Vuosijulkaisu 2009 APUTASSU - PDF\nVuosijulkaisu 2009 APUTASSU\nDownload "Vuosijulkaisu 2009 APUTASSU"\n1 Vuosijulkaisu 2009 APUTASSU\n2 Mainiot ulkoilumahdollisuudet, rauhallinen ympäristö ja asiantunteva henkilökunta Maskun Neurologinen Kuntoutuskeskus on Suomen ainoa yksinomaan neurologisten sairauksien kuntoutukseen ja sopeutumisvalmennukseen perehtynyt yksikkö. Kuntoutujan käytössä ovat monipuoliset fysio- ja toimintaterapiatilat, uima- ja terapia-allas sekä moniammatillisen henkilökunnan palvelut. Maskussa kaikki tilat ovat esteettömiä. Voit tulla kuntoutukseen mistä päin Suomea tahansa yhdessä aputassusi kanssa! Tervetuloa Maskuun! Maskun Neurologinen Kuntoutuskeskus Kysy lisää juuri sinulle sopivista palveluistamme! Puh. (02) tai s-posti Kuva: Frans Raulo Petri Ikola ja Tessa, Heidi Huttunen ja Kusti, Mika Hautamäki ja Blues, Henna-Liisa Kaihovirta ja Bona, Pirjo Talja ja Bruno, Raili Virtaranta ja Bumba.\n3 APUTASSU Vuosijulkaisu 2009 ISSN Julkaisija Avustajakoira Assistenthund ry Päätoimittaja Soile Englund Kiskontie 17 A Helsinki puh: Sivunvalmistus ja painotyöt Painola - Kaarina Kansi: Avustajakoirakouluttaja Leena Rajala ja avustajakoira Bona. Kuva: Åsa Österberg Avustajakoira ry Puh Puheenjohtaja Pekka Hätinen Hietapellontie 32 B, Helsinki sähköposti: Sisällysluettelo Puheenjohtajan palsta... 4 Avustajakoiran hakeminen... 5 Sihteerin kynästä... 6 Päätoimittajan mietteitä... 7 Royal Canin tukemaan avustajakoiria... 8 Avustuksia ja lahjoituksia aputassuille... 9 Kustin kanssa kaikkialla Bruno & minä Aputassutuotteet Meidän tarina, Mika Hautamäki ja Blues Kun tyttö koiran kohtasi Hipan erilainen koulutie Aputassujen tukijaos vierailulla Avustajakoirakoululla Peruspalveluministeri Paula Risikko tapasi avustajakoiria Helsingin Seudun kennelpiiri tukee avustajakoiratoimintaa Avustajakoirista saatiin kaivattua tutkimustietoa Työkoirakollega opaskoira Tervehdys Englannista Viisas ja valloittava Veli Avustajakoira Kukan kohtalokas tarina Runoja Ninnun tsemppivuosi Lehtimäen kesätapahtuma Aputassun Ystävät Yhdessä Avustajakoirat ja lainsäädäntö Avustajakoira mallina robotille Kohtaan avustajakoiran miten toimin? Lämpimät kiitokset Aputassu-ristikko sivu Hallitus: Mikko Arola, vpj Hannu Rinne, sihteeri Ulla Ayrer Mari Koivisto Reetta Mikkonen Frans Raulo sähköposti: AVUSTAJAKOIRAKOULU: Kouluttajat: Leena Rajala Reetta Mikkonen Stina von Bondsdorff Elisa Forsman, kennel ja jalostus Axxell, Brusaby Avustajakoirakoulu Brusabyvägen KEMIÖ. Kummikoira-asiat: Aputassujen tukijaosto Eeva Anttinen puh , APUTASSU on Avustajakoira ry:n vuosijulkaisu. Sivuilla esiintyvät päähenkilöt edustavat nuorta ja tärkeää haaraa ikivanhassa koira-alan ammattikirjossa. Avustajakoiria on koulutettu maassamme vuodesta 1994 lähtien. Aputassut työskentelevät käyttäjänsä palveluksessa kaikkialla missä niitä tarvitaan ja tarvetta löytyy enemmän kuin osaamme kuvitellakaan. Kouluttajien puhelin: aputassut aina palveluksessa Avustajakoira Assistenthund ry Tue koulutusta, tiedotusta, peesaritoimintaa, jäsen- ja kannatusmaksut, lahjoitukset Kannatusjäsenmaksut: yksityishenkilöt 20 yritykset ja yhteisöt 50 OP Lahjoitukset kummikoirien hankkimiseksi OP /Kummikoira Lisää maksutietoihin yhteystiedot niin saat uusimman Aputassulehden Yhdistyksen toimialue on koko Suomi Kotipaikka Lappeenranta 3\n4 P UHEENJOHTAJAN PALSTA Kuva: Åsa Österberg Avustajakoirien rahoitus on viime vuodet pysytellyt suunnilleen samalla tasolla. Invalidiliitto pystyy RAY:ltä saamansa avustuksen kautta kustantamaan 4-5 koiraa vuodessa. Avustajakoirayhdistys on pystynyt paikkaamaan tarvetta 2-4 koiralla. Hakijoita tulee kuitenkin koko ajan lisää. Jonossa on kymmeniä koiran käyttäjiksi soveliaita ihmisiä. Yhdistyksemme asiat pyörivät vapaaehtoisten toimijoiden varassa. Olemme onnistuneet yksittäisten kontaktien ja säätiöiden kautta saamaan vuosittain lahjoituksia uusien koirien hankintaan. Meillä on Aputassujen tuki jaosto, joka on paneutunut tähän asiaan. Varainkeruu on ollut myös yhdistyksen puheenjohtajan ja hallituksen tärkeitä painopistealueita. Meidän mahdollisuutemme rahoittajana ei voi kuitenkaan nykyisestä kovin paljon lisääntyä ilman, että alamme käyttämään ammattimaisia varainhankkijoita. Se kuitenkin maksaa, eikä lopputulos ole välttämättä parempi. Avustajakoirayhdistys on koirien käyttäjien yhdistys. Me järjestämme tapaamisia, leirejä jne. Tiedotus tapahtuu netin, tiedotteiden ja Aputassu-lehden avulla. Tämä ns. varsinainen toiminta on yhdistyksen päätarkoitus. Nyt varsin suuri osa vapaaehtoisten energiasta menee varojen keräämiseen uusille koirille. Tämä toiminta tulee varmankin aina olemaan osa yhdistyksemme toimintaa. Se ei saisi kuitenkaan olla päätyö. Siksi katse suuntautuu jälleen kerran valtiovallan suuntaan. Peruspalveluministeri Paula Risikko vastaa hallituksessa avustajakoiriin liittyvistä asioista. Hän tuntee asiamme melko hyvin. Minulla oli muissa yhteyksissä mahdollisuus tavata hänet. Avustajakoira Hippa oli mukana tapahtumassa. Koirista tuli tietenkin puhe ja ministeri totesi, että hän ei ole asiaamme unohtanut. Hän vieraili myös pohjanmaalla kahden avustajakoiran käyttäjän kotona ja oli kovin mielissään onnistuneesta tapaamisesta. Syytä on siis jälleen toivoa, että avustajakoirien rahoitusasia saataisiin kuntoon. Eräs jäsenistämme oli hakenut vakuutusyhtiöltään korvausta avustajakoirasta ja sieltä viesti oli ollut positiivinen, mutta he eivät ota asiaan kanta ennen kuin Sosiaali - ja terveysministeriö on antanut asiaa koskevat ohjeet. Toivottavasti viimeinkin pääsisimme samalle viivalle opaskoirien kanssa. Tänä vuonna on töissä eri puolilla maata 44 avustajakoiraa. Joukkomme on hiljalleen kasvanut. Avustajakoiran ja käyttäjän yhteistyö tarkistetaan joka toinen vuosi taidontarkistuskokeessa. Kokeet on perinteisesti pidetty yhdistyksen kesäleirin yhteydessä Lehtimäellä. Aikataulu leirillä on muodostunut tiukaksi ja varsinkin tuomarit joutuvat tekemään pitkää päivää. Tämän vuoden aikana tulee harkittavaksi taidontarkistuskokeen jakaminen eri aikoihin ja eri paikkakunnille. Invalidiliitto vastaa kokeiden järjestämisestä, mutta ne on aina tehty hyvässä yhteistyössä Avustajakoirayhdistyksen kanssa. Tästä ja muistakin asioista yhdistyksen hallitus tiedottaa vuoden mittaan. Tapaamisiin yhdistyksen tilaisuuksissa vuoden aikana. Ottakaa yhteyttä, jos on kysyttävää tai uusia ideoita. Pekka Hätinen Avustajakoirat Assistenthund ry puheenjohtaja 4\n6 Sihteerin kynästä Olen taas pelipaikalla äkillisen ja pitkän sairaustapauksen jälkeen. Tapaus oli äkillinen ja vakava, mutta ei ollut vielä minun aikani lähteä tästä elämästä. Selviytymistäni ihmettelivät myös hoitavat lääkärit. Onnekseni paikalla oli erittäin pätevä ja kokenut lääkäri, jonka puukko pelasti minut. Se minusta ja sitten yhdistyksen asioihin. Sähköinen viestintä valtaa alaa kaikessa viestinnässä, siksi yhdistyskin siirtyy enenevässä määrin tiedottamisessaan sähköiseen viestintään. Sihteerin työ helpottuu ja voidaan pienimmätkin asiat saada nopeasti jäsenistön tietoon. Vain ne joilla ei ole sähköpostia, saavat edelleen jäsenkirjeen. (noin 10 henkilöä) Osoitteenmuutokset, koskee myös sähköpostia, pitää aina tehdä sihteerille, koska vain se takaa että tiedot pysyvät oikeina ja muutetaan välittömästi. Koska sääntömuutokset eivät ole vielä tulleet, pidetään yhdistyksen vuosikokous Nokian Edenissä Kokous pidetään lauantaina 14pv. alkaen klo Kokoukseen osallistujilla on mahdollisuus yöpyä hotellissa, yhdistys maksaa yöpymisen. Joissain yhdistyksen tapaamisissa on pieni omavastuuosuus kuten esimerkiksi viime pikkujouluissa. Muistattehan maksaa omavastuun ja mielellään ilman turhaa muistutuskierrosta, se on mukavampaa meille kaikille. Niin meille, jotka järjestämme tapahtumat vapaaehtoisella työpanoksellamme kuin kaikille osallistujille. Sitten Viljon kuulumisia. Sanotaan että ihminen on keräilijä luonteeltaan, mutta niin on aputassu Viljokin. Lenkillä ollessamme se tekee erinäisiä reissuja poistuen välillä näköpiiristä, kuitenkin se pitää koko ajan yhteyttä ja tulee vihellyksestä katsomaan mikä hätänä. Se tuo kaiken minkä se katsoo luontoon kuulumattomaksi. Eniten se on tuonut olutja juomapulloja sekä purkkeja. Valikoimiin kuuluu myös hanskoja ja lakkeja sekä rahapussi joka sisälsi vähän yli 200 rahaa. Omistaja selvisi rahapussissa olleiden korttien perusteella. Palkkiokin Viljolle luvattiin, mutta se on varmaan vahingossa unohtunut. Ettei valikoima olisi liian yksipuolinen, kesällä löytyi myös kaksi mankeloitua ja rullalle laitettua lakanaa ja tyynyliinaa, joten lakanoissa nukutaan. Koitti uusivuosikin, ja uudenvuoden aamulenkillä oli taas haisteltavaa ammutuissa rakettien hylsyissä. Nuuskiminen tuotti taas tulosta, kaksi ampumatonta rakettia. Sitten tuli kesä, ja RMJ:n juhannusjuhlat Kirjurinluotoon. Viljokin päätti siirtyä vaatelinjalle. Oli sunnuntaiaamu, ja tapansa mukaan Viljo häipyi puistossa olevaan metsäsaarekkeeseen. Pian herra ilmestyi jokin valkoinen vaate suussaan, se oli naisten toppi. Viljo teki vielä kaksi reissua oletettavasti samaan paikkaan, ensin tuli rintaliivit ja sitten pikkuhousut. Enää en uskaltanut päästää Viljoa vapaaksi, tiedä mitä sieltä olisi seuraavaksi tulla tupsahtanut. Koskaan en ole opettanut sitä hakemaan tai tuomaan luonnosta mitään, se vaan on tehnyt sen omasta halustaan, tehden näin oman osuutensa luonnon siistimiseen. Jokaisen meidän on tehtävä jotain leipämme eteen, joten Viljo tekee sen omalla tavallaan keräämällä rahanarvoista palautus tavaraa ja tienaamalla näin omat ruokansa. Hyvää alkanutta vuotta 2009 toivovat Hannu ja Viljo Viljo ja tyttöystävä. Viljo harrastuspuuhissa. Hannu ja Viljo. 6\n7 Päätoimittajan mietteitä Viime kevään jäsentiedotteessa kerrottiin, että Aputassu etsii uutta päätoimittajaa. Mielessä hypähti mukavasti, kun luin asiasta eikä tarvinnut kovin kauaa miettiä, kun jo soitin Avustajakoirayhdistyksen sihteeri Hannu Rinteelle ja kyselin mitä kaikkea päätoimittajan tehtäviin kuuluu. Olen vuosien varrella kirjoittanut jonkin verran lehtiin ja tiedottanut ja Kynnyslehden toimitusneuvostossa olen ollut monta vuotta. Mutta että ihan päätoimittajaksi! Keskustellessamme Hannun kanssa selvisi, että lehden taitto tehdään painotalo Painolassa, taittohommat kun eivät ole minulle tuttuja, mutta kuvankäsittely, kirjoittaminen ja materiaalin kokoaminen sujuu. Siispä uskaltauduin laittamaan hallitukselle hakemuksen ja viestin missä kerroin, että olisin kiinnostunut tekemään Aputassua. Ja niin sitten Lehtimäellä viime kesänä sain tietää että hallitus oli sitä mieltä, että minä sopisin Aputassun tulevaksi päätoimittajaksi. Olen nyt koonnut ensimmäisen lehteni ja mieli on hyvä urakan jälkeen. Kiitos teille kaikille, jotka osallistuitte lehden tekoon, niin juttuja kirjoittamalla ja kuvia ja mainoksia lähettämällä. Aikaa lehden tekemiseen ei ollut niin paljon kuin tavallisesti, minähän aloitin vasta syksyllä ja kunnianhimoinen tavoite oli saada lehti valmiiksi vuosikokoukseen helmikuun puoleen väliin, se ei sentään vielä onnistunut. Jatkossa aikaa tulee olemaan enemmän, sillä uuden hyväksytyn sääntömuutoksen mukaan vuosikokous on jatkossa pidettävä huhtikuun loppuun mennessä. Aputassun tekemisessä kaikki oli uutta niin että aikaa meni varmaan enemmän kuin tulevien numeroiden kanssa. Ja oma sairastumiseni vuoden alussa hidasti lehden tekoa, samoin vielä Painolan loma-ajat. Mutta tässä lehti nyt vihdoin on. Toivon että lehdestä on iloa lukijoille ja että sisältö kiinnostaa teitä. Tämä oli ensimmäinen Aputassuni, lehden teko oli myös harjoittelua, kun ajan itseäni sisään lehden tekoon ja moni asia tulee opittua tietysti myös kantapään kautta. Varmaan parannuksiakin tarvitaan. Niinpä laittakaa vinkkiä jos haluaisitte muutoksia lehden visuaaliseen ilmeeseen ja myös millaisia juttuja olisi mukava lukea seuraavasta Aputassusta ensi vuonna. Ja kaikki jutut ja kuvat ja ilmoitukset ovat aina tervetulleita milloin vain vuoden mittaan. Aputassulehtihän ilmestyy vain kerran vuodessa ja niinpä yhdistyksen kotisivuille on tarkoitus saada mahdollisimman paljon ajankohtaista tietoa. Sivuille on tulossa myös nettipainike, jonka avulla lahjoitusten tekeminen aputassuille on entistä helpompaa. Lehden teossa olen saanut paljon apua Rinteen Hannulta, yhdistyksen sihteeriltä ja Janette Lindroos, edellinen päätoimittaja, on kärsivällisesti vastannut viesteihini ja ky- symyksiini, kiitos heille! Samoin kotijoukot ovat tukeneet minua ja työtoverini Kynnykseltä on jaksanut auttaa erilaisten teknisten ja muidenkin ongelmien kanssa joita tielleni on tupsahtanut, suurkiitokset heillekin. Ja Åsa Österberg Kemiön Avustajakoirakoululta on ollut aivan ihana, hän on lähettänyt minulle paljon kuvia opiskelevista koirista. Moni kuva on tässä lehdessä ja kuvista on varmasti iloa vielä monessa uudessa Aputassun numerossa. Lämmin kiitos vielä kaikille lehteen kirjoittaneille, niin meidän omalle aputassuväelle kuin yhteistyötahoillemme, jotka suhtautuivat innostuneesti ja positiivisesti juttupyyntöihini. Ja rinnalla tässä lehdenteossa on kulkenut oma ihana Ansaaputassuni. Oikein mukavaa vuotta 2009 kaikille, Soile Englund ja Ansa 7\n8 Royal Canin tukemaan avustajakoiria! Ahti ja Kusti Kuva: Åsa Österberg Syksyllä tipahti postiluukusta Avustajakoirayhdistyksen kirjekuori sisältäen kaksi kirjettä; sihteerin kirje ja kirje Royal Caninilta. Royal Caninin kirjeen oli allekirjoittanut toimitusjohtaja Jari Pajula. Ja kirjeen sisältö oli, että avustajakoirat saavat lähtien 40%:n alennuksen Royal Caninin ruuista. Kirje oli todella tervetullut meille koiran käyttäjille, hienoa että Royal Canin tukee näin avustajakoiratoimintaa. Toimitusjohtaja Jari Pajula kertoo tutustuneensa avustajakoiratoimintaan Kemiön Avustajakoirakoulun kautta. Aloite yhteistyöhön tuli koulun kouluttajilta Leena Rajalalta ja Reetta Mikkoselta. Royal Caninilla oltiin kyllä tietoisia Avustajakoirakoulusta ja siellä tehtävästä työstä. Koulun yhteydessähän on oma eläinklinikka ja Royal Caninin edustajat käyvät siellä usein ja he olivat tuoneet tietoa aputassuista Royal Caninin toimistolle asti. Tietoa avustajakoirista ja niiden olemassa olosta on tullut Royal Caninille myös Eläinlääkäriasema Mevetin, erityisesti eläinlääkäri Lotta Axelssonin sekä Invalidiliiton Anu Purolan kautta. Myös Rahaautomaattiyhdistys avustajakoirien rahoittajana on tuttu taho. Yhteistyö Avustajakoirakoulun ja Royal Caninin kesken sujuu hyvin ja koulun koirat ovatkin jo kauan aikaa syöneet Royal Caninin ruokaa pennusta asti. Avustajakoirat kouluttajineen ovat puolestaan tuoneet esiin osaamistaan mm. Royal Caninin standeilla erilaisilla messuilla. 8 Viime kesänä Avustajakoirayhdistyksen puheenjohtaja Pekka Hätinen ja sihteeri Hannu Rinne kävivät tapaamassa Jari Pajulaa ja kertoivat avustajakoiratoiminnan tämänhetkisestä tilanteesta. Royal Caninillakin oli uutta tietoa se, että yhteiskunta ei kustanna avustajakoirien kuluja samalla tavoin kuin näkövammaisten opaskoirien kulut, mm. ruoka, kustannetaan. Antoisan tapaamisen lopputuloksena oli sopimus että vuoden 2009 loppuun saakka avustajakoirat saavat 40 %:n alennuksen Royal Caninin ruuista lemmikkitarvikeliikkeistä joiden tuotevalikoimiin Royal Canin kuuluu, ei kuitenkaan Stockmanneilta. Sopimus on uusittavissa, jos molemmat osapuolet niin tahtovat. Kävin miellyttävän keskustelun Jari Pajulan kanssa ja hän kertoi edelleen, että heille tuli todellakin täytenä yllätyksenä tieto, että avustajakoirat ja opaskoirat eivät ole tasa-arvoisessa asemassa käyttäjän kulujen suhteen vaikka molemmat ovat arvokasta työtä tekeviä työkoiria. Royal Caninin taholta tahdotaan tukea ja kunnioittaa avustajakoirien koulutusta ja myös koirien käyttäjiä antamalla tämä alennus koiran ruuasta. Royal Canin haluaa tarjota parasta mahdollista ruokaa avustajakoirille pennusta eläkeikään asti. Ja sitähän kuluu, ruoka kun aina maistuu aputassuille. Sen tietää myös Jari Pajula, sillä epäilenpä, että yhtenä taustavaikuttajana saamallemme alennukselle on Ahti. Keskustellessamme Jarin kanssa kävi ilmi, että myös hänellä on labradorinnoutaja, 3,5 vuotias ja nimeltään Ahti. Ja että Ahti on kotoisin Kemiöstä. Laskin päässäni 2+2 ja kysyin yllättyneenä kuuluuko Ahti a-pentueeseen. Ja kuuluuhan Ahti. Minun Ansani on samaa a-pentuetta ja luulin tuntevani a-pentueen koirat, mutta Ahti oli täysi yllätys. Oli hauskaa löytää salainen broidi. Ahti on ainoa a-pentueesta joka ei lähtenyt töihin ja Jari Pajulalla oli mahdollisuus ostaa se. Ahdilla on nyt koti Jarin luona seuranaan seitsemän kissaa ja yhteiselo sujuu kuulemma oikein hyvin. Lopuksi päätimme, että yritämme jossain vaiheessa järjestää sukukokouksen ja koota a-pentueen ja emo Ninnun yhteiseen tapaamiseen johon kaikki muutkin aputassut ovat tietysti tervetulleita. Sitä suunnitellessa popsitaan Royal Caninin herkkuja! Teksti Soile Englund\n9 AVUSTUKSIA JA LAHJOITUKSIA APUTASSUILLE Avustajakoirayhdistys on saanut avustuksia mm.: Ystävät Yhdessä yhdistykseltä ja Pääkaupunkiseudun sveitsinpaimenkoirat yhdistykseltä. Pääkaupunkiseudun sveitsinpaimenkoirat on Suomen sveitsinpaimenkoirat ry:n alajaosto, jonka toiminta on keskittynyt pääkaupunkiseudulle ja lähikuntiin. Ystävät Yhdessä toiminnasta on toisaalla lehdessä Uma Aaltosen artikkeli. Helsingin Seudun Kennelpiiri on aloittanut hyväntekeväisyysyhteistyön Avustajakoira ry:n kanssa , myös tästä yhteistyöstä on juttu lehdessä. Jutun on kirjoittanut kennelpiirin tiedottaja Liisa Soininen. Tulevaisuudessa on siis tiedossa paljon lupaavaa yhteistyötä. Sohlbergin säätiö myönsi Avustajakoirayhdistykselle apurahan, joka mahdollistaa kahden koiran koulutuksen rahoittamisen. Avustajakoirayhdistys on saanut myös lahjoituskoiria. Starckjohann säätiö on lahjoittanut yhdistykselle jo useana vuotena yhden koiran, kiitokset siitä heille. Päätoimittajankin oma aputassu on nimeltään Ansa Starckjohann. Yksi koira tulee yksityiseltä lahjoittajalta. Yksityisen lahjoituksen taustalla on lahjoittajan oma pitkäaikainen koiraharrastus pääasiassa palveluskoirapuolelta. Hän on kouluttanut koiria ja toiminut aktiivisesti koiraharrastuksen parissa vuosien mittaan. Kontakti lähipiirissä olevaan avustajakoiraan toi esiin sen arvokkaan työn mitä avustajakoirat tekevät eri tavoin toimintarajoitteisten ihmisten apuna. Tämä johti lahjoitukseen yhdistyksellemme. Sydämellinen kiitos lahjoittajalle, joka haluaa pysyä tuntemattomana. Sydämellinen kiitos myös kaikille muille lahjoittajille. Kaikki lahjoitukset tulevat todella tarpeeseen, avustajakoirien tarve kun on paljon suurempi kuin mihin on olemassa rahoitus. Suuren kiitoksen ansaitsee myös Eino Eikka Tarakkamäki, hän kerää yhdistykselle varoja vuosittain. Eikan työ antaa Avustajakoirayhdistykselle mahdollisuuden osallistua avustajakoirien koulutuskustannuksiin ja kaikki koirien käyttäjät ja tukijoukot varmaan muistavat iloiset arpajaiset Lehtimäen kesäleirillä, siellä kun jokainen arpa voittaa ja palkinnot ovat runsaat. Lehden loppusivuilta löytyy lista tahoista jotka ovat tehneet lahjoituksia Eikan kautta. Kummikoirajaoston vierailusta Kemiön Avustajakoirakoululla on myös juttu lehdessä. Teksti Soile Englund Kuvat Åsa Österberg 9\n10 KUSTIN KANSSA KAIKKIALLA! Toukokuussa Kusti muutti meille Turkuun. Alkukankeuden jälkeen arki on alkanut sujua hienosti. Kustia on helppo kuvailla: Se on reipas, iloinen ja äärimmäisen rohkea, työn tekoa rakastava poika. Se tuo apua arkeen, iloa iltoihin ja turvaa matkoihin maailmalla. Kustin avulla sain myös takaisin sen palan itsenäistä elämää, jonka hetkeksi hukkasin. Arkisia askareita\n11 Vapaa-aikana Kusti harrastaa uimista ja ympyröiden juoksemista noutajamaiseen tyyliin - kantamukset suussaan. Syksyllä Kusti kävi rantavahdin hommissa espanjan auringon alla. Komistus valmiina kesähäihin Seikkailut jatkuvat, nähdään nurkilla! Heidi & Kusti 11\n12 B R U N O & M I N Ä Kaikki alkoi vuoden 2007 lokakuussa, kun olin käymässä Käpylän kuntoutumiskeskuksessa poliklinikalla. Kävin samalla moikkaamassa Paula jumpparia. Paula oli jo vuosia puhunut minulle avustajakoirajärjestelmästä ja siitä kuinka monessa asiassa koira voisi minua avustaa. Paula suorastaan tunki mukaani avustajakoira hakulomakkeet. Siinä vaiheessa ajattelin kuitenkin, että eihän minun sitä lomaketta tarvitse lähettää.. Asiaanhan tuli suhtautua vakavasti ja minähän en tiennyt yhtään mitään koirista en siis todellakaan mitään. Eräänä marraskuun iltana sain kuitenkin täytettyä hakupaperit avustajani avustuksella ja vieläkin ajattelin, että eihän minun sitä tarvitse lähettää. Avustajani Hanna sanoi minulle kuitenkin tomerasti, että nyt tämä lomake menee postiin. Joulukuussa tuli kutsu haastatteluun. Samoihin aikoihin tuli myös televisiosta ohjelma Ansa avustajakoirasta. Oli suorastaan vapauttavaa, kun ohjelman katsottuani tajusin, että kyse ei olekaan siitä että minun tulisi hallita kaikki koirarodut ja niiden tavat ja tottumukset. Tammikuussa oli haastattelut Helsingissä. Hieman jännitti, mutta turhaan. En kuitenkaan uskonut, että saisin koiran eka yrityksellä. Ehkä seuraavana vuonna. Kuitenkin tietoa odoteltiin kovasti. Ja lopultahan se tuli. Minä saisin koiran. Huhtikuussa, eräänä perjantaina, kouluttaja Leena soitti, että täällä olisi Bruno, joka haluaisi tulla käymään ennen luovutusjaksoa. Siitä lähti liikkeelle vilkas kevät. Luovutusjakso Lahdessa Täyttä asiaa koirista. Erilaisia käytännön harjoituksia sisällä ja ulkona. Päivät olivat pitkiä ja rankkoja.. Paljon muistettavaa miten kaiken muistaisi! Luovutettavia koiria oli Lahdessa kuusi. Meillä oli tosi kiva porukka ja ryhmänhenki oli hyvä. Kaikki tukivat ja kannustivat toisiaan. Henna- Liisa & Bona,Mika & Blues, Heidi & Kusti, Petri & Tessa, Raili & Bumba, minä & Bruno. Toinen viikko meni nopeasti ja oli kotiinlähdön aika. Iski huoli siitä miten pärjäisimme kotona. Haikeus ja ikävä uusia tuttavuuksia. Kouluttajat Leena ja Reetta kävivät katsomassa meitä kotona muutama viikko luovutusjakson jälkeen. Se tuntui turvalliselta. Kotona asiat ovat alkaneet sujua pikkuhiljaa. Luovutusjaksolla saatua perustietoa on sovellettu kotioloihin. Pienempiä ja suurempia seikkailuja ovat aiheuttaneet ympäristöä terrorisoivat puput, sorsa- ja varislinnut. Tärkeä merkitys on ollut sillä, että minulle löytyi peesari Miisa, jolta on voinut kysyä mieltä askarruttavista asioista ja joka on vienyt Brunon lenkille, jos itse ei ole jaksanut tai kyennyt. Bruno on vienyt minut ulos ihmisten ilmoille ja takaisin luontoon ja lenkkipoluille, joita ensimmäisessä elämässäni rakastin. Meistä on kasvanut lyhyessä ajassa tiivis tiimi. En voisi kuvitella tällä hetkellä elämääni ilman Brunoa, joka nostelee minulle mm. tippuneet tavarat, laittaa pyykkiä koneeseen ja aiheuttaa sydämen tykytystä kauppareissuilla hyppimällä kassan liukuhihnalle ja olemalla vain olemassa. Yksi avustajistani totesikin minulle kyseisen kauppareissun jälkeen, että Et voi väittää, etteikö Bruno ole tuonut iloa ja vauhtia elämääsi. Teksti: Pirjo Talja Taksi Jorma Lamminen puh PORI 12\n14 Meidän tarina Mika Hautamäki ja Blues Olen kasvanut Alahärmässä ja asunut siellä vammautumiseeni saakka, eli reilut 18 vuotta. Harrastin säännöllisesti liikuntaa kuten uintia, lenkkeilyä ja salilla käyntiä. Ehdin opiskella ammattikoulussa kaksi vuotta, joka keskeytyi vammauduttuani. Ennen vammautumistani vietin aktiivista nuoren miehen elämää, joka sisälsi kavereiden kanssa olemista ja liikkumista muiden nuorten joukossa. Elokuu 2006 toi mukanaan suuren muutoksen elämääni. Olin kavereiden kanssa uimassa ja sukelsin kohtalokkain seurauksin, halvaannuin. Selkärankani vioittui pysyvästi. Tästä alkoi täysin erilainen ja vieras elämän vaihe, joka sisälsi hyvin paljon sopeutumista ja opettelemista uuden tilanteen edessä. Muutos ei ollut helppo hyväksyä ja vaati kokonaan uudenlaisen asennoitumisen tilanteeseen kuin tilanteeseen. Monen asian huomasi menettäneensä ja oli vaikea sopeutua siihen mitä oli tarjolla. Kuitenkin vaihe vaiheelta elämä antoi uusia mahdollisuuksia. Akuutin hoidon sain Seinäjoen keskussairaalassa, ensin parin kuukauden jakso tehoosastolla ja myöhemmin 7 kuukauden jakso neurologisella osastolla, tämän jälkeen pääsin Käpylän kuntoutusjaksolle 4 kuukaudeksi, sieltä edelleen Jyväskylään Invalidiliiton palvelutaloon asumiskokeiluun 5 kuukaudeksi, eli pitkä laitosjakso alkoi tuon kohtalokkaan uinnin seurauksena. Moni asia oli laitettu vireille Käpylän kuntoutusjakson aikana, mm. asuntoon liittyvät asiat ja taloudelliset sekä kuntoutukseen liittyvät asiat. Täällä sain myös kipinän avustajakoiran hankkimiseen ja sain tehdä tuttavuutta avustajakoiraan. Fysioterapeuttini Paula opasti ja kannusti minua koiran hankkimiseen liittyvissä asioissa, hänen kauttaan sain myös tietoa mistä ja mitä kautta on mahdollisuus hakea koiraa. Täällä täytin myös hakupaperit. Koiran haku eteni haastatteluvaiheeseen. Haastattelu tapahtui Tampereella ja hakijoita oli useita. Haastattelu jännitti ja mietin omia mahdollisuuksiani saada koiraa. Ajatus myös omasta koirasta toi haasteita, pystyisinkö huolehtimaan koirasta, kuinka koira sopeutuisi niihin tilanteisiin joihin koiraa tarvitsisin ja kuinka järjestän koiran hoitamisen jos itse joutuisin esimerkiksi sairaalaan. Eli koiran hankkiminen sai aikaan monia pohdintoja mutta en aikonut missään vaiheessa luopua ajatuksesta että haluan koiran itselleni. Myönteinen päätös koiran saamisesta oli positiivinen yllätys. Odotin koiran luovutusleiriä innoissani ja Lahdessa usea koira sai uuden omistajan. Leiri oli hyvin tärkeä koska siellä opetettiin hyödyntämään koirien oppimat tavat oikein. Leirillä sai myös hyviä neuvoja kouluttajilta kuinka toimia erilaissa tilanteissa oikein ja kuinka koiran saa toimimaan haluamallaan tavalla ym. Alku Blues koiran kanssa oli toisinaan myös haasteellista, kuitenkin Bluesin sopeutuminen ympäristöön sujui melko mutkattomasti. Aluksi Bluesin oli vaikea ymmärtää minun "kieltäni" ja Blues oli herkkä ulkoa tuleville houkutteille kuten toiset koirat tai muut eläimet. Mutta yhteiset leikit ja tutustuminen auttoivat meitä kumpaakin ymmärtämään toisiamme aina vain paremmin ja paremmin. Nykyään liikun Bluesin kanssa joka paikassa ja Blues on täysin sopeutunut uuteen kotiinsa ja liikkuu vaivattomasti mukanani menen minne tahansa. Kun olen yksin se nostaa tavaroita syliini ja sammuttaa/sytyttää valoja sekä on minulle hyvä seuralainen. Bluesin ansiosta liikun paljon enemmän kuin vähän aikaa sitten. Käyn nykyään myös koulussa minne otan Bluesin mukaan, siellä Blues herättää paljon kiinnostusta muissa oppilaissa ja tuo minut helpommin lähestyttäväksi muille eli madaltaa sosiaalista kanssakäymistä muiden kanssa. Blues on ehdottomasti helpottanut sopeutumistani vammaani ja nostanut itseluottamustani, jonka osittain menetin vammauduttuani. 14\n15 Kun tyttö koiran kohtasi Vuosi vaihtuu, ja pian on vuosi kulunut siitäkin, kun sain tietää saavani avustajakoiran. Haastattelu oli tammikuussa, ja sitä seuranneet kuukaudet tuntuivat iäisyyksien pituisilta, osin kai siitä syystä, että avustajakoirat pyörivät mielessä mitä ikinä teinkin. Lopulta huhtikuu kuitenkin tuli ja toi tullessaan lähes uskomattomalta kuulostavan uutisen: minusta tulisi "vastavalmistuneen" avustajakoira Bonan käyttäjä! Vaikka yhteistyömme sujui alusta alkaen (tai ainakin ensimmäisen iltaruuan jälkeen) saumattomasti, ei vielä ole eteen tullut yhtäkään päivää, jona emme olisi oppineet jotain uutta. Paljon on sattunut ja tapahtunut myös ihan tavallisen koiranelämän ja lukiolaisopiskelijan arjen merkeissä. Tässä joitain tekemisiämme kuluneen vuoden ajalta Bonan ensivierailu luonamme ei tietenkään tapahtunut ilman kykyjenesittelyä. Ensimmäinen ilta luovutusjaksolla, eli luovarilla. Vähän poikaa pelotti olla erossa Leena-kouluttajasta ja muista tutuista ihmisistä, kun vielä joutui outoon asuntoon kokonaiseksi yöksi lähes tuntemattoman tytönkin kanssa Varmin tapa pitää katsekontaktia uuteen tuttavuuteen oli tietysti pitää päätä nojatuolin reunalla. Viimeisenä iltana luovarilla koko poppoolle oli katettu todellinen juhlaillallinen päärakennukseen. Terveiset meidän molempien puolesta kaikille, jotka olivat mukana! Ja tässä koko ryhmämme koirineen poseeraa jo hyvin sujuvan sivu-käskynturvin. Ja tietysti me sankarit ihan keskellä. 15\n16 Ja sitten tassu paketissa Näyttää pahemmalta kuin mitä on, sillä oikeasti anturassa on vain pieni haava metsässä juoksentelun jäljiltä emännän helpotukseksi. Kotiinpaluu luovarilta tapahtui hieman ahtaissa merkeissä, mutta ammattinsa osaava aputassu osaa tietenkin rentoutua myös tällaisessa tilanteessa Päätimme Bonan kanssa ottaa taidontarkastuskokeen jo ensimmäisenä vuonnamme haasteena vastaan. Tässä näette onnistuneen koiran ohituksen. Ja koe jatkui kyläkauppa Tuurin sisällä ja sujui mainiosti. onneksi emäntä lopulta kuitenkin tuli järkiinsä ja kutsui avustajansa penkille! Ensi kohtaaminen perheemme kissojen kanssa tapahtui hieman epävarmoissa merkeissä. Talon vanhat ruhtinaat kun vierastivat uutta tulokasta Mainittava on kuitenkin, ettei edes kahden lajin välinen kuonojen haistelu enää nykyisin tuota tuskaa. Kokeen jälkeen oli aikaa shoppaillakin. Bona sai kunnian poseerata oikean formulan edessä. 16\n17 Ja sitten koitti se päivä, kun emännän luokka päätti lähteä luokkaretkelle eläintarhaan. Bona tietysti oli ihan innoissaan uusista maisemista ja otuksista, ja jo ensimmäisten joukossa pääsi aputassu tutustumaan isoon kissaan, lumileopardiin, läheltä kuten myös joutsenet ja hirvikin. Emäntä alkoi epäillä, että mustassa aputassussa oli jotain outoa vetovoimaa, kun kaikki eläimet niin läheltä halusivat tulla tervehtimään todella läheltä! Yhtä leppeältä vaikutti kuin kotimirrimme, emäntää vain tuo iso koko hämäsi Myös villisika halusi tervehtiä lähietäisyydeltä Joulukuussa aputassuille pidettiin ihka omat pikkujoulut. Bonakin on koko vuoden ollut kiltisti, kun sai pukilta ison mehukkaan luun. Hyvä Bona! 17\n18 Pikkujouluissa otimme myös sisaruskuvan kaikista paikalla olevista. Kuvaan pääsi myös Bonan nelikuinen täyssisko, joka osoitti jo osaavansa kunnon aputassun taitoja. mutta onneksi lahjoja jaeltiin myös toisin päin! Ja sitten kotona oikeaa joulua viettämässä. Ilmeisesti myös emäntä on osannut kiltisti käyttäytyä, kun Bonatonttu jakoi hänellekin lahjoja Röykkiö tuli luita ja muuta hyvää. Voi kun saisi jo avata Pikkusisko pääsi myös emännän syliin. Bonaa vain ihmetyttää, miksei itse päässyt Näiden kuvien myötä haluamme toivottaa kaikille hyvää uutta vuotta 2009! Terveisin Henna-Liisa & Bonaparte Hyvää uutta vuotta 2009 teillekin! 18\n19 Hipan erilainen koulutie Pekka Hätinen Avustajakoirat koulutetaan nykyisin Axxell ammattikorkeakoulun Brusabyn toimipisteessä Kemiössä. Koulu hankkii pentueita, joista lähdetään kouluttamaan avustajakoiria. Nykyisin lähes kaikki avustajakoirat ovat labradorinnoutajia.yhden vuoden ikäisinä pennuille tehdään perusteellinen lääkärintarkastus ja luonnetesti. Noin kahden vuoden iässä Invalidiliitto ja Avustajakoirayhdistys ostavat koirat koululta, kun ne ovat läpäisseet käyttöönottotestin ja lääkärintarkastuksen. Invalidiliitto valitsee koirien saajat hakemusten ja haastattelujen perusteella. Koirat luovutetaan käyttäjille kahden viikon luovutusjakson aikana, jolloin koira ja uusi käyttäjä opettelevat yhteistä elämää koirien kouluttajien opastamana. Nämä koirat ovat Invalidiliiton omistuksessa ja koiran käyttäjän hallinnassa koko koiran eliniän ajan. Koira on myös mahdollista kouluttaa itse. Koiran on silloin läpäistävä eri ikävaiheissa kaikki samat toiminnalliset testit ja lääkärintarkastukset, kuten Invalidiliitonkin omistamat koirat. Koiran kouluttaja vastaa itse kaikista kustannuksista. Mikäli harkitsee koiran kouluttamista itse, on syytä ottaa ennen projektin aloittamista yhteyttä Invalidiliiton avustajakoira-asiantuntijaan. Näin saa tarkat ohjeet miten toimitaan ja mitkä testit ja lääkärintarkastukset on tehtävä. Koiran luonnetesti tehdään noin yhden vuoden iässä ja se on hyvän terveyden lisäksi oleellinen asia avustajakoiran kouluttamisessa. Minun nykyinen avustajakoirani on ruskea labradoripoika Hippa, oikealta nimeltään Arhippa. Hippa kuuluu avustajakoirakoululla vuonna 2005 syntyneeseen A-pentueeseen. Kaikkien koirien nimet alkavat A-kirjaimella. Pentuja oli kahdeksan, joita nykyisin kaikki yhtä lukuun ottamatta ovat avustajakoiran vaativassa virassa. Tutustuimme Hippaan jo aivan pikku pentuna. Koulu oli kiinni kesällä ja Hippa päätyi meille kotiin kesäkoiraksi jo muutaman kuukauden ikäisenä. Se oli meillä kesän vanhan avustajakoiran Artun seurana ja sitten taas syyslomalla, jouluna ja pääsiäisenä. Pennuille tehtiin luonnetestit noin yhden vuoden iässä. Hippa oli ainoa pentueesta, joka ei läpäissyt testiä. Tarkkaa syytä en tiedä, mutta ilmeisesti se reagoi äkkinäisiin tilanteisiin liian voimakkaasti. Koska me olimme vaimoni Paulan kanssa Hippaa huoltaneet jo pentuaikana, silloin meillä oli etuosto-oikeus pentuun ja näin Hippa päätyi meidän perheeseemme toiseksi koiraksi. Meidän ja kouluttajienkin mielestä Hippa oli mainio koira. Se oli testitilanteessa reagoinut väärin, mutta potentiaalia oli. Päätimme itse yrittää Hipan kouluttamista avustajakoiraksi. Korvaamatonta ja kärsivällistä asiantuntija-apua saimme avustajakoirakouluttaja Leena Rajalalta koko projektin ajan. Hippa on innokas ja oppivainen koira. Temput eli nostamiset, avaamiset, noutamiset, ne olivat melko helppoja opettaa. Minulta ei naksun käyttö oikein onnistu, mutta melko vähilläkin toistoilla hommat hoituivat. Menin Hipan kanssa keväällä 2008 uuteen katsastuskokeeseen. Se meni läpi kaikilta osin oikein hyvin. Se osa oli nyt suoritettu. Seuraavana oli vuorossa koiran ja käyttäjän yhteistyön tarkistaminen. Ensimmäinen osio oli kulku koira vapaana isossa ostoskeskuksessa. Toinen osa oli luonnossa, jossa koiran piti seurata ja tulla kutsusta luo jne. Testi ei mennyt läpi. Puutteena oli koiran hallinta. Minulla ei niin sanotusti ollut koira hanskassa koko ajan. No, ei muuta kuin harjoittelemaan lisää. Kesä oli tulossa ja pääsimme yhdessä enemmän ulkoilemaan ja liikkumaan. Seuraava testi oli yhdistyksen kesäleirillä Lehtimäellä elokuussa. Samat kuviot, koira hallinnassa Tuurin kauppakeskuksessa ja luoksetulot, nostamiset, noudot jne. tehtiin opiston pihapiirissä. Nyt oli jo homma hallussa ja testi meni läpi. Hippa oli virallisesti avustajakoira. Kun lähtee täydellisenä amatöörinä kouluttamaan itselleen avustajakoiraa, silloin on asiantuntijan apu oleellisen tärkeää. Ilman Leenan apua ei hommasta olisi tullut mitään. Koiran toiminnan ymmärtäminen, oikea aikainen palkitseminen jne., ne ovat tärkeä osa isoa prosessia. On selkeästi todettava, että innokas koira oli todella nopeampi oppija, kun kouluttaja eli minä itse. Hipan osalta on sanottava, että se oli jo koululla saanut noin vuoden ajan samaa 19\n20 valmentavaa opetusta kun muutkin pennut. Lähtökohta oli siltä osin paljon helpompi kuin, jos pentu olisi ollut vain kotona koko ajan. Vaikeinta ja vaativinta on koiran yleinen hallinta kaikissa tilanteissa, kun liikutaan ulkona, sisätiloissa tai kohdataan muita koiria. Esimerkiksi avustajakoira on pakko päästää ulkoillessa aina vapaaksi tarpeilleen, kun ei itse pääse pyörätuolilla metsään tai pusikkoon. Silloin täyty olla varmaa, että koira palaa aina takaisin kutsuttaessa. Olemme nyt Hipan kanssa liikkuneet julkisissa tiloissa, kokouksissa ja muissa tilaisuuksissa. Hippa on kohdannut useasti mm. opaskoiria ja hyvin on mennyt. Sain kesän lopulla sähköavusteisen käsipyörän ja olemme kahdestaan tehneet yli kymmenen kilometrin lenkkejä. Homma jatkuu, kunhan lumet sulavat. Koiran kouluttaminen onnistuu myös omin voimin, mutta homma ei välttämättä ole kovin helppo. Painotan vielä kerran yhteydenottoa Invalidiliittoon tai Avustajakoirayhdistykseen ennen kuin hankkii pentua tai aloittaa koko projektia. Kaikki rodut ja kaikki koirat eivät sovellu avustajakoiriksi. Seulan on oltava tiukka, koska yksikin huonosti käyttäytyvä koira voi pilata kaikkien maineen. Testit tehdään kaikille koirille saman kaavan mukaisesti. Viime kädessä riippumattomat tuomarit päättävät kunkin koiran soveltuvuudesta avustajakoiraksi. Yhteistyössä Musti&Mirri Leikkaa irti Muista M&M alennus! Käytä tätä alennuskuponkia ja saat 5 alennuksen, ostaessasi M&M:stä tuotteita yli 40 :lla! Alennuskuponki voimassa marraskuun 2008 loppuun asti! 20\n21 Aputassujen tukijaos vierailulla Avustajakoirakoululla Kuva: Åsa Österberg Kuvassa Pekka Hätinen Eeva Anttinen Hannu Rinne, Elisabeth Rehn, Uma Aaltonen, Reetta Mikkonen. Teksti: Soile Englund Syksyinen päivä oli kaunis, kun avustajakoirien tukijaos vieraili Kemiön Avustajakoirakoululla. Koulun nimi on muuttunut eli Yrkeinstitutet Sydväst luonnonvara-alan yksikköineen, jossa Avustajakoirakoulu toimii, on nykyään nimeltään Axxell ammattikorkeakoulun Brusabyn toimipiste. Yksi tärkeä osa laajempaa avustajakoiratoimintaa on kummikoiratoiminta ja sen taustatukena vaikuttava aputassujen tukijaos. Tukijaoksen jäseninä toimivat ministeri Elisabeth Rehn, toimittaja Uma Aaltonen, Eeva Anttinen Suomen kennelliitosta ja meille kaikille avustajakoirakoille tuttu tuomari Katriina Tiira. Mukana tutustumismatkalla oli avustajakoirayhdistyksen puolesta puheenjohtaja Pekka Hätinen ja sihteeri Hannu Rinne, Hannun peesari Taisto Lindfors sekä minä edustamassa Aputassulehteä. Ja tietysti mukana oli Pekan Arttu ja Hippa, Hannun Viljo ja minun Ansani. Pääsin Pekan kyydissä Kemiöön ja takaisin ja kun tulimme perille paikalla olivatkin jo muut vierailijat. Vastaanotto oli lämmin, meitä oli vastassa Avustajakoirakoulun kouluttajat Leena Rajala, Reetta Mikkonen ja Stina von Bonsdorff sekä myös Axxell ammattikorkeakoulun edustajat. Ja iloisena yllätyksenä minulle ja Ansalle pihalla odotteli myös oman vuosikurssimme peikko Marja Hukkanen Usvansa kanssa. Marja-peikko opiskeli silloin Axxellissa. Meidät ohjattiin sisään ja koulun ruokapöytään. Pöytäseurueen kesken käytiin monipuolista keskustelua. Koulun edustajat kertoivat Axxellin toiminnasta kummijaostolle ja vierailijoita kiinnosti kovasti Axxellin monipuolinen opiskelumahdollisuus eläinalalla. Axxellista voi valmistua mm. eläinyrittäjäksi, hevosenhoitajaksi ja pieneläinhoitajaksi. Koulussa on eläintalo sekä oma eläinklinikka. Keskustelu kävi vilkkaana myös avustajakoirista ja avustajakoiratilanteesta tällä hetkellä. Todettiin taas kerran tosiasia kuinka aputassujen tarve koko ajan kasvaa, kun hakijoita on enemmän ja enemmän vuosittain ja toisaalta eläkkeelle jäävät avustajakoirat tarvitsevat seuraajia, joten uudet hakijat joutuvat edelleen usein odottamaan vuoroaan, vaikka olisivatkin sopivia avustajakoiran käyttäjiksi. Siten tarve koirien kouluttamiseen ja koiramäärän kasvattamiseen on suuri. Rahoitusta tarvitaan huomattavasti enemmän ja siinä kummien ja tukijaoston toiminta omalta osaltaan on hyvin tärkeää. Leena Rajala ja Reetta Mikkonen kertoivat miten avustajakoiran koulutus etenee käytännössä pienestä pennusta alkaen. Suuri osa tulevista aputassuista on syntynyt Avustajakoirakoululla ja koulutus alkaa pentuna, jo kahdeksanviikkoinen pieni karvakuono oppii monenlaisia asioita. Opetus tapahtuu naksutusmenetelmällä. Se on menetelmä missä koiraa palkitaan kun se on tehnyt oikein ja virheet jätetään huomiotta. Siksi pieni pentukin innostuu siitä ja on heti leikissä eli opiskelussa mukana. Koirat asuvat virallisesti Avustajakoirakoululla Kemiössä. Opiskeluaikana niille nimetään jokaiselle oma opiskelija joka kouluttaa niitä Leenan ja Reettan ohjauksessa. Koira tutustuu näin myös normaaliin kotielämään ja arjen tilanteisiin sillä ne ovat opiskelijoiden mukana vapaa-aikana. Osa opiskelijoista asuu koululla osa kotona, joten koirat oppivat kulkemaan pienestä pitäen myös erilaisilla liikennevälineillä. Kaupunkiolosuhteita ja virallisia tilanteita ja erilaisia ihmisten ja toisten koirien kohtaamisia harjoitellaan viikoittain yhteisissä oppimistilanteissa matkoilla mm. Turun kauppakeskuksiin. Antoisan keskustelun jälkeen meille esitel- 21\n22 Kuva: Åsa Österberg Kouluttajat havainnollistivat naksumenetelmää ja näimme kuinka koulutus käytännössä etenee. Leena ja Reetta näyttivät koirilla kuinka perusasiat onnistuvat kuten istuminen, makaaminen, paikallaolo, valojen sytyttäminen ja tavaran nostaminen. Kaupan tiski oli myös koulutettaville koimyös levittää käytännön tietoa avustajakoirista. Siten toiminta tulee ihmisten ja yhteiskunnan vaikuttajien tietoisuuteen. Osallistuminen erilaisiin tapahtumiin, kuten koiranäyttelyt, koiratapahtumat ja erilaiset messut ovat tarpeellisia. Samoin myös tukijaoston ja kummien mahdollisuus vaikuttaa päättäjiin ja rahoittajiin omien verkostojensa avulla. Tärkeä ja hieno osa kummikoiratoimintaa on myös yksityiset sponsorit, niin yritykset kuin yksityiset henkilöt, joita on onneksi ollut vuosien varrella tukemassa toimintaamme. Leena Rajala kouluttaa avustajakoiraopiskelijaa asioimaan kaupassa. tiin koulun eläintalo. Siellä oli tulevia avustajakoiria, 10-viikkoisia pentuja, hellyttäviä karvakuonoja. Myös muutama vanhempi tuleva aputassu oli paikalla, suurin osa kuitenkin oli omien opiskelijoidensa mukana oppitunneilla. Eläintalon eläinten monipuolisuus yllätti meidät kaikki kävijät, sillä siellä oli myös eksoottisia eläimiä kuten kilpikonnia ja käärmeitä. Yksi tärkeä osa talon asukkaista on löytöeläimet. Koululle toimitetaan paljon löytöeläimiä ja niistä suurin osa on kissoja. Niille pyritään löytämään uusi koti. Eräs monivärinen kissapersoonallisuus kiehtoi kovasti Elisabeth Rehniä ja hän totesi, että jos elämäntilanne sallisi hän voisi ottaa sellaisen kissan. Tämä kissaherra olikin jo menossa lähipäivinä uuteen kotiin. Lopuksi vierailu suuntautui Avustajakoirakoulun tiloihin. Opiskelijat olivat tuoneet paikalle kaksi opiskelevaa aputassua odottamaan että Leena ja Reetta näyttävät havainnollisesti miten koulutus tapahtuu. Koulun luokkahuone on tilava, yhdellä seinustalla on häkit joissa opiskelevat koirat odottavat vuoroaan. Muuten koirat ovat opiskelijoidensa mukana oppitunneilla. rille tuttu. Siellä opeteltiin rahan antamista kassalle ja kaupan hyllyiltä otettiin pyydettyä tavaraa, esimerkiksi säilykepurkkeja ja leipäpakkauksia. Oli mukava nähdä miten koirat nauttivat työskentelystä. Myös mukanamme olleet aputassut seurasivat innolla tapahtumia. Selvästi tilanne oli tuttu ja ne olisivat halunneet mennä opiskelutapahtumaan mukaan. Vierailun päätteeksi pöydän ympärillä käytiin hyvä keskustelu kummitoiminnan erilaisista haasteista ja mahdollisuuksista. Löytyi monta erilaista tapaa miten aputassujen tukijaos ja kummit voivat viedä avustajakoira-asiaa eteenpäin, kukin omalla tahollaan. Pääasia nyt on saada rahoitusta avustajakoirien kouluttamiseen. Hyvin tärkeää on Lopuksi voitiin todeta, että vierailu oli tarpeellista tietoa antava kokemus aputassujen tukijaostolle. Oli hyvä tutustua käytännössä koirien koulutukseen ja koulutusympäristöön. Keskustelut joita käytiin loivat pohjaa jatkaa vahvaa kummitoimintaa edelleen. Kuva: Åsa Österberg Katriina Tiira ja tuleva aputassu. Kuva: Soile Englund Luokkaan oli oli rakennettu kaupan tiski ja hyllyjä koulutusta varten ja siellä oli myös suuri pöytä jonka ympärille mahduimme seuramaan opetusta ja keskustelemaan. Aputassujen tukijaos Uma Aaltonen, Elisabeth Rehn, Eeva Anttinen ja Katriina Tiira. 22\n23 Peruspalveluministeri Paula Risikko halusi tavata avustajakoiria Syyskuussa 2005 pääsi pohjalaisten vammaisten naisten ryhmä Eduskuntaan tapaamaan pohjalaisia kansanedustajia. Eduskunnassa Paula Risikon kutsuvieraat saivat kertoa kohtaamistaan epäkohdista. 14-vuotias Henna- Liisa Kaihovirta vei kirjeen Risikolle sekä muille tapaamilleen pohjalaisille kansanedustajille. Siinä hän muun muassa toi esille avustajakoirien huonon rahoitustilanteen ja siitä johtuvan yleisen vaikeuden saada avustajakoira. Hänen mielestään avustajakoirille pitäisi saada yhtäläinen rahoitus näkövammaisten opaskoirien kanssa. Vuosien aikana Risikko ja Kaihovirta ovat pitäneet yhteyttä avustajakoiraasian tiimoilla. Viime keväänä Henna- Liisa kertoi sähköpostilla saaneensa avustajakoira Bonan, ja Risikko vastasi haluavansa nähdä, miten avustajakoira toimii käytännössä. Viime syyskuussa Risikko oli tulossa Teuvalle puhumaan erääseen juhlaan, ja kun Henna-Liisa kuuli Risikon tulosta Teuvalle, hän kysyi Risikon halukkuutta ja mahdollisuutta tavata samalla reissulla myös avustajakoiria. Henna-Liisa kutsui avustajakoirien luovutusleirillä tapaamansa Mika Hautamäen ja hänen avustajakoiransa Bluesin yhteiseen tapaamiseen Risikon kanssa. Jännittyneen ja odottavan tunnelman vallitessa saapui Risikko, joka helposti lähestyttävänä ja avoimena kuitenkin heti aloitti leppoisan keskustelun. Keskustelussa Risikko mainitsi, että Stakesin menetelmien arviointiin perehtynyt FinOHTA-yksikkö on arvioi- nut avustajakoiran olevan kustannusvaikuttava vammaisten apu, eli sanan mukaisesti se haukkuu hintansa. Peruspalveluministeri halusi tietää Henna-Liisan ja Mikan kokemuksia avustajakoiran kanssa toimimisesta. Mikan mielestä Blues laittaa liikkumaan ja vie ulos neljän seinän sisältä. Myös Henna-Liisa on samaa mieltä. Sen lisäksi, että avustajakoira nostaa kännykän, avaa ovet ja auttaa riisumisessa, se myös tuo elämään sisältöä, lisää sosiaalisia suhteita ja on rinnalla kulkeva, korvaamaton ystävä. Risikko toivoi, että Mika ja Henna-Liisa pitäisivät häneen jatkossakin tarvittaessa yhteyttä. Avustajakoirat pääsivät näyttämään osaamistaan Risikolle, joka ihastui koiriin ja kertoi, että avustajakoirien koulutuksen kustannuksia on selvitetty, ja että rahoituksen paraneminen on vain ajan kysymys! Teksti: Henna-Liisa Kaihovirta ja Mika Hautamäki Kuvat: Harri Keski-Karhu 23\n24 Helsingin Seudun kennelpiiri tukee avustajakoiratoimintaa Teksti: Liisa Suoninen Helsingin Seudun kennelpiiri on kymmenen vuoden ajan kerännyt mm. erilaisia tapahtumia järjestämällä rahaa erilaisen hyötykoiratoiminnan tukemiseen. Vuoden 2009 alusta avustuskohteena on avustajakoiratoiminta. Aiempina vuosina kennelpiiri on avustanut mm. Tullin huumekoiria. Kennelpiirissä seurataan tarkasti koiraharrastusta ja koiran ja ihmisen välisen yhteistyön kehittämistä. - Avustajakoiratoiminta koetaan kennelpiirissämme tärkeäksi toiminnaksi. On hienoa, että etenkin nuoret ihmiset pääsevät tällä tavoin helpommin kiinni itsenäiseen elämään, sanoo kennelpiirin puheenjohtaja Tapani Turunen. Nuorten koiraharrastuksen ja hyvinvoinnin tukeminen on aina ollut tärkeää Helsingin Seudun kennelpiirille. Viime vuonna 30:tta juhlavuottaan viettävä kennelpiiri on lähes koko toimintakautensa pyrkinyt kehittämään nuorten harrastustoimintaa esimerkiksi järjestämällä kesäisin nuorille leirejä. Kennelpiirin nuorisojaoston toiminnassa voi olla mukana, vaikkei itse omistaisikaan koiraa. Helsingin Seudun kennelpiiri edustaa kenneltoimintaa pääkaupunkiseudulla eli Helsingissä, Espoossa, Vantaalla ja Kauniaisissa. Piirin toiminnassa on mukana 116 jäsenjärjestöä aina rotuyhdistyksistä kaupunginosien koirayhdistyksiin. Henkilöjäseniä näissä yhdistyksissä on yli Suomen Kennelliitto arvioi maassamme olevan noin koiraa, joista noin on puhdasrotuisia. Merkittävä määrä koiria asuu pääkaupunkiseudulla. Koiranäyttely-, koe- ja kilpailutoiminnan ohella kennelpiirin tärkeitä tehtäviä ovat tiedotus-, koulutus- ja valistustoiminta sekä mm. koirankasvattajien koulutus, koiranäyttely- ja koetoimihenkilöiden koulutus. Kennelpiiri toimii aktiivisesti vastuullisen koiraharrastuksen ja nuorten koiraharrastustoiminnan edistämiseksi. Piirin alueella järjestetään vuosittain lukuisia koiraharrastustapahtumia, joista ehkä näkyvin on Helsingin jäähallissa järjestettävä kansainvälinen koiranäyttely Aptus Show. Kennelpiiri järjestää myös valtakunnallisen Koiranpäivän tapahtuman Tuomarinkartanon Vinttikoirakeskuksessa Kennelpiiri kerää varoja hyväntekeväisyystoimintaan Tuomarinkartanossa järjestettävässä perinteisessä match show ssa ja Champion of Champions Veteran of Veterans gaalassa, joka järjestään jälleen ensi vuoden tammikuun lopulla. Gaalaan kutsutaan Vuoden näyttelykoira- ja Vuoden veteraani kisassa menestyneimmät koirat, joista tuomarit valitsevat match show periaatteella Champion of Championsin ja Veteran of Veteransin. Vastaavanlaisia, Koiranpäivän 2008 rotukavalkadissa esittäytyivät myös avustajakoirat. Kuva: Annukka Hämäläinen 24\n25 juhlavia hyväntekeväisyystapahtumia järjestetään myös muissa maissa, ja koiraharrastajat osallistuvat niihin mielellään. Tuttu tapahtuma monille on varmasti myös Lemmikkien joulusiunaus, joka järjestetään Senaatintorilla Helsingissä yleensä joulukuun alussa. Tapahtumassa Helsingin Tuomiokirkkoseurakunnan ja Helsingin Ortodoksisen seurakunnan papit siunaavat lemmikit ja heidän omistajansa. Paikalla on yleensä suuri joukko koiria omistajineen, mahtuupa mukaan muitakin lemmikkejä. Viime joulusiunauksessa mukana oli myös avustajakoira, ja toivomme saavamme avustajakoiria mukaan tapahtumaan myös jatkossa. -Mielellään otamme avustajakoiria mukaan erilaisiin tapahtumiin, kuten kevään Koiranpäivään, jossa on erinomainen tilaisuus tuoda esille tätä toimintaa, sanoo Turunen. Kennelpiiri ja Avustajakoirat ry voivat varmasti tehdä monella eri tavoin yhteistyötä ja kennelpiiri voi tuoda esille avustajakoiratoimintaa erilaisissa yhteyksissä. Helsingin Seudun kennelpiirin toiminta on organisoitu jaostoittain. Kennelpiirissä on agilityajosto, metsästyskoirajaosto, nuorisojaosto, palveluskoirajaosto, seura- ja kääpiökoirajaosto, tottelevaisuusjaosto ja vinttikoirajaosto. Toimintaansa uudelleen virittelee spanieli- ja noutajakoirajaosto. Jaostot järjestävät erilaisia tapahtumia, kursseja ja koulutusta, kokeita ja kilpailuja. Jaostot ovat myös mukana järjestämässä koiranäyttelyjä. Toimintaa kehitetään koko ajan sen mukaan, miten koiraharrastus pääkaupunkiseudulla kehittyy mitään vanhaakaan harrastusmuotoa unohtamatta. Kennelpiiri pyrkii tuomaan esille erityisesti hyötykoiratoimintaa, joka pääkaupunkiseudulla saa jatkuvasti uusia muotoja perinteisen toiminnan rinnalla. Palveluskoirajaostolla on monipuolista toimintaa. Rauniokoirakokeessa myös koiran omistajan kuntoa koetellaan, eli tällaisia taidontarkistuksia pelastuskoirapuolen kokeissa -Koira voi auttaa ihmisiä monilla eri tavoin ja rikastuttaa elämäämme, kun opimme lukemaan koiraa ja ymmärtämään sitä entistä paremmin, sanoo Turunen. Parhaimmillaan koirasta on Kuva: Outi Heikkilä-Toni monipuolisesti hyötyä ihmiselle. Hyötykoiratoiminnasta on iloa myös koiralle. Koira saa virikkeitä ja oppii uusia asioita. Se kokee tekevänsä jotain, josta se nauttii. Kuljetusliike R. Sjöblom Ky Rovaniemen Fysioterapia - fysioterapia - akupunktio - lymfaterapia Puh Urheilukatu 9-11 B 25, Rovaniemi 25\n26 Avustajakoirista saatiin kaivattua tutkimustietoa Artikkelit on julkaistu Impakti-lehden numerossa 2/2008. Avustajakoira on yksi vaihtoehto, kun mietitään, miten liikuntavammaisen henkilön arkea voidaan helpottaa. Kanadalaiset selvittivät avustajakoirien tehoa, turvallisuutta ja toimintaa. Vuonna 1998 eräs yksityishenkilö esitti Québecin sosiaali- ja terveysministeriölle pyynnön siitä, että liikuntavammaisten avustajakoirat sisällytettäisiin sairausvakuutuksen korvaamiin apuvälineisiin sokeille tarkoitettujen opaskoirien tapaan. Ministeriö pyysi paikallista terveydenhuollon menetelmien arviointiyksikköä AETMIS:ta (Agence d évaluation des technologies et des modes d intervention en santé) arvioimaan avustajakoirien tehoa, turvallisuutta ja kustannuksia sekä ottamaan kantaa siihen, pitäisikö koirien sijoittamista rahoittaa julkisin varoin. YHDEKSÄN TIETEELLISTÄ TUTKIMUSTA Kirjallisuushaku tietokannoista tuotti tulokseksi yhteensä sata artikkelia, joista katsauksen mukaanottokriteerit täytti kolmekymmentä. Yhdeksässä tieteellisessä tutkimuksessa arvioitiin avustajakoirien suoriutumista. Työtehtävistä suoriutumisen lisäksi tarkasteltiin myös muita tulosmuuttujia, kuten riskejä, koiran käyttöön liittyviä ongelmia, hankinta- ja ylläpitokustannuksia sekä sitä, kuinka paljon avustajakoiran käyttö vähensi ihmisavun tarvetta. Näistä aiheista saatiin tietoa kansainvälisen kirjallisuuden lisäksi myös konsultoimalla alan erikoisjärjestöjä. AVUSTAJAKOIRAT OVAT TEHOKKAITA JA TURVALLISIA Liikuntavammaisten avustajakoirat on tarkoitettu henkilöille, joilla on ylä- tai alaraajojen pysyviä liikuntarajoitteita ja jotka tarvitsevat apua itsenäisempään toimintaan päivittäisessä elämässään. Avustajakoirat voidaan kouluttaa suorittamaan viittä eri avustustoimintoa: tarttuminen, siirtäminen, tukeminen, vetäminen ja huomion herättäminen. Ne pystyvät noutamaan esineitä, avaamaan ovia ja painamaan katkaisijoita sekä avustamaan asennon vaihtamisessa, lattialta ylös nousemisessa tai paikasta toiseen siirtymisessä. Koirat voivat myös vetää pyörätuolia ja avustaa kävelyrajoitteista henkilöä esteiden, kuten jalankulkutien reunan, ylittämisessä sekä tasapainon säilyttämisessä. Avustajakoirien kliinistä tehoa arvioitiin toiminnallisilla ja psykososiaalisilla tulosmittareilla. Koirat toteuttivat tehokkaasti tehtävät, joihin ne on koulutettu, ja lisäsivät avustettavan henkilön riippumattomuutta päivittäisissä toiminnoissa. Useissa tutkimuksissa todettiin, että avustajakoirilla on positiivinen psykososiaalinen vaikutus: ne lisäsivät avustettavien itsearvostusta, turvallisuuden tunnetta, sosiaalista toimintaa ja vuorovaikutusta sekä paransivat heidän psyykkistä hyvinvointiaan. Avustajakoirat vähensivät teknisten apuvälineiden käyttöä ja pienensivät huomattavasti ihmisavustajan työtuntimäärää. Kirjallisuudesta löytyi jonkin verran tietoa avustajakoirien mahdollisista riskeistä käyttäjille sekä ongelmista, jotka saattavat aiheutua koiran läsnäolosta julkisissa paikoissa. Tällaisia olivat koiran käyttäytymishäiriöt, avustettavan kykenemättömyys huolehtia koirasta asianmukaisesti, koiran huomion kiinnittyminen pois työtehtävästä julkisella paikalla ja koiran läsnäolon mahdollisesti aiheuttamat terveysriskit. Tutkimusten Kuva Åsa Österberg Kouluttaja Reetta Mikkonen ja avustajakoiraopiskelija. mukaan koiran käyttäytymiseen liittyvät riskit ovat hyvin vähäiset. Lisäksi Québecissa riskejä pienentää avustajakoirien valinnasta, koulutuksesta, sijoittamisesta ja jälkiseurannasta vastaavan MIRA-säätiön (MIRA Foundation) laadunvarmistus. Avustajakoiria käytetään vammaisten lasten apuna kouluissa. Sekä MIRA-säätiön seurantatulokset että kouluyhteisön mielipiteet ovat olleet myönteisiä. Mahdollisia esiin tulevia ongelmatilanteita voivat olla esimerkiksi muiden lasten koirapelko tai allergia, mutta näiden ratkaisemiseen löytyy vaihtoehtoja. KOHTUULLISET KUSTANNUKSET Koiran hankintaan ja ylläpitoon liittyvät kustannukset saattavat muodostua esteeksi liikuntavammaisille, jotka muu- 26\n27 toin hyötyisivät tällaisesta apuvälineestä. Julkisen sairausvakuutuksen osallistuminen koiran ostamiseen ja ylläpitokustannuksiin parantaisi palvelun saatavuutta. Tällöin noudatettaisiin niitä yhtäläisen saatavuuden ja samanarvoisuuden periaatteita, joille koko terveydenhuoltojärjestelmä rakentuu. Tällä hetkellä Québecin sairausvakuutus myöntää näkövammaisille 210 dollaria (n. 140 euroa) opaskoiran ostamiseen ja korvaa koiran ylläpitokustannuksia 700 euroa vuodessa. Tämä summa kattaa 75 % todellisista vuosikuluista. Erotuksen maksaa koiran käyttäjä. Nykyisen ohjelman laajentaminen koskemaan opaskoirien lisäksi myös avustajakoiria maksaisi vuodessa alle euroa ajanjaksolla Tässä viisivuotissuunnitelmassa avustajakoirien käyttäjämäärä nousisi 340:stä 425:een Québecissa, jossa asuu 7,7 miljoonaa ihmistä. Katsaukseen mukaan otettujen tutkimusten laatu arvioitiin vain kohtalaiseksi. AETMIS katsoo kuitenkin niistä löytyvän riittävästi näyttöä siitä, että liikuntavammaisten avustajakoirat suorittavat hyödyllisiä työtehtäviä turvallisesti ja kohtuullisin kustannuksin. Siksi AET- APUTASSU 2009 MIS suosittaa avustajakoirien sisällyttämistä sairausvakuutuksen korvaamien apuvälineiden listaan Québecissa. EVA KIURA Terveydenhuollon menetelmien arviointiyksikkö Finohta LÄHDE: Khelia I, et al. Mobility assistance dogs for mobility-impaired people. AETMIS, Liikuntavammaiset jonottavat avustajakoiria Suomessa Avustajakoirayhdistyksen puheenjohtajalla Pekka Hätisellä on itsellään ollut avustajakoirana labradorinnoutaja Arttu muutaman vuoden. Artun tärkeimpiä tehtäviä ovat tavaroiden poimiminen ja noutaminen sekä esimerkiksi ovien avaaminen. Avustajakoirille opetetaan erilaisia yksilöllisiä taitoja käyttäjien tarpeista riippuen. Osa koirista osaa esimerkiksi vetää pyörätuolissa istuvaa käyttäjäänsä. Tällä hetkellä Suomessa on nelisenkymmentä ammatissaan toimivaa avustajakoiraa. Avustajakoiratoiminnasta vastaa Invalidiliitto Raha-automaattiyhdistyksen myöntämillä varoilla. Koirat kasvatetaan ja koulutetaan Yrkesinstitut Sydvästissä Kemiön saarella. Yhden avustajakoiran kasvatus ja koulutus maksaa noin euroa, Pekka Hätinen arvioi. Koulutuksen jälkeen Invalidiliitto ostaa koirat. Käyttäjä saa koiran ilmaiseksi, mutta vastaa koiran ruokinnasta ja perusrokotuksista. Invalidiliitto maksaa pienen omavastuuosuuden jälkeen muut hoitokulut. Invalidiliiton kautta työtehtäviinsä valmistuu neljästä viiteen koiraa vuodessa. Avustajakoirayhdistys on myös rahoittanut lahjoitusvaroilla muutaman koiran koulutuksen, joten kaiken kaikkiaan normaalina vuonna saadaan kuudesta kahdeksaan uutta avustajakoiraa. Suurin osa näistä menee vanhoille käyttäjille. Uusia hakijoita on jonossa kymmeniä. Pekka Hätisen mukaan yksi Avustajakoirayhdistyksen tärkeimmistä tavoitteista on saada avustajakoirille samanlainen asema kuin sokeiden opaskoirilla. Ongelmana ei niinkään ole koiran lainopillinen status. Lain mukaan avustajakoirilla on jo yhtäläiset oikeudet esimerkiksi liikkua julkisilla paikoilla kuin sokeiden opaskoirilla. Haluaisimme kuitenkin, että sosiaali- ja terveysministeriö rinnastaisi avustajakoirat opaskoiriin nimenomaan rahoituksen puolesta. Näin avustajakoiratarpeeseen pystyttäisiin vastaamaan kohtalaisen hyvin eikä toiminta olisi riippuvaista RAY:n rahoituksesta, joka myönnetään vain vuodeksi kerrallaan eikä siis takaa toiminnan jatkuvuutta, Pekka Hätinen kertoo. Kansanedustaja Paula Risikko on tehnyt aloitteet avustajakoirien koulutukseen tarkoitetun rahan saamiseksi vuoden 2006 ja 2007 valtion budjetteihin, mutta aloitteet on hylätty. EVA KIURA Terveydenhuollon menetelmien arviointiyksikkö Finohta Lisätietoja avustajakoirista: www. avustajakoira.fi Artikkeli on julkaistu Impakti-lehden numerossa 2/2008. Kuva Jukka Englund Soile ja avustajakoira Ansa. 27\n28 Työkoirakollega Opaskoira Teksti Riitta Liimatainen Kuva Soile Englund Järjestelmällinen opaskoirien koulutus Suomessa alkoi vuonna Alkuunpanijana toimi silloinen Suomen Punaisen Ristin puheenjohtaja sotamarsalkka Mannerheim. Ensimmäiset opaskoirat luovutettiin käyttöön talvisodassa näkönsä menettäneille sotasokeille syksyllä Ensimmäisten opaskoirien rahoittajana toimi Suomen Punainen Risti ja asiantuntija-apua koirankoulutukseen saatiin Ruotsista. Nykyään Opaskoirakoulu on osa Näkövammaisten Keskusliittoa. Opaskoirakoulu kasvattaa, kouluttaa ja luovuttaa käyttöön kaikki Suomessa toimivat opaskoirat. Opaskoiran avulla sokea tai vaikeasti heikkonäköinen voi liikkua itsenäisesti vaikeissakin olosuhteissa. Opaskoiran kyky opastaa näkövammaista perustuu koiran ja sen käyttäjän väliseen yhteistyöhön. Koirankäyttäjä tietää minne mennään ja mitä reittiä kuljetaan. Koiran tehtävänä taas on pitää opastettavansa turvallisesti kulkureitillä. Näin näkövammainen voi liikkua sujuvasti paikasta toiseen. Opaskoirien hankinta-, koulutus- ja ylläpitokustannukset korvataan yhteiskunnan varoista sairaanhoitopiirien kautta. Näkövammaiselle opaskoira on maksuton. Opaskoirakoulu omistaa kaikki työskentelevät opaskoirat, hoitoperheissä kasvamassa olevat koirat ja siitoskoirat. Koulu myös vastaa omistamiensa koirien terveydentilan seurannasta ja sairauksien hoidosta. Johanna Röholm ja opaskoira Swingi. Koulun omistamien koirien yhteenlaskettu määrä vaihtelee jonkin verran vuodenajasta riippuen, mutta on keskimäärin noin 400 koiraa. Työskenteleviä opaskoiria on tällä hetkellä noin 210, ja vuosittain uusia opaskoiria luovutetaan käyttöön noin 30. Lähiajan tavoitteena on nostaa työskentelevien opaskoirien määrä 220:een. Viiden vuoden tavoitteena on nostaa työskentelevien koirien määrä lähelle 250:ä, jotta opaskoiran nykyinen pitkä jonotusaika saataisiin laskettua reiluun vuoteen. Tämä edellyttää, että jalostustyössä keskitytään voimakkaasti koirien pitkäikäisyyden ja terveyden edistämiseen. Pennusta opaskoiraksi Opaskoirakoulu kasvattaa itse lähes kaikki tarvitsemansa pennut. Koiranpennut syntyvät ja kasvavat pentuajan Opaskoirakoululla. Pentuosastolla syntyy vuosittain noin 80 pentua, ja sen lisäksi koirankasvattajilta hankitaan vuosittain pentua. Hoitoperheissä kasvamassa olevia koiria on yhteensä Opaskoirakoulun tärkeimpiä yhteistyökumppaneita ovat vapaaehtoistyötä tekevät hoitokodit, jotka kasvattavat pennun koulutusikään asti. Koiranpennut luovutetaan hoitoperheisiin 7 8 viikon iässä reilun vuoden ajaksi. Hoitoperheet saavat koiranpennun kasvatus- ja hoito-ohjeet. Hoitoperheen ei tarvitse osallistua koiran varsinaiseen koulutukseen, vaan perheen tärkeä tehtävä on kasvattaa pentu aikuiseksi ja opettaa sille hyvät käytöstavat. Tämän jälkeen pennut tulevat takaisin koululle soveltuvuustesteihin. Soveltuvuustesteissä selvitetään soveltuuko koira terveytensä ja luonneominaisuuksiensa puolesta koulutukseen ja vaativaan opaskoiratyöhön. Soveltuvuustestit kestävät neljä viikkoa, jonka jälkeen parhaiten koulutukseen soveltuvat koirat valitaan koulutettavaksi opaskoiriksi. Hoitoperheellä on etuoikeus lunastaa itselleen koira, joka ei läpäise soveltuvuustestiä. Jos perhe ei halua lunastaa koiraa, etsitään koiralle uusi koti. Opaskoiraksi soveltumattomat koirat ovat yleensä hyviä ja mukavia kotikoiria. Varsinainen opaskoirakoulutus alkaa koiran ollessa noin puolitoistavuotias. Opaskoirat koulutetaan kahdessa koulutusjaksossa, jotka kestävät yhteensä viisi kuukautta. Tänä aikana koirat asuvat Opaskoirakoulun koiratarhalla. Soveltuvuustesteissä selvitetään koirien luonnetta ja käyttäytymistä mahdollisimman monipuolisesti vaihtelevissa tilanteissa. Koulutukseen hyväksyttävän koiran pitää olla terve ja luonteeltaan tasapainoinen. Koulutusaikana koira opetetaan liikkumaan turvallisesti maaseutu- ja kaupunkiympäristössä sekä julkisissa sisätiloissa että erilaisissa joukkoliikennevälineissä. Koira opetetaan 28\n29 löytämään erilaisia kohteita, esimerkiksi ovet, portaat, hissi, jne. Koirankäyttäjän koulutus Opaskoiran kanssa liikkuminen vaatii näkövammaiselta hyvää liikkumisvalmiutta ja kykyä itsenäiseen toimintaan. Opaskoiran hakijan valmiuksia liikkua koiran kanssa kartoitetaan kaksipäiväisellä esikurssilla. Yhteistoimintakurssilla harjoitellaan opaskoiran avulla liikkumisen lisäksi koiran hallintaa. Tavoitteena on mahdollisimman hyvä yhteistyö ja luottamus koirankäyttäjän ja koiran välillä. Kurssi kestää kolme viikkoa, jonka jälkeen koulutus jatkuu koirankäyttäjän kotipaikkakunnalla. Puolen vuoden kuluttua yhteistoimintakurssista selvitetään mahdollinen lisäkoulutustarve. Liikkuminen opaskoiran kanssa vaatii aktiivisuutta ja kärsivällisyyttä. Usein kuluu noin vuosi ennen kuin koiran ja sen käyttäjän välinen luottamus ja yhteistyö ovat kehittyneet niin pitkälle, että koira on käyttäjänsä luotettava opastaja ja yhteistyökumppani. Työssään olevan opaskoiran tunnistaa siitä, että sillä on kolmiotunnuksella varustetut valjaat päällä. Valjaissa olevaa opaskoiraa ei saa häiritä. Opaskoira tarvitsee työrauhan, jotta koirakon liikkuminen on turvallista. Opaskoirien jalostuksesta ja terveydenhuollosta Jalostuskoirien valinnassa painotetaan koiran terveyttä, opaskoiralle soveltuvaa luonnetta ja koiran pitkäikäisyyttä. Opaskoirakoulun siitosnartuiksi valitaan soveltuvuustesteissä sekä terveytensä että luonneominaisuuksiensa osalta parhaiten menestyneet yksilöt. Siitoskoirat sijoitetaan vapaaehtoisiin hoitoperheisiin. Opaskoirakoulun omistamia siitosnarttuja on kulloinkin vajaa 20. Siitosnarttu synnyttää 2 4 pentuetta, jonka jälkeen koira siirtyy hoitoperheensä omistukseen. Siitokseen käytettävät urokset valitaan testauksen perusteella joko ulkomaisten opaskoirakoulujen siitoskoirista tai kotimaisten yhteistyökumppaniemme koiramateriaalista (poliisi, tulli, vankeinhoitolaitos, yksityiset kasvattajat, jne). Valtaosa opaskoirista on rodultaan labradorinnoutajia. Jonkin verran on myös labradorinnoutajan ja kultaisennoutajan risteytyksiä sekä saksanpaimenkoiria. Muutamia yksittäisiä muitakin koirarotuja on käytössä opaskoirina - mm. bouceron, lapinkoira, suursnautseri, monirotuinen, jne. Opaskoirakoulun koirien terveydestä vastaa koulun yhteydessä toimiva Opvet eläinklinikka, jossa on eläinlääkärin vastaanotto kerran viikossa. Samoissa tiloissa toimii myös Opvet spermapankki Opaskoirakoulun oman kasvatus- ja jalostustyön tueksi. Spermapankin palveluita myydään myös kaikille koiraharrastajille ja kasvattajille, kun eläinklinikan palvelut on tarkoitettu vain Opaskoirakoulun omistamille koirille. APUTASSU 2009 Soveltuvuustesteissä koirista hylätään noin 50 %. Terveydellisistä syistä hylättäviä tästä määrästä on noin 35 %, kun taas luonneominaisuuksien vuoksi hylättäviä on noin 65 %. Terveydellisistä ongelmista suurimpia ovat tällä hetkellä koirien erilaiset allergiat ja atopiat. Sen sijaan esim. labradorinnoutajille tyypillisistä luusto-ongelmista (lonkka-, olka- ja kyynärnivelen kasvuhäiriöt) ja silmäsairauksista (PRA) on päästy eroon systemaattisen jalostustyön tuloksena lähes kokonaan. Luonneominaisuuksien vuoksi soveltuvuustesteissä hylätyistä koirista hylätään valtaosa erilaisten pelkojen vuoksi mm. korkeanpaikanpelko, liukkaiden tai erilaisten alustojen pelko ja porraspelko, tai häiriintyvyyden vuoksi (koirat, muut eläimet, pyöräilijät, rullaluistelijat, jne). Henkilökunta Henkilökuntaa Opaskoirakoululla on yhteensä 19. Koirien hoidosta koiratarhalla vastaavat kennelpäällikkö, neljä eläintenhoitajaa ja siviilipalvelusmies. Koirien koulutuksesta vastaavat johtavan kouluttajan johdolla kahdeksan kouluttajaa ja kouluttajaharjoittelija. Opvet spermapankissa työskentelee laborantti ja koulun toimistossa toimistosihteeri. Opaskoirakoulun johtaja vastaa koko koulun toiminnan sujumisesta. 29\n30 Teksti ja kuvat: Elina Jokisuu Cambridgessa, Englannissa helmikuussa 2009 Uusi aputassuni Ami ja minä olemme tammikuun alussa muuttaneet asumaan ja opiskelemaan Englantiin, Cambridgen yliopistokaupunkiin. Alku on sujunut hienosti ja me molemmat viihdymme täällä hyvin. Sain Amin marraskuun lopussa, joten parisen kuukautta olemme nyt työskennelleet yhdessä. Ami on todella taitava ja rauhallinen eikä mitään suuria ongelmia ole ollut. Tänne saapuessamme tuli tosin mutkia matkaan. Isossa-Britanniassa on nimittäin hyvin tarkat vaatimukset maahan saapuville eläimille tai ne joutuvat puolen vuoden karanteeniin. Aminkin matkavalmistelut kyllä yritettiin tehdä viimeisen päälle huolellisesti, oikeassa järjestyksessä ja oikeassa aikataulussa: laitettiin mikrosiru, rokotettiin rabiesta vastaan, otettiin verinäyte, joka luvan saaneessa laboratoriossa testattiin rabiesvasta-aineiden varalta, odotettiin että puolen vuoden varoaika kului umpeen, hoidettiin lemmikkipassi ja muut paperiasiat kuntoon ja vielä 24 tuntia ennen lähtöä annettiin loislääkitys. Eläimet saavat saapua maahan vain tiettyjen paikkojen ja tiettyjen kuljetusyhtiöiden kautta. Suomesta lentäessä saa tulla vain Helsingistä ja vain Lontoon Heathrow n kentälle ja vain Finnairilla tai British Airwaysilla. Näistäkin vain British Airways saa tuoda maahan eläimiä matkustamossa eli muilla lentoyhtiöillä, kuten 30 KANSAINVÄLISTÄ MEININKIÄ Vasemmalla asuintalomme ja Amin aitaus, lumipyryn keskellä. Tervehdys Englannista! Finnairilla, myös avustajakoirat joutuvat lentokoneen ruumaan. Tämäkin selvisi monen mutkan kautta, onneksi kuitenkin ennen lähtöä, joten ehdittiin järjestää liput British Airwaysilta. Aminkin lentomatka, tietääkseni sen ensimmäinen, sujui mukavasti koneen matkustamossa. Lennon henkilökunta oli valtavan kiinnostunut Amista, tuli tarjoilemaan vettä ja samalla viivytti muiden matkustajien koneeseen pääsyä huolehtiessaan, että Ami varmasti on asettunut mukavasti. Heathrow n kentällä olisi pitänyt olla oma vastaanottovirkailija tarkistamassa Amin paperit, mutta tiedonkulussa oli ilmeisesti tapahtunut jokin katkos ja meni toista tuntia ennen kuin eläinten vastaanottokeskuksesta tuli eläinlääkintävirkailija päästämään Amin maahan. Valitettavasti edellisenä päivänä eläinlääkärin Suomessa antama loislääkitys oli väärää lajia. Ami joutui sittenkin karanteeniin, tosin vain 24 tunniksi, kun sille annettiin oikeanlainen lääkitys. Ami joutui siis jäämään Heathrow lle ymmärtämättä sanaakaan paikallisten puheesta. Lentokentän eläinlääkäri oli todella mukava ja yritti opetella sanomaan oleellisimmat käskyt suomeksi. Oli Ami kyllä onnellinen, kun se seuraavana päivänä pääsi karanteenioperaation jälkeen ja seikkailtuaan puoli päivää Lontoon julkisen liikenteen perjantairuuhkassa uuteen kotiin. Uusi koti on siis Cambridgessa, noin 80 kilometriä Lontoosta pohjoiseen. Asukkaita täällä on noin ja koko kaupunki on kasvanut Cambridgen yliopiston ympärille. Yliopisto on yksi maailman vanhimpia ja viettää tänä vuonna 800-vuotisjuhlavuotta. Jokainen yliopiston opiskelija kuuluu johonkin 31 collegesta. Yliopisto vastaa opetuksesta, kun taas colleget tarjoavat opiskelijoilleen mm. asumisen, ruokailun, opetus-, kirjasto- ja tietokonepalveluita, terveydenhoitajan palvelut sekä paljon sosiaalista ohjelmaa ja harrastusmahdollisuuksia. Minä ja Ami olemme Robinson Collegen jäseniä ja asumme collegen upouudessa asuntolassa, jossa meillä on oma iso huone ja kylpyhuone. Keittiön ja oleskelutilan jaamme tämän kerroksen seitsemän muun opiskelijan kanssa. Siivooja käy kerran viikossa, mikä helpottaa todella paljon: kuraiset tassunjäljet ja sähkärin mukana tuleva hiekka katoavat kuin itsestään! Siivoojat toivat Amillekin oman peiton, jonka päällä se nykyään aina nukkuu, silloin kun ei tule minun sänkyyni. Joskus käymme syömässä collegen ravintolassa, toisinaan laitamme ruokaa täällä asuntolan keittiössä. Hyvä puoli on se, että melkein mitä tahansa voi tilata toimitettuna kotiovelle. Esimerkiksi ruokaostokset ja koiranruokasäkit tilaan internetin kautta ja ne tuodaan perille asti. Collegella on myös omat puutarhurit, jotka ystävällisesti olivat jo ennen saapumistamme rakentaneet talomme piha-alueelle Amille oman aitauksen, jota se saa käyttää tarpeidensa tekemiseen. Collegella on 24 tuntia vuorokaudessa avoinna oleva vahtimestarin toimisto, josta saa aina tarvittaessa neuvoja ja apua. Amista on tullutkin vahtimestareiden suosikkiasukki. Päivät työskentelemme yliopistolla, tai minä työskentelen ja Ami nukkuu. Aamuisin toimistolle tullessamme se käy tervehtimässä viereisten työpisteiden ihmisiä ja lounasaikaan se touhuaa roskiksen ympärillä, yrittää saada roskia sinne tai sieltä, siinä toivossa että joku antaa lounaseväistään makupaloja. Ei se kyllä vielä ole lähellekään yhtä taitava siivooja kuin eläkkeelle jäänyt edellinen avustajani Lola oli. Toimistorakennuksen takana aukeaa niitty, joten Amilla on mukavia ulkoilualueita ihan takapihalla. Valitettavasti niittyä halkoo Cam-joki, joten jos ei halua palata toimistoon märän koiran kanssa, on paras\n31 KANSAINVÄLISTÄ MEININKIÄ pitää Amia silmällä. On se tähän mennessä kyllä ehtinyt uimaankin. Ei Englanti varmaan ikinä ole ollut kovin kuuluisa kauniista ilmoistaan, mutta sää on ollut poikkeuksellisen kamala viime viikkoina. Täällä on ollut pahin lumimyrsky 20 vuoteen ja lämpötilan on uhattu laskevan jopa -10 asteeseen! Lunta on tullut paikallisten mielestä käsittämättömiä määriä, mutta ei täällä Suomeen verrattuna ole paljoakaan lunta. Ongelma vain on se, että täällä ei ole aurauskalustoa eikä mitään rutiinia lumen käsittelemiseen, myöskään jalkakäytäviä ei puhdisteta saati hiekoiteta. Kouluja on suljettu, julkinen liikenne seisoo, ihmisiä kehotetaan välttämään turhaa liikennettä, muutama ihminen on kuollut pulkkamäessä tai lumipalloleikeissä ja nyt on maantiesuolakin loppu. Sitä rahdataan ulkomailta tai sen tilalla käytetään ruokasuolaa. Täällä Cambridgessa tilanne ei ole yhtä paha kuin monella muulla paikkakunnalla, mutta vaikeaa on liikkuminen täälläkin. Tämän ei kuitenkaan pitäisi kestää pitkään ja Aputassun ilmestyessä kevät on varmasti jo pitkällä, niin täällä kuin sielläkin. Kesällä tulemme käymään Suomessa, joten toivottavasti tavataan kesätapahtuman aikaan. APUTASSU 2009 Ami on Cambridgen kuuluisan maamerkin King's Collegen edessä. Terveisin, Elina ja Ami PS. Olen avannut internetiin blogin, jonne aika ajoin päivitän kuulumisiamme. Blogi löytyy osoitteesta 31


##### Suihin vinkkejä miehistä – Hyvä suihinotto: vinkkejä miten ottaa suihin täydellisesti - Treffit netistä.\nBlog Home » Suihin vinkkejä miehistä\nVai onko se selvä. vinkkejä sinulle Vierailija. Vinkkejä haastattelussa esiintymiseen voit katsoa verkkosivuilta. Suden epäillään purreen miestä Pyhäjärven Liittoperällä. Viisi yläsavolaista miestä on myöntänyt metsästäneensä laittomasti sutta Ylä-Savossa Sonkajärvellä suiin lopulla.\nYksinäisten miesten humalassa loma sukupuoli suihin vinkkejä miehistä äärimmäinen, Butt homo. Yritin kysellä myyjältä vinkkejä ja hän oli, että ihan sama, molemmat käy.\nEi ole suurikaan salaisuus, että valtaosa miehistä pitää suuseksistä. Ok. Anteeks, kun olen nainen. Eipä ihme, kun taas joka. Neuvot ja vinkit, kaikki kehiin! Tämä artikkeli antaa sinulle 9 vinkkiä, joiden avulla otat suihin paremmin kuin koskaan. Tiedättekö sen tilanteen, kun huikkaat sun kollegoille lähteväsi hakemaan kahvia, mutta oikeasti menet ottamaan mieheltä suihin?\nLue täältä, suihin vinkkejä miehistä teet miesten lempipäivästä erityisen tuhman ja. Suihinotto: 12+1 vinkkiä tekniikkaan – miten ottaa mieheltä suihin Useimmilla suurimpina pelkoina suuseksin suhteen on oma puhtaus, tuoksu ja maku. Ovatko seksikumppanisi tykänneet ottaa suihin? Mmiehistä Pärnu pyörän selässä – lue vinkit kesäpääkaupungissa pyöräilyyn. Suihin vinkkejä miehistä, nyt. Kertokaa miehelle kuinka kaunis paisunut penis on.\nHyvä suihinotto on sellainen että se tuntuu eli reilusti imua, huulia ja kieltä peliin.\nToiminta-ajatuksenamme on tuottaa laadukkaita suun terveydenhuollon palveluita koko väestölle. Otin kaksi siivua korppukinkkua (käy myös jokin mu.\nOsa miehistä kuuluu paikalliseen. Sen sijaan jos haluat ottaa suihin, osoita innostuksesi. Viestinnän erikoistumiskoulutus. Mies sitten sai suun auki ja sanoi, että ootko sä nyt ihan tosissasi. Koiran ja omistajan hyvän suhteen lähtökohta on luottamuksessa – 8 vinkkiä. On iso pusku miehet videoita humalassa olevista miehistä suihin gay sex video.\nVierailija: Vai voiko sitä tehdä huonosti vai onko nautinto aina taattu?Mistä porno kuokat pidä suihinoton aikana jos suihin vinkkejä miehistä tekee?. Miehet odottavat tietoa sudesta. Ethän sä mitään voi puhua, kun sulla on mulkku miehiistä No mut eihän tässä mitään vinkkejä näemmä tarvitakaan, kun miehet tykkää olla enemmän keskenään.\nMiehelle suihinotto ei kuulosta kovinkaan monimutkaiselle toiminnolle, totuus on kuitenkin toinen. Tykkään susta niin että halkeen - Miesten T-Paita.\nMuistakaa miehet kehua tai edes jotenkin osoittaa, että nautitte – on paljon. Jepualla aikuista miestä uhannut susi oli isokokoinen uros. Suomalaisesta aseellisesta miehestä on tullut arka. Lainavinkki: Aikkian pojat ja tyttäret · Risto Pikkupeura. I Love Suu on Hammaslääkäriliiton valtakunnallinen kampanja, jonka tavoitteena on edistää hampaidenhoitoa ja.\nMinäkin haluaisin vinkkejä (tai ei edes vinkit riitä, vaan aivan kiva alaston kuvia neuvot). Millainen on erinomainen suihinotto? Oon nyt kokeillu tän ketjun erilaisia vinkkejä omaan mieheen. Miehet jakoivat. Miesten vinkkilistasta kertoo esimerkiksi Cosmopolitan UK -sivusto.\nBaltian maiden tavoin Suomessa suihin vinkkejä miehistä omahoito sekä. Onko seksististä sanoa, että kannattaa näyttää hyvältä miestä varten?\nHän pitkittää nautintoa tahallaan, koska suihinotto tuntuu niin hyvältä. Mies, älä tyydy vaan taistele sinusta – rakkaudella sinua kohtaan. Sanoi terapeuttini. 4+1 vinkkiä jotta suhde kukoistaa vielä kotivaatteissakin.\nPoliisin mukaan isokokoinen eläin puri miestä niin pahasti, että hän joutui turvautumaan lääkärin. Vaikka aivot seinälle räjäyttävä suihinotto on lähes joka miehen. Ota myyntimiehen asenne ja neljä muuta vinkkiä miehille mieheltä. Tuomas Rantala kuvasi sudeksi vahvistetun eläimen liikkeitä. Vierailija: Eli kertokaa miten sen teette.. Anaali pelata miehet joilla ei sex tape sivustoja, Chat numero homo seksi lohja.\nSuun terveydenhuoltoon kuuluvat suun sairauksien tutkimus ja hoito, ehkäisevä hammashoito sekä terveyskasvatus. Mikään ei ole ärsyttävämpää kuin nainen joka kakoo tai suuttuu miehen lauetessa suuhun. Ajattelin näin naistenpäivänä käsitellä naistenoikeuksia hieman toisenlaisesta näkökulmasta kuin yleensä.…\nSamasta tuskasta kärsivät sekä miehet että naiset, miehet ehkä kuitenkin enemmistönä. Nyt puhutaan su(u)n terveydestä! Vierailija: Niin,mitä pitää tehdä että mies nauttii mahdollisimman paljon?…\nListasimme kymmenen tehokasta vinkkiä parempaa suuseksiä etsiville. Suihin jälkeen täysin vapaa top gay sex löytää miten anaali homo.…\nprevious post: Vapaa eebenpuu porno Pinky\nnext post: Wesley putket porno\nKari Heusalan kirjassa Miehen seksuaalisuus on kaipaamianne ohjeita, piirroskuvien kera. Vinkkipankki. Annan hyvän käytännön kiertää. Miehen kehossa on monta erogeenistä aluetta, eli kosketukselle herkkää kohtaa. Jäit kiinni! Ei vaan, tuo. mies. Seksikäs eroottinen vapaa somero sivustot miehet tirkistelijä äiti matkan suhteisiin, Puhelinseksiä nyt sovelluksia loft lifestyle todellinen seksi, Cum kouvola teini.\nTiedätkö aiheesta enemmän? Lähetä vinkki, kuva tai video!\nLehden mukaan susi raateli miestä Tohmajärven Riikolan kylässä varhain.\nMcFarlane haluaa itse ohjata elokuvan. Vakipanolta on helpompi kysellä vinkkejä kuin satunnaiselta. Mammat suihinotto homo videot teini joensuu mies panee siskoa mummo saa märkään orgasmiin äiti ja papit nussii humalassa keskustelu.


Sinä olet suruni - Anna Takanen - E-book - Audiobook - BookBeat\nFictionNovelsBiographiesMemoirsHistorySecond World War\n”Sota häviää perheestä neljän sukupolven aikana. Minä olen kolmatta sukupolvea”, sanoo Anna Takanen.\nTimo saapui sotalapsena Ruotsiin vuonna 1942. Hän oli 4-vuotias. Kotona Suomessa Timon isä oli kaatunut jatkosodassa eikä äiti yksin pystynyt pitämään huolta perheestä. Sota päättyi, mutta Timo jäi Ruotsiin, vaikka alkuperäinen ajatus oli toinen.\nKaunokirjallisessa muistelmassaan Sinä olet suruni Anna Takanen kerii auki isänsä Timon tarinaa ja kertoo samalla oman tarinansa: sen mitä on olla sotalapsen lapsi. Herkkävireinen teos herättää niin kipeitä kuin kauniitakin tunteita ja muistuttaa, että sota ei jätä ihmistä koskaan rauhaan.


Virtuaalijalkapallistit pelilaudalla | KonsoliFIN - Pelaamisen keskipiste\nLähettänyt Ti 05.06.2018 - 11:29 käyttäjä A-P Kuutila\nJalkapallon MM-skabat lähestyvät ja kisahuuma kasvaa päivä päivältä. Suurtapahtuman lähestyminen on huomioitu pelirintamallakin muun muassa EA:n tuodessa kisat uusimpaan FIFAansa. Hieman erilaisen näkökulman futikseen tarjoava Football, Tactics & Glory ei siis voisi ilmestyä juuri parempaan aikaan.\nSe erilainen futis\nFutispelimarkkinat ovat olleet pääosin kahden kauppa viimeisen parinkymmenen vuoden ajan. Yrittäjiä kyllä ilmaantuu aina silloin tällöin, mutta yksikään ei ole onnistunut kampeamaan itseään FIFAn ja Pro Evolution Soccerin väliin. Harmi, sillä molemmat sarjat ovat viime vuosina jämähtäneet pahasti paikalleen. PES-sarjan huippukohdasta on kulunut yli kymmenen vuotta, ja FIFA myy Ultimate Teamin vuoksi hyvin vuodesta toiseen, joten EA:lla ei tunnu olevan kovinkaan suurta intoa viedä peliään eteenpäin.\nKahden suuren järkkymättömän valta-aseman huomioon ottaen on hienoa, että Early Accessin kautta ponnistanut Football, Tactics & Glory ei lähde suoraan haastamaan niitä. Tuore ja erilainen näkemys kuningaslajista onkin varsin tervetullut ja tällä hetkellä kenties ainoa keino ottaa haltuun edes jonkinmoinen pala virtuaaliviheriötä. Vuoropohjainen futispeli ei ehkä kuulosta kovinkaan jännältä, mutta sen pelaaminen on jotain aivan muuta. Minkäänlaisia virallisia lisenssejä teos ei tarjoa, mutta Steamin kautta voi ladata helposti vaikkapa oikeat Valioliigan joukkueet logoineen.\nPeriaatteessa ei tarvitse olla edes kiinnostunut jalkapallosta nauttiakseen tästä taktisesta futisnäkemyksestä. Näkymä on hyvin lautapelimäinen ja kenttäkin on jaettu ruutuihin. Taustalla pyörii noppamekaniikka, joka kertoo onnistumisen mahdollisuudet ennen jokaista toimintoa. Suorituksiin vaikuttavat niin omien kuin lähellä olevien vastapuolen pelaajien taidot sekä tietysti sääolosuhteet.\nVakiomittainen matsi sisältää 48 siirtoa, jotka jakaantuvat kahden pelaajan kesken. Jokainen vuoro koostuu kolmesta siirrosta, joiden sisältö määräytyy pelaajien ominaisuuksien sekä tilanteen mukaan. Tietyt ehdot täyttämällä siirtoja voi saada enemmänkin, mikä tuo huomattavaa etua varsinkin hyökätessä.\nPallottomana omia futaajia liikutellaan parempiin asemiin ja yritetään tietysti hankkia pelivälivälinettä takaisin taklaamalla sekä painostamalla. Pallollisena vaihtoja on luonnollisesti enemmän. Valikoimaan kuuluu muun muassa erilaisia syöttöjä, vetoja sekä erikoiskikkoja. Palloa voi myös vain pitää hallussaan tai roiskaista pitkän päätyyn.\nPelimuotoja on harmittavasti vain kaksi. Yksin pelatessa otetaan hallintaan divarien pohjamudissa rypevä joukkue, joka olisi tarkoitus luotsata kohti menestystä. Aivan Football Managerin syvällisyyteen ei ylletä, mutta pelaaja on vastuussa muun muassa harjoittelusta sekä uusien pelureiden hommaamisesta. Oman tiimin rakennukseen, kehitykseen ja ylläpitoon saakin helposti kulumaan enemmän aikaa kuin itse kentällä palloiluun.\nRaha on varsinkin alussa jopa liian tiukassa, ja vauhtiin pääsy saattaa tuntua turhauttavan vaikealta. Eritoten sopimusten uusiminen nielee leijonanosan budjetista, mikä tekee parhaiden pelaajien pitämisen erittäin vaikeaksi. Mammonaa voi saada nopeastikin täyttämällä johtokunnan asettamia erikoisvaatimuksia, mutta niiden suorittaminen rupusakilla osoittautuu työlääksi – ellei jopa mahdottomaksi. Onneksi tarjolla on helpotuksia, kuten easy-mode sekä rahahuijauksia.\nNettipeliä varten kannattaa varata kavereita, sillä satunnaisen seuran löytäminen ei tahdo onnistua. Seuranhakuruutu jopa itsekin kertoo näin. Ihmispelaajaa vastaan otteleminen on kuitenkin niin erilainen kokemus, että sitä kannattaa ehdottomasti kokeilla. Onneksi homma onnistuu myös saman koneen ääressä.\nHetkellistä helpotusta futiskiimaan\nFootball, Tactics & Glory on hauskan erilainen, mutta ei kovinkaan pitkäikäinen. Suurin syy tähän on liian kaavamainen tekoäly sekä pelillisen sisällön vähyys. Tekoäly tekee maalit yleensä aina samalla kuviolla. Oman tiimin ryhmityksen vaihtaminen voi tuoda helpotusta ongelmaan, mutta silti kaavamaisuus pistää silmään jo reilun kymmenen matsin jälkeen. Korkeammilla sarjatasoilla vaihtelua näkee enemmän, vaikka sielläkin peruskaava on lähes aina sama: syöttö, liike tiettyyn ruutuun ja veto maaliin. Onnistumisprosentti ei ole läheskään yhtä kova pelaajan yrittäessä täsmälleen samaa, vaikka pelaajisto olisi identtisellä tasolla.\nYritys on hyvä ja toteutus mukavan erilainen, mutta kenties teoksen olisi kannattanut viipyä Early Accessissa hieman pidempään. Football, Tactics & Glory tarjoaa hetken hupia ja tyydytystä futiskiimaan, mutta pitempiaikaiseksi viihdykkeeksi siitä ei ole. Sen verran erikoinen tekele on kuitenkin kyseessä, että kannattaa kokeilla ainakin maksutonta demoa. Ulkoasu ei ole kummoinen, joten futailu onnistuu vanhemmallakin koneella.


V2.fi | Arvostelu | Hustle\n15.06.2022 klo 23.00 | Luettu: 1431 kertaa | Teksti: Jari Tapani Peltonen\nAdam Sandler tykkää koripallosta, joten kelpaisiko, kysyi hän koneelta, jolle hän sielunsa myi. Yksi algoritmi laski, että katsojia kiinnostaa, joten toinen tulosti käsikirjoituksen. Vaikka algoritmeilla olisi nimet ja lihaa ja verta, kyse on 100% algoritmeista. Sandler itse on niin motivoitunut, että hän myy tarinan ja huumorinkin, joka malttaa pysyä lähellä sitä, miten oikeat ihmiset vitsailevat. Sandler saa hengailla aitojen pelaajien kanssa ja mukaan mieliviä tuote palvelee.\nSandler näyttelee kykyjenetsijä Stanley Sugermania, jolla on arpinen käsi ja vahva tuntuma lajista. Joukkueen iäkäs omistaja on valmis ylentämään hänet valmennuksen piiriin, mutta omistajan poika on puolukoita niellyt psykopaatti. Et ylläty mistään. Yhdellä oikolukukerralla tästä muokkaisi keskiaikaisen hovijuonittelun, jossa kuninkaan neuvonantaja ajautuu maanpakoon katalan prinssin juoniessa.\nPuolivahingossa Sugerman tapaa espanjalaisen amatöörin Bo Cruzin, jota tulkitsee NBA-tähti Juancho Hernangómez. Sugerman näkee heti, että tässä on legendojen ennustama kuningas, eikä haittaa, jos katsoja lämpenee hitaammin. Hernangómez on yli kaksimetrinen hintelä hujoppi. Hahmon bravuuriksi vakiintuvat torjunnat vaikuttavat yhtä vaivattomilta kuin jos kirahvi pukkaisi palloa työntämällä päänsä korista sisään. Kuvakerrontaa ajatellen rooliin kannatti värvätä aito asia, vaikka ukon naama lähentelisi halvaantunutta.\nUrheilu on yhä antoisampaa näissä kuin todellisuudessa. Liike-energia on valttikortti, mutta ylistyslauluun on hankala keksiä säkeistöjä, kun nopeaa sähellystä tulee vain tuijotettua. Todellisiin huipentumiin ei venytä, mikä lähtee siitä, että kyse on joukkuelajista mutta ei joukkueesta saati mestaruudesta. Luotettava suorittaminen on nyt arvokkaampaa kuin hidastettu kolmoisvoltti kohti palloa, jonka syöttäjä ampui vanhempasi. Cruzin heikkous on temperamentti ja kentältä kyllä löytyy arkkivihollinen, mutta nyrkkeily- ja mestaruusleffoihin verrattuna tekele vain loppuu, vaikka olisi kypsiäkin, yhä elokuvamaisia tapoja viimeistellä konfliktit.\nOn viittaus Rockyyn rappusia juostaessa ja muita yhtäläisyyksiä, joten ei ole hullua odottaa myös Eye of the Tigeriä ja Adrian-huutoa. Rockyn tavoin Cruzin oli tarkoitus edetä alalla jo aiemmin, joten poloinen on likimain yli-ikäinen saadessaan viimeisen tilaisuuden nousta suoraan NBA:n neljänsadan miljonääripelaajan joukkoon. Sugerman on itseasiassa ainoa taho, joka sen tilaisuuden lupaa (se on Hustle eli huijaus, joka on myös urheilutermi), mutta se on vain kärjistys tarinan kulkiessa raiteilla kohti karsintoja. En koskaan kiellä kärjistämästä, mutta tahdon kylkeen kärkevän huipennuksen. Hustle maistuu siltä, ettei algoritmi täysin vielä ymmärrä. Sugerman on konkurssikypsä perheenisä, jolla ei ole koskaan ollut tyttärelle aikaa, joten on kiva, että tytärkin saa Cruzia ihmetellä. Vai niin.\nEn ole ainoa, joka alkoi haaveilla tulevaisuuden telkkarista, kun someen vyöryi Dall-e-tekoälyn luomia suttukuvia ja maistiaisia päivitetystä versiosta. Unelmien tv sallii tilata "Rockyn tasoisen koripalloelokuvan, joka keskittyy valmentaja Adam Sandleriin", jonka tekoäly sitten askartelee saaden jopa tunteet kohdilleen, koska hyvät taiteilijat kopioivat ja parhaat varastavat. Uskon tekoälyn kykenevän nykyäänkin parempaan kuin Hustlen käsikirjoitukseen, mutta olennaista on se, että Dall-e-tv sallisi tilata luovuutta tyyliin "kaikkia hahmoja näyttelee Sandler", tai omaa huumorintajuani ajatellen: "jokainen inspiroiva klisee johtaa tragediaan". On yhä syitä elää! Tekoäly kopioi ja mukailee, eikä moni ole kirjoittanut useampia elokuva-arvosteluja kuin minä, joten tavoitteeni on pilata kotimainen kritiikki pysyvästi.\n< Kreator - Hate Über...\tSpiderhead... >


20:01 § Paritalon erottaminen muusta asunto-osakeyhtiöstä (ks. myös 6:37 §) - OM Kysy asunto-osakeyhtiölaista\nEtusivu Harvemmin kysytyt aihealueet 20 luku Yhtiön jakautuminen\n20:01 § Paritalon erottaminen muusta asunto-osakeyhtiöstä (ks. myös 6:37 §)\nViestiKirjoittaja Jyrki OM » 23 Loka 2012, 16:04\nMitä tulee tehdä kun haluaa eriyttää paritalon muusta talonyhtiöstä?\nAsunto-osakeyhtiö voidaan jakaa kaikkien osakkaiden yksimielisellä päätöksellä useammaksi yhtiöksi siten, että kysymyksessä mainitussa tapauksessa paritalo tulisi sellaisen toisen asunto-osakeyhtiön omistukseen, jonka osakkaiksi tulisivat vain paritalon nykyiset osakkaat (AOYL 20:1 §).\nJakautumisen verokohtelu on syytä selvittää etukäteen verottajalta. Verolainsäädännön lähtökohta on, että jakautumiseen ei liity välittömiä veroseuraamuksia, jos kaikki jakautuvan (eli alkuperäisen) yhtiön osakkaat saavat vastaanottavan yhtiön osakkeita entisten omistustensa suhteessa (eli kaikki nykyisen yhtiön osakkaat tulisivat yhteisomistajiksi myös uuteen yhtiöön).\nEnnen paritaloyhtiön perustamista on myös syytä selvittää, miten usein ajanmittaan paritalon hallinnossa syntyvät ongelmatilanteet voidaan välttää asunto-osakeyhtiölakia täydentävillä yhtiöjärjestysmääräyksillä ja mahdollisella osakassopimuksella.\nPeriaatteessa paritalo voidaan eriyttää asunto-osakeyhtiöstä myös esimerkiksi siten, että nykyisen yhtiön kaikkien osakkaiden yksimielisellä päätöksellä yhtiö luovuttaa paritalon sitä hallitseville osakkaille näiden osakkeita vastaan (AOYL 6:37 §). Tämän järjestelyn yhtiö-, kiinteistö- ja muut siviilioikeudelliset sekä vero-oikeudelliset edellytykset ja seuraukset on syytä selvittää ennen siihen ryhtymistä.\nPalaa sivulle “20 luku Yhtiön jakautuminen”


:JALKAPALLOA: Kuopion Palloseura ja Otso Virtanen jatkosopimukseen – URHEILUPARKKI\n“Voittava joukkue tarvitsee kaksi hyvää maalivahtia”\n“Haluamme olla tulevallakin pelikaudella mahdollisimman laadukas joukkue ja halusimme myös kaksi mahdollisimman hyvää maalivahtia. Toivottavasti pojat aiheuttavat valmennukselle positiivisen ongelman siitä, kumpiko pelaa milloinkin”, Särkkä miettii.\n“Jalkapallossa kaivataan jatkuvuutta. Nyt kun joukkueen pelaajisto kokee isojakin muutoksia, tällaiset jatkosopimukset ovat tärkeitä. Otso on myös äärettömän luotettava torjuja. Hän ei tee virheitä ja hän pystyy toteuttamaan sovittua taktiikkaa ja pelitapaa”, Särkkä kertoo suojatistaan.


Espanjan uutiskatsaus 25.11.2019 - Fuengirola.fi | Aurinkorannikon uutiset, tapahtumat ja ihmiset\nEspanjan uutiskatsaus 25.11.2019\n– Aurinkorannikon suomalaiset saavat ajoittain palstatilaa Suomen keltaisessa mediassa mitä erikoisimpiin syihin liittyen. Tänään on ollut vuorossa leijonasanakari Oskari Osala, jonka uutisoidaan nykyään pelaavan golfia puolivakavissaan Aurinkorannikon kulmilla.\n– Espanja on jälleen voittanut Davis Cupin Rafale Nadalin johdolla. Kyseessä on jo kuudes kerta tällä vuosituhannella kun Espanja vie Cupin.\n– La Corunan rannikolle on ajautunut valtamerialus, jota on yritety vetää toistaiseksi ilman tulosta takaisin mereen. Ilmeisesti viranimaiset ovat luopuneet ideasta ja nyt aluksen polttoainelastia aletaan tyhjentää varotoimenpiteenä. Eri laatuisia öljyjä on vielä aluksessa yli 100 tonnia.\n– Real Madridin aikanaan maailman kalleimman hyökkääjän, Gareth Balen siirtoa pidetään taas varmana. Huhujen ja uutisten mukaan kovaa juokseva ponihäntäinen mies siirtyy Tottenhamiin, tai ehkä sittenkin Manuun…\n– Galician kumilla virnaomaisten haavin on jäänyt huumeiden salakuljettajien sukellusvene, josta löytyi yli 3000 kiloa kokaiinia.\nKommentti: Saalin arvo katukaupassa ylittää suomalaisen postimiehen kuukausipalkan…\n– Malagan vesipoolojoukkue on kärsinyt karmivan tappion Madridia vastaan. Tappio tuli lukemin 11-10.\nEspanjan uutiskatsaus 26.11.2019\nEspanjan uutiskatsaus 22.11.2019


Ension Kuvablogi: Myyrä\nPerjantaina 13 sujui mukavissa merkeissä, eikä mitään ikävää sattunut. Päinvastoin ehkä pientä onneakin ja pientä valokuvaajan iloa oli ilmassa. Tähän oli syynä ohessa näkyvä pieni luontokappala, joka ilahdutti päivää. Epäonneksi voidaan kait sanoa sitä, että en onnistunut hiipimään kovin lähelle otusta, ennen kuin se lähti karkuun. Sain kuitenkin otettua ihan hyvän kuvan 18-200 mm putkella ja täydellä zoomilla. Kuten alapuelella näkyy, siinäkin kuvassa myyrä on aika pienellä keskellä kuvaa. Se ei ole kovin mielenkiintoinen kuva eläimestä. Kiitos kuitenkin Nex 7 -> 24Mpix resoluutiolle, jonka takia pystyin huoletta kroppaamaan kuvaa laadun vielä pysyessä hyvänä. Alla onkin aluperäinen kuva ja siitä noin 100% kropattu ja hieman säädetty kuva.\nLähettänyt Ensio klo 19:54