähäpäästöisesti\n15 Ranta-alueiden kaavoituksessa ja rakentamisessa tulee varmistaa yhtenäisten vapaiden rantaosuuksien säilyttäminen. Uuden rakentamisen poikkeamisluvat tulee säilyttää ELYkeskusten ratkaistavina suorien kuntalupien sijaan. Kasvu tulee keskittää olemassa oleviin kaupunkeihin ja taajamiin, eikä rakentamista saa levittää hallitsemattomasti. Uudet laajat asuinalueet tulee sijoittaa mahdollisuuksien mukaan junayhteyksien varrelle. Hiljaisten alueiden kartoitukset tulee ulottaa kaikkiin Suomen kaupunkeihin. Meluntorjunnan pääpainopisteen on oltava melualueiden supistamisessa asuinrakennusten julkisivujen äänieristyksen parantamisen sijaan, sillä muutoin esimerkiksi asuntojen ikkunoita ei voi pitää auki kesäisin. Keskustojen kehittämisessä on pyrittävä asuin- ja asiointiympäristön turvallisuuden ja viihtyisyyden parantamiseen, liikkumisen tasa-arvoon ja esteettömyyteen sekä ihmisläheisen kaupunkikulttuurin edistämiseen. Yhdyskuntien eheyttämisessä kannattaa kehittää viihtyisää matalaa ja tiivistä asuinrakentamista, jossa voidaan yhdistää urbaania henkeä ja pientalomaisuutta. Uudet kaupan suuryksiköt on sijoitettava aluekeskuksiin palvelemaan asutusta. Asuminen ja kaupunkiluonto Rakennusten lämmitys aiheuttaa Suomessa 30% hiilidioksidipäästöistä. Asumisen ympäristövaikutuksia voidaan vähentää järkevällä ja säästeliäällä energiankäytöllä ja ottamalla energiakatselmukset yleiseen käyttöön. Uudisrakentamisessa tulee varmistaa energiatehokkaat ratkaisut ja suosia matalaenergiatalojen, passiivitalojen ja nollaenergiatalojen rakentamista. Puurakentamisen esteet kerrostalojen rakentamisessa on poistettava uudistamalla paloturvallisuusvaatimuksia. Rakentamisen laadunvalvontaa tulee yleisesti parantaa. Energiasäästövaatimukset ulotetaan koskemaan myös korjausrakentamista. Energiatodistusten käyttöä rakennusten korjaustöiden ohjaamisessa tuetaan. Asuntokohtaiset lämmön ja veden mittarit tulee saattaa yleisesti käyttöön. Asuntojen lämmöneristystä ja energiatehokkuutta parantavia remontteja sekä lämmitystavan muuttamista pois sähkölämmityksestä tulee edelleen tukea avustuksilla. Uudisrakentamisessa ja peruskorjauksissa ei saa edellyttää koneellista ilmastointia, jos ilmanvaihto on hoidettavissa painovoimaisesti. Erityisesti kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden asuinrakennusten korjauksissa rakennusmääräyksiä on voitava soveltaa joustavasti. Rakentamisen ja peruskorjaustöiden materiaalin kierrätys ja lajittelu tulee saattaa kattavaksi ja helposti valvottavaksi. Asumismuotoja tulee monipuolistaa myös yhteisöasumista tukevaksi. Lisäksi taloyhtiöissä tulee suosia asuntojen yhteisiä sauna-, pesutupa-, askartelutila- ja kokoontumistilaratkaisuja. Asuntoratkaisuja tulee kehittää joustaviksi. Mahdollistamalla asuntojen yhdistäminen tai jakaminen ihmisen elintilanteen mukaan jo suunnitteluratkaisuilla vältetään turhia remontteja ja muuttoja. Myös loma-asumiseen, joka on muodostunut suurelta määrin kakkosasumiseksi, tulee kohdistaa energiatehokkuutta ja energian säästöä lisääviä toimenpiteitä. Päällystetyillä ja laajamittaisesti viemäröidyillä kaupunkialueella vedenkierto häiriintyy voimakkaasti. Tästä syystä hulevedet muodostuvat usein ongelmaksi erityisesti rankkasateiden aikana viemäreiden tulviessa. Hulevesiongelmia voidaan ratkaista vähentämällä päällystämisen määrää tai tekemällä katupinnoista puoliläpäiseviä kiveämällä niitä asfaltin sijaan. Myös 15\n16 viherrakentamisen lisääminen helpottaa sadevesien imeytymistä maaperään. Kaupunkiluonto alkaa jo kotipihalta. Puistot, ulkoilureitit ja viheralueet toimivat paitsi asukkaiden virkistymisen lähteinä myös kasvien ja eläinten siirtymisen mahdollistavina viherkäytävinä. Oikeanlaisella viheralueiden hoidolla ja erityisesti hallitulla hoitamatta jättämisellä kaupungeista muodostuu itsestään biodiversiteetiltään rikkaita ja viihtyisiä alueita. Kaupunginosapuistot muodostavat kaupunkiluonnon perusverkoston. Jokaisen päiväkodin ja koulun lähiympäristössä tulisi olla luonto-opetuskohteeksi sopiva metsäalue tai puisto. Kaupunkimetsiä ei tulisikaan hoitaa metsätalouden ehdoilla vaan virkistys- ja opetuskäyttöä ajatellen. Paikallisesti arvokkaat luontokohteet ja -alueet tulee turvata asemakaavoissa, samoin yhteydet viheralueilta toisille. Uudisrakentamisen on oltava energiatehokasta. Korjausrakentamisen yhteydessä rakennusten energiatehokkuutta on samoin parannettava. Päävastuu rakentamiseen liittyvien energiatehokkuustavoitteiden laadunohjauksesta kuuluu kuntien rakennusvalvontaviranomaisille. Uudisrakentamisessa käytettävien materiaalien koko elinkaaren aikana tuottama hiilitase on otettava yhdeksi osaksi rakentamisen normiohjausta. Puurakentamista suositaan julkisissa rakennushankkeissa investointituella ja korotetulla valtionavulla kuntien uusille julkisille puurakennuksille. Asetetaan tavoitteeksi lisätä puukerrostalorakentamista parillakymmenellä paikkakunnalla. Tätä tuetaan pilottirahoituksella. Yliopistoihin perustetaan lisää puurakenne- ja puuarkkitehtuurin professuureja sekä luodaan uusi puurakentamisen valtakunnallinen tutkimusohjelma. Energiankulutusta vähentävä asuntokohtainen lämmön ja lämpimän veden kulutuksen mittaus, on otettava käyttöön niin uusissa kuin korjattavissakin rakennuksissa. Tuetaan asuinrakennusten energiakatselmuksia, jotka selvittävät mahdollisuuksia säästöihin lämpöä, sähköä ja vettä käyttävissä järjestelmissä. Taloyhtiöissä voidaan saada aikaan jopa % energiasäästöt säätämällä lämmitysjärjestelmä oikein. Eriytetään lailla pysäköintitilojen ja parkkipaikkojen hinnat asuntojen hinnoista. Otetaan pyöräsäilytyksen parantaminen mukaan asuinrakennusten julkisista energia-avustuksista tuettavaksi kohteeksi. Kaupunkien keskusta-alueista vähintään 10 % maapinta-alasta on oltava viheralueita tai veden läpäiseviä pintoja. Keskusta-alueen ulkopuolella on päästävä suurempaan osuuteen pinta-alasta. Tämä helpottaa merkittävästi sadevesien imeytymistä, ehkäisee tulvimista ja lisää viihtyisyyttä sekä auttaa puhdistamaan ilmaa. Kaupunkialueiden viherverkostosta vähintään puolet tulee olla kytkettynä toisiinsa viherkäytävillä tai tarvittaessa viherrakentamisella, kuten viherkatoilla. Tämä parantaa edellytyksiä lajien liikkumisen ja säilymisen kannalta sekä lisää merkittävästi kaupunkiviihtyisyyttä ja vähentää kiinteistöjen energiankulutusta. Edistetään hankkeita, joissa asukkaat pääsevät itse suunnittelemaan tulevaa kotiaan ja elinympäristöään. Edistetään kaupunkiviljelyä kaupunkilaisten arkiluontokokemusten lisäämiseksi. Perustetaan kaupunkialueille lisää ryhmäpuutarha-alueita ja viljelypalstoja. 16\n17 Kaupunkien vihersuunnittelussa on käytettävä pääasiassa kotimaisia kasvilajeja vieraslajiongelman vähentämiseksi. Lahopuiden määrää kaupunkimetsissä on lisättävä biodiversiteetin turvaamiseksi. Kaupunkimetsien metsienkäsittelyä muutetaan luonnonmukaisemmaksi. Liikenne Liikenteellä on merkittäviä ympäristö- ja ilmastovaikutuksia. Yhdyskuntien suunnittelu vaikuttaa suoraan siihen, miten ja kuinka paljon liikumme. Suomessa liikenteen osuus hiilidioksidin kokonaispäästöistä on noin viidennes ja erityisesti lento- ja tieliikenteen hiilidioksidipäästöt ovat pitkään kasvaneet. Liikenteen haitoista valtaosa aiheutuu tieliikenteestä. Esimerkiksi henkilöautolla tehdyistä matkoista suuri osa on vain muutaman kilometrin mittaisia. Liikenteen ympäristövaikutuksia tulee vähentää koko elinkaaren varrella alkaen öljyn poraamisesta ja päätyen autojen romuttamoon. Vihreän liikennepolitiikan tavoitteena on liikennetarpeen ja liikkumisen pakon vähentäminen sekä joukko- ja kevyen liikenteen edellytysten parantaminen. Hajanainen yhdyskuntarakenne pakottaa ihmiset käyttämään omaa autoa. Maankäytön ja liikennepolitiikan järkevällä yhteensovittamisella voidaan merkittävästi vähentää ihmisten ja tavaroiden liikkumistarpeita. Kaupunkiseutujen kasvua pitää tietoisesti ohjata joukkoliikenteen varaan. Parantuvat junayhteydet tukevat asemanseutujen kehittämistä ja vastaavasti kasvavat asemanseudut mahdollistavat paremmat junayhteydet. Auto- ja ajoneuvoveron ohjausvaikutusta tulee edelleen voimistaa laskemalla vähiten ja korottamalla eniten päästävien autojen veroa. Käyttövoimavero pitää poistaa sähkö- ja kaasuautoilta, mutta vastaavasti sen käyttö on laajennettava kaikkiin muihin moottoriajoneuvoihin. Luodaan maanlaajuinen pikalatausverkosto sähkö- ja hybridiautoille. Työmatkaliikkumisen verotus on uudistettava niin, että se kannustaa kestävään liikkumiseen. Ainakin autoetu, työmatkavähennykset ja kilometrikorvaukset tarvitsevat päivitystä kestävän liikennepolitiikan aikaan. Jatkossa kilometrikorvaus ei saa ylittää todellisia kustannuksia, maksimipituuksia pitää rajoittaa ja korvaus pitää porrastaa auton päästötason mukaan. Työsuhdematkalipusta on tehtävä veroton etuus, joka on mahdollista hankkia myös omatoimisesti ja nykyistä vähemmällä byrokratialla. Helsingin seudulla otetaan käyttöön ruuhkamaksut. Myös Turun, Tampereen ja Oulun seuduilla ruuhkamaksujen käyttöönottomahdollisuudet selvitetään. Raskaalle liikenteelle otetaan käyttöön tienkäyttömaksu. Näiden maksujen tuottoa on ohjattava joukko- ja kevyen liikenteen edistämiseen. Uusien väylähankkeiden määrärahoista vähintään 70 prosenttia kohdennetaan rataverkon kehittämiseen, joukkoliikenteeseen, sekä kävelyn ja pyöräilyn edistämiseen. Moottoriteiden kattonopeuksia lasketaan. Esimerkiksi kattonopeuden lasku 120 km:sta tunnissa 110:een säästää polttoainetta 15 % ja vähentää hiilidioksidipäästöjä vastaavasti. Lentoliikenteen kasvua on hillittävä lopettamalla kotimaan lentoliikenteen polttoaineiden verovapaus. Lentoliikenteen veroedun poistaminen parantaa samalla kotimaan junaliikenteen kilpailukykyä. 17\n18 Etätyön mahdollisuuksia on kehitettävä. SUOMEN LIIKENNE VUONNA 2030 Vihreiden vision mukaan vuonna 2030 joukkoliikenteen käyttö on yksityisautoilua edullisempaa, ja joukkoliikenteen osuus kaikista matkoista on kaksinkertaistunut. Samalla liikenteen ilmastopäästöt ovat vähentyneet 40 %, ja eri liikennemuotojen ympäristöhaitat on sisällytetty niiden hintoihin. Vuonna 2030 on saavutettu eheä ja tasapainoinen yhdyskuntarakenne, joka minimoi liikennetarpeen ja varmistaa, että päivittäispalvelut ovat taajamissa saavutettavissa kävellen ja pyöräillen. Liikennettä suunnitellaan seudullisesti ja maakunnallisesti ja aluekeskuksista toisiin pääsee joukkoliikenteellä kerran tunnissa. Fossiilisille polttoaineille on liikenteessä saatavilla kestäviä vaihtoehtoja ja liikenteen seurannassa ja ohjauksessa hyödynnetään modernia informaatioteknologiaa. Lisäksi yhdyskunnat ja liikennejärjestelmät ovat esteettömiä. Myös tavaraliikenteessä suositaan kestäviä kuljetusmuotoja. Tuotteet, tuotanto ja kulutus Noin 80 prosenttia tuotteiden ympäristövaikutuksista määräytyy jo suunnitteluvaiheessa. Vaikutuksia on tuotteen koko elinkaarella. Kestävän kulutuksen ja tuotannon saralla keskeisiä uudistuksia ovat tulevan hallituskauden aikana ympäristönsuojelulain ja -asetuksen muuttaminen sekä teollisuuspäästödirektiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tuotantolaitoksille annettavien ympäristölupien on otettava nykyistä paremmin huomioon paitsi luontoarvot myös ilmastopäästöt sekä jätteen synnyn ehkäisy. Vapaaehtoisten toimien osalta Suomessa on kokemusta sektorikohtaisista energiatehokkuussopimuksista. Nyt niiden rinnalle tarvitaan vastaavat materiaalitehokkuussopimukset ja näiden tueksi Motivassa kehitteillä oleva materiaalitehokkuustyökalu. Ympäristöystävällisen toiminnan talkoissa julkisen sektorin on näytettävä esimerkkiä ja panostettava vapaaehtoisten ympäristöjärjestelmien käyttöön sekä kestävien hankintojen strategiseen toteuttamiseen. Elinkeinotoiminnan ekologisoimisessa kaikenlainen kekseliäisyyden edistäminen ja innovaatioiden käyttöön oton tukeminen ovat tarpeen. Tuotepolitiikassa pitää ottaa entistä kokonaisvaltaisempi ote ja selvittää nykyisten ohjauskeinojen katvealueet ja yhteisvaikutukset. Tutkimus- ja tuotekehitysrahoituksen suuntaamisen ohella tärkeä merkitys on muun muassa verkostojen luomisella, asiantuntijapalveluilla ja tiedottamisella. Myös kuluttajalla on oikeus riittävään ja selkeään tuotteita ja palveluja koskevaan ympäristötietoon. Tämän edistämiseksi kehitetään nykyisiä vakiintuneita ympäristötiedon välittäjiä, kuten rakennusten energialuokkia ja yhteispohjoismaista Joutsen-ympäristömerkkiä, ja niiden rinnalle luodaan tarpeen mukaan uusia, esimerkkinä elintarvikkeille kaavailtu ilmastomerkki. Jotta kehityksen suuntaa voidaan tarkkailla, ympäristöindikaattorit ja luonnonvaratilinpito on saatava mukaan talouden kovaan ytimeen. Bruttokansantuotteelle vaihtoehtoisia mittareita, kuten Aidon kehityksen mittaria (Genuine Progress Indicator, GPI), tulee kehittää ja hyödyntää niin Suomessa kuin kansainvälisestikin. Suomelle ja EU:lle tulee laatia materiaalitehokkuusohjelmat, joissa määritellään luonnonvarojen kestävälle käytön periaatteet. Lisäksi tulee luoda tavoitteita talouden ekotehostumiselle (esimerkiksi ns. factor-tavoitteet). Kunnianhimoinen tavoite olisi pyrkiä talouden kymmenkertaiseen ekotehostumiseen vuosisadan puoliväliin mennessä (factor10-tavoite). Ympäristöluvitusta kehitetään niin, että se ottaa esimerkiksi päästöjen ohella nykyistä paremmin huomioon myös luontoarvot, ilmastopäästöt ja kestävän materiaalitalouden\n19 EU:n tuotepolitiikassa nostetaan keskeisemmälle sijalle nyt pelkän energiankäytön varjoon jääneitä ominaisuuksia, kuten tuotteiden kestävyys, päivitettävyys, korjattavuus, kierrätettävyys sekä jätevaiheen ympäristövaikutukset. Lisätään valmistajien vastuuta näiden ominaisuuksien suhteen. Nostetaan esiin kunkin alan parhaita tuotteita ja pyritään levittämään niiden ominaisuuksia alan muihin tuotteisiin muun muassa tuotepaneelien avulla. Ecodesign-direktiivin uudistustyössä ja tuotekriteerien määrittelyssä tulee huomioida energian käytön lisäksi myös muu luonnonvarojen ja haitallisten aineiden käyttö entistä paremmin. EU-tasolla tulee myös edistää mahdollisuuksia käyttää alennettuja arvonlisäverokantoja ympäristöystävällisille tuotteille. Globaalilla tasolla mahdollisuutena ovat taas sektorikohtaiset sopimukset, joiden avulla voidaan luoda maailmanlaajuisia ympäristöstandardeja tietyille tuoteryhmille. Kaikkialla tulee painottaa ympäristönäkökulmaa tuotesuunnittelun kannalta keskeisillä aloilla kuten muotoilun ja tuotantotalouden koulutuksessa. Suomen tulee laatia Norjan mallin mukainen laki kuluttajan oikeudesta ympäristötietoon, ja samaa mallia on ajettava myös Euroopan unioniin. Norjan ympäristötietolain mukaan valmistajan on annettava kuluttajalle tietoa tuotteen valmistuksen ja käytön aikaisista ympäristövaikutuksista. Kartoitetaan ympäristötiedon saannin katvealueet ympäristön kannalta merkittävillä alueilla, eli asumisessa, liikkumisessa ja ruuassa, ja pyritään korjaamaan puutteet. Katvealueita ovat ainakin lämmön ja lämpimän veden asuntokohtainen mittaaminen, liikennepolttoaineiden ja julkisten liikennevälineiden päästötiedot lentojen päästöt mukaan lukien sekä elintarvikkeiden ympäristövaikutukset. Luodaan Suomeen ympäristö ja ympäristöterveysasioiden neuvontapalvelu kuluttajille yhden numeron, verkko-osoitteen ja luukun periaatteella. Neuvonnan painopiste on aluksi asetettava asumisen ja liikkumisen ilmastovaikutuksissa ja ruuassa. Lisäksi neuvotaan haitallisten aineiden välttämisessä ja käsittelyssä Tuotteiden ympäristöselosteita ja -merkintöjä tulee pitkällä aikavälillä muuttaa siten, että tuotteiden ja tuoteryhmien keskeisimpien ympäristövaikutusten vertailu on mahdollista. Tällaisia ovat elinkaaren aikaiset kasvihuonekaasupäästöt, vesistöjä rehevöittävä vaikutus sekä luonnonvarojen kulutus. Vastaavasti Joutsenmerkkiä ja EU-kukkaa kehitetään tietyn tuoteryhmän parhaan tuotteen osoittavina merkintöinä. Parannetaan merkintöjen resursseja ja kannustetaan Motivaa laatimaan uusia kriteerejä sekä lisäämään niiden tunnettavuutta yritysten ja kuluttajien keskuudessa. Tuotteiden ohella myös palveluille on luotava uusia kriteerejä. Otetaan julkisessa hallinnossa laajalti käyttöön ympäristöjärjestelmät ja edistetään kestäviä hankintoja. Tuetaan Julkiset hankinnat kestäviksi -ohjelman tavoitteiden toteutumista, ja kiristetään tavoitteita ajan kuluessa. Luodaan julkisella tukirahoituksella vihreitä vientiverkostoja, joiden avulla myös pienet ja keskisuuret yritykset voivat viedä ympäristöystävällisiä tuotteitaan ja palveluitaan suoraan maailmalle. Suomessa on ryhdyttävä rohkeasti tekemään kansallisia kokeiluja ja aloitteita, jotka toimivat innoittavina esimerkkeinä kansainvälisestikin. Erityisesti vähälle huomiolle jääneet ruokaan liittyvät kysymykset vaativat uudenlaista otetta\n20 Ravinto Ravinnon osuus on noin neljännes yksityisen kulutuksen ympäristövaikutuksista, ja ruuan tuotanto on myös merkittävä ilmastonmuutoksen aiheuttaja. Ruuan elinkaaren aikaisista vaikutuksista suurin osa syntyy alkutuotannossa, joten maatalouspolitiikan keinoin säädellään suurelta osin myös ruokalautasen ympäristökuormaa. Luomun suosimisen ohella ruokavalion kasvispainotteisuuden lisääminen on merkittävä keino pienentää ravinnon ympäristöjälkeä, sillä eläinproteiinikilon tuottaminen vaatii usein moninkertaisen määrän luonnonvaroja kasvisproteiinikiloon verrattuna. Nykyisen kaltaisesta tehotuotetusta lihasta ja ylikalastetuista merenelävistä tulee käytännössä luopua, ja myös paljon luonnonvaroja vaativien kasvihuonevihannesten määrää tulee vähentää lautasella. Alkutuotannon ohella myös ruuan elinkaaren muilla osilla on väliä. Tutkimuksen mukaan suomalaiset kotitaloudet heittävät roskiin miljoonaa kiloa ruokaa vuodessa. Ruokahävikin vähentäminen leikkaisi merkittävästi ruuan turhaa kulutusta. Globaalissa mittakaavassa ruuan kuljetukset ovat iso ympäristövaikutusten aiheuttaja, mutta yksittäisen tuotteen elinkaaressa suurempi vaikutus voi olla sillä, kuljetaanko kauppaan pitkä matka yksityisautolla. Vaikka ruuan turhaa ylipakkaamista ja pakastamista tulisi välttää, asianmukainen pakkaus ja säilytys parantavat merkittävästi ruuan säilymistä ja vähentävät ruokahävikkiä. Päivittäistavarakaupat ovat Suomessa merkittäviä energiankuluttajia, ja niiden asiakkaille tarjoamat valikoimat, ympäristötiedot ja kierrätysmahdollisuudet vaikuttavat kuluttajien ympäristöjälkeen laajemminkin. Kodeissa ruuan energiatehokas säilytys ja lämmitys sekä biojätteen kierrätys tai kompostointi vähentävät osaltaan ruokailun aiheuttamaa ilmastotaakkaa. Ylikalastuksen lopettamiseen tulee vaikuttaa muun muassa EU:n yhteisen kalastuspolitiikan kautta. Tuhlaavista kalastusmenetelmistä, kuten pohjatroolauksesta, tulee luopua. Myös kalakantojen elinympäristöjen pirstoutuminen ja valuma-alueiden saasteet tulee saada kuriin. Uhanalaisten kalalajien myynti kielletään. Kasvispainotteiselle ruoalle on saatava enemmän arvoa julkisissa keittiöissä ja ravintoloissa. Monipuolisia vaihtoehtoja sisältävä kasvisruokapäivä tulee ottaa käyttöön kaikkiin julkisiin keittiöihin. Lisäksi kasvisruokaa, kuten myös muita ruuan elinkaaren kestävyysvaikutuksia, tulee painottaa kokkien ja muun keittiöhenkilökunnan koulutuksessa ja jatkokoulutuksessa. Tavoitteena on, että kestävämpien elintarvikkeiden käyttö julkisyhteisöjen ja yritysten keittiöissä tarjotuissa ruoka-annoksissa kasvaa vuosittain prosenttia. Elintarviketeollisuuden ja vähittäiskaupan kanssa tehdään työtä muun muassa energiatehokkuuden parantamiseksi, biojätteen ja pakkausten minimoimiseksi ja kierrättämiseksi, kestävien elintarvikkeiden valikoimien lisäämiseksi sekä ympäristötiedon levittämiseksi. Elintarvikkeiden ympäristöselosteita ja -merkintöjä tulee kehittää suuntaan, joka mahdollistaa tuotteiden ja tuoteryhmien välisen vertailun tuotteiden keskeisimpien ympäristövaikutusten välillä kuten elinkaaren aikaiset kasvihuonekaasupäästöt, vesistöjä rehevöittävä vaikutus sekä luonnonvarojen kulutus. Myös eläinten hyvinvointiin liittyviä merkintäjärjestelmiä on kehitettävä. Lisäksi on taattava, että eläinkunnan tuotteiden mainonnassa annetaan totuudenmukainen kuva eläinten nykyisistä tuotanto-olosuhteista. Ruokajätteen määrän vähentämisestä on parhaillaan käynnissä tutkimus, jonka pohjalta tulee ryhtyä toimiin ruuan haaskuun pienentämiseksi. Myös elinkeinotoiminnassa ja kotitalouksissa syntyvän biojätteen lajittelua ja hyödyntämistä materiaalina tulee parantaa. 20\nVihreät De Gröna Hyväksytty puoluevaltuuskunnan kokouksessa 3.4.2011 HUOM: KIELENHUOLTO TEKEMÄTTÄ - RAAKAVERSIO Vihreiden ympäristöohjelma Lisenssi: CC0 Sisällysluettelo Johdanto...1 OSA I Ekosysteemien\nVihreät De Gröna Vihreiden ympäristöohjelma Hyväksytty puoluevaltuuskunnan kokouksessa 3.4.2011 Lisenssi: CC0 Sisällysluettelo Sisällysluettelo Johdanto...1 OSA I Ekosysteemien varassa...3 Metsät...3 Suot...4\n1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Vihreät De Gröna Vihreiden ympäristöohjelma Hyväksytty puoluevaltuuskunnan kokouksessa 3.4.2011, muokattu puoluevaltuuskunnassa 30.9.2012 Lisenssi: CC0 Sisällysluettelo Sisällysluettelo


JHL: Uudessa vammaispalvelulaissa paljon hyvää – JHL\nJHL: Uudessa vammaispalvelulaissa paljon hyvää\nJulkaistu 28.1.2019 klo 15:36\nJulkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL:n mielestä vammaispalvelulain luonnoksessa on paljon hyviä parannuksia ja selkeytyksiä voimassa olevaan lainsäädäntöön verrattuna. Uusi laki pitäisi hyväksyä nopeasti.\nJHL toteaa asiantuntijalausunnossaan, että vammaispalvelulain luonnoksessa on monia sellaisia asioita, jotka selkeyttävät lakia.\nPalvelutarpeen arvioinnin sisällyttäminen lakiin on liiton mielestä hyvä ja kannatettava asia. Hyvänä asiana liitto pitää myös valmennuksen ja tuen nostamista lakiin. Lausunnossaan JHL kuitenkin toivoo, että valmennuksen ja tuen osalta koulutusvaatimuksia vielä tarkennettaisiin.\nLiitto muistuttaa myös, että henkilökohtainen apu on pidettävä selvästi erillään valmennuksesta ja tuesta. Siihen liittyvät tehtävät eivät sovi henkilökohtaisen avustajan tehvätviksi.\n— Erityistä huomiota on kiinnitettävä siihen, että valmennuksen ja tuen kautta ei hämärretä työnantajamallin työnjohtajuutta. Todellinen työnantajavalta täytyy säilyä edelleen vammaisella työnantajalla ja hänen täytyy olla tietoinen vastuistaan, lausunnossa sanotaan.\nKiinteä tuntihinta henkilökohtaiselle avulle\nJHL:n mielestä henkilökohtaiselle avulle pitäisi vahvistaa vuosittain valtakunnallinen kiinteä euromääräinen tuntihinta avun järjestämistavasta riippumatta. Näin varmistettaisiin vammaisen itsemääräämisoikeus järjestämistavan valintaan liittyen. Valtakunnallinen tuntihinta varmistaisi vammaiselle asuinpaikasta riippumatta tasa-arvoiset ja laadukkaat palvelut.\nTarkempi rajaus tehtäviin henkilökohtaisessa avussa\nLausunnossaan JHL toteaa, että henkilökohtaisen avun tehtävien sisältö aiheuttaa eniten ristiriitoja avustettavan ja avustajan välisessä työsuhteessa. JHL pitää hyvänä, että lain perusteluissa on avattu, mitä tarkoitetaan päivittäisillä toimilla jne. Liitto haluaisi kuitenkin, että lainsäätäjä rajaisi tarkemmin sen, mitä ainakaan henkilökohtaisella avulla ei ole tarkoitus toteuttaa.\nSeurantaa, valvontaa ja tilastointia\nJHL toivoo, että lain toteuttamista seurataan, valvotaan sekä tilastoidaan. Nykytilassa seuranta on ollut hyvin vähäistä, eikä esimerkiksi kunnilla ole ollut raportointivelvollisuutta.\nJatkovalmistelussa on arvioitava täsmällisemmin uudistuksen vaikutukset alan henkilöstöön: millaisia henkilöstötarpeita lakiuudistuksella on ja millaisia muutoksia laki tuo henkilöstön työtehtäviin, osaamisvaatimuksiin, työturvallisuuteen jne.\nJHL:n asiantuntijalausunto hallituksen esitykseen eduskunnalle vammaispalvelulaiksi sekä sosiaalihuolto-lain ja varhaiskasvatuksen asiakasmaksuista annetun 13§ muuttamisesta


ZUBI'S CORNER: Juhannuspusu\nYstäväni Sanni kävi meillä viime viikolla ja kuten te monet hänen ihanaa blogiaan seuranneet tiedättekin, Sanni on aivan loistava valokuvaaja. Vauva pääsi poseeraamaan ja vähän äitikin, lopputuloksena sarja tosi kivoja kuvia. Pieni kasvaa niin kovaa vauhtia ja muuttuu koko ajan, että on upeaa saada ikuistettua näiden ensimmäisten viikkojen ilmeitä. Ne olivat kyllä melko hämmästyneitä kaikki, taisi poju olla pikkuisen kummissaan, mitä ihmettä me oikein touhutaan.\nTämän kuvan myötä toivottelen teille kaikille ihanaa juhannusta, muistakaa pussailla!\nP.S. Säädin vähän tuon bannerin kanssa eilen kun teki mieli uudistusta, kynttilöiden kuvat keskellä kesää eivät oikein houkuttaneet. Miltäs näyttää?\nAnonyymi 21. kesäkuuta 2012 klo 10.43\nBanneri näyttää hienolta, kuvastaa hyvin blogiasi. Ja yhteinen kuva vauvan kanssa on aivan suloinen!\nzubi 21. kesäkuuta 2012 klo 13.42\nKiitos, kyllä tuo banneri itsestäkin tuntuu jotenkin ajankohtaisemmalta.\nAnonyymi 21. kesäkuuta 2012 klo 11.56\nPikkuinen aikoo haukata koko ihanan Zubin suuhunsa! Suloinen kuva. Onnellista keskikesän juhlaa äidille, isälle ja vauvalle!\nSamoin ihanaa juhannusta sinulle!\nSanni 21. kesäkuuta 2012 klo 17.05\nVoi, tuo kuva oli kyllä munkin suosikkeja! <3 Ihanaa juhannusta teillekin zubilaiset!\nJa hei - tosi hieno tuo banneri...! Mä en tiennytkään että sä osaat käsitellä kuvia noin hyvin...! Tykkään tuon tekstin fontista! :)\nzubi 21. kesäkuuta 2012 klo 21.01\nAi "noin hyvin", hahhaa! ;)\nMona 24. kesäkuuta 2012 klo 19.16\nHyvä banneri ja ihana pusukuva! :)\nzubi 24. kesäkuuta 2012 klo 21.59


Toisen oikeus ei ole toiselta pois - heili.fi\nMonien mielestä ei ole olemassa oikeita tai vääriä mielipiteitä, mikä on ehkä tavallaan totta. Mielipiteitä voidaan kuitenkin tarkastella ja arvioida nykyisen länsimaisen moraalitajun sekä mielipiteen mahdollisten tavoitteiden näkökulmasta.\nUsein juuri politiikasta käyty keskustelu johtaa ihmettelyyn siitä, miksi kaikkien mielipiteitä ei voi suvaita – eikös suvaitsevaisten pitäisi suvaita kaikkea, myös suvaitsemattomuutta?\nKysymykseen on kuitenkin olemassa melko yksinkertainen vastaus, jonka pohjimmaisesta ajatuksesta ei ole vieläkään tullut valtavirtaa, ainakaan riittävästi: Mikäli ihminen vaatii muilta oman suvaitsemattomuutensa suvaitsemista, hän vaatii itselleen samalla etuoikeutta syrjiä muita. Kyseessä on suvaitsevaisuusparadoksi, jonka toi esille filosofi Karl Popper jo vuonna 1945 teoksessaan Avoin yhteiskunta ja sen viholliset.\nSuvaitsevaisuusparadoksin ydin on siinä, että jos suvaitsevaista yhteiskuntaa ei suojella suvaitsemattomilta, suvaitsevaiset tulevat häviämään ja sen myötä myös suvaitsevaisuus itse.\nSuvaitsemattomuutta voidaan suvaita tiettyyn pisteeseen saakka, mutta ei rajattomasti, sillä silloin mitään ei voisi kritisoida eikä mikään näin ollen myöskään muuttuisi – loputon suvaitsemattomuuden suvaitseminen siis poistaa pohjan kehitykseltä.\nViime aikoina Pride-viikon lisäksi myös ympäri Suomea järjestetty Tissiflashmob on kirvoittanut kärkkäitä mielipiteitä. Asialle on naureskeltu ja irvailtu, sillä moni kokee vastaavanlaiset kannanotot turhiksi. On kuitenkin takapajuista ajatella, että yhteiskuntamme olisi valmis juuri nyt tällaisena kuin se on; se ei tule olemaan koskaan valmis, ja edistys puolestaan vaatii aina tekoja ja avointa keskustelukulttuuria.\nEriäviä mielipiteitä tulee aina olemaan ja näin pitääkin olla, eikä kyse ole suinkaan siitä, ettäkö tietyt mielipiteet pitäisi vaientaa. Kyse on pikemminkin siitä, että ihmisellä on oikeus elää tavoitellen omia arvojaan mahdollisimman pitkälle siten, ettei hän kuitenkaan samalla polje muiden vapauksia. Myös Unescon suvaitsevaisuuden periaatteissa mainitaan, että suvaitsevaisuus on toisten yleismaailmallisten ihmisoikeuksien ja perusvapauksien tunnustamista, ja se merkitsee myös ahdasmielisyyden torjumista.\nEsimerkiksi koko Free the nipple -kampanjan tavoitteena ei suinkaan ole yläosattomissa kulkeminen missä ja milloin tahansa, vaan se, että kullakin ihmisellä on sukupuolesta riippumatta oikeus samanlaisiin asioihin. Sen ei pitäisi olla keneltäkään muulta pois.\nTästäkin asiasta voi toki olla vastakkaista mieltä, mutta silloin ei ole syytä ihmetellä, jos joku ei mielipidettä suvaitse – sen tavoitteenahan on polkea toisten oikeuksia, toisin kuin itse alkuperäisen asian.


Kausikertomus 1977-78 | Tappara\nEnnen SM-liigakauden alkua pelattiin myös yhdet Tappara-historian kuuluisimmista otteluissa, kun elokuussa Euroopan Cupissa Tappara sai vastaansa maailman parhaan seurajoukkueen Moskovan ZSKA:n eli käytännössä Neuvostoliiton maajoukkueen. Ensimmäisessä osaottelussa Tappara yllätti voittamalla 2-1 ja toisessakin se venyi vain maalin tappioon 4-5. Mentiin rangaistuslaukauskilpailuun, jonka ZSKA onnistui voittamaan. Superyllätys oli todella lähellä.\nSM-liigassa pelattiin taas 36 runkosarjaottelua 10 joukkueen kesken. Playoffeihin selvisi neljä parasta, kaksi huonointa joutui karsimaan sarjapaikastaan.\nEdelleen Kallu Nummisen valmentama Tappara voitti runkosarjan, vaikka teki sarjassa vasta kuudenneksi eniten maaleja. Varsinkin kauden alkupuolisko sujui suorastaan järisyttävän hyvin, kun 16 ensimmäisestä pelistä tuli 14 voittoa. Sen sijaan loppuvaiheessa oli jo vähän vaisumpaa, kun yhdeksän viimeistä peliä toi vain kolme voittoa. Ässät jäi kuitenkin kahden pisteen päähän taakse.\nTappara oli lähellä jättiyllätystä Euroopan Cupin peleissään ZSKA:ta vastaan.\nIlves kohdattiin playoffeissa ensimmäistä kertaa. Välillä homma meni nujakoinniksikin.\nVälierissä pelattiinkin sitten paikallissarjoja, kun Tappara kohtasi ensimmäistä kertaa playoffeissa Ilveksen, ja toinen välieräpari oli länsirannikon kamppailu Ässien ja TPS:n kesken. Vasta kolmatta kauttaan pelattavissa playoffeissa Tappara ja TPS olivat olleet mukana joka kerta, Ässille kerta oli toinen ja Ilvekselle ensimmäinen.\nTampereen paikallistaistossa Tappara oli selvä suosikki paitsi hallitsevana mestarina myös senkin takia, ettei se ollut hävinnyt Ilvekselle kertaakaan runkosarjassa (kolme voittoa ja tasapeli). Tappara ottikin helpohkosti edun itselleen voittaen kaksi ensimmäistä ottelua, joissa Ilves kykeni tekemään vain kaksi maalia. Kolmannessa Ilves kuitenkin heräsi hetkeksi ja otti voiton jatkoajan jälkeen. Neljäs ottelu oli taas selkeästi Tapparan ja sen myötä Tappara meni kolmannen kerran kolmesta mahdollisuudesta finaaleihin.\nKahdella ensimmäisellä kerralla vastassa oli ollut TPS, joka nyt kuitenkin jäi voiton päähän loppuottelupaikasta, joten Tapparan vastustajaksi tuli siis Ässät. Ensimmäinen ottelu Tampereella meni murskatunnelmissa Tapparan takoessa taululle ylivoimaiset 8-0 -lukemat. Lehdistö jakoi kultamitaleita jo viimeistään tämän ottelun jälkeen, ja valitettavasti myös Tapparan pelaajat taisivat uskoa homman jo ratkenneen. Porissa oltiin kuitenkin toista mieltä ja Ässät vei kolme seuraavaa ottelua lukemin 3-2, 8-4 ja 6-3 jättäen Tapparan vain haaveilemaan toisesta peräkkäisestä mestaruudesta.\nPertti Ansakorven viimeiset paikallisväännöt väännettiin välieräpeleissä 1978.\nVellu Ketola ratkaisi Ässille mestaruuden. Antti Leppänen lopetti pelaajauransa tähän kauteen.\nJossittelulle jäi taas kerran sijaa, sillä jatkoajalle menneessä toisessa ottelussa Pertti Koivulahti laukoi lisäajalla tolppaan ja lähes välittömästi sen jälkeen Ässät osui. Lopulta Tapparan kaatoi lähinnä “Iso musta”: pudotuspelien pistepörssin voittanut V-P. Ketola teki pelkästään viimeisessä finaalissa hurjat tehopisteet 2+4!\nKauden tehokkain Tappara oli Martti Jarkko niin runkosarjassa kuin playoffeissakin. Playoffeissa Jarkko teki peräti 14 tehopistettä kahdeksassa ottelussa, mutta se ei riittänyt edes lähelle ykkössijaa, kun yhden pelin enemmän pelannut Ketola paukutti 20 pinnaa. Jukka Alkula iski runkosarjassa yli 20 maalia.\nErkki Lehtonen ja Jorma Sevón pelasivat tulokaskautensa SM-liigassa. Sevón teki runkosarjassa 21 tehopistettä ja Lehtonen 15. Kaikkien aikojen Tappara-maalivahti Antti Leppänen jätti maalikehikkojen vartioimisen nuoremmilleen 14 vuoden ykkösjoukkueuran jälkeen. Pertti Ansakorpi pisti vielä vuodella paremmaksi päättäen oman 15-vuotisen urakkansa Tapparassa.\nTapparan maalit kolmannessa finaalipelissä.\n1. Tappara 36 24 4 8 169-123 52\n2. Ässät 36 24 2 10 193-121 50\n3. TPS 36 22 3 11 180-123 47\n4. Ilves 36 19 3 14 187-169 41\n5. HIFK 36 16 4 16 161-144 36\n6. Kiekkoreipas 36 17 2 17 150-167 36\n7. Kärpät 36 13 4 19 173-206 30\n8. KooVee 36 11 4 21 148-214 26\n9. Lukko 36 10 5 21 176-219 25\n10. Jokerit 36 7 3 26 125-177 17\nVälierät: Tappara-Ilves 3-1\nPronssiottelut: TPS-Ilves 2-1\nFinaalit: Tappara-Ässät 1-3\n1. Kärpät-Tappara 3-6\n2. Tappara-Ässät 8-1\n3. Jokerit-Tappara 4-8\n4. Tappara-Kreipas 6-3\n5. Tappara-KooVee 5-9\n6. HIFK-Tappara 3-4\n7. Tappara-Lukko 6-3\n8. Tappara-TPS 2-1\n9. Ilves-Tappara 5-7\n10. Kreipas-Tappara 3-1\n11. Tappara-Ilves 4-3\n12. KooVee-Tappara 4-7\n13. Tappara-Kärpät 6-4\n14. Lukko-Tappara 5-7\n15. Tappara-Jokerit 4-3\n16. Tappara-HIFK 3-1\n17. TPS-Tappara 3-3\n18. Ässät-Tappara 7-0\n19. Tappara-TPS 7-3\n20. Tappara-Lukko 3-1\n21. Jokerit-Tappara 2-0\n22. Ilves-Tappara 2-5\n23. Tappara-Ässät 5-2\n24. Kärpät-Tappara 3-3\n25. Tappara-Kreipas 4-2\n26. Tappara-KooVee 10-2\n27. HIFK-Tappara 4-7\n28. Tappara-Kärpät 4-5\n29. Ässät-Tappara 5-1\n30. TPS-Tappara 4-2\n31. Tappara-Jokerit 8-5\n32. KooVee-Tappara 2-5\n33. Tappara-Ilves 3-3\n34. Tappara-HIFK 7-4\n35. Lukko-Tappara 6-6\n36. Kreipas-Tappara 3-2\nTappara-Ilves 3-4 ja\nÄssät-Tappara 3-2 ja\nMartti Jarkko 36 29+19=48 51 +22\nPertti Koivulahti 36 18+26=44 6\nJukka Alkula 36 23+17=40 2 +21\nPekka Marjamäki 36 14+14=28 48\nJuha Silvennoinen 36 12+ 9=21 24\nJorma Sevón 35 8+13=21 24 +16\nJukka Porvari 26 11+ 7=18 18\nOiva Oijennus 36 10+ 8=18 10\nPertti Ansakorpi 30 7+11=18 14\nKeijo Männistö 36 8+ 8=16 29\nHannu Haapalainen 35 5+11=16 6 +24\nErkki Lehtonen 36 8+ 7=15 10\nLasse Litma 36 5+ 4= 9 16\nTapio Kallio 33 6+ 2= 8 6\nJorma Kallio 36 1+ 7= 8 2\nPekka Mäkinen 35 2+ 3= 5 12\nPertti Valkeapää 36 1+ 3= 4 10 +24\nJukka Hirsimäki 34 1+ 1= 2 18\nTero Käpynen 9 0+ 0= 0 0\nRaimo Saarinen 15 0+ 0= 0 0\nPertti Hasanen 18 0+ 0= 0 0\nPetri Karjalainen 18 0+ 0= 0 0\nAntti Leppänen 36 0+ 0= 0 0\nAntti Leppänen 35 3,41 90,45 %\nPertti Hasanen 2 2,31 93,02 %\nPetri Karjalainen 1 6,00 83,33 %\nMartti Jarkko 8 6+8=14 21\nOiva Oijennus 8 5+2= 7 19\nJukka Alkula 8 4+2= 6 0\nPertti Koivulahti 8 2+3= 5 0\nJorma Sevón 8 1+4= 5 6\nErkki Lehtonen 7 2+2= 4 5\nPekka Marjamäki 8 2+2= 4 6\nKeijo Männistö 8 1+3= 4 0\nPertti Ansakorpi 8 3+0= 3 14\nJuha Silvennoinen 8 2+1= 3 6\nPekka Mäkinen 8 1+2= 3 8\nLasse Litma 8 2+0= 2 17\nJukka Porvari 8 1+1= 2 16\nTapio Kallio 5 1+0= 1 2\nPertti Valkeapää 8 1+0= 1 4\nHannu Haapalainen 8 0+1= 1 6\nJukka Hirsimäki 4 0+0= 0 0\nPertti Hasanen 8 0+0= 0 0\nJorma Kallio 8 0+0= 0 0\nAntti Leppänen 8 0+0= 0 0\nTero Käpynen 8 0+0= 0 2\nAntti Leppänen 8 3,07


9.3.2016 22:23 Harri Vuorenpää\nOmistajien tuotto-odotukset ja yhteiskuntasopimus\n3.2.2016 19:42 Jukka Kuhanen\nViidettä kierrosta käynnissä olevat yhteiskuntasopimukseen tähtäävät neuvottelut ovat suurien haasteiden edessä. Odotukset yhteiskuntasopimuksen puolesta on rakennettu valitettavan paljon savijalkojen varaan. Tilanne on yksinkertaisesti se, että nyt ei tarvita ainuttakaan sellaista tapahtumaa tai asioiden kehityssuuntaa, joka entisestään heikentäisi mahdollisuuksia sopimuksen syntyyn. Kaikki osapuolet tunnustavat sopimuksen syntymisen tärkeyden ja jopa välttämättömyyden. Tosiasiat kuitenkin puhuvat toista.


Edellisen kauden onnistunein hankintasi?\nKirjoittaja Aihe: Edellisen kauden onnistunein hankintasi? (Luettu 53780 kertaa)\nVs: vuoden paras ostos...\n« Vastaus #90 : Helmikuu 14, 2010, 19:22:22 »\nMi(t)kähän olisi ollut\n-Mikäli oli tämän (tai siis viime, 2009) vuoden puolella osteetu, niin perinteisestä pakista siirtyminen rasioin, eli siis -uistinrasioita\n-ERÄ-lehdeltä silloin loppuvuodesta postikulujen hinnalla tuli tilattua 5 koekäytössä ollutta uistinta, joista muutamalla hinta/laatu odotukset korkealla\n-DD Jerk Mate oli mielestäni hyvä hankinta tuon Revo Inshoren kaveriksi\n-Quantumiin vaihtopuola, helpottanee siima valintaa jatkossa\nVanhojen vehkeiden räplääjä\n« Vastaus #91 : Helmikuu 21, 2010, 14:35:04 »\nHukkasin elämäni ensimmäisen kelan ja löysin sen kirpparilta vitosella. Onneksi vapa oli vielä tallessa.\n« Vastaus #92 : Helmikuu 21, 2010, 14:39:37 »\nKauankos kerkesi olla kadoksissa?\n« Vastaus #93 : Helmikuu 21, 2010, 15:17:33 »\nLainaus käyttäjältä: Pike - Helmikuu 21, 2010, 14:39:37\nAlkuperäinen lienee lopullisesti kateissa, hukkasin sen noin 15 vuotta sitten. Tuo on sataprosenttisesti samanlainen.\n« Vastaus #94 : Helmikuu 21, 2010, 15:55:23 »\nAah, ok. Sai sellasen käsityksen että tasan sama kela kyseessä.\n« Vastaus #95 : Helmikuu 22, 2010, 18:28:47 »\nParas ostos on varmaankin Abun 5600 heittohyrrä, joka oli 95€.\n« Viimeksi muokattu: Maaliskuu 13, 2010, 21:28:39 kirjoittanut nelitahti »\n« Vastaus #96 : Maaliskuu 07, 2010, 10:57:07 »\nPakko hehkuttaa . Safe canoe hintaan 690€. Tiedän että kaikki ei tykkää tosta kanootista, sanokaa mitä sanotte, mutta mielestäni ainut oikea kulkuväline kalastukseen ja metsästykseen.\n« Vastaus #97 : Maaliskuu 13, 2010, 13:28:02 »\nRäsäsen oranssi lusikka helmellä.Kokona se pienin.\nTämä siis viime vuoden ,koska tänä vuonna en kauppaan ole ehtinytkään .\n« Vastaus #98 : Maaliskuu 23, 2010, 19:20:44 »\nkuusamon tehtaalta ostettu lusikka joka oli niin sanottua 2 laatua. mutta hyvin pelas sain heti noin 1-2h kalastelun jälkeen 8-10 haukea mutta sitten tuli joku vähän isompi hauksi siihen ja ei ollut mitkään hirveen hyvät siimat oli kulunu niin siimat meni poikki ja uistin jäi sinne:(\n« Vastaus #99 : Maaliskuu 23, 2010, 22:59:29 »\nJigit - paras ja nopein tapa saada appuraa kuhaa!\n« Vastaus #100 : Maaliskuu 24, 2010, 21:27:20 »\nNoh.. kumpikohan on parempi onkilaitteen ja bete lotton välillä, kyllä se hieman Bete loton puolelle tällä hetkellä kallistuu.\nJotkut ovat parhaita kalastamaan, jotkut tekemään jigejä, jotkut pelamaan ProPilkkiä. Mutta mä en ole missään hyvä - pitäähän jonkun olla hyvä huonoudessakin.\n« Vastaus #101 : Huhtikuu 18, 2010, 09:34:12 »\nrapala glackin rap ja shimano sienna 2500 avokela\n« Vastaus #102 : Huhtikuu 18, 2010, 11:37:20 »\nMitä mieltä? Kannataisiko ostaa HH:sta Rapalan semmonen leuan avaaja hintaa löytyy huimat 2,50€. Että onko tietoa tekeekö niillä mitään vai ostanko uistimia...\n« Vastaus #103 : Huhtikuu 18, 2010, 13:26:40 »\nUskoisin, että perhosetti joka tosin palautettiin rialinnaan kun oli väärä setti...\n« Vastaus #104 : Huhtikuu 18, 2010, 15:49:24 »\nLainaus käyttäjältä: [peltsi - Huhtikuu 18, 2010, 11:37:20\nLeuan avaaja on ihan hyödyllinen väline ja tuolla parilla eurolla et muutenkaan saisi mitään erikoista uistinta.\n« Vastaus #105 : Huhtikuu 22, 2010, 21:38:05 »\n3kerroksinen Kalapakki, kuusamon professori lusikka uistin, Bete lotto, Rapalan perukkeita ja Calico cat uistin 27.80e yhteensä tuis ikimuistoisin ostots\n« Vastaus #106 : Huhtikuu 22, 2010, 21:51:41 »\nLainaus käyttäjältä: Julppu - Maaliskuu 07, 2010, 10:57:07\nTörkeen halpa...hommaisin ite tollasen välittömästi jos hinta ois tuota luokkaa.\n« Vastaus #107 : Toukokuu 10, 2010, 20:23:34 »\nLaitanpa tässä viime vuoden kun tänä vuotena en oo viel sitä tehny. Jossain prismassa oli kasa Jessejä myytävänä. No päätinpä yhden ostaa. Sitten huomasin että hinta oli kappaleelta 1,5e! Piti niitä useampikin ottaa... Taisi olla poisto-myynneistä.\n« Vastaus #108 : Toukokuu 10, 2010, 21:09:04 »\nEiköhän tuo paras ostos ole ollut Okuman Trio ja hintaa tällä vehkellä oli 65 euroo.\nHinta/laatusuhteeltaan paras kela minkä olen omistanut\n« Vastaus #109 : Toukokuu 10, 2010, 21:14:00 »\nShimano Corvalus hyrräkela.\n« Vastaus #110 : Heinäkuu 28, 2010, 10:17:07 »\nJigejä ja jigipäitä ehdottomasti.Huomasin että jigillä tulee tosi paljon kalaa jos vaan sattuu parvi kohalle.\n« Vastaus #111 : Heinäkuu 28, 2010, 10:30:29 »\nOkuma Trio 30 kela.\n« Vastaus #112 : Heinäkuu 29, 2010, 19:20:56 »\nLainaus käyttäjältä: ahti kiiski - Maaliskuu 13, 2010, 13:28:02\nonkos sillä tullut mitään? itse ostin vähän aika sitten samanlaisen.\n« Vastaus #113 : Elokuu 03, 2010, 13:38:45 »\nOkuma Trio 40 + vapa ja kahluuhousut.\n« Vastaus #114 : Elokuu 03, 2010, 15:35:22 »\nVaikea sanoa, onko paras ostos yoshino jig in pro oikealta hinnaltaan 89 €, mutta sain 50 €\nVai olisiko Lielahden erätukun palon jälkeen ostetut 13 tasapainoa 13 €\nKummatkin ollut hyviä ostoksia.\n« Vastaus #115 : Elokuu 19, 2010, 17:00:31 »\nItellä ollu Jaxonin perseus- vapa, ostin erämessuilta kympillä, sain myös D.A.M:in summit- perhokelan 15e ja kun katoin netistä hinta oli 130e.\nMistä ostitte noin halvalla Okuma Trioneita?\n« Vastaus #116 : Elokuu 29, 2010, 15:12:35 »\n8' Daiwa Vulcan XX. Loistava vapa hauen ja kuhan kalastukseen\n« Vastaus #117 : Elokuu 30, 2010, 16:43:29 »\nJos joku kuhan jigaaja haluaa "vuoden parhaan oston", niin kannattaa käydä Lielahden Sportia Pekassa, siellä yoshino jig in pro 6.6 40€ kun oikea hinta 90€\n« Vastaus #118 : Elokuu 31, 2010, 13:39:33 »\nVuoden paras ostos on ehdottomasti ollut 12g bete lotto, väriltään oranssi mustilla pilkuilla. Tähän mennessä kesän aikana on tullut kolmea eri kalalajia yhdellä ja samalla uistimella: ahvenia, haukia ja harjuksiakin Haukien vika että se alkaa olla melko kulunut\n« Vastaus #119 : Syyskuu 01, 2010, 14:06:54 »\nVM;2002 johnsson 50hv ja hinta 2000e ei itkettänyt maksaa


Rahattomana eläminen: elin 50 päivää rahattomana - Elä Paremmin\nRahattomana eläminen on pyllystä. Tämä on toki ollut köyhistä oloista tulevana ihmisenä minulle melko selvää, mutta en ole koskaan joutunut elämään lähes täysin ilman rahaa. Nyt jouduin elämään hetken siten, että minulla oli juuri ja juuri rahaa yksinkertaiseen ruokaan, mutta ei mihinkään muuhun. Tässä tekstissä avaan kokemuksiani tästä epämiellyttävästä elämänvaiheesta.\nOlen vuoden 2014 alusta ollut vaihto-opiskelemassa Espanjassa. Koska Espanjasta käsin töiden tekeminen on vaikeaa, suunnittelin talouteni opintotuen sekä alivuokralle laittamani suomi-asunnon vuokratulojen varaan. Opintotuella kykenisin kustantamaan paikallisen asunnon vuokran ja kuukausilipun, vuokratuloilla taas ruoat, elämisen, matkustelun, juomisen ja muut ilot.\nPari kuukautta tämä toimi loistavasti, kunnes tuli ilmi, että suomen asuntooni valitsemani alivuokralainen on ajautunut vaikeaan elämäntilanteeseen, eikä siksi kykene hoitamaan vuokraansa. Käytännössä menetin tämän vuoksi noin 2/3 kuukausittaisista tuloistani. Huhtikuun puoliväliin saakka sinnittelin säästöilläni, kunnes ne ehtyivät. Seuraava mahdollinen pelastus, johon lopulta jouduin turvautumaan, oli kesäkuussa nostettavissa oleva opintolaina. Näin ollen rahattomana eläminen kesti huhtikuun puolestavälistä kesäkuun alkupuolelle.\nJo ennen säästöjen loppumista oli selkeää, että tilanne tulee olemaan varsin ikävä. Ei kuitenkaan auta itku markkinoilla, joten päätin ottaa tilanteesta irti sen, mikä siitä oli irti otettavissa. Oppia, kokea, tehdä huomioita ja kasvaa ihmisenä.\nKoska nälkäkuolema ei huvittanut ja koska en halunnut asua täkäläisten kavereiden nurkissa, päätin että vuokrat ja laskut on hoidettava, sekä ruokailu turvattava. Nämä menot rahoitin lainaamalla rahaa kavereilta. Sen sijaan kaikista muista menoista (juomasta, matkustelusta, hauskanpidosta jne.) luovuin täysin. Kavereilta lainaamani summat pidin mahdollisimman pieninä, jotta ei syntyisi pienintäkään kiusausta käyttää lainattua rahaa muuhun kuin laskuihin ja ruokaan.\nMitä tulee ruoan laatuun, meininki liikkui suurin piirtein kananmunat-salaatti-pasta-tonnikala-akselilla. Ei mitään kummoista, ei herkkuja, ei mitään muuta kuin verrattain terveellistä perusruokaa juuri sen verran, että pysyy hengissä ja kykenee harrastamaan liikuntaa.\nOman haasteensa tilanteeseen toi se, etten voinut käyttää kunnolla turvaverkkojani, sillä asuin tosiaan kaukana Suomesta, eikä minulla ollut erityisen paljoa paikallisia ystäviä, joilta olisi voinut pyytää esimerkiksi tavaroita lainaan tai muuta vastaavaa apua.\nRahattomana eläminen: fiiliskierros\nEn ole varsinaisesti koskaan ollut mikään kovin rahan ja elintason perään oleva ihminen. Olen myös köyhästä ja alunperin neuvostoliitosta kotoisin olevasta maahanmuuttajaperheestä, joten jo kasvatuksen puolesta minuun ei ole ikinä tarttunut sitä tiettyä keskiluokkaista kermaperseisyyttä, joka saa monet kokemaan elintason laskun niin suurena iskuna. Koin elintasosta luopumisen toki ikävänä, mutta lähinnä olankohautuksen arvoisena asiana, sillä pari kuukautta voin aivan hyvin sietää vähä huonompiakin oltavia.\nResurssien jatkuva tarkkailu. Se, että kaupasta ruokaa hakiessaan joutuu todella tarkkaan miettimään, että onko nyt varaa ostaa yhden vai kaksi tomaattia. Se, että joutuu pitämään jatkuvasti mielessä, kuinka monta päivää vielä selviää, ennen kuin on otettava lisää lainaa. Lainaa otin yleensä parinkympin erissä, jotta kulut pysyvät mahdollisimman pieninä.\nSiipeily. Jos kavereiden kanssa tuli lähdettyä jonnekin, varaa mihinkään ei tietenkään ollut. Itselleni tämä olisi ollut ihan okei, mutta muiden oikeustajuun tietysti vaikuttaa se, jos yksi porukasta ei voi syödä eikä juoda. Tämä johti taas siihen, että olin se, jolle muut tarjosivat ruoakia ja juomia. Se taas tuntui todella kiusalliselta, että monessa tilanteessa jouduin elämään ikään kuin muiden siivellä.\nElämän pienet epämukavuudet. Tämä oli se asia, mikä yllätti minut. Olen tottunut esimerkiksi siihen, että kenkien mennessä rikki ne voi viedä korjattaviksi suutarille tai ostaa uudet. Nyt kun suutarin ei ollutkaan varaa, tilanne oli se, että kävelin koko tuon ajan kengillä, joista toisesta oli lähtenyt pohja irti ja joilla kävely oli ihan hemmetin epämukavaa:\nKuten kuvasta näkyy, vasemman kengän korko oli ottanut loparin, ja kävely tapahtui aivan eri tasoissa. Sitä, kuinka terveellistä moinen mahtaa olla selälle, en tahdo edes ajatella. Kyseisen kengän sisään piti jatkuvasti myös työntää pehmikkeeksi paperia, sillä pohja oli niin kulunut, että sen metallirakenteet pistivät jalkapohjaa hemmetin ikävästi:\nVaatteiden kuluminen muutenkin. Koska olen eettisten arvojen ystävä, en mielelläni pilaa maailmaa ostamalla kaappeja täyteen kledjuja, joita en käytä. Vaatteita on siten sen verran kuin tulee käytettyä ja ne käytetään loppuun. Onnettomuudeksi joidenkin vaatteideni (mm. lähes jokaisen sukkani) käyttöikä läheni loppuaan juuri tämän rahattoman vaiheen aikana, joten useimmat sukkani näyttivät tältä:\nMikään ongelmahan tuo ei varsinaisesti ole kun jalassa on kengät, mutta kenkien poisottaminen oli reikäisten sukkien vuoksi lievästi kiusallista.\nIlmeni myös liuta muita pieniä, mutta ärsyttäviä juttuja. Esimerkiksi se, ettei ole varaa käydä parturissa. Se, ettei voi harrastaa seksiä, kun varaa kondomeihin ei ole. Se, ettei voi treffeillä käydessään mennä viinilasilliselle.\nTässä voisi tietysti kysyä: Miksi en saman tien lainannut kavereilta enemmän rahaa, jotta sitä riittäisi myös näihin pieniin mukavuusmenoihin?\nSyynä oli se, että koen muiden rahalla elämisen verrattain epämiellyttäväksi. En tykkää olla velkaa enkä tykkää käyttää ystäviäni kävelevinä säästöpossuina. Siksi päätin, että kustannan lainarahalla vain aidosti pakolliset menot. Vaikka olisinkin voinut ylläpitää paljon parempaa elintasoa lainarahalla, päätin etten niin tahdo tehdä ja päätös on tuntunut oikealta.\nYhteensä otin eri laskujen maksamiseen, vuokriin, ruokaan ja kuukausilippuihin tänä aikana rahaa hieman alle 1500 euroa (pakolliset menot ennen ruokaa kuussa hieman alle 1000€). Kertaakaan rahan saamisessa ei ollut ongelmia, vaan tilanteestani kuulleet ystäväni tarjosivat rahaa oma-aloitteisesti ja hyvin mielellään.\nErityisen ilahtunut olin turvaverkon laadusta. Mitään ei tarvinnut ruinata, vaan kaikkea tarjottiin melko oma-aloitteisesti. Koko aikana törmäsin vain yhteen tapaukseen lähikaveripiiristäni, jolta ei apua herunut. Hän tosin ilmeisesti kustantaa opiskelunsa vanhempiensa rahoista eikä käy töissä, joten voin ymmärtää haluttomuuden lainata tällaista rahaa.\nMitä rahattomana eläminen kertoo ihmisestä?\nJotkut voivat näitä olla ja ovatkin. Joillain taas kyse on lähinnä vääristyneestä minäkuvasta. Se, että itsensä näkee tyhmänä, ei tarkoita että sitä olisi oikeasti. Ikävään taloudelliseen tilanteeseen joutuvat usein muutkin kuin tyhmät. Jotkut taas voivat olla köyhiä tai rahattomia ilman, että he liittävät itseensä mitään näistä ylimääräisistä merkityksistä.\nEn ole koskaan ollut kovin varakas, mutta olen aina osannut käyttää rahaa, joten oikeasti köyhä en ole ikinä ollut. Tämän vuoksi oli melko silmiä avaavaa kurkistaa niiden maailmaan, joilla rahaa ei ihan oikeasti ole. Kyseessä oli toki vain kurkistus, sillä itse sain lisää rahaa pyytämällä, mikä ei valitettavasti toteudu monenkaan aidosti köyhän tapauksessa. Luulen, että tämän jälkeen osaan suhtautua vähävaraisiin ihmisiin suuremmalla ymmärryksellä.\n(Teksti “Rahattomana eläminen” on alunperin julkaistu 14.06.2014 ja sitä on päivitetty 22.4.2021. Lisää vastaavia tekstejä löytyy blogin arkistosta. Mukavia lukuhetkiä!