AMEO Hyvinvointiryhmä Hollannissa kevät 2015\nViikko Hollannissa alkaa lähestyä loppuaan ja on aika vetää yhteen oppimiskokemuksia. Olemme nähneet ja kokeneet paljon ammatillisesti, mutta samalla myös paljon muuta hollantilaista elämänmenoa matkustaessamme eri puolilla maata. Antoisat keskustelut paikallisten ihmisten kanssa ovat auttaneet meitä muodostamaan käsitystä hollantilaisesta kulttuurista.\nTässä joitakin keskeisimpiä mietteitämme matkan annista:\nKaikki toisen asteen opiskelijat saavat Hollanissa opiskelupaikan eikä sitä tarvitse erikseen hakea. Hollannissa ei ole sellaista vaihtoehtoa, että 15-16- vuotias nuori jäisi ilman opiskelupaikkaa tai kotiin. Ohjauksella pyritään löytämään nuorelle oikea paikka. Miten tällainen voisi toimia meillä?\nValtio tukee oppilaitoksia taloudellisesti hyvin ja isona yhteisenä tavoitteena on keskeytysten minimointi, joka on myös kirjattu lainsäädäntöön.\nPoissaolojen seuranta on tehokasta ja siihen on satsattu resursseja sekä kunnan että oppilaitoksen taholta.\nAMEO-verkoston hyvinvointipalveluiden keskinäinen sekä kansainvälinen yhteistyö on saatu tällä viikolla hyvin käyntiin ja toivomme molemmille jatkoa tulevaisuudessa.\nPakkaamme varmasti reppuumme myös paljon mietteitä paikallisesta tavasta suhtautua ihmisiin ja asioihin. Oikean ohjauksen, osaamisen ja riittävän henkilöstön lisäksi tarvitaan myös oikeaa asennetta.\nOppimistulosten lisäksi oppimisympäristön vuorovaikutuksella on iso merkitys. Oppimisympäristöt myös mahdollistavat tämän. Jokaisessa paikassa jossa kävimme oli lämmin, välittävä ja rento tunnelma, mutta samalla tehtiin tosi kovasti töitä. Ehkä ajatus siitä kiteytyy HAN:nin opettajalta Paolalta saamamme korttiin, jonka teksti suomennettuna kuuluu: " Jos mikään muu ei auta, voit aina antaa rakkautta"\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 10.57 2 kommenttia:\n18.3. ROC Freese Port/ Sneek\nKeskiviikkona oli taas vuorossa autoilua kun lähdimme aikaisin aamulla vuokra-autolla Pohjois-Hollantiin, 30 000 asukkaan Sneekiin. Vastuutehtäviä on vaihdettu tänään siten, että Keskuspuisto ja Bovallius hoitavat takapenkiltä käsin blogia ja Validia etupenkiltä navigointia kaksikielisesti. Luovi ajaa hienosti sumuisessa merimaisemassa Kiipulan valvoessa yleistä järjestystä. Ryhmän työnjako sujuu edelleen mallikkaasti lukuun ottamatta kotimaista navigaattoriamme Pirkkoa, joka ei kerta kaikkiaan ole osoittanut minkäänlaisia yhteistyön merkkejä. Tästä syystä Pirkko saa jäädä hotellille lepäämään.\nSneekissä on ROC Friese Poortin toimipaikka, eli se kuuluu samaan oppilaitokseen, missä vierailimme maanantaina. Sneekissä on erityisen paljon Level 1:llä olevia opiskelijoita, joten tarkoitus oli syventyä nimenomaan tapoihin, miten Level 1 on järjestetty ja minkälaista tukea opiskelijat tarvitsevat. Sneekissä on 2700 opiskelijaa, joista n. 80 opiskelijaa on Level 1:n opiskelijoita. Opiskelijoilla on tyypillisesti autismin kirjoa, erilaisia riippuvuuksia, oppimisvaikeuksia, käyttäytymisen haasteita, mielenterveysongelmia jne.\nOpiskelijat valitsevat suuntautumisvaihtoehdon. Näitä ovat tekniikan ala, hoiva-ala, matkailu ja kaupan ala. Level 1:n kesto vaihtelee opiskelijan tilanteen ja tuen tarpeen mukaan 6 kuukaudesta kahteen vuoteen. N. 70 % Level 1:n opiskelijoista siirtyy yhden vuoden jälkeen eteenpäin opinnoissaan. Opiskelija, kenellä ei edellytyksiä jatkaa opintojaan, siirtyy kunnan tarjoaman tuen piiriin (työvalmennus ja sosiaalityö). Työtä on hyvin vaikea löytää, mikäli on suorittanut vain Level 1:n.\nTutustuimme kaikkiin suuntautumisvaihtoehtoihin. Kaikkiin suuntautumisvaihtoehtoihin perustetaan aina oma ryhmä, esim. tekniikan alalla on tänä vuonna vain kuusi opiskelijaa. Hoiva-ala on suosituin, jolloin tarvittaessa perustetaan niin monta ryhmää kuin kiinnostuneita on. Opettajien lisäksi ryhmissä työskentelee ohjaajia. Opiskeluhuolto on järjestetty kunnan toimesta siten, että opettajat ovat tarvittaessa yhteydessä sosiaalityöntekijöihin.\nKunnan järjestämään poissaolojen valvojaan on sen sijaan tiivis yhteys. Jokainen opettaja kirjaa jokaiselta tunnilta poissaolijat. Oppilaitoksessa on vastuuopettaja, jonka viikoittaisesta työajasta on kaksi päivää varattu poissaolojen seurantaan ja niiden selvittelyyn. Kun opiskelija on ollut kuukaudessa 16 tuntia pois luvatta, on vastuuopettajan velvollisuutena ottaa yhteys kunnan poissaolovalvojaan. Tämä kutsuu opiskelijan huoltajineen käymään tai menee tarvittaessa sosiaalityöntekijän kanssa kotiin. Mikäli poissaoloihin ei saada riittävää selvitystä tai opiskelija ei ota tarjottavaa tukea vastaan, poissaolovalvoja ottaa yhteyttä nuorisotuomioistuimeen, missä määritellään jatkotoimenpiteet tai sakko. Poissaoloja seurataan niin kauan, kunnes opiskelija on suorittanut vähintään Level 2-tason koulutuksen tai on täyttänyt 23 vuotta. Poissaolovalvonta on ilmeisen tehokasta, sillä Sneekissä on viime vuosina vain yksi tapaus viety nuorisotuomioistuimen käsiteltäväksi. Keskeyttämisprosentti onkin Sneekissä Hollannin alhaisin, 2.8%!\nROC Friese Poortissa, kuten muissakin vierailemissamme oppilaitoksissa, huumeongelma on mittava. Riippuvuuksien kanssa ollaan tekemisissä päivittäin. Tämä kulminoitui konkreettisesti käytävällä, kun meitä kierrättänyt opettaja poimi lattialta tyhjän pussin, missä oli ollut pilveä. Ilmeisen tavallista tämäkin on, koska tapahtuma sivuutettiin ilman sen kummempia toimenpiteitä.\nPäivä huipentui vierailuun tekniikan alan venepajalla. Kaksi opiskelijaa esitteli meille sujuvalla englannilla töitänsä. Tunnelma ja tohina pajalla oli varsin tutun oloista. Opiskelijat halusivat viedä meidät veneajelulle ja tästähän me tätihenkilöt sulimme täysin!\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 23.07 Ei kommentteja:\n...and the 12 points goes to Finland!\nViikko on ollut vierailujen suhteen kiireinen, mutta aina sopivissa väleissä olemme hoitaneet uutterasti Suomen euroviisupromootiota. Tällä viikolla olemme hankkineet Pertti Kurikan nimipäiville jo ainakin kuuden hengen äänet. Kuuntelimme kappaleen tänään yhdessä HAN:in yliopiston työryhmän kanssa, joka jälkeen koulutusjohtaja Ton Van Bakel totesi: ” Tämän jälkeen Hollannilla ei ole enää mitään mahdollisuuksia”\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 22.56 Ei kommentteja:\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 22.49 Ei kommentteja:\n17.3. ROC van Amsterdam\nTiistaipäivä olikin varsin tiivis, sillä iltapäiväksi siirryimme vielä Hollannin suurimpaan ammattioppilaitokseen, 38 000 opiskelijan ROC van Amsterdamiin. Tarkempi tutustuminen Utrechtiin sai jäädä toiseen kertaan, sillä nyt ehdimme vain napata pestopatongit kainaloon ja hypätä takaisin junaan.Roc van Amsterdamissa on toimipaikkoja yhdeksän ja me vierailimme 4000 opiskelijan oppilaitoksessa, mihin on keskitetty sosiaali- ja terveysalat. Kansallisuuksia ROC van Amsterdamissa on huikeat 172.\nErityisen tuen päällikkö Jomara Riesebosch esitteli tuen järjestämisen prosessia, minkä hän on itse suunnitellut ja organisoinut :\nVastuuope => Pluscoach => Care Coordinator\nKun huoli opiskelijasta herää, on ensimmäinen vastuuhenkilö ryhmän mentori (vastuuopettaja). Vastuuopettajan tukena on ”pluscoach”, joka strukturoi opiskelijan opintoja. Mikäli pluscoachin tuki ei riitä, opiskelija ohjataan ”care-coordinatorille”. Näitä koordinaattoreita on 12. He ovat eri koulutusalojen opettajia, joiden viikkotuntiresurssista on varattu keskimäärin yksi työpäivä tehostettuun ohjaukseen. Valtaosa opiskelijoiden tuen tarpeista saadaan hoidettua tällä prosessilla. Systeemi kuulosti todella toimivalta ja tulokset olivatkin loistavia.\nMikäli opiskelijan tarvitsema tuki on tiiviimpää ja vaatii pidempää selvittelyä, care- coordinaatorit ohjaavat erityisen tuen asiantuntijaryhmään. Tähän ryhmään kuuluu 16 eri alojen asiantuntijaa. Tämän asiantuntijaryhmän rakenne tuntui vastaavan suomalaista opiskeluhuoltoryhmää. Iso osa työntekijöistä on kaupungin maksamia, mutta toimipaikka on saanut täysin itse organisoida kaupungin tarjoaman resurssin ja tähän järjestelyyn oltiin tyytyväisiä.\n( Kiertelimme hyvinvoinnin koulutusalalla: Tässä hammashoidon harjoittelua :)\nMikäli opiskelija haluaa saamastaan tuestaan huolimatta keskeyttää opintonsa tai vaihtaa alaa, hänet ohjataan 12 viikkoa kestävälle kurssille, mihin on resursoitu kaksi erityisopettajaa. Kurssin aikana haetaan uutta suuntaa jatkosuunnitelmille ja motivoidaan opintojen jatkamiseen. Tänä lukuvuonna 28 opiskelijaa on suorittanut kurssin ja vain yksi heistä on keskeyttänyt opintonsa. Koko toimipaikan keskeyttämisprosentti on ihmeellisen alhainen, alle 5 %.\nJotakin tehdään ilmeisesti todella oikein, sillä Hollannissa oppilaitosten pitää ottaa sisään lähestulkoon kaikki halukkaat. Tätä olemme hämmästelleet kovasti, kun Suomessahan (varsinkin erityisammattioppilaitoksissa) opiskelijavalinta on hyvin harkittu prosessi ja iso osa hakevista opiskelijoista jää kokonaan ilman opiskelupaikkaa. Hollantilaiset puolestaan kummastelevat sitä miten Suomessa voi joku jäädä kotiin tai ilman koulupaikkaa. Olemmekin useaan otteeseen todenneet, että voisimme oppia toisiltamme paljonkin.\nOppilaitos ei voi kieltäytyä opiskelijan vastaanottamisesta, mutta tuen tarve arvioidaan huolellisesti jo edellisenä keväänä yhteistyössä perusopetuksen ja sosiaalitoimen/terveydenhuollon kanssa. Opintoja edeltävään tukeen satsataan paljon. Mikäli oppilaitos ei pysty tarjoamaan opiskelijan tarvitsemaa tukea, pitää oppilaitoksen selvittää tiiviissä yhteistyössä kunnan kanssa vaihtoehtoinen jatkopaikka. Varsinaisia erityisammattioppilaitoksia ei ole, mutta toimintakeskuksia ja työkeskuksia on kunnissa hyvin tarjolla.\nYhteistyö jo perusopetuksen ja sosiaalitoimen kanssa on tiivistä, sillä tuen tarvetta Hollannissa on tuskin yhtään vähemmän kuin meilläkään. Jomaran mukaan siirtyminen edeltävään tukeen ei ole sujunut täysin kivuttomasti, mutta hyvät tulokset ovat puoltaneet sen jatkoa. Myös tutkinnon neliportaisuus keventää huomattavasti opintojen etenemistä silloin, kun opiskelijan resurssit ovat syystä tai toisesta rajalliset.\nIlahduttava ammattinimike on kaupungin tarjoama ”school attendance officer”, joka on kaksi päivää viikossa toimipaikassa. Laki velvoittaa alle 18-vuotiaan läsnäoloon koulussa ja mikäli luvattomia poissaoloja alkaa kertymään, vanhemmat saavat sakon. School attendance officer selvittelee poissaoloja ja ohjaa tuen piiriin, mikäli poissaolojen syihin liittyy selvittelyn ja ohjauksen tarvetta.\nElokuussa 2014 voimaan astunut laki velvoittaa oppilaitoksia järjestämään erityisopiskelijan tarvitseman tuen. Oppilaitokset saavat valtiolta ison määrärahan, minkä käyttämisestä oppilaitos vastaa. Tähän mennessä onkin ollut mielenkiintoista nähdä kuinka eri lailla oppilaitokset saman maan sisällä toimivat.\nTämä iltapäivänä oli tähän astisista vierailukohteistamme oli opiskeluhyvinvoinnin kannalta antoisin.Lopuksi kokoonnuimme vielä mukavaan yhteiseen hetkeen koko tiimin kanssa, vapaamuotoista ja luontevaa yhteisöllisyyttä on oppilaitoksissa paljon, joka näkyy yleisenä välittömyytenä sekä henkilökunnan kesken että opiskelijoiden kanssa. Siitä voisimme ottaa oppia.\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 9.13 Ei kommentteja:\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 21.52 Ei kommentteja:\nErilaisia oppimisympäristöjä 16.3.\nNäkymiä Emmeloordista, jokaisella koulutusalalla on oma värinsä\nPäivän lopuksi Tom vei meidät vanhaan kalastakylään Urkissa\nLähettänyt AMEO Hyvinvointia Hollannissa klo 22.50 Ei kommentteja:


Ford Focus 1.8D TCI Ghia STW 5d Diesel paku webastolla ja ilmastoinnilla! Farmari 1999 - Vaihtoauto - Nettiauto\n1.8D TCI Ghia STW 5d Diesel paku webastolla ja ilmastoinnilla!\nID 8363937. Vihreä metalliväri farmari pakettiauto\nFord Focus 1.8D TCI Ghia STW 5d Diesel paku webastolla ja ilmastoinnilla!\nTurvallisuusKäynnistyksenestoLukkiutumattomat jarrut (ABS)TurvatyynytSisätilat ja mukavuudetIlmastointi: ManuaalinenKeskuslukitus: KaukosäätöinenLohkolämmitinOhjaustehostinPenkinlämmittimetPolttoainekäyttöinen lisälämmitinSähkökäyttöiset ikkunatSähköpeilitElektroniikkaÄänentoistojärjestelmäMuutErikoisvanteetHuoltokirjaKahdet renkaatTurboUrheilullinen alustaVetokoukkuTekniset tiedotTeho: 66 kW / 90 HvVääntö: 200 NmHuippunopeus: 184 km/hKiihtyvyys (0-100): 12,0 sHenkilömäärä: 2Ovien lkm: 5Kulutus: Kaupunki: 7.00 l/100kmMaantie: 4.00 l/100kmYhdistetty: 5.00 l/100kmOmamassa: 1 307 kgKokonaismassa: 1 755 kg\nTästäpä hyvä työjuhta kaupan toimivalla ilmastoinnilla,webastolla ja ylläpito laturilla!\nJuuri tehty: Jakopään remontti ja samalla laitettu uusi akku!\nLue lisää »Tästäpä hyvä työjuhta kaupan toimivalla ilmastoinnilla,webastolla ja ylläpito laturilla!\nAuto on palvellut samassa perheessä jo useamman vuoden ja palvelee varmaan tulevaisuudessakin. Kylän kauneinhan tämä ei varmasti ole mutta saa tällä kuitenkin kateellisia katseita kauppojen pihalla kun uusista autoista rappaavat laseja ja itse istuu vain lämpimään hyttään ja lähtee painattaan.Toki saattaahan ne myös katsella noita ruosteen alkujakin mutta ne ei menoa haittaa! Jottei nyt ihan liian hyvältä ala kuulostamaan niin otetaas nyt vähän miinuksia: vetarit ravistaa (herää hyvin aamulla) muuten saattaa alkaa väsyttään lämpimässä hytissä,abs ei toimi Ja madallusjouset sekä 17" vanteet eivät ole otteessa (vielä) Autoon löytyy kesä ja talvirenkaat peltivanteilla. Kuvien 17" vanteet lisähinnasta mukaan! Jotainhan sitä jäi varmasti kertomatta mutta soittamalla lisätietoa!\nSoita: 1190 € Ford Focus Nettiauto ID 8363937 Hakutulokset


Duodecimin kirjakauppa - KAIKKI TUOTTEET - POTILAS, PERHE JA PERUSTERVEYDENHUOLTO\nPOTILAS, PERHE JA PERUSTERVEYDENHUOLTO (2009, 464 sivua)\nLääketiede on perinteisesti hoitanut potilaita lähinnä yksilöinä noudattaen biolääketieteellistä lähestymistapaa. Tieteelliset havainnot viittaavat kuitenkin siihen, että hoitotyöhön tarvitaan etenkin perusterveydenhuollossa laajempaa näkökulmaa. Omalääkärijärjestelmä tai muu pitkäaikaiseen hoitosuhteeseen perustuva työn järjestelytapa tarjoaa lääkärille mahdollisuuden työskennellä potilaan ja koko perheen kanssa. Näin syntyy luottamuksellinen yhteistyösuhde, jossa lääkärille kertyy vähitellen enenevästi tietoa perheen aiemmista vaiheista, muutoksista ja kriisivaiheista, sekä näiden tapahtumien käsittelytavoista. Avuksi lääkärit ja muut perusterveydenhuollon ammattihenkilöt tarvitsevat kuitenkin systemaattista koulutusta ja uusien moniammatillisten työtapojen kehittämistä. Potilas, perhe ja perusterveydenhuolto -kirjassa käytetään viitekehyksenä biopsykososiaalista diagnosointi- ja hoitomallia, joka käyttää potilaiden hoidossa perhelääketieteellisiä ja perheterapeuttisia hoitomenetelmiä. Malli ottaa huomioon potilaan ja perheen, mutta myös moniammatillisen tiimin, jonka kanssa lääkäri työskentelee terveydenhuollossa, mm. neuvolassa, sekä sosiaali- ja koulutoimessa. Perheterapeuttien näkökulma on vahvasti esillä useissa kirjan artikkeleissa. Kirjassa pohditaan miten kaikenlaisten perheiden, myös uus- ja sateenkaariperheiden, omia voimavaroja parhaiten hyödynnetään hoitotyössä. Kirjassa käsitellään lisäksi mm. somatisaatiota, mielenterveydenongelmia, päihteiden käyttöä ja perheväkivaltaa.\nOMAISHOITO - TIETOA JA TUKEA YHTEISTYÖHÖN\nMerja Kaivolainen, Tuija Kotiranta, Erkki Mäkinen, Merja Purhonen, Merja Salanko-Vuorela (toim.) Kirja soveltuu tietolähteeksi ja yhteistyön tueksi kaikille omaishoitoon osallistuville omaisille, omaishoitajille, lääkäreille ja muille terveydenhuoltoalan ammattilaisille sekä sosiaalihuollossa työskenteleville, myös perus- ja täydennyskoulutuksessa. 55,00 € POTILAAN TUTKIMINEN\nHeikki Saha, Tapani Salonen, Timo Sane (toim.) Potilaan tutkiminen -oppaassa perehdytään keskeiseen lääkärin perustaitoon: potilaan tutkimiseen vastaanotolla. Potilaan haastattelu ja kliininen tutkiminen ovat tekniikan kehittyessäkin lääkärin työn tärkeimpiä menetelmiä ja diagnoosin lähtökohtia. 60,00 € YLEISLÄÄKETIEDE\nEsko Kumpusalo, Merja Ahto, Kari Eskola, Sirkka Keinänen-Kiukaanniemi, Elise Kosunen, Ilkka Kunnamo, Jouni Lohi (toim.) Kirjassa tarkastellaan mm. yleislääkärin työtä, työn hallintaa ja kehittämistä, lääkärin ammattiin liittyviä juridisia, taloudellisia ja eettisiä kysymyksiä sekä avoterveydenhuollon tutkimus- ja hoitostrategioita. Esillä ovat keskeiset terveydenhuollon haasteet ja kehitystarpeet. 25,00 € Ostoskori on tyhjä.


Ilmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1288805\nTyö tehdään Lumonin uudis- ja korjaustyömailla. Alkuun työllistyt Barona Rakennuksen kautta, mutta tavoitteenamme on, että siirryt puolen vuoden Baronalaisuutesi jälkeen suoraan asiakasyritykselle ja pääset etenemään urallasi niin työtehtävien kuin palkan suhteen. Työsuhteen alussa palkkaus määräytyy aiemman kokemuksesi ja koulutuksesi mukaan ja noudatamme rakennusalan TES:n etuja.\nHaethan tehtävää jo tänään!\nLumon on suomalainen perheyritys, jonka juuret ovat Kouvolassa. Lumon on myös aidosti kansainvälinen yritys – toimintaa on noin 20 maassa, joista merkittävimmät markkina-alueet ovat Pohjoismaat, Espanja ja Kanada. Konsernissa työskentelee yhteensä noin 1000 henkilöä ja yhtiön liikevaihto oli vuonna 2018 noin 138 miljoonaa euroa.


Professori Esko Valtaoja - kiitos! - Perussuomalaisten Blogisivusto\nJohanna Sirén-Kaplas TI 23.11.2021 klo 10:13 Muokattu PE 3.12.2021 klo 17:46\nNe, joilla on ollut aikaa ja mahdollisuuksia seurata kansainvälistä uutisvirtaa ja suomalaisia, riippumattomia sosiaalisen median tietolähteitä, ovat nähneet ja ymmärtäneet, miten Suomea rikkovat ja hajottavat voimat ovat liikkeellä maan sisällä – ja ovat olleet sitä jo pitkään.\nNyt tästä tiedosta pääsivät osallisiksi nekin, jotka eivät ole ehtineet tai voineet seurata muuta kuin ”valtion verkkoa” eli Yleisradion TV- ja radiokanavia, ja ruotsalaisomisteisen MTV3:n ohjelmia.\nNyt perjantaina 19.11. Yle TV1 tuli vahingossa esitelleeksi oman pitkäaikaisen myyräntyönsä tulokset koko kansalle.\nMyyräntyötä on ollut se, että vähätellään suomalaista sivistystä. Myyräntyötä on ollut se, että pompitaan kuin räkänokat kaiken sellaisen päällä mikä suomalaisille on arvokasta – ja jopa pyhää. Myyräntyötä on uskotella, että Suomessa jotkut vähemmistöt – vaikkakin perin äänekkäät – olisivat arvokkaampia kuin suuri, mutta hiljaa omaksi JA yhteiseksi hyväksi töissään puurtava enemmistö.\nTällä hetkellä tuo hiljainen enemmistö kustantaa myös Ylen TV- ja radiokanavat. Kustantaa, vaikka sen edun mukaista olisi lopettaa koko Yle siihen paikkaan.\nPerjantaina 19.11.2021 toimittaja Marja Sannikka oli kutsunut studioon vieraakseen kansainvälisesti erittäin arvostetun ja jopa maailmanluokan tutkimuksen kärjessä meritoituneen emeritusprofessori Esko Valtaojan.\nValtaojan lajeja ovat fysiikka, astrofysiikka ja muu avaruustähtitiede – harvojen ja valittujen ala, jonka kansainväliseen kärkeen kuin ihmeen kaupalla muutama suomalainen mies on yltänyt. Ihmeen kaupalla siksi, että lajin kehityksen vauhti yllätti aikoinaan myös tutkijat itsensä. Satelliitit, internet, radioaallot, kosmisen säteilyn vaikutukset – kaikki nämä ja enemmänkin yhtä aikaa.\nOnneksi tutkijat osasivat, ja osaavat edelleen, tehdä yhteistyötä. He ymmärtävät, että yksin ei kenestäkään tule mitään – tarvitaan hyvä, rakentava tiedeyhteisö.\nTässä joitakin Valtaojan saavutuksia.\nOliko studiokeskustelu Valtaojalle viritetty ansa?\nRaskaansarjan tutkijantaustastaan huolimatta Valtaoja on maanläheinen mies, jolle sopi saapua studioon keskustelemaan aiheesta ”Miten ajaa hyvää yhdessä?”. Hänelle sopi ruveta juttusille jonkun nobodyn kanssa, josta kukaan ei ennen viime perjantaita tiennyt mitään. Sekin kävi, että nobody oli maahanmuuttaja ja nainen.\nTietääkseni Valtaojalla ei ole ollut mitään ennakkoluuloja maahanmuuttajia, naisia tai maahanmuuttajanaisia kohtaan. Valtaoja on kulkenut maapalloa ristiin rastiin, ja eri kansallisuudet ovat tutkimusyhteistyön ansiosta tulleet hyvinkin tutuiksi.\nSannikka puolestaan lienee löytänyt Valtaojan keskustelupariksi neiti nobodyn kätevästi talon sisältä, Ylen ikiomasta toimittajagalleriasta, jonka kunniajäseniä ja arvostettuja maskotteja ovat suomenkieltä osaavat maahanmuuttajanaiset.\nSannikka ei nähnyt mitään ongelmaa siinä, että toimittaja haastattelee toista toimittajan statuksella olevaa henkilöä, joka vieläpä on saman talon palkkalistoilla (!). Alkaa olla maan tapa; tulee agendan mukaiset vastaukset kysymyksiin.\nEikä Sannikka nähnyt mitään ongelmaa siinäkään, että vieraat ovat keskenään varsin epäsuhtainen pari. Toinen on pitkän, arvokkaan elämäntyönsä kautta meritoitunut avaruustähtiteteen professori – suomenkieltä monipuolisesti ja syvällisesti käyttämään kykenevä hyväntahtoinen mies, joskin tunnettu myös railakkaista ja ravistelevista mielipiteistään. Ja toinen vielä korvantaustojaan kuivatteleva, Humanistisen ammattikorkeakoulun käynyt ”kulttuurimanageri”, Yleen onnistuneesti livahtanut, eh – kiipijä?\nMillaista asetelmaa Sannikka kuvitteli rakentelevansa? Kovat tieteet vs. humanismi? Sivistys vs. moukkamaisuus? Sivistynyt keskustelu vs. sivistymätön huutelu? Ja tarkoitus oli siis pohtia ”miten ajaa yhteistä hyvää”? LOL.\nValtaoja voitti 6-0, hän osoitti missä nyt mennään\nEnnakkoluulottomalle Valtaojalle Sannikan ontuvat asetelmat kuitenkin kävivät. Tutkija on utelias luonnostaan, ja ehkä Valtaojaa kiinnosti katsoa mitä tapahtuu. TV-lähetys tapahtui avaruudessa, maapallolla ja Suomessa, siinä lähtökohdat.\nAvaruuden ihmeiden tarkastelun kautta on varmasti luonnollista pitää mittakaavat mielessä, kun tarkastelee maapalloa ja Suomea. Avaruus on iso ja maapallo on ihmisten koti.\nKäsittääkseni professori Valtaoja, joka on ikänsä ollut tekemisissä kansainvälisten tutkijaryhmien kanssa, on suhtautunut suvaitsevaisesti maapalloa – ja Suomea – kansoittaviin ihmisiin. Avaruudesta käsin tarkasteltuna ihmisten keskinäiset rajanvedot eivät ehkä ole näyttäneet kokonaisuuden kannalta kovinkaan merkittäviltä. Olemme kaikki ihmisiä, ja siinä se.\nEpäisänmaallisilla tahoilla on jo pitkään ollut tarve polkea suomalaista sivistystä, joka pitää maata ja sen taloutta pystyssä. Osa tätä polkemista on tuo intersektionaalisuus tai intersektionaalinen feminismi joka perustuu marxilaiseen Standpoint-teoriaan, jonka mukaan ns. sorretun (tai sorretuksi itsensä kokevan) ihmisryhmän näkökulma olisi muka puolueettomampi ja todenmukaisempi kuin muiden.\nEi ole sattumaa, että Suomella on huonoin hallitus ikinä. Ei ole sattumaa, että valtakunnansyyttäjänä on nainen, jonka toimissa ei näytä olevan päätä eikä häntää. Ei ole sattumaa, että TV-studioon sivistyneen miehen keskustelukumppaniksi oli pujahtanut Ylen marxilaisen ajattelun aallonharjalla ratsastava opportunisti, joka näki tilaisuuden hyötyä henkilökohtaisesti. Nobody sai prime timea TV:ssä ja nimensä esille. Sannikalle jäi – niin, mikä rooli hänelle lopulta jäikään?\nValtaoja, pitäytymällä hyvissä käytöstavoissa, osoitti näin yksinkertaisella tavalla mikä Suomea tällä hetkellä repii. Tuontihuutelu.\nSuomi on suomalaisten koti. Ei tänne tarvita ulkopuolisia huutelijoita ja riitapukareita. Ei ole Suomen etu, että järjestys, rauha ja turvallisuus maassa heikkenevät ulkoa tuotujen ja sisältä käsin viriteltyjen vastakkainasettelujen vuoksi.\nVuonna 1939 suomalaisille oli varattu tilaa Siperiassa. Sinne ei menty eikä mennä nytkään.\nPerussuomalaiset vastustavat epäisänmaallista politiikkaa, joka tällä hetkellä vahingoittaa Suomea. Perussuomalaiset vastustavat myös tuontihuutelua.\nNiin se on Johanna , Suomi on suomalaistenkoti !? Toi vottavasti myös jatkossakin , isänmaallisuutta löytyy !?! Armeijan käynnistä tulee jo 50 vuotta !\nHyvin kirjoitit. Oivalsin tästä kirjoituksesta, että Suomi on muuttunut enemmän kuin tiedänkään. Meillä on ollut suomalainen vihervasemmisto, antifat ja rasmukset, jotka ovat asettuneet puolustamaan maahanmuuttoa ja islamia, mutta vasta intersektionaalinen feminismi mediaan sulautettuna on yhdistänyt myös maahanmuuttajat aktiivisiksi toimijoiksi ilman taustatukea. Media on nostanut esille etnistä erilaisuutta ilman muita ansioita kuin oikea ideologia, ja antanut näin kanavan uudenlaisen kulttuurisen kahtiajaon syntymiseen.\nMennään vähän historiaan.\nNs. vasemmisto, SDP, entinen SKDL(kommunistit) ja Kommunistinen puolue nostivat päätään Neuvostoliiton ”voitettua” sodan.\nKommunistit pääsivät hallitukseen ja aikanopeasti myös monille päättäville paikoille yhteiskunnassa.\nMm. koululaitokseen joka vähitellen miehitettiin (en sano piruuttanikaan että ”naistettiin” ta jotain muuta typerää) vasemmistolaisilla virkamiehillä ja koulujen opetuksesta pyyhittiin pois kaikki negatiivinen sosialismia ja kommunismia käsittelevä.\nNäin lapsia alettiin aivopesemään, vähitellen.\nNoista ensimmäisistä sodanjälkeisistä lapsista kasvoi sitten mm. taistolaisten kommunistien porukat jotka siirtyivät ajatuksineen korkeakouluihin, opettajakoulutkseen ym. Sitä kautta sosialistinen indoktrinointi vain laajeni kunnes lähes koko koululaitos on vasemmiston hallussa.\nKun Neuvotoliitto hajosi 1990 niin minne katosivat Suomesta kmmunistit muutamaa harvaa jääräpäätä lukuunottamatta?\nSamaan aikaan osa näistä kommunisteista/sosialisteista kaappasivat Vihreät, mm. Hassi taitaa olla entisiä taistolaisia. He huomasivat että vihreän aatteen avulla ja kautta voi kasvattaa puolueen jota voi käyttää oman kommunistisen agendansa levittämiseen.\nSaman kohtalonuhriksi joutui myös mm. Yle joka piti ottaa haltuun sillä onhan tiedonvälitys yksi perusasioita kansan hallitsemisessa.\nTosin nyt on Internet tehnyt jonkin verran kiusaa mutta sekin on kohtapuoliin saatu ”ruotuun” eli sielläkään eivä kriittiset äänet pääse kuuluville kauaa.\nMistä näitä uusstalinisteja ja uustaistolaisia aina vaan sikiää kuin kaniineja. Siinä sitä on ihmettelemistä.\nWoke, cancel, intersektionaalinen feminismi – tässä uudet äärivasemmiston aatteet, jotka ovat levinneet myös vihreisiin.\nAnarkismia pukkaa joka taholta.\nTässä vielä tuo linkki, josta pääsee näkemään tutkimuksia, joissa Esko Valtaoja on ollut mukana:\nJos tämä kurdi ”pakolainen” kokee vainoa Suomessa, voi aina palata kotimaahansa Iraniin ja hakea turvapaikkaa sieltä. Tuskin moni jää täällä kaipaamaan?\nTulee mieleen jostain Lähi-idästä kuvatut pätkät, jossa tuon tapaiset tyypit kiljuvat ”täydessä hurmoksessa” , kuolemaa ”vääräuskoisille”.\nTuntuu, että täälläkään he eivät osoita vähintäkään myötätuntoa meille, jotka lapsenuskossamme olemme heitä elättäneet ja kouluttaneet. Ei, kaikki on tehty väärin, valtaosa on r-sanan piriin kuuluvia, varsinkin ne, jotka ovat erimieltä MEIDÄN kanssa.\nTuotetaan vielä muutama tuhat tuolla asenteella lisää, niin kohta täällä jo rakennellaankin Kalifaattia!\nHEI. KIITOS JOHANNAKIN. OSASIT KIRJOITTAA LAHJAKKAASTI. SINUA AUTTAA JEESUS KRISTUS, JOKA ON ❤ SINUN SYDÄMESSÄSI. SAMAA HYVÄÄ SIUNAUSTA SINULLEKKIN, JA RAKKAILLESI ETEENKINPÄIN; TOIVOO, JA RUKOILEE: LASSE HIETANEN.\nMiten hienosti avaruus, tähdet ja planeettojen keskinäinen järjestys todistavat ihmisälyä korkeammasta arkkitehtuurista.\nJaakobin kirjeessä on luvattu lisää viisautta niille ihmisille, jotka sitä anovat.\nSoisin nyt kaikille suomalaisille sitä taivaallista viisautta, joka johtaa Jeesuksen Kristuksen luokse. Hän on ainoa todellinen toivomme, ainoa ikuisesti kestävä ilon ja rauhan lähde.\nHerätystä edeltävät ahdistuksen ajat. Toivon, ettei suomalaisten tarvitsisi kulkea kohti ristiä rankimman kautta vaan Jumalan rakkaus saisi vetää puoleensa jo näinä, vielä hyvinä aikoina.\nVaikka ihmisen leipomasta pullapitkosta riittää hyvin kymmenelle, mutta huonosti sadalle, Jumalan auttava käsi ulottuu kaikkialle.\nLähetystyö on tärkeämpää kuin koskaan, myös täällä uuspakanuudesta kärsivien suomalaisten keskellä.\nLasse, rukoillaan, että Jumala voimallisesti vaikuttaisi suomalaisten kaikissa lähetyskohteissa, myös täällä Suomessa.


Tiimiakatemia | Esseepankki » Ravistettava/Omskakas – Toisinajattelijan käsikirja\nRavistettava/Omskakas – Toisinajattelijan käsikirja\nKirja: Ravistettava/Omskakas - Toisinajattelijan käsikirja\nKategoriat: 1. Oppiminen, 7.1. Luovan ajattelun työkalut, 7.4. Tulevaisuuden mahdollisuudet, 8. Henkinen kasvu, 8.1. Filosofiaa, ajattelua ja mielikuvitusta yrittäjälle, 8.3. Havahtuminen - ihmisenä kehittyminen, 8.4. Ihmisen tulevaisuus\nRavistettava/Omskakas -Toisinajattelijan käsikirjan (Tammi, 2010) ovat kirjoittaneet Saku Tuominen ja Katja Lindroos. Kirja on jo pidemmän aikaa löytynyt omasta lukusuunnitelmastani. Kuluvana keväänä koronavirus on pakottanut niin minut ja tiimini Gravin, kuin koko Suomenkin totuttelemaan uuteen tapaan järjestää työnteko. Itselleni, kuten tuskin kenellekään muulle, hyppy etätöiden ihmemaailmaan ei ole sujunut täysin kivuttomasti. Ajatuksenani oli, että tähän hetkeen Toisinajattelijan käsikirja tarjoaisi helposti käytäntöön vietäviä ajatuksia haastavassa tilanteessa.\n2010-luvun alussa kirjoitettu kirja kuvaa itsessään maailmamme muutoksen nopeutta, sillä kirjassa pohditaan paljon arkeamme kyllästävää ja jatkuvaa tiedon tulvimista. Näin kymmenen vuotta kirjan julkaisun jälkeen infoähkystä on tullut yhteiskunnassamme uusi normaali, johon jokainen on joutunut etsimään keinot sopeutua. Suuria maailmaamme muokkaavia kehityslinjoja, kuten Kiinan ja Intian kaltaisten maiden vaikutusvallan kasvua, on ollut havaittavissa jo vuosikymmen sitten. Silti kirjaa lukiessa tuli olo, että tieto jota oli lukemassa, oli jo hieman vanhentunutta. Moni kirjassa vuosikymmen sitten tulevaisuuden kehityssuuntana nähty asia, on nykyään normalisoitunut, tai tilanne ei ole merkittävästi yhdessä vuosikymmenessä muuttunut. Itse asiassa syksyllä 2019 Tiimiakatemialla vieraili puhumassa tulevaisuustutkija Ilkka Halava, joka käsitteli monia hyvin samankaltaisia aiheita kuin Tuominen ja Lindrooskin kirjassaan.\nVaikka kirja on tulevaisuuden kehityssuuntien pohdiskelun osalta lähinnä esimerkki oman aikansa tuotteesta, eikä tiedoiltaan enää täysin relevantti nykyhetkessä, kirja tarjoaa myös ajattomia työkaluja luovan ajattelun kehittämiseen. Itselleni konkreettista oppia tarjosivat kirjan teoriat ”ravistamisen filosofiasta”. Ravistaminen esitetään ajattelutavan muutoksena, jonka huomaan vastaavan hyvin omiin tarpeisiini tällä hetkellä. Nopeatempoiseen tietotulvaan sekä koronan takia etätyöskentelyyn perustuva ympäristömme vaatii uudenlaista työ- ja ajattelutapaa. Se mikä aiemmin toimi itselleni Akatemialla vielä hetki sitten, ei toimi ainakaan täysin enää.\nTekemistämme leimaa tällä hetkellä jatkuva kiire, tai ainakin kiireen tuntu. Tuntuu, että erilaisia asioita on jatkuvasti odottamassa tekemistä. Ihmiset stressaantuvat ja samalla suorituskeskeistä ajattelua ihannoidaan. Olemme oman tiimimme kanssa tehneet havainnon, että etätyöskentelyn takia on vaikeampi tehdä yhdessä ns. luovaa työtä. Olemme pyrkineet pitämään säännöllisesti myös ei-työaiheisia kokoontumisia, kuten yhteisiä lounaita ja kahvitaukoja etäyhteyksillä. Olemme halunneet parantaa jokaisen ajanhallintaa ottamalla käyttöön yhteiset Outlook-kalenterit ja linjanneet yhteiset viestintäkanavat Teamsiin ja Whatsappiin. Siitä huolimatta moni tiimin jäsen, itse mukaan lukien, koen välillä että turhaudun, koska työnteko jumiutuu kaavamaiseksi ja väkisinkin liikaa yksin tekemiseksi. Uusia tuoreita ajatuksia ei synny entiseen malliin työnteon lomassa olevilla pienillä läpänheittoon ja työn ulkopuolisten asioiden jakamiseen keskittyvillä hetkillä. Kohtaamme toisiamme aidosti vähemmän kuin aiemmin, ja se on johtanut osaltaan tiimissämme luovan ajattelun kaventumiseen.\nLukiessani ravistamisen filosofiasta, itselleni kolahti erityisesti esitetty oivallus, että ajattelu on työtä, siinä missä ajatusten toteuttaminen. Ajattelu vaatii sille erikseen pyhitettyä aikaa, jolloin sen edelle ei mene aiemmin saatujen ajatusten toteuttaminen. Siksi oman kalenterini täyttämisen pitäisi jatkossa lähteä siitä, ettei erilaisia palavereja tai tehtäviä töitä ahdettaisi päiviin liian tiuhaan. Joka päivälle olisi pystyttävä varaamaan tunti tai parikin toiminnalle, joka vie ajatukset täysin muualle muuten tehtävästä työstä. Ajatus ”tehottomista” tai ”laiskoista” tunneista voi tuntua epäloogiselta tilanteessa, jossa tuntee jatkuvasti olevansa askeleen jäljessä päivän To do -listaa. Tosiasia on kuitenkin se, että todellisuudessa asioita kehittävät ja helpottavat ratkaisuideat sattuvat yleensä päähän juuri silloin kun niitä ei odottaisi: saunassa, lenkillä, auton ratissa tai kaverin luona päiväkahvilla. Monilla luovina tai kekseliäinä pidetyillä ihmisillä onkin tapana pitää mukanaan muistikirjaa tai vastaavaa, jonne satunnaiset päähänpistot ja ajatukset voi laittaa talteen. Matemaatikot ja arkkitehdit saattavat piirrellä syödessään lautasliinoihin hahmotelmia ja laskukaavoja, jotka tulevaisuudessa jalostuvat konkretiaksi.\nPuuduttavaan etätyöskentelyyn on tärkeää saada myös vaihtelua, esimerkiksi päivä- ja viikkorytmejä monipuolistamalla. Suoraan omaan tai Gravin työhön sovellettavaksi mieleeni jäi muun muassa arkkitehtisuuruus Alvar Aallon toimistossaan käyttämä johtamismetodi. Kahden viikon normaalia työskentelyä seurasi aina viikko ”puoliteholla” työskentelyä. Gravissakin voisimme suunnitella projektien vaatimia palaveritahteja ja tilannekatsauksia pitkäjänteisemmin, jolloin jokainen voisi halutessaan suunnitella omaa kalenteriaan alustavasti vaikka parikin viikkoa etukäteen. Vaihtelua viikkoihin ja päiviin saa varaamalla yhdelle viikolle suoraan kalenteriin enemmän aikaa lukemiselle ja kevyelle (etä)yhdessäololle, ja toiselle viikolle taas enemmän suorituskeskeisempää projektien edistämistä.\nViikko- tai päivätasolla työrutiinien monipuolistaminen ei itsessään vielä paranna asioiden aikaansaamista. Asioiden aikataulutus kalenteriin tuo jokaiselle meille tärkeää hallinnan tunnetta, mutta ainakin itselleni turhautumista tuo, jos päiväni on täynnä suhteellisen lyhyitä, vaikkapa alle tunnin mittaisia palavereja tai tehtäviä asioita. Silloin päivän päätteeksi tulee tunne, ettei ole suhteessa tehtyyn työhön saanut juurikaan mitään selkeää kokonaisuutta valmiiksi. Itse pystyn saamaan eniten aikaiseksi, jos pystyn ottamaan päivää kohden korkeintaan muutaman erilaisen järkevän kokonaisuuden, jotka haluan saada tehtyä tiettyyn pisteeseen. Tämä ei tietenkään tarkoita, ettei homma sisältäisi erilaisia juttuja, kuten vaikkapa puheluita tai palaveria aiheeseen liittyen. Tärkeää on, että tehdyt asiat edistävät osaltaan samaa asiaa tai projektia. On ymmärrettävä, että tiettyyn projektiin kerrallaan keskittyminen ei ole pois muista, vaan päinvastoin vapauttaa myöhemmin aikaa muille projekteille.\nRavistamista vaatii ajankäyttömme lisäksi ajattelutapamme yleisellä tasolla. Kirja nostaa esille saman ongelman, josta Ilkka Halava puhui Akatemialle edellisenä syksynä. Kyseessä on oppimisen mallimme, joka keskittyy yhden oikean vastauksen antamiseen ja sen opetteluun ulkoa. Todellisuudessa asiat ovat harvoin mustavalkoisia, ja eteemme tuleviin kysymyksiin on olemassa useampia mahdollisia ratkaisuja. Ihmismielellä on taipumus jakaa asiat päätöksentekoa helpottaakseen kahtia oikeaan ja väärään, toimivaan ja toimimattomaan, hyvään ja pahaan. Siedämme huonosti epävarmuutta, joten siksi haluamme yhden vastauksen, johon tukeudumme. Kuitenkin asiat voivat toimia useilla eri tavoilla, joissa voi olla erilaisia hyviä ja huonoja puolia. Epävarmuuden myöntäminen, sen myöntäminen että emme voi olla varmoja, ravistaa ajatteluamme ja avaa meille uusia mahdollisuuksia. Toisinajattelu tosin herättää aina vastustusta, sillä tunnetusti ihmiselle on helpompaa olla yhdessä väärässä kuin yksin oikeassa.\nYritys voi saada merkittävää kilpailuetua, jos se onnistuu kyseenalaistamaan ja tarjoamaan perustellun ratkaisun, joka korvaa jonkin vanhentuneen toimintatavan. Kaikilla toimialoilla on erilaisia tehottomuutta aiheuttavia jäänteitä, jotka monimutkaistavat kokonaisuutta. Samoin varmasti Gravin toiminnassa on asioita, joita teemme tiedostamatta, vain koska niin on ollut tapana tehdä. Jos kysymme itseltämme ”miksi?” riittävän monta kertaa, pakotamme perustelemaan toiminnan itsellemme. Olen itse joskus kuullut, että jos kyseenalaistaa jotain, pitäisi kyetä itse tarjoamaan parempi vaihtoehto. En henkilökohtaisesti usko sellaiseen, sillä jos jokin asia saa toimia kritiikittömästi vai siksi, ettei sitä pystytä selittämään riittävän yksinkertaisesti, siinä on varmasti jotain parannettavaa. Terveen kyseenalaistamisen ja kyynisyyden ero tuleekin näkökulmasta: oikein asioita kyseenalaistamalla halutaan kehittää asioita paremmiksi, kun taas kyynikko ei oikeastaan edes halua nähdä asioiden kehittyvän.\nKaikki tämä entistä luovemman ajattelun, ajankäytön ja työtapojen soveltaminen omaan toimintaan on kaikkea muuta kuin helppoa. Ympäristömme ei tue eikä yleisesti juuri kannusta tällaiseen toimintaan, vaan enemminkin turruttaa ajattelun tietotulvallaan ja jatkuvalla kiireen tuntemuksella. Merkitsin kuitenkin tulevaa kesää varten päivittämääni oppimissopimukseeni yhdeksi tavoitteeksi rahan tienaamisen, oppimisprojektien ja lomailun ohelle, entistä luovemman ajattelun ja ajankäytön kokeilut. Aika näyttää miten ne tekemisessäni ja omissa tuntemuksissani näkyvät…


Silmukat Solmussa: Vihdoin jotain valmistakin\nOn tämä KYHäily melko rasittavaakin.Joka päivä pitää aloittaa uusi työ,ja samalla saada aiemmin aloitteuja valmiiksikin... Minä olen aina oluut mestari aloittamaan kaikenlaista,mutta se valmiiksi saattaminen onkin ollut sitten toinen juttu :) Ja juuri kun aloin oppia tekemään yhden työn kerrallaan alusta loppuun,niin nyt menin sitten tietoisesti tällaiseen hullutteluun tunkemaan nenäni! :)\nOnneksi työt kuitenkin etenevät koko ajan,ja nyt on jo kaksi aloitettua saatu ihan valmiiksi. Ensin sukat,ja eilen illalla valmistui se isoäidin neliöistä virkattu tyyny. 18 palaa vain virkkasin,ei siis kovin iso homma. Lopputulokseen olen kuitenkin ihan tyytyväinen,nätti tyynyhän siitä tuli...\nTyyny on hieman erilainen molemmin puolin,jos tarkkaan katsoo :)\nReunaan virkkasin kaarireunukset,vai miksihän näitä sitten sanotaankin...\nJostain syystä en saanut eilen päivällä nukuttua kuin kaksi tunnin pätkää,vaikka väsymys oli kova kolmen valvotun yön jälkeen... No,sainpahan senkin ajan käytettyä käsillä tekemiseen,ja KYH nro 7 sai alkunsa:\nPinkistä seiskaveikasta tulee pitsisukat,ohje uusimmassa Novitassa. Näissä ei kauaa menisi,paitsi montaa muutakin aloitettua olisi jatkettava... Ai niin,mähän valitin siitä jo.. :)\nNyt pihalle nauttimaan auringosta ja ensimmäisestä Kesälomapäivästä!\nTuhannet kiitokset kaikista hyvän loman toivotuksista! Viettäkää kiva päivä!\nLähettänyt Sirpa klo 8:57 ap.\nIhalaiska 6. kesäkuuta 2011 klo 9.26\nAivan ihana tyyny! Nauti lomastasi, kun näin ihanat kelitkin lomallesi tilasit :D\nAuli 6. kesäkuuta 2011 klo 9.29\nYopsi kiva tyyny. Itsekin olen ajatellut tehdä jotain tuommoista kun minulla on kauheesti puuvillalankoja. Välillä vaan pitää tehdä muutakin :(. Kuten esimerkiksi leikata nurmikko, minkä jo tein aamutuimaan. Hyvä minä! Nuo pitkisukatkin vaikuttaa kivalta. Pitääpä tutkia mallia...\nAuli 6. kesäkuuta 2011 klo 9.30\nSiis TOSI, eikä yopsi, noin voi käydä vain mulle...\nHuopatossunen 6. kesäkuuta 2011 klo 9.39\nHieno tyyny :). Olet sinä melkoista vauhtia tehnyt noita KYHäilyjä.\nPinni 6. kesäkuuta 2011 klo 9.44\nNoiden sukkien malli on aivan ihana! Ja suht helppo tehdäkin. Taidan kaivella lankalaatikkoa ja aloittaa tuollaiset toisetkin vielä.. Ihanan väriset on sinulla tulossa. :)\nPuikkojen kilinää 6. kesäkuuta 2011 klo 10.08\nMARİFETANE 6. kesäkuuta 2011 klo 10.53\nKırlent yastık harika canım.renkler çok uyumlu olmuş..sevgiler sana.\nHenna 6. kesäkuuta 2011 klo 13.15\nKaunis tyyny! :) Nopsaan olet saanut virkattua. Saa nähdä miten minun peittoprojektin käy...\nPihlis 6. kesäkuuta 2011 klo 13.38\nTein yhdet sukat tuolla Novitan mallilla ja täytyy sanoa, että malliin ihastuin. Löytyi taas yksi suosikkimalli itselle, kun tuli napakat sukat, jotka ei pyöri jaloissa.\nTyyny on hieno, kiva, että tulee valmistakin. On se aikamoinen stressi, kun keskeneräisiä töitä tulee lisää joka päivä. Hieman helpottaa, kun saa jotain valmiiksikin.\nAnonyymi 6. kesäkuuta 2011 klo 13.43\nOikein nätti tuo uusi tyynysi onkin. Ja sellaiset kauniit näyttää tulevan sukistakin :)\nMukavaa helle viikkoa :=)\nEmma 6. kesäkuuta 2011 klo 13.55\nSuloinen tyyny, mainiot värit oot valinnu :) Hauskaa hulluttelun jatkoa!\nNeferi 6. kesäkuuta 2011 klo 15.15\nHieno tyyny tuli ja reunus viimeistelee hyvin.\nPirjo 6. kesäkuuta 2011 klo 16.04\nKiva tuo tyyny! Ja nuo sukat taitaa olla samanlaiset kuin minä tein SNY:lleni..? Mukavia lomapäiviä!\nKardemumma 6. kesäkuuta 2011 klo 17.44\nKivastihan kyhäilyt etenee. Ja niitä on sitten aikaa tehdä valmiiksi aina heinäkuun loppuun saakka. Joten kyllä tässä pärjätään.\nMari 6. kesäkuuta 2011 klo 19.58\nTyyny on tosi kiva ja reunus aivan nappi juttu! Sulla on aikamoinen kyhäilyvauhti päällä, koitan pysyä perässä :)\nTuulikki 6. kesäkuuta 2011 klo 21.29\nTosi hieno tyyny.\nLila 7. kesäkuuta 2011 klo 5.43\nAivan ihana tyyny! Minäkin KYHäilen isoäidinneliöistä vaikka mitä:D Tällä hetkellä tulossa vauvanpeitto sekä neidin kesäkassi, pari muutakin juttua neliöistä on listalla. Olen niin onnellinen kun opin virkkaamaan noita neiliöitä:)\n"pappi puikoissa" 7. kesäkuuta 2011 klo 10.22\nTätä sukkamallia minäkin olen tässä himoiten katsonut, josko kanssa itselle tekisi... Tuo pinkki väri onkin ihan omiaan tähän!\nPaula 7. kesäkuuta 2011 klo 11.22\nMinustakin ihana tyyny ja siinä kiva kaarireunus!\nenkulin käsityöt 8. kesäkuuta 2011 klo 8.14


MAKSUTAVAT JA MAKSAMINEN - Taika-korut\nMaksunvälityspalvelun toteuttajana ja maksupalveluntuottajana toimii Paytrail Oyj (y-tunnus 2122839-7) yhteistyössä suomalaisten pankkien ja luottolaitosten kanssa. Paytrail Oyj näkyy maksun saajana tiliotteella tai korttilaskulla ja välittää maksun kauppiaalle eli meille. Paytrail Oyj:lla on Finanssivalvonnan myöntämä maksulaitostoimilupa\nMaksuvaihtoehtoina toimivat verkkopankkimaksut, korttimaksu, mobiilimaksutavat, Collector lasku ja osamaksu.\nKäytössäsi on kaikkien suomalaisten pankkien maksupainikkeet. Voit maksaa Aktian, Danske Bankin, Handelsbankenin, Nordean, Oma Säästöpankin, Osuuspankin, POP-pankin, Säästöpankin, S-pankin ja Ålandsbankenin maksupainikkeilla. Verkkokaupasta sinut ohjataan suoraan omaan pankkiisi suorittamaan maksu turvallisesti. Verkkopankkipainikemaksamiseen tarvitset henkilökohtaiset pankkitunnukset.\nVoit maksaa verkkokaupassa Visa-, Visa Debit-, Visa Electron- ja MasterCard-korteilla. Verkkokaupassa ovat käytössä kansainväliset Verified by Visa- ja MasterCard SecureCode- todentamispalvelut.\nMobiilimaksutapa MobilePay on sovelluksessa toimiva palveluita, jolla voi maksaa verkko-ostoksia tilisiirtona tililtään tai korttimaksuna kortiltaan hyväksymällä maksun kyseisessä sovelluksessa.\nLasku- ja osamaksupalveluita Paytrailin kautta tarjoavat Collector ja Jousto.\nValittuasi maksutavan kauppiaan tarjoamista vaihtoehdoista, maksutapahtuma siirtyy maksutavan järjestelmään. Hyväksyttyäsi maksun ja palattuasi verkkokauppaan, maksu kirjautuu välittömästi suoritetuksi kauppiaalle. Maksu suoritetaan Paytrail Oyj:n hallinnoimalle tilille, josta se siirretään kauppiaalle. Turvallista, helppoa ja nopeaa!


80,5 m² Liljatie 33 A 1, 01300 Vantaa Rivitalo 3h myynnissä - Oikotie 16169805\nMyytävät asunnot Vantaa Viertola Liljatie 33 A 1, 01300 Vantaa\n242 000 €●80,5 m²\nLiljatie 33 A 1, Viertola, Vantaa●3-4 h, kph, s, erillinen wc, varasto\nLiljatie 33, Viertola, Vantaa RT 3-4 h, k, s\nMyynnissä valoisa päätyasunto loistavalla sijainnilla Viertolassa. Yhtiöjärjestyksen mukaan asunnossa on 3 h, mutta asuntoon on jälkikäteen vaatehuoneesta tehty huone, jossa on liukuovikaapisto ja jonne mahtuu parisänky. Tällaista pohjaratkaisua on harvoin tarjolla tämän kokoisessa asunnossa.\nTilava ja suojaisa takapiha on etelään päin. Terassilla mahtuu ruokailemaan ja oleilemaan koko perhe. Pienelle pihalle voi halutessaan luoda vaikka unelmiensa puutarhan. Leikkipuisto ja pieni hiekkakenttä ovat aivan nurkan takana, ja talvella hiihtolatu alkaa muutaman sadan metrin päästä. Uimahallille, urheilupuistoon ja TrioAreenalle on matkaa vain muutama sata metriä.\nTäällä kattavat palvelut ovat kävelymatkan päässä ja alueelta on erittäin hyvät liikenneyhteydet joka suuntaan. Lähimmälle ruokakaupalle on matkaa vain joitakin satoja metrejä ja yläkoululle sekä päiväkotiin vielä vähemmän. Lähin alakoulu on noin puolen kilometrin päässä. Tikkurilan juna-asema on 1,5 kilometrin päässä, joten tämä sopii myös sinulle, joka et halua omistaa autoa. Autollisille löytyy parkkipaikka pihalta.\nTaloyhtiö on velaton ja hyvin hoidettu. Yhtiöllä on oma tontti. Putkiremonttia on toteutettu vaiheittain ja rahoitusta remontteihin kerätään etupainotteisesti korjausvastikkeen muodossa.\n3-4 h, kph, s, erillinen wc, varasto\n15.6.2021 tai sovitusti.\nVarustus. Laminaattitasot, Astianpesukone, Keraaminen liesi, Liesikupu, Jää-pakastinkaappi, Lattia: parketti. Seinät: maalattu\nSuihku, Pesukonevalmius, Peilikaappi, Allaskaappi, Laattalattia, Laattaseinä, Lattialämmitys, Erillinen WC\nHäkkikomero ja polkupyörävarasto talousrakennuksessa\nIkkunoita etelään ja pohjoiseen, keittiö aamuaurinkoon\nNäkymä keittiöstä ja olohuoneesta vehreälle takapihalle.\n2021: Viemäriputkistojen kuvaus, huuhtelu ja tarkastus. Painovoimaisen ilmanvaihdon puhdistus. Lämmityksen lämmönvaihtimen uusiminen. 2022-2025: Salaojien kuvaus ja huuhtelu ja huolto. Rakennusten julkisivujen pintojen tarkastus ja korjaus. Korjauskohteiden järjestys valitaan 2020 tehdyn kuntokartoituksen perusteella.\n2019: Kylmän käyttöveden runkoputken uusiminen asuinrakennusten alapohjassa, lämmönvaihtimen uusiminen 2018: Salaojaputkistojen kuvaus ja kuntoarvio, huuhtelu ja kunnostus, padotusventtiilien uusiminen asuintalojen tarkastuskaivoissa, viemäriputkiston kannakoinnin vahvistus asuintalojen alapohjassa 2016: Talousrakennuksen ja A- talon välisten maanalaisten lämmitysvesi- ja lämpimien käyttövesiputkien uusiminen. A - ja B- talon välisten lämmitysputkien eristyksen uusiminen. 2015: Puhallusvillan lisääminen A- ja B- talojen yläpohjaan. 2014: Lattianalaisten putkien lämöperistyksen parantaminen A- ja B- taloissa. Talousrakennuksen portaiden uusiminen. B- talon pihan puoleisen rännin korjaus tarpeellisilta osin. Julkisivun ja sokkelin maalaus/paikkamaalaus. 2013: Taloyhtiön aitojen uusiminen. Palveluputkistojen uusinta A- ja B- talojen välillä. 2010: A- talon räystäiden uusiminen. 2009: Huoneistojen sisäänkäyntien ulkoportaiden uusiminen. 2006: Ulkoalueen viemäriputkiston oikaisu ja korjaus. 2003: Taloyhtiön ikkunoiden uusiminen. 1998: Lämmönvaihdinjärjestelmän uusiminen. 1990: A- ja B- talon sekä talousrakennuksen kattojen uusiminen.\nSähkökäyttöinen hetivalmis kiuas. Kylpyhuoneremontti sekä saunan vesieristys uusittu v. 2003.\n3 006,21 € / m2\nYhtiöllä tai osakkailla ei ole lunastusoikeutta.\nHoitovastike sisältää asuntokohtaisen sähkölaskun, joka tasataan vuosittain.\nAsunto Oy Liljatie 33\nTaloyhtiöllä on talousrakennus, jossa on yksi häkkikomero / asunto, pyörävarasto, lämmönjakohuone sekä sähköpäätaulu.\nKiinteistönhoidosta vastaavat asukkaat vuoroviikkoperiaatteella sekä kevät- ja syystalkoilla\nIsännöintitoimisto Prodomus Oy\nJuna-asema lähellä, bussipysäkkejä lähellä (Savikkatie: linja 562; Talvikkitie: linjat 624, 631 ja 641, Näsiätie 571)\nViertola Koivuhaka Kuninkaala Hiekkaharju Ruskeasanta Simonkallio Tikkurila Veromies Jokiniemi Simonkylä Tammisto Malminiitty Maarinkunnas Simonmetsä Kuusikko Helsingin pitäjän kirkonkylä


hei meillä valvotaan: Parempaa, kiitos\nannimari 12. helmikuuta 2013 klo 23.43\nKuulostaapa hyvältä, että välillä suunta on pikkumiehellä parempi :) !! Kuinka itse voit?? ;)\nskribentti 13. helmikuuta 2013 klo 12.25\nMinä voin paremmin! Alkuraskauden huonosta olosta on jäljellä enää jotain 10% ja väsymyksestä 30%. Että aika huikea olo verrattuna alkuun! Onhan tässä närästystä, painajaistäyteisiä öitä, ajoittaista mahan kiristelyä ja kyyryssä kävelyä, ja muuta tuommoista oiretta, mutta nyt taitaa olla se suvantovaihe tässä raskaudessa :-) Tästä nautin nyt parhaani mukaan, vaikka raskaana olo ei ole yhtään mun juttu...\nskribentti 13. helmikuuta 2013 klo 12.31\nLosec menee nyt, kun on tuplaus vielä käynnissä, 20mg illalla ja 20mg aamulla. Nyt pitäisi uskaltaa aloittaa vähentäminen...\nAnonyymi 15. helmikuuta 2013 klo 11.15\nskribentti 15. helmikuuta 2013 klo 14.11\nTotta kai teillä on allergiaseulat otettu... =) Harmi, ettei teille ollut apuja. Mä olin yllättynyt, että seuloista tuli tuloksia. Soijaa mennyt eilisestä, so far so good. Saapa nähdä, mihin päin tästä homma etenee. T. Kaisa N.\nskribentti 17. helmikuuta 2013 klo 13.26


Maatilayritysten monialaistuminen maaseudun elinkeinopolitiikassa ja sen rakentuminen kuntatason kehittämiskohteena - PDF\nDownload "Maatilayritysten monialaistuminen maaseudun elinkeinopolitiikassa ja sen rakentuminen kuntatason kehittämiskohteena"\n1 Maa- ja elintarviketalous 114 Maatilayritysten monialaistuminen maaseudun elinkeinopolitiikassa ja sen rakentuminen kuntatason kehittämiskohteena Hilkka Vihinen ja Kari Mikko Vesala (toim.) Maaseutu\n2 Maa- ja elintarviketalous s., 4 liitettä Maatilayritysten monialaistuminen maaseudun elinkeinopolitiikassa ja sen rakentuminen kuntatason kehittämiskohteena Hilkka Vihinen ja Kari Mikko Vesala (toim.) Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus\n3 ISBN (Painettu) ISBN (Verkkojulkaisu) ISSN (Painettu) ISSN (Verkkojulkaisu) Copyright MTT Kirjoittajat Julkaisija ja kustantaja MTT Taloustutkimus, Luutnantintie 13, Helsinki Jakelu ja myynti MTT Taloustutkimus, Luutnantintie 13, Helsinki Puhelin (09) , telekopio (09) sähköposti Julkaisuvuosi 2007 Painopaikka Vammalan Kirjapaino Oy Kannen kuva Hannu Ojanen/MTT Havainnollistus monialaisten maatilojen alueellisesta jakaumasta (Tike)\n4 Maatilayritysten monialaistuminen maaseudun elinkeinopolitiikassa ja sen rakentuminen kuntatason kehittämiskohteena Hilkka Vihinen 1) ja Kari Mikko Vesala 2) (toim.) 1) MTT Taloustutkimus, Luutnantintie 13, Helsinki, 2) HY Sosiaalipsykologian laitos, PL 54, Helsingin yliopisto, Tiivistelmä Kirjassa tarkastellaan maatilayritysten monialaistumisen edistämistä sekä sitä koskevien keskeisten politiikkojen näkökulmasta että kuntatason politiikassa. Empiirisesti ankkuroidusta asetelmasta käsin arvioidaan, millainen monialaisen maatilayrittäjyyden ja sen edistämisen asema voisi olla maaseudun kehittämisessä, ja mitä edellytyksiä ja rajoitteita politiikalla on edistää maatilojen monialaistumista. Tutkimuksen metodinen lähtökohta on sosiaalipsykologiassa kehitellyssä laadullisessa asennetutkimuksessa, jonka taustalla on ajatus todellisuuden argumentatiivisesta ja potentiaalisesti kiistanalaisesti luonteesta. Se sopii yhteen myös politiikan tutkimuksen retoristen suuntausten kanssa, joissa politiikka nähdään viime kädessä vaihtoehtojen tunnistamisena ja punnintana. Ydinaineistona tutkimuksessa on tapauskunniksi valituilla alueilla, Mäntyharjulla Etelä-Savossa ja Pohjois-Karjalan Liperissä vuonna 2004 ja 2005 tehdyt 23 yksilöhaastattelua ja 6 ryhmähaastattelua. Politiikkaohjelmien tarkastelu osoitti, että valtakunnan politiikassa monialaisuuden edistäminen on vaarassa jäädä eräänlaiseksi väliinputoajaksi: maaseutupolitiikassa se liudentuu erittelemättömäksi osaksi yleistä maaseudun yritystoiminnan edistämistä ja elinkeinojen monipuolistamista pois alkutuotannosta, ilman että maatilayhteyden merkitystä noteerataan. Maatalouspolitiikan kansallisissa linjauksissa se puolestaan pidetään politiikan marginaalissa. Tapauskunnissa taas maatilayritysten monialaistumisen edistäminen erottuu selvästikin omanlaatuisenaan kehittämiskohteena osana elinkeinopolitiikkaa ja kuntien maaseudun kehittämispolitiikkaa. Se ei ole kuitenkaan kiinteä osa muuta pienyrittäjyyden edistämiskenttää, vaan pikemminkin siitä erillinen saareke. Samoin, vaikka maatilojen monialaistumisen kehittämiskeinot usein leikkaavat kuntastrategiaa, sen edistäminen on useimmiten sattumanvaraista. Edistämisen ohella kunnissa esiintyy lisäksi myös varauksellista suhtautumista maatilojen monialaistumista kohtaan. Yksilöön kohdistuvat toimet hallitsivat edistämisen keinovalikoimaa. Kunnissa osataan hahmottaa, että maatilojen yritystoiminnan monialaistumiseen tarvitaan yksilö, suotuisat olosuhteet, ja yksilöä aktivoivia, valmentajanomaisia toimijoita. Toimintaympäristöön kohdistuvassa kehittämisessä korostetaan verkostoitumisen tärkeyttä, mutta ei yrittämisen mahdollisuusrakenteita kuten innovaatioympäristöjä tai osaamiskeskittymiä. Mahdollisuusrakenteisiin kohdistuvan kehittämisen korkeampi kynnys saattaa olla yhteydessä elinkeinopoliittisten valintojen ja poisvalintojen tekemisen vaikeuteen. Maatilayritysten monialaisuus on yksi maatalouden muutoksen ja maaseutusuhteen ilmentymä, jossa on edelleen runsaasti kartoittamattomia paikallislähtöisen kehittämisen mahdollisuuksia. Asiasanat: maatilayritysten monialaistuminen, maaseutupolitiikka, elinkeinopolitiikka, maatalouspolitiikka, kunnat, yrittäjyys\n5 On-farm business diversification in rural industrial policy and how it is constructed at the municipality level as an object of development Hilkka Vihinen 1) and Kari Mikko Vesala 2) (eds.) 1) MTT Agrifood Research Finland, Economic Research, Luutnantintie 13, FI Helsinki, Finland, 2) Department of Social Psychology, P.O.Box 54, FI University of Helsinki, firstname. Abstract The book examines promotion of on-farm business diversification (OFBD) in relevant policies and in development policy at the municipal level. Using an empirically anchored setting we assess what kind of position and role OFBD and its promotion could have in rural development, and what are the conditions and restrictions that policy faces in enhancing OFBD. Methodologically the study applies qualitative attitude research, developed in social psychology. Its starting point is the idea of the argumentative and potentially contested nature of the reality. It is in line with rhetorical approaches in political science which regard politics basically as recognising choice. Crucial policy documents, 23 interviews with individual persons and 4 group interviews form the core material of the analysis. The interviews where made in two municipalities, Liperi and Mäntyharju in Eastern Finland, and took place in 2004 and The national level analysis of policy programmes indicated that enhancing OFBD is in danger of falling in-between different policies. In rural policy, it appears as an unspecified part of the general promotion of rural industries and of means to differentiate rural livelihoods out of primary production, without explicating the farm context. In national framings of agricultural policy it is positioned in the margin. Yet, at the municipal level the promotion of OFBD distinguishes as a specific development object, connected to both industrial policy and to municipal rural development policy. However, it was by no means regarded as an established part of the field of small business development, rather it was portrayed as an isolated islet. Moreover, although the measures with which OFBD is developed overlap frequently with municipal strategies, its promotion is in practice often arbitrary. Finally, besides promotion, also a variety of reserved stands were taken towards the development of OFBD. As to the OFBD development measures in use, actions directed to the individual dominated. At the municipal level there is capability to identify that promotion requires an individual, beneficial circumstances, as well as facilitators to activate and coach the individual to as an entrepreneur. Regarding the operational environment of the farm enterprises, the need to facilitate networking was emphasised. However, opportunity structures such as innovation environments or centres of expertise were not identified. The higher threshold connected to developing OFBD via opportunity structures may refer to the political difficulty in having to choose and reject among industries and branches. On-farm business diversification manifests the change in agriculture and in agriculture s relation to rural areas where there is still plenty of uncharted potential for local development. Index words: on-farm business diversification, rural policy, agricultural policy, municipalities, entrepreneurship\n6 Sisällysluettelo 1 Monialaisen maatilayrittäjyyden kehittämistä koskeva kommentointi ja paikalliset toimijasuhteet: tapaustutkimuksen lähtökohdat Hilkka Vihinen ja Kari Mikko Vesala Maatilayritysten monialaistuminen sen edistämiseen liittyvillä politiikka-aloilla Kari Mikko Vesala ja Hilkka Vihinen Maatilan muu yritystoiminta ja sen tukimuodot Suomessa Olli Voutilainen Liperi ja Mäntyharju kuntina Ella Mustakangas Yleiskuva monialaisten maatilayrittäjyyden edistämisen paikallisesta näyttämöstä Miira Niska ja Kari Mikko Vesala Mahdoton tehtäväkö? Varaukselliset kannat maatilojen monialaistumista kohtaan Jarkko Pyysiäinen Aktivoivat asiantuntijat ja autonomiset yrittäjät: Yrittäjäminän rakentuminen asiantuntijoiden ja viljelijöiden vuorovaikutuksessa Jarkko Pyysiäinen ja Kari Mikko Vesala Paikallinen strategiatyö maatilojen monialaistumisen tuki kuntatasolla? Ella Mustakangas Monialainen maatilayrittäjyys kuntatason kehittämiskohteena: yksilökorostus ja mahdollisuusrakenteet Kari Mikko Vesala ja Hilkka Vihinen Liitteet 5\n7 Hilkka Vihinen ja Kari Mikko Vesala 1 Monialaisen maatilayrittäjyyden kehittämistä koskeva kommentointi ja paikalliset toimijasuhteet: tapaustutkimuksen lähtökohdat Yritystoiminnan monialaistuminen maatiloilla on yksi keskeisistä tavoitteista Euroopan unionin yhteisessä maatalouspolitiikassa. Sen edistämisen uskotaan palvelevan sekä maatalouden kilpailukykyä että maaseudun elinvoimaisuutta. Aika ajoin on esitetty epäilyksiä näiden odotusten suhteen Suomea ajatellen. Joka tapauksessa niiden huomioon ottaminen lienee tervettä realismia. EU yhtä kaikki pyrkii ohjaamaan maatiloja yrittäjämäisesti johdettuun suuntaan, mukaan lukien yritystoiminnan monialaistuminen. Onko maatilojen monialaistumisen merkitystä punnittu Suomessa riittävän vakavasti? Mitä sen edistämiseksi on täällä tehtävissä? Tämän teoksen lähtökohtana on epäily, että maatilojen monialaistuminen jää politiikkojen väliinputoajaksi, että siihen ei paneuduta tarpeeksi, ja että siihen sisältyvää mahdollisuutta ei kaikilta mahdollisilta osin hyödynnetä. Kirjassa rakennetaan kuvaa maatilayritysten monialaistumisen edistämisestä toisaalta sitä koskettavien keskeisten politiikkojen näkökulmasta, toisaalta pureutuen erityisesti paikalliseen politiikkaan kuntatasolla. Tavoitteena on luoda yhdenlainen empiirisesti ankkuroitu lähtökohta sen tarkempaan arvioimiseen, minkälainen monialaisen maatilayrittäjyyden ja sen edistämisen asema voisi olla aiemmin käsiteltyjen politiikka-alojen kannalta. Erityisesti olemme kiinnostuneita siitä, mitä edellytyksiä ja rajoitteita politiikalla on edistää maatilojen monialaistumista. Luvussa kaksi tarkastellaan tarkemmin monialaisen maatilayrittäjyyden asemaa elinkeino-, maaseutu- ja maatalouspolitiikkojen kentällä miten monialaisuuteen suhtaudutaan, ja onko monialaisuus politiikan ei-kenenkään-maata. Tarkastelussa ovat erityisesti ne luonnehdinnat, joita tehdään keskeisissä kansallisissa politiikkaohjelmissa ja vastaavissa poliittisesti sitovissa ja laajasti linjaavissa dokumenteissa. Luvussa kolme Olli Voutilainen esittelee monialaisten maatilojen muodostamaa maaseudun pienyrityssektoria ja siihen liittyvää tilastointia Suomessa ja EU:ssa. Hän myös kuvailee monialaisten tilojen muuhun yritystoimintaan kohdistuvia valtakunnallisia tukimuotoja. Julkista tukea kanavoidaan kolmella tavalla: yrityskohtaisten rahoitustukien (kehittämis- investointi ja käynnistystuki), elinkeinotoiminnan kehittämishankkeiden, ja osaamisen kehittämispalveluiden (neuvonta, koulutus yms.) kautta. Yksittäinen yritys voi hyödyntää kehittämis- 6\n8 hankkeita osallistumalla niihin, mutta hankkeilla ei suoraan tueta yksittäisiä yrityksiä. Maatilojen muuhun yritystoimintaan suunnatut yrityskohtaiset tuet ja kehittämishankkeet ovat pitkälti olleet EU-osarahoitteisia (EU:n maaseudun kehittämisohjelmat). Voutilaisen mukaan esimerkiksi ohjelmakaudella vajaa kolmannes eli noin Suomen monialaisista maatiloista sai yritystukea muulle yritystoiminnalleen, julkisen rahoituksen osuuden ollessa keskimäärin euroa. Maatilakytkentäisen yritystoiminnan edistämiseen siis kanavoidaan julkista tukea Suomessa 1. Kuten Voutilainen toteaa, se miten suuren painoarvon maatilakytkentäisen yritystoiminnan tukeminen kulloinkin saa suhteessa muuhun kehittämistoimintaan riippuu alueellisten ja paikallisten suunnitelmien painopisteitä. Kunnilla on keskeinen rooli esimerkiksi maaseudun työllisyyden ja yrittäjyyden edistämisessä. Kunnat osallistuvat alueensa kehittämiseen myös mm. laatimalla elinkeinostrategioita ja elinkeinojen kehittämisohjelmia. Uuden paikallisen hallintatavan valossa on luontevaa, että monialaistuminen liittyy kunnan alueella useanlaisiin yhteistyösuhteisiin sekä kunnan omalla alueella että myös laajemmin paikallisten, seudullisten ja alueellisten toimijoiden kentässä (ks. Anttiroiko & Haveri 2003, s. 145, Mustakangas, Kiviniemi & Vihinen 2003; ym.). Erityisenä kiinnostuksen kohteena tässä kirjassa onkin monialaisuuden mahdollisuuksien arviointi kuntatason maaseudun kehittämispolitiikkana. Kahdessa kunnassa kerätyn aineiston kautta rakennamme kuvaa siitä, miltä maatilayritysten monialaistumisen edistäminen voi paikallisena, kunta- ja seututason ilmiönä näyttää. Pyrimme näin nostamaan sen esteitä ja mahdollisuuksia keskusteltaviksi. Haastatteluaineistojemme taustalla on Maaseutupolitiikan yhteistyöryhmän rahoittama monitieteinen tutkimusprojekti. Tutkimuksen tapauskunnat valittiin Itä- Suomen läänin alueelta siten, että toinen sijaitsee Etelä-Savossa (Mäntyharju), toinen Pohjois-Karjalassa (Liperi). Luvussa kolme Ella Mustakangas esittelee kunnat ja niiden elinkeinorakenteen. Kunnat edustavat sellaisia itäsuomalaisia alueita, joilta maatalous on joko elinkeinona supistumassa (Mäntyharju), tai jolla se on suhteellisen turvattua, mutta erittäin politiikkariippuvaista (Liperi pohjoisen tuen alueena). Molemmat kunnat sijaitsevat elinkeinojen kehittämisen kannalta vireän aluekeskuksen vaikutuspiirissä. Tapauskunnissa monialaisten maatilojen suhteellinen määrä vastaa maan keskiarvoa, ja maatalous on kohtalaisen merkittävää. Liperi on Suomen maaseutualuetyypityksessä ydinmaaseudun, Mäntyharju taas harvaan asutun maaseudun kunta. 1 Oma kysymyksensä on se, miten valtakunnallisella tasolla painotetaan EU:n maaseudun kehittämisohjelmissa osoitettuja varoja maatilojen monialaistumiseen ja muuhun maaseudun pienyrittäjyyden edistämiseen, sillä EU sallii jäsenmaille mahdollisuuden maakohtaiseen joustoon tiettyjen minimiprosenttien rajoissa. Suomi on tulkinnut minimiprosentteja siten, että Manner- Suomen maaseutuohjelman painotuksissa kohdennus monialaistumisen edistämistä mahdollistaviin toimiin on sangen vaatimaton. 7\n9 Aineiston tuottaminen tapahtui kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa tehtiin kummassakin kunnassa joukko yksilöhaastatteluja, joissa haastateltavina oli kuntaviranomaisia sekä perusviljelijöiden, monialaisten maatilayrittäjien ja muiden yrittäjien paikallisia edustajia. Osa haastatelluista toimi myös kuntien luottamustehtävissä. Yhteensä tehtiin 23 haastattelua, jotka ajoittuivat kesään Haastateltujen toimija-asemia on luonnehdittu tarkemmin liitteessä 3, jossa on myös selitetty aineistonäytteiden yhteydessä haastatteluista käytetyt koodit. Yksilöhaastatteluiden strategiana oli saada erilaisia institutionaalisia asemia edustavat, paikallista elinkeinopolitiikkaa tuntevat toimijat kommentoimaan monialaisuuteen liittyviä kysymyksiä omista näkökulmistaan. Haastateltavia pyydettiin ottamaan kantaa siihen, mitä maatilayritysten monialaistumiseksi heidän kuntansa alueella tehdään, kuka tekee, mitä pitäisi tehdä ja kenen toimesta. Kysymykset esitettiin samassa muodossa kaikissa haastatteluissa ja niistä keskusteltiin vapaamuotoisesti 2. Aineiston tuottamisen toinen vaihe toteutettiin ryhmähaastatteluina. Kummassakin kunnassa järjestettiin kolme ryhmähaastattelua, joihin kutsuttiin edellä mainittujen lisäksi myös alueilla vaikuttavien asiantuntija-organisaatioiden (erityisesti TE-keskus ja ProAgria Maaseutukeskus) edustajia. Ryhmät pyrittiin rakentamaan siten, että yhdessä oli lähinnä kehittäjiä eli kunnan edustajia ja muita asiantuntijoita, yhdessä lähinnä viljelijöiden edustajia ja yksi oli näistä molemmista muodostuva sekaryhmä. Ryhmien koostumukset on kuvattu tarkemmin liitteessä 3. Ryhmähaastattelut toteutettiin syksyllä 2004 ja talvella Ryhmähaastattelujen strategiana oli pyytää haastateltavia kommentoimaan yksilöhaastattelujen alustavan analyysin pohjalta esiin nousseita havaintoja tai kysymyksiä ja synnyttää ryhmissä niistä keskustelua 3. Nämä puheenaiheet eli keskusteluvirikkeet esitettiin osin kysymysmuodossa, osin väittämämuodossa. Niiden esitysmuoto ja -järjestys oli kaikissa haastatteluissa sama. Keskusteluvirikkeitä esitettiin ryhmähaastatteluissa kaikkiaan 8 kpl. Ne on lueteltu liitteessä 3. 2 Kysymykset näytettiin haastatelluille myös paperille kirjoitettuna. Ne on listattu erikseen liitteessä 3. Tällainen periaate noudatti retorista lähestymistä soveltavan laadullisen asennetutkimuksen mukaista, vapaamuotoisen kommentoinnin tuottamiseen tähtäävää versiota keskusteluvirikkeiden (Törrönen 2001) käytöstä haastattelustrategian elementtinä (ks. Vesala & Rantanen 2007). 3 Strategian lähtökohta on sosiaalipsykologiassa kehitellyssä laadullisessa asennetutkimuksessa, jonka taustalla on ajatus todellisuuden argumentatiivisesta ja potentiaalisesti kiistanalaisesta luonteesta (Billig 1996, Vesala & Rantanen 1999, 2007). Lähtökohta sopii yhteen myös politiikan tutkimuksen retoristen suuntausten kanssa: politiikka nähdään viime kädessä vaihtoehtojen tunnistamisena ja punnintana (ks. Vihinen 2001, Finlayson 2004). 8\n10 Tapauskunnista kerättyä haastatteluaineistoa tarkastellaan tämän teoksen luvuissa 5 8 kussakin omanlaisella kysymyksenasettelullaan ja analyysinäkökulmallaan. Myös siinä on vaihtelua, mitkä aineisto-osat ovat tulkintojen ensisijaisena lähteenä. Joiltain osin eri luvut valottavat ristiin samoja aineisto-osia. Luvussa 5 Miira Niska ja Kari Mikko Vesala hahmottelevat yleiskuvan maatilayritysten monialaistumisen paikallisesta edistämisestä erittelemällä tapauskunnissa tehdyissä yksilöhaastatteluissa esiin tuotuja kehittämiskeinoja ja niiden toteuttajia sekä näihin kohdistuvaa arvottamista. Lisäksi he analysoivat ryhmähaastatteluista ne osat, joissa kommentoitiin väittämää Maatiloilla harjoitettavan yritystoiminnan edellytykset riippuvat valtakunnallisen ja EU-tason politiikasta ja markkinoista, eikä niihin siksi voida kunnissa juurikaan vaikuttaa. Tarkastelu keskittyy yksilöhaastatteluihin, koska tavoitteena oli tuottaa yhdenlainen kokonaiskuva monialaistumisen edistämisen keinoista ja toteuttajista. Yksilöhaastatteluissa esitetyt kysymykset palvelivat erityisesti tällaista tavoitetta. Samalla luku tarjoaa suhteutustaustaa myöhemmissä luvuissa esiteltäville, asiaa eri tavoin problematisoiville ja tulkinnallisesti syventäville tarkasteluille. Luvussa 6 Jarkko Pyysiäinen erittelee varauksellista asennoitumista maatilayritysten monialaistumisen edistämistä kohtaan. Hän käyttää tarkastelunsa lähtökohtana ryhmähaastattelujen aluksi esitettyä kysymystä Pitäisikö maatilojen monialaistumista ylipäätään edistää kunnassanne?. Hänen analyysinsä keskiössä on tähän kysymykseen esitetty kommentointi, mistä nostamiinsa tulkintoihin hän peilaa myös muuta aineistoa. Luvussa 7 Jarkko Pyysiäinen ja Kari Mikko Vesala tarkastelevat pyrkimystä aktivoida viljelijöitä ja muokata heistä yrittäjämäisiä yksilöitä, mikä oli ryhmähaastatteluissa erikseen kommentoinnin aiheena väittämissä Maatilojen monialaistumista edistetään parhaiten koulutuksella, neuvonnalla ja tiedottamisella ja Maatilojen monialaistuminen on kiinni viljelijöistä itsestään. Sen edistäminen tulisi jättää heidän oman aktiivisuuteensa varaan. Luvun 7 tarkastelun empiirisenä lähtökohtana on kuitenkin yhden ryhmähaastattelun kokonaisuudessaan sisältämän keskustelun ja vuorovaikutuksen analyysi. Tämän aineisto-osan yksityiskohtaisella analyysilla tuotettuja tulkintoja peilataan sitten myös muuhun aineistoon. Luvussa 8 Ella Mustakangas erittelee haastatteluaineistoa kuntastrategian näkökulmasta. Hän analysoi ensin yksilöhaastattelujen puhetta ja sen jälkeen ryhmähaastatteluissa esitettyjä kommentteja kysymykseen kunnan strategisen toimialapreferenssin mahdollisesta vaikutuksesta maatilojen monialaistumiseen. Tämän haastatteluvirikkeen muotoilu oli ryhmähaastatteluja varten sovitettu kuntakohtaisesti. Toisessa tapauskunnassa se esitettiin muodossa: Liperissä elintarvikkeiden jatkojalostus ohjaa maatalouden kehittämistä. Maatilojen muun yritystoiminnan kehittäminen saattaa jäädä tästä syystä vähemmälle huomiolle, ja toisessa: Mäntyharju haluaa profiloitua kesämökki- ja kulttuurikunnaksi. Maatilojen muun yritystoiminnan kehittäminen tuntuu jäävän siksi vähemmälle 9\n11 huomiolle. Mustakankaan kysymyksenasetteluun sisältyy luontevasti myös kuntien välistä vertailua, mikä ei muissa luvuissa ole tarkastelun keskiössä. Viimeisessä luvussa toimittajat tulkitsevat kokoavasti sitä, miltä maatilojen monialaistumisen edistäminen näyttää sekä keskeisten politiikkojen että tapauskuntia koskevan analyysin valossa. Politiikkaohjelmien tarkastelu osoitti, että monialaisuuden edistäminen on todellakin vaarassa jäädä jonkinlaiseksi väliinputoajaksi. Tapauskuntien perusteella taas voitiin todeta, että myös kuntatason kehittämispolitiikasta on mahdollista tunnistaa sellaisia piirteitä, jotka antavat lisäsyyn kiinnittää asiaan lisää huomiota. Tapauskunnissa osataan kyllä hahmottaa, että maatilojen yritystoiminnan monialaistumiseen tarvitaan yksilö, suotuisat olosuhteet, ja yksilöä aktivoivia, heidän taitojaan lisääviä ja tukevia valmentajanomaisia toimijoita, mutta strateginen näkemys osaamiskeskittymien tapaisten mahdollisuusrakenteiden työstämisestä ei ole kehittynyt. Kun tarkasteltiin erityisesti maatalouspolitiikkaa ja maaseutupolitiikkaa tapaustutkimuksen havaintojen valossa, varauksellinen asennoituminen tuntui olevan relevantti sellaisen maatalouspolitiikan kannalta, jossa tuottajanäkökulma on hallitseva. Toisaalta monet maataloustuotannon sisäiset muutokset (urakoinnin lisääntyminen, yrityspalvelujen tarve, tilojen välisen yhteistyön lisääntyminen) avaavat maatalouspolitiikkaa monialaistumisen hyödyntämisen suuntaan. Elintarvikkeiden jatkojalostus asettaa maatalouspolitiikan valinnan eteen: joko keskitytään katsomaan asioita elintarviketeollisuuden intressien kautta, tai asetutaan edistämään ja valvomaan alan pienyritysten toimintamahdollisuuksia. Maaseutupolitiikan osalta maatilojen monialaistuminen liittyy erityisesti elinkeinopolitiikkaan, ja maaseudun pienyrittäjyyden edistämiseen. Maaseutupolitiikan lähtökohtana näyttää yhä vahvemmin olevan, että maatilojen yritystoiminta kehittyy osana maaseudun pienyrittäjyyden yleistä kehittämistä ilman erityistä huomion kiinnittämistä nimenomaan maatilakontekstiin. Kuntatason analyysimme antaisi kuitenkin aihetta tarkentaa tätä kantaa, mikäli monialaistuvien maatilojen elinkeinollinen potentiaali halutaan kokonaisuudessaan paikallisen ja alueellisen maaseudun kehittämisen käyttöön. Elinkeinopolitiikan osuutta laajan maaseutupolitiikan kokonaisuudessa ei haastatteluaineiston perusteella ole kunnissa ja alueilla mielletty siinä merkityksessään, mikä sillä maaseudun kehittämisessä on. Laajan maaseutupolitiikan vahvistamiseen ja esillä pitämiseen on siis edelleen aihetta. Tutkimuksen lopuksi jäsennetään kysymystä monialaisista maatiloista maatalouden muutoksen ja maaseudun kehityksen solmukohtana tapauskuntien haastatteluaineiston varassa. Vaikka Suomessa on jo edetty pitkälle maaseudun moninaisuuden toteamisessa, maatalouden etääntyminen tai mahdollisesti suoranainen irtaantuminen maaseudusta on vaikea ja suorastaan tavaton asia. Monialaiset maatilat ovat kuitenkin yksi käytännön osoitus muutoksesta, joka avaa uusia suuntia tilanteessa, jossa kaikki ei voi jatkua entiseltä perustalta. Itse 10\n12 muutokseen voidaan suhtautua sekä politiikka- että kuntatasolla puolustautuen tai mahdollisuuksia etsien. Oli valinta mikä hyvänsä, perustelut ja niiden punnitseminen ovat aina paikallaan. Tätä julkaisua ei olisi syntynyt ilman lukuisten ihmisten yhteistyötä ja myötävaikutusta. Kiitokset kuuluvat ensinnäkin kirjoittajille, joista Jarkko Pyysiäinen ja Ella Mustakangas ovat olleet tutkimusprojektin jäseniä, Miira Niska ja Olli Voutilainen ovat tuoneet siihen panoksensa projektin ulkopuolelta. Projektin tutkijaa, Elina Vehmastoa kiitämme haastatteluihin osallistumisesta. Tutkimuksen rahoituksesta kiitos kuuluu Maaseutupolitiikan yhteistyöryhmälle. Tutkimuksen ohjausryhmissä toimineita Paula Viertolaa, Kai Karsmaa, Eero Uusitaloa ja Markku Almia kiitämme arvokkaista kommenteista. Jaana Ahlstedtia kiitämme asiantuntevasta taitosta. Erityisen suuri kiitos tässä hankkeessa kuuluu Liperin ja Mäntyharjun edustajille, jotka osallistuivat tutkimukseen haastateltavina ja toimittivat myös käyttöömme arvokasta tilasto- ym. aineistoa. Kiitämme heitä kaikkia lämpimästi siitä ajasta ja energiasta, jolla he ovat osaltaan mahdollistaneet tämän tutkimuksen toteutumisen. Lähteet Anttiroiko, A.-V. & Haveri, A Uusi paikallinen hallintatapa. Teoksessa: Anttiroiko, A-V., Haveri, A., Karhu, V., Ryynänen, A. & Siitonen, P. (toim.). Kuntien toiminta, johtaminen ja hallintasuhteet. Kunnallistutkimuksia. Tampere: Tampereen yliopisto, Kunnallistieteiden laitos. s Billig, M Arguing and thinking. Cambridge: Cambridge University Press. 325 s. Finlayson, A Political Science, Political Ideas and Rhetoric. Economy and Society, 33(4): Mustakangas, E., Kiviniemi, M. & Vihinen, H Kumppanuus kuntatasolla maaseutupolitiikan toimeenpanossa. Maa- ja elintarviketalous 29. Helsinki: MTT Taloustutkimus. 179 s. Törrönen, J Haastatteleminen virikkeillä: virike johtolankana, pienoismaailmana ja/tai provosoijana. Sosiologia 38, 3: Vesala, K. M. & Rantanen, T Pelkkä puhe ei riitä. Maanviljelijöiden yrittäjäidentiteetin rakentumisen sosiaalipsykologian ehtoja. Helsinki: Yliopistopaino. 95 s. Vesala, K. M. & Rantanen, T. (toim.) Argumentaatio ja tulkinta. Laadullisen asennetutkimuksen lähestymistapa. Helsinki: Gaudeamus. 269 s. Vihinen, H Recognising Choice. A Study of the Changing Politics of the Common Agricultural Policy through an Analysis of the MacSharry Reform Debate in Ireland and the Netherlands. MTT Economic Research Publications s. 11\n13 Kari Mikko Vesala ja Hilkka Vihinen 2 Maatilayritysten monialaistuminen sen edistämiseen liittyvillä politiikka-aloilla Maaseutu- ja maatalouspolitiikan suhde sekä maatalouden rooli maaseudun kehittämisessä ovat Suomen maaseudun kehittämisen kannalta sekä keskeisiä että ongelmallisia kysymyksiä (vrt. esim. Hänninen 2004, s. 49, Peltola 2005). Maatalous on elinkeinona muuttunut nopeasti viime vuosikymmeninä, ja maatalouden asema maaseudun kokonaisuudessa vaihtelee merkittävästi eri (EU-)maiden välillä (Shucksmith ym. 2005, s. 1). Erityisesti teknologian kehitys, pyrkimys parantaa tuottavuutta ja maatalouden asema elintarviketeollisuuden raakaaineentuottajana ovat johtaneet siihen, ettei maatalous ole erityisen maaseutupainotteinen elinkeino. Tutkimuksen mukaan esimerkiksi OECD-maissa puolet maatalouden työllisyysvaikutuksesta kohdistuu kaupunkimaisille tai kaupungin läheisille alueille (Bollman 2006). Maatilaa on kuitenkin totuttu pitämään maaseudun toimintojen historiallisena, kulttuurisena ja taloudellisena perusyksikkönä. Maatalouteen ohjattua julkista tukea oikeutetaan nykyään ensi sijassa ympäristöperusteilla ja elinkeinon myönteisellä maaseutuvaikutuksella. Maatalousväestön tulotasotavoitteet ovat perusteluissa taka-alalla, vaikka niiden merkitys on politiikkatoimien muotoilussa edelleen suuri. Ympäristö- ja maaseutupainotus on vahvistumassa maatalouspolitiikan sisällä, kun markkina- ja hintatukea pyritään alentamaan ja tuki kanavoidaan maaseudun kehittämistukena, EU:ssa yhteisen maatalouspolitiikan ns. kakkospilarin kautta. Maatalous- ja maaseutupolitiikan yhteensovittaminen on ajankohtaista molempien politiikkojen muotoilun ja tulevan kehittämisen kannalta, siitä ovat osoituksena sekä OECD:n (Diakossavvas 2006) että EU:n (Shucksmith ym. 2005) tuoreet analyysit. Noin viidentoista vuoden hiljaiselon jälkeen maatalous on palaamassa myös yhdeksi maaseutututkimuksen keskeiseksi kohteeksi, jota on tarkasteltava analysoitaessa maaseudun muutosprosesseja, kuten teknologian kehitystä, politiikkaohjausta sekä yrittäjyyden ja työn luonteen muutosta maaseudulla (Marsden 2003). Vaikka maaseutu ei ole suomalaisittain palautettavissa maatalouteen, maatalous elinkeinona ja maatilat yrityksinä ovat olennainen ja kiinnostava osa maaseutualueiden taloudellista ja toiminnallista kudosta (Niemi & Vihinen 2003, s. 63). Politiikan tasolla loimet ja kuteet eivät vain tahdo löytää yhteistä kuviota, mistä kielivät eri politiikkaohjelmien linjaukset ja niistä käyty keskustelu. Asko Peltola (2005) tulkitsee maaseutupoliittisia kokonaisohjelmia analysoituaan, että maataloudesta on tullut suomalaiselle maaseutupolitiikalle mission impossible, jonka edessä on nostettu turhautuneina kädet ylös. Sakari Hännisen (2004, s. 49) mielestä maatalous sai neljännessä maaseutupoliittisessa kokonaisohjelmassa merkitykseensä nähden liian vähän huomiota. Peltolan ja Hännisen arvostelu 12\n14 koskee vuosien maaseutupoliittista ohjelmaa, jossa tehtiin seuraava, maatalous- ja maaseutupolitiikan yhteinen linjaus: perustuotannon ohella maataloutta ja koko elintarvikeketjua tulee tietoisesti ohjata korkean lisäarvon tuotteisiin, monipuolistaa tilojen tuotantoa ja suosia maatilojen monitoimisuutta. (Elinvoimainen 2004, s. 104). Viimeisin kansallinen maatalouspoliittinen dokumentti, Valtioneuvoston maatalouspoliittinen selonteko Eduskunnalle ( ) esittää puolestaan maatalouden mahdollisimman vapaana maaseutukytkennästä, ja vain alakohdassa, joka koskee kansallista maatalouspolitiikkaa (s. 66) luvataan yleisesti, että vahvistetaan maaseudun toimivuutta ja elinvoimaisuutta ja maatalouspolitiikan sisältöä määritettäessä otetaan huomioon sen vaikutus maaseudun elinvoimaan. Kilpailukykyisen ja monivaikutteisen maatalouden edistämiseksi lähivuosien tavoitteiksi asetetaan maaseudun elinvoimaisuuden edistäminen ja toimeentulomahdollisuuksien monipuolistaminen ja yrittäjyyden ja innovatiivisuuden edistäminen (emt., s ). Kilpailukyky ja tuottavuuden parantaminen ovat maatalouspoliittisen selonteon keskeisiä tavoitteita. Karkeasti luonnehtien voi sanoa, että maaseutupolitiikassa maatalous on yksi maaseudun elinkeinosta, ja maatilat maaseudun yrityksiä muiden yritysten joukossa. Maatalouspolitiikassa olennaista on tuotanto, joka puolestaan tapahtuu maatiloilla. Maaseutua ei voi palauttaa maatalouteen, eivätkä maatilatkaan enää liity yksinomaan maatalouteen. Maatilat näyttävät olevan se kohta, jossa eri politiikkojen tulemat yhtyvät. Maatalouden ja maaseudun suhde on moniulotteinen ja muuttuva ilmiö, ja sillä on yhä ratkaisevampi merkitys sekä maatalous- että maaseutupolitiikalle. Ruuskanen (1999, s ) pitää yrittäjyyttä vanhan ja uuden maaseutupolitiikan vedenjakajana: vanha, maatalouspolitiikan kautta tehty maaseutupolitiikka oli viljelijäkeskeistä yhteiskunnan modernisointi- ja hyvinvointipolitiikkaa, uusi taas uusia elinkeinoja, yrittäjyyttä ja maaseudun asukkaiden valtauttamista ja vastuuttamista edistävää. Ruuskasen (ema.) mukaan yrittäjyyden teema on läpäissyt maaseutupolitiikan, mutta erityisellä tavalla, joka kohdistuu maaseudun asukkaiden asenteiden muuttamiseen. Hänen tulkintansa mukaan maaseutupolitiikan yrittäjyyspuhe tähtää siihen, että harjoitetaan ja koulutetaan ihmisiä suurempaan itsenäiseen aloitteellisuuteen ja spontaaniin toimintaan (ema, s. 232) sen sijasta, että korostettaisiin yrittäjyyteen yleensä liitettyä innovatiivisuuden ulottuvuutta. Matti Vanhasen I hallituksen Yrittäjyyden politiikkaohjelma (www.vn.fi, ) puolestaan käsittelee yrittäjyyttä käytännöllisesti ja maanläheisesti. Suurin osa ohjelman tavoitteista ja toimenpiteistä liittyy erilaisten yrittäjyyden esteiden poistamiseen, joukossa on erilaajuisia lainsäädännön muutoksia tai tarkennuksia. Ohjelma lähtee siitä, että yrittäjyyttä voidaan edistää yrittäjyyskasvatuksen ja koulutuksen keinoin (emt., s. 3). Maaseutuyrittäjyyden edistämiseksi ohjelmassa on muutama erityistoimenpide, jotka koskevat 13\n15 maaseudun yrittäjyyden monipuolistumista viranomaiskäytäntöjä, säädöksiä ja palvelujärjestelmiä kehittämällä, kattavilla palveluilla maaseudun mikroyrityksille, monialaisten maatilojen sukupolvenvaihdoksia edistämällä, ja maaseudun muutoksenhallinta-koulutuspaketilla. Maaseudun yrittäjyys käsitellään samassa kohdassa maahanmuuttajayrittäjyyden, naisyrittäjyyden ja nuorten yrittäjyyden kanssa. (Emt., s. 4 5.) Maatilojen sukupolvenvaihdokset on mainittu omistajanvaihdosten edistämisen yhteydessä (emt., s. 6). Markkinoiden toimivuuden yhteydessä on otettu esille pienyrittäjien kokemat hallinnolliset ongelmat elintarvikesektorilla. Katsaus erilaisiin politiikkaohjelmiin viittaa siihen, että yrittäjyys yleensä ja monialainen maatilayrittäjyys on lupaava käsitteellinen ja poliittinen solmukohta, josta käsin voi sekä löysätä että kiristää maatalouden ja maaseudun välistä suhdetta. Kysymys monialaisesta maatalousyrittäjyydestä saa painoa ja syvyyttä käsillä olevasta maatalouden rakennemuutoksesta, jolla on sekä taloudellinen että sosiaalinen ulottuvuutensa molemmat ansaitsevat oman tarkastelunsa. Olennainen havainto on, että toimiala (maatalous) ja yritys (maatila) eivät enää jäännöksettä lankea yhteen. Tutkimuksemme tarkastelee tätä laadullisesti uudenlaista asetelmaa ja sen merkitystä maaseudun, maatalouden ja elinkeinojen kehittämisen kannalta. Tässä luvussa tarkastellaan maatilayritysten monialaistumisen asemaa niillä politiikka-aloilla, jotka ovat keskeisiä maaseudun kehittämisessä. Liikkeelle lähdetään siitä, miten yrittäjyys on sisällytetty tapaamme ymmärtää maatiloja ja maataloutta. Sen jälkeen käsitellään yleisiä lähtökohtia, joista käsin pienyrittäjyyttä tuetaan. Politiikka-aloista tarkastellaan ensimmäisenä pienyrittäjyyden edistämistä osana alue- ja maaseutupolitiikkaa. Seuraavaksi tarkastelu kohdennetaan nimenomaan monialaisen maaseutuyrittäjyyden asemaan maaseudun kehittämisessä, ja viimeisenä politiikka-alana arvioidaan monialaisten maatilojen asemaa kansallisessa maatalouspolitiikassa. 2.1 Maatilat ja yrittäjyys: ei pelkästään maataloutta Maatilat on totuttu liittämään maatalouteen: maatiloilla harjoitettava toiminta on oletettu maanviljelyksi, millä tavallisimmin on ymmärretty maatalouden alkutuotantoa, erityisesti elintarvikkeiden raaka-aineiden tuottamista. Vaikka maataloustuotantoa on harjoitettu suurtiloillakin, on Suomessa ja monessa muussa läntisen Euroopan maassa prototyyppinen maanviljelyn muoto ollut 1900-luvulla pienimuotoinen perheviljelmä, jolla on alkujuurensa talonpoikaisessa kulttuurimuodossa ja lähihistoriansa koneistuneen tuotantoteknologian yksikkönä. Maanviljely elinkeinona on ollut kehittyneissä teollisuusmaissa yhteiskunnan tukemaa ja ohjailemaa, koska on katsottu, että se on yhteiskunnan erityisenä intressinä elintarviketuotannon kansallisen omavaraisuuden takaamiseksi, tasa- 14\n16 puolisen aluetaloudellisen kehityksen, tai väestöryhmien tasa-arvoisen kohtelun vuoksi. Viimeaikaiset maatalouden ja koko elintarvikesektorin rakennemuutokset (kansainvälinen kilpailu, markkinoiden avautuminen, kaupan ja teollisuuden keskittyminen) sekä poliittinen paine vähentää maatalouteen kanavoitua julkista tukea ovat johtaneet muun muassa siihen, että maanviljelyä on ryhdytty katsomaan yritystoimintana, yrittäjyytenä. Viljelijä on haluttu nähdä talonpojan ja tuottajan sijasta maatalousyrittäjänä. Tässä roolissa viljelijältä vaaditaan kilpailukykyä, tuotantotehokkuutta, kustannustehokkuutta, yksikkökoon kasvua, tuotantoprosessin kehittämistä, tuotteen laadun varmistamista ja niin edelleen. Kilpailukykyä maataloustuotannossa edistetään erityisesti investointi- ja kehittämistuilla sekä tuotantotoimintaan ja sen kehittämiseen liittyvää neuvontaa ja koulutusta tarjoamalla. Omanlaisensa esimerkki yrittäjyyden korostamisesta maatalouden lähtökohtana on Alankomaiden taannoisen maatalousministerin ohjelma, jossa alkutuotantotilatkin nähdään yhtenä yritystoiminnan sektorina muiden joukossa. Tuossa ohjelmassa maanviljelijät hahmotetaan yrittäjinä, joiden selviytyminen ja menestyminen perustuvat heidän omaan aloitteellisuuteensa ja aktiivisuuteensa uusien toimintatapojen ja liiketoimintamahdollisuuksien tunnistamisessa ja toteuttamisessa. Valtakunnan tason politiikan tehtävänä nähdään rohkaiseminen, avustaminen, suotuisan ilmapiriin luominen, tiedon välitys ja kasvatus. New role of government is not one of direct intervention, but of indirect inducement (The Choice of Agriculture, s. 98). Tämä on kuitenkin vielä poikkeus. EU:n linjan mukaisesti maataloustuotantoa tuetaan edelleen vahvasti myös maataloustuen muodossa eli tulotukena joka perustuu siihen, että yleensä harjoittaa alkutuotantoa. Nykyisin maataloustukea perustellaan maatalouden monivaikutteisuudella eli vedotaan elintarvikkeiden turvallisuuteen ihmisten terveyden kannalta, ympäristön suojelemiseen, maisemanhoitoon ja tuotantoeläinten hyvinvointiin. Myös taloudellinen ja sosiaalinen aluevaikutus maaseudulla on esillä monivaikutteisuusperusteluissa, vaikka toisaalta maatilojen lukumäärä ja viljelijäväestön suhteellinen osuus onkin laskenut ja tuotanto on lisääntyvästi keskittymässä alueellisesti. Suomessa maatalouden tukea perustellaan lisäksi ilmasto-olosuhteista johtavalla yritystoiminnallisella kannattamattomuudella. Yrittäjyys voidaan siis sisällyttää maatalouteen ja maatalouspolitiikan muotoiluihin maanviljelijän tuotannossaan tavoitteleman kustannustehokkuuden ja kilpailukyvyn merkityksessä. Tämä ei silti tarkoita, etteikö maataloustuotantoa voitaisi samalla nähdä yrityssektorina erityisasemassa olevana ja yhteiskunnallista erityiskohtelua tarvitsevana, ja maatalouspolitiikkaa täten omanlaisenaan politiikka-alana, jota koskeva elinkeino-ohjaus on erilaista kuin muilla toimialoilla. 15\n17 Maatila voidaan siis edelleenkin liittää maatalouteen, vaikka maanviljelijää kutsuttaisiin maatalousyrittäjäksi. Tilanne on kuitenkin mutkikkaampi silloin kun maatiloilla harjoitetaan yritystoimintaa myös muilla toimialoilla kuin maataloudessa. Esimerkiksi matkailupalvelut, puunjalostus, metallituotteiden valmistus tai hoivapalvelut eivät ole maataloutta, vaikka niitä harjoitettaisiinkin maatilan yhteydessä. Kuljetuspalvelut tai koneurakointi saattavat kyllä liittyä maatalouteen sillä tavoin, että niillä palvellaan myös maatalousyrityksiä, mutta ne eivät yritystoimintana ole maatalouden alkutuotantoa. Elintarvikkeiden jatkojalostus tai suoramyynti ei myöskään kuulu maatalouden alkutuotantoon. Näitä kaikkia, ja useita muita yritystoiminnan aloja harjoitetaan nykyään maatiloilla. Tällaisia maatiloja, joilla harjoitetaan sekä maatalouden alkutuotantoa että jotain muuta yritystoimintaa, kutsutaan monialaisiksi maatilayrityksiksi. Monialaiset maatilayritykset ovat elävä osoitus siitä, että maatilat eivät välttämättä liity pelkästään maatalouteen, ja erityisesti eivät pelkästään maatalouden alkutuotantoon. Se, kutsutaanko maanviljelijää maatalousyrittäjäksi tai monialaiseksi maatilayrittäjäksi ei edellä todetun valossa ole suinkaan pelkkää retoriikkaa. Vaikka toimijat pysyisivät ennallaan, toiminnalliset roolit vaihtuvat nimikkeiden myötä. Varsin yleinen oletus lienee, että yrittäjän roolinotto edistyy esimerkiksi viljelijöiden sukupolven vaihdosten myötä. Yhtä kaikki, poliittisena tavoitteena roolisiirtymä viljelijästä yrittäjäksi on selkeästi ja laajasti julkipantu (ks. esim. Alasuutari 1996, Ruuskanen 1999, Phillipson ym. 2004). Sen sijaan ero maatalousyrittäjän ja monialaisen maatilayrittäjän välillä on harvemmin artikuloitu ja usein jätetty hämärän peittoon. Rajanveto ei käytännössä aina olekaan yksiselitteistä sen kummemmin yritystoiminnan tilastoluokittelujen (ks. tarkemmin luku 3) kuin viljelijän omaksumien roolien tai identiteettien tasolla (Vesala & Rantanen 1999, Vesala & Peura 2002). Maatalouden alkutuotannon ja muun yritystoiminnan välisen erottelun periaatteellinen painoarvo on silti merkittävä. Maatilaa kulttuurisena käsitteenä ja taloudellisena yksikkönä ei voida enää yhdistää yksioikoisesti ja yksinomaan maatalouteen Pienyrittäjyyden julkisen tuen lähtökohtia Perusmaatalouden ulkopuolelle laajeneva monialainen maatilayrittäjyys avaa maatalouspolitiikasta poikkeavan tulokulman maatiloihin ja yrittäjyyskorostuksen merkitykseen maatilojen yhteydessä. Monialaisuudessahan on kysymys siitä, että maatiloilla harjoitetaan maatalousyrittäjyyden lisäksi myös jotain teollisen, palvelujen tai kaupan alan pienyritystoimintaa. Niinpä puhutaan esimerkiksi maatilakytkentäisen pienyritystoiminnan tukemisesta (ks. luku 3). Monialaista maatilayrittäjyyttä onkin perusteltua lähestyä myös yleisestä pienyrittäjyyden edistämis- ja tukipolitiikan näkökulmasta. 4 Monitoimisuus, johon yritystoiminnan monialaistumisen lisäksi sisältyy maatilan ulkopuolinen palkkatyö osana maatilan tulonhankintaa, osoittaa myös tätä seikkaa (Eikeland 1999, Peltola 2000). 16\n18 Pienen ja keskisuuren yritystoiminnan tukeminen julkisin varoin on joko markkinaperusteista tai yhteisöperusteista. Storeyn (2005) mukaan julkisen intervention tavallinen lähtökohta on havainto, että pienten yritysten asema on epäedullinen suuryrityksiin verrattuna. Hänen mukaansa kolme informaation kulun vajavaisuuteen liittyvää ongelmaa markkinoilla toimii perusteena julkiselle interventiolle. Ensinnäkin, yksilöt tai ihmisryhmät eivät ole tietoisia pienyrittäjäksi ryhtymisen mahdollisista hyödyistä itselleen (palkkatyökulttuurin suosiessa suuryrityksiä). Toiseksi, pienyrittäjät eivät oivalla asiantuntijaneuvonnan tarjoamia hyötyjä (esimerkiksi siksi, että eivät tutustu yksityisiin asiantuntijapalveluihin niiden aiheuttamien kustannusten pelossa). Kolmanneksi, rahoittajaorganisaatiot eivät kykene tarkasti arvioimaan pienyritysten elinkelpoisuutta ja helposti yliarvioivat riskin näiden kohdalla, jolloin pienyrityksille rahoituksen järjestäminen on vaikeampaa kuin suurille yrityksille. Lisäksi julkisen intervention peruste voi Storeyn mukaan olla se, että yritystoiminnasta katsotaan olevan merkittäviä taloudellisia hyötyvaikutuksia yhteisölle, mutta yrittäjät eivät riittävästi harjoita sitä odotettavissa olevien hyötyjen vähäisyyden tai niiden menettämisen uhkan vuoksi. (Storey 2005, s. 476) Storeyn (2005) mukaan viimeisimpänä mainittu julkisen intervention peruste on ollut käytössä silloin kun monet hallitukset ovat tukeneet pienyrittäjyyttä teknologiaa ja luonnontieteitä hyödyntävillä aloilla. Tällaisilla aloilla pienten yritysten innovointihalukkuutta rajoittaa mahdollisuus, että innovaation kehittämiseen sijoitettu panostus ei koidu yrittäjän omaksi hyödyksi, koska myös kilpailijat ottavat innovaation käyttöönsä. Innovaatioiden synty on kuitenkin yhteisön edun mukaista, joten julkinen tuki innovointiin kannustamiseksi on perustelua. Edellä mainitut perusteet osoittavat tietyntyyppisiin toimenpiteisiin. Yrittäjäuraa koskevan tietoisuuden nostamiseksi on pyritty vaikuttamaan ihmisten asenteisiin ja kannustamaan heitä ryhtymään yrittäjäksi. Tunnetuin esimerkki lienee Margaret Thatcherin konservatiivihallituksen yrityskulttuuriohjelma 1980-luvulla Isossa-Britanniassa (Heelas & Morris 1992). Sen tavoitteena oli muuttaa koko väestön sosiaalisia asenteita suuryritysten ja julkisen sektorin tarjoamaan palkkatyöhön luottavasta riippuvuuskulttuurista kohti aktiivista yrittäjyyskulttuuria, jossa työpaikkoja syntyy omia yrityksiä perustavien kansalaisten aktiivisuuden tuloksena. Tavallisempaa on ollut kohdistaa asennemuokkaus johonkin tiettyyn väestönosaan tai ryhmään, kuten nuoriin, naisiin tai maahanmuuttajiin. Pienyrittäjien tietoisuutta asiantuntijapalveluiden hyödyistä on lisätty tarjoamalla näille neuvontapalveluja markkinahintoja edullisemmin, esimerkiksi järjestämällä julkisin varoin ylläpidettyjä palveluja tai korvaamalla yrittäjille osan näiden käyttämien yksityisten palveluiden kustannuksista. Kilpailukykyisten ja elinkelpoisten pienyritysten rahoitusjärjestelyjen edistämiseksi on julkisin varoin tarjottu lainan takauksia, korkotukia, investointitukia ja niin edelleen. Neuvontapalvelujen merkitys on ilmeinen myös rahoitusjärjestelyissä. 17\n19 Storeyn (2005) mukaan OECD-maiden hallitukset ovat viime vuosina ajaneet varsin aktiivisesti pienyrittäjyyden edistämispolitiikkaa, erityisesti Euroopassa mutta myös Yhdysvalloissa, missä virallisesti ei korosteta pk-sektoria omana politiikka-alueenaan vaan puhutaan yleisestä kilpailupolitiikasta. Yhtä kaikki, Storeyn tarkastelemissa ohjelmaesimerkeissä näkyy, että pienyrittäjyyden edistämispolitiikkaa on toteutettu vaihtelevilla keinoilla, kuten asennekampanjoilla, yrittäjyyskasvatuksen ja yrittäjyystaitojen lisäämiseen tähtäävän koulutuksen tarjonnalla, neuvontapalvelujen tehostamisella, rahoitusjärjestelyjen edesauttamisella ja myös esimerkiksi yritystoiminnan sääntelyyn ja valvontaan liittyvän byrokratian helpottamisella 5. Omanlaisenaan keinojoukkoja voidaan erottaa toimialatason innovatiivisuutta lisäämään ja edesauttamaan pyrkivät keinot, joilla aktiivisesti synnytetään yritystoimintaa mahdollistavia ja edesauttavia ympäristöjä, kuten yrityshautomoja, osaamiskeskuksia tai tiedepuistoja. (Storey 2005) Viimeksi mainitut keinot voidaan nähdä omanlaisinaan siksi, että ne on liitetty tietoyhteiskunnalle ominaisen kilpailutalouden yrittäjyyspolitiikkaan, jonka yksi lähtöoletus on alueellisten tai paikallisten yritysklustereiden keskeisyys kilpailukyvyn kannalta välttämättömien innovaatioiden kehittymisessä (Audretsch & Thurik 2006, s ). 2.3 Pienyrittäjyyden edistäminen osana alue- ja maaseutupolitiikkaa Pienyrittäjyyttä edistämällä ja tukemalla hallitukset tavoittelevat erilaisia taloudellisia yhteisövaikutuksia, kuten työllisyyttä ja taloudellista kasvua, kilpailukyvyn vahvistumista tai alueiden kehitystä (De 2000). Innovaatioiden edistämiseen perustuva yrittäjyyspolitiikka on kiinnostava esimerkiksi maaseudun kehittämiseen liitettynä, sillä siinä yhdistyy erityisesti kaksi viimeksi mainittua tavoitetta. Lowen ja Talbotin (2000) mukaan julkista tukea pienyrittäjyydelle voidaan maaseudun kehittämisen yhteydessä perustella paitsi markkina-argumenteilla, myös sosiaalis-taloudellisilla ja hallintaan liittyvillä argumenteilla. Pienyritysten epäedullinen asema suuriin yrityksiin verrattuna on heidän mukaansa erityisen painava peruste maaseudun yhteydessä, sillä pienyritysten suhteellinen merkitys on suuri juuri maaseutualueilla (ks. myös Shields 2005). Maaseudun sosio-ekonomisen rakenteen elinvoimaisuuden kannalta on pienyrityksillä heidän mukaansa erityinen funktio siten, että pienyritystoiminta on maaseudulla vahvasti sosiaalisiin suhteisiin ja rakenteisiin kietoutunutta ja uppoutunutta, ja siten sosiaalista koheesiota ja integraatiota edesauttavaa. Tältä kannalta eivät ainoastaan kasvuyritykset vaan myös muut palveluja tarjoavat ja työpaikkoja ylläpitävät pienyritykset ovat tukemisen arvoisia (s , ks. myös Elinvoi- 5 Storey ei nosta Regularoty policy -kysymystä erityisesti esiin, emmekä mekään. Se on yleensä hahmotettu yhtenä yritystoiminnan esteenä, (ks. tark. Horst ym. 2000). 18\n20 mainen maaseutu yhteinen vastuumme, s ). Hallinnan kannalta muotoiltuna kysymys on myös siitä, että pienyritysten keskeinen rooli maaseudulla tekee niistä tärkeän välineen yleisesti maaseudun kehittämispolitiikan, ei vain esimerkiksi työllisyyden tai taloudellisen kasvun kannalta. Maaseudun pienyritysrakenteen on usein todettu nojaavan alkutuotantoon ja painottuvan vähenevän työvoiman tai pysähtyneen kasvun aloille. Maaseutuyrittäjyyden ongelmana ovat varsinkin pitkät etäisyydet ja paikallisten markkinoiden pienuus, mikä edelleen korostuu muun muassa viljelijäväestön vähenemisen ja maaltamuuton myötä (Bryant 1989, s , Katajamäki ym. 2001, s. 33, Lievonen & Lemola 2004, s. 63, Niittykangas 1993, Storhammar & Virkkala 2003, s. 27). Bryant (1989) varoittaa katsomasta maaseudun rakennemuutoksia yksinomaan epäedullisena taantumisena, johon on yritettävä sopeutua makrotason poliittisen ohjauksen ja keskittyneiden markkinavoimien sanelemien ehtojen puitteissa. Bryantin mukaan (ks. myös Anderson & McKain 2004) muutoksissa voidaan nähdä myös uusia mahdollisuuksia, joiden tunnistamiseen ja hyödyntämiseen tulisi panostaa. Tämä edellyttää hänen mukaansa yrittäjyyttä; aloitteen ottavaa (proaktiivista) toimintaa, jossa myös ollaan valmiita etsimään uusia yritystoiminnan muotoja tai kehittämään totuttua yritystoimintaa uusille uomille. Bryant painottaa maaseudun rakennemuutoksen yhteydessä sellaisten politiikkatoimien merkitystä, joilla tuetaan yrittämistä mahdollistavaa toimintaympäristöä. Bryant ottaa tämän ulottuvuuden esiin maatiloihin liittyen, mutta samoja ajatuskulkuja on löydettävissä yleisemminkin alueiden kehittämisessä. Erityisesti uusimmissa kansallisen aluepolitiikan strategioissa korostetaan elinvoimaisen toimintaympäristön kehittämistä, innovaatiotoiminnan edellytyksiä sekä työmarkkinoiden toimivuutta. Innovaatiolla on yrittäjyyden yhteydessä useita merkityksiä (Swedberg 2000, Storhammar & Virkkala 2003). Uudenlaisen tuotteen tai keksinnön lisäksi sillä viitataan muun muassa uusien markkinoiden, raaka-aineiden tai toimintatapojen käyttöönottoon. Joka tapauksessa kysymyksessä on suhdekäsite, joka kuvaa yritystoiminnan uudistumista ja muutosta aiempaan tai totuttuun verrattuna. Yleisen tai alueellisen innovaatiopolitiikan taustalla on taloudellisen kilpailun aiheuttama yrityssektorien uudistumisen vaade 6, johon reagoidaan erityisesti osaamista, tietoa ja teknologiaa hyödyntäviä ja edellyttäviä yrityssektoreita kehittämällä (Alarinta 1999, Lievonen & Lemola 2004, Porter 2000, Virkkala 2007). Maaseudun pienyrittäjyyden edistämisessä on alueellinen innovaatiopolitiikka liitetty aluekohtaisten vahvuuksien ja osaamisten kehittämiseen ja keskittämiseen. Anttiroiko ja kollegat (2006) korostavat osaamis- ja yrityskes- 6 Ks. esim. Alueellisen yritys- ja innovaatiotoiminnan selvitysraportti, joka valottaa asiaa otsikkotasollakin: Vaurastuminen kansallisena velvollisuutena. (Valtioneuvoston kanslia 2006). 19


Kroatia maksaa sodassa raiskatuille - Ulkomaat - Helsingin Sanomat\nZagreb. Kroatian parlamentti hyväksyi perjantaina lain, jolla maksetaan korvauksia Jugoslavian hajoamissodissa vuosina 1991–95 raiskauksen uhreiksi joutuneille. Lain mukaan uhrit saavat sadantuhannen kunan (noin 13 000 euron) kertakorvauksen ja 2 500 kunan (330 euron) kuukausittaisen tukirahan.\nZagreb.Kroatian parlamentti hyväksyi perjantaina lain, jolla maksetaan korvauksia Jugoslavian hajoamissodissa vuosina 1991–95 raiskauksen uhreiksi joutuneille. Lain mukaan uhrit saavat sadantuhannen kunan (noin 13 000 euron) kertakorvauksen ja 2 500 kunan (330 euron) kuukausittaisen tukirahan.