Foredrag med Lisbeth Zornig Andersen - Vesterbølle Efterskole\nHøjskoleaften på Vesterbølle Efterskole.\nHøjskoleaften med foredrag af Lisbeth Zornig Andersen, om at gøre en forskel for det enkelte barn.\nForstander, Martin Diget Aamann bød velkommen til højskoleaften og til foredragsholder Lisbeth Zornig Andersen. Martin delte sin forventning med os i salen: ”jeg håber at denne aften kan bidrage til at vi bliver bedre til at spotte udsatte børn, og lære hvad hver enkelt af os kan gøre i mødet med børn, der har oplevet vold eller andre former for overgreb”….\nLisbeth Zornig Andersen er en yndet foredragsholder, og med rette. Sikke en rejse hun tilhørerne med på. Hun er et levende bevis på at man kan rejse sig fra helvede og komme ud på den anden side som at stærkt næstekærligt menneske. Vidste du fx at ca hvert tiende barn i Danmark er blevet krænket på den ene eller anden måde? Det vil sige at der i dag sidder 2-3 elever i hver eneste skoleklasse og har det svært…Selvom emnet er særdeles alvorligt og hårrejsende fyldte humoren i hendes foredrag denne aften.\nLisbeth Zornig Andersen er vokset op på Lolland sammen med sin mor, stedfar og tre ældre brødre. En opvækst der er præget af vold, psykisk terror og seksuelle overgreb. En opvækst, som lynhurtigt bliver, en kamp om overlevelse.\nLisbeth Zornig Andersens svar på forstander Martin Aamann’s spørgsmål er klokkeklart ”omsorgen – følelsen af at kan mærke at en voksen er ”total irrationel tosset” med én, det er det ultimative vigtigste for misbrugte børn gennem hele deres barndom og ungdom, forklarer Lisbeth Zornig Andersen.\nGymnastiklæreren Grethe så en dag Lisbeth stå grædende udenfor kroen, hvor hendes mor og stedfar ofte holdt til. Lisbeth var blevet brændt utallige gange af cigaretter på armene………en gerning der udløste gratis øl til moren. Så kom Lisbeth med Grethe hjem. Her boede hun i et halvt år og oplevede for første gang hvordan det er at bo i en rigtig familie med mad, rent tøj, læring og tryghed. Grethe og hendes mand Otto ville gerne adoptere Lisbeth, men moren modsatte sig da de tre andre børn i samme periode var blevet tvangsfjernet og moren ikke kunne overleve uden sine børn…\nDer var også geografilæreren Holst, en anden vigtig voksen i Lisbeths barndom. Holst og hans kone åbnede deres hjem for Lisbeth i hendes barndom, samt hendes bevidsthed om hvordan man også kan leve. Citat Lisbeth:” Huset lugtede af intellekt. Lugten af brie, aviser og the med citron…. Total ny verden for mig, dengang” Helt normalt, men så langt fra hvad hun kendte hjemmefra.\nMEN omsorg kan også være så mange andre ting. Det kan være naboen der byder på kakao….tit!!! Skolelæreren der giver lidt ekstra opmærksomhed, den modige voksne der tør stikke et telefonnummer til en hjælpelinje, den søde spejderleder der giver ro til ”bare at være” osv osv.\nKort og godt ”hold øjne og døren åbne overfor børn der har brug for hjælp” var Lisbeth Zornigs budskab.\n”Lisbeths Zornigs historie ligger heldigvis langt fra det vi normalvis kender til på Vesterbølle Efterskole”, fortæller Martin Diget Aamann. ”Men alligevel er Lisbeths foredrag med til at sætte spot på, at uanset hvem vi er, vil vi møde børn og unge, hvor vi skal være opmærksomme på deres trivsel. Det håber vi at Lisbeths foredrag kan gøre alle os der hørte det lidt bedre til”.\nVesterbølle Efterskole afholder hvert år en højskoleaften med et af tidens store navne og skolen kan allerede nu afsløre, at de til næste år vil se om Anders Agger kan komme.\nJette Holm\t2017-06-19T13:57:32+00:00\t12. april 2016|Nyheder|


Sådan overlever sorority indledningen – O2C\nAlle protester på det modsatte\nAlle protester for det modsatte, de fleste eksperter i mobning mener, at det store flertal af sororities og broderskaber har en vis form for tågedannelser eller initiering praksis. Mange af disse praksis er temmelig harmløse. Pantsætninger er forpligtet til at løbe ærinder for ældre medlemmer, for eksempel, mens andre grænse på misbrug og endog tortur. Hvis du vil deltage i en sorority, vil vide, hvordan man overlever sorority indledningen hjælpe dig gennem de kommende uger.\nSådan overlever sorority indledningen. Du skal vide, hvad din universitetets politik om mobning.\nDu skal vide, hvad din universitetets politik om mobning. Nogle universiteter vil straffe både sorority og inductee hvis Ydmygelse opdages. Andre har svære regler for tågedannelser praksis. Mange gymnasier har lært, at de klart skal definere grænsen mellem en acceptabel indledning praksis og slør, og du skal uddanne dig selv først om, hvor denne linje er. Vær sikker på, at du ved, hvad din universitetets politik er såvel som de anførte politikker Panhellenske Råd, det styrende organ for sororities.\nGør som du bliver spurgt så roligt som muligt. I større skoler, bliver nogle elever mål for slør, fordi ældre medlemmer af sorority tror de løfter skal undervises deres "sted." Du kan undgå denne etiket, hvis du studerer de materialer, du får (typisk omkring sorority kultur og historie) og forsøge at gøre som forventet. Simple gestus af respekt, såsom altid at dukke op til tiden, kan hjælpe dig med at overleve sorority indledningen uden at blive fremhævet.\nVær sikker på dig selv. Hvis du bliver stillet et spørgsmål, kender svaret. Må ikke gøre dig selv mere sårbar ved at være usikker på svar eller vise dine svagheder. Altid synes afgørende og som hvis du er afsat til sorority og dine fremtidige søstre.\nBenytte lejligheden til at skærpe din tid ledelseskvalifikationer. Sorority indledningen kræver et stort engagement af tid, som ture op mange løfter. Hvis du holder et job, skal du sørge for, at du beder om afspadsering i god tid vigtige sorority datoer. Du burde få en kalender og skriv ned vigtig klasse datoer tidligt. Sørg for, at hvis din sigt papir skyldes dagen efter en sorority begivenhed, gør du tid tidligere på ugen for at fuldføre papiret.\nVære rede til at påtage sig lederskab muligheder, når de opstår. Indledningen proces vil være et godt tidspunkt at begynde at bruge din sorority til at lære værdifulde færdigheder. Tilbyd at hjælpe med en fundraiser den sorority er vært eller tilbyde at overtage administrative opgaver efter behov. Sørg for, at du bruger indledningen proces at lære værdifulde lektioner uden at ofre sig selv i processen.\nKend dine grænser. Må ikke gøre noget, som du føler er uetisk eller unødvendig bare at være en del af gruppen.


LOMA / Nymarksskolen\nBetalingen kan ske via Dankort eller eDankort. Beløbet vil blive trukket på din konto med det samme (første hverdag efter købet).\nOpret ny bruger(forældre) Login Hjælp\nHvad er LOMA\nLOMA er startet som et udviklings- og forskningsprojekt i samarbejde med UCL og Aalborg Universitet. LOMA tager bl.a. afsæt i følgende principper:\nMaden skal være sund og lavet fra ”bunden af” i henhold til de Nye Nordiske Anbefalinger.\nDer skal være et produktionskøkken, hvor der er plads - et læringsrum - til at eleverne kan deltage i tilberedningen af maden. Der gennemføres undervisningsforløb i forskellige fag som er en integreret del af undervisningen i køkkenet.\nDer skal være plads til at alle elever og lærere hver dag kan spise et fælles måltid sammen som en integreret del af skolens dannelsesprojekt.\nVores mål med LOMA er:\nat etablere en sund madordning i et ungdomspædagogisk læringsmiljø\nat fremme elevernes trivsel både fysisk, socialt og psykisk\nat fremme maddannelse hos de unge med en sund og innovativ bespisningsordning.\nLOMA – Hverdag og undervisning\nSom elev på Nymarkskolen vil man i løbet af et skoleår have minimum èn LOMA-uge.\nI LOMA-ugen vil eleverne dels have hele dage i køkkenet, hvor de sammen med Camilla, Mong, Sidsel, Rikke, Mette og Ida producerer dagens fælles måltid. Dels have dage med LOMA relateret undervisning.\nLOMA lægger vægt på\nAt måltidet er med til at dyrke fællesskabet\nAlle elever spiser med deres klassekammerater og en lærer\nMåltidet læner sig op af Sundhedsstyrelsens 10 kostråd\nAt lave al mad fra bunden\nAt anvende sæsonens friske råvarer\nAt anvende lokale leverandører, såfremt det er muligt\nØkologi i højsæde\nSpild og madaffald minimeres\nDet er nemt og hurtigt at bestille mad på lomad.dk. Du opretter dig som bruger(se ovenfor) og derefter kan du oprette dit barn. HUSK AT LÆGGE BARNETS NAVN I DEN RIGTIGE KLASSE.\nNår du er logget ind har du mulighed for at købe mad for en uge,måned, kvartal, halvår og helår. Der opnås rabat ved køb af de lange abonnementer. Prisen ved køb af en uge er 25kr./måltid, prisen ved måneds eller kvartals køb er 22kr./måltid og hel eller halvårs køb er 19kr./måltid. Gældende for alle abonnementer er en bestillingsfrist onsdage før et abonnement start. Eksempelvis: Bestiller du for et helt skoleår 20/21, 2.halvår 2020, 3.kvartal, august eller uge 33 er bestillingsfristen onsdag d.05.08.2020.\nVi har naturligvis taget højde for helligdage, skoleferier og dage hvor køkkenet er lukket. Samtidig har vi oprettet særlige abonnementer for de forskellige klassetrin, idet vi her tager hensyn til planlagte erhverspraktikker, lejrture osv. Disse dage er modregnet abonnementet.\nVed ferier udenfor de alm skoleferier, skal køkkenet have besked herom senest ugen inden, om onsdagen.\nVed længerevarende sygdom bør der også tages kontakt til køkkenet, således vi ikke producere maden og i har en mulighed for at få penge retur.\nNår man er i LOMA køkkenet får alle gratis mad den uge. Det betyder samtidig at de elever der har bestilt LOMAmad, får deres penge retur for de pågældende dage i køkkenet. Mandag efter en LOMA uge kan man henvende sig på kontoret mandage kl.15, hvor sekretæren vil være behjælpelig med et refundere beløbet.\nBetaling foregår med Dankort.\nEleverne er med til at udarbejde menuplanerne. Dette gøres i samarbejde med Rikke og foregår typisk 2 uger inden eleverne kommer i køkkenet. Derfor kan man ikke se længere end max en måned frem! Vi opdatere løbende siden, så i kan følge med i menuerne.\nVed tvivl kan man rette henvendelse til skolens mail: nymarkskolen@svendborg.dk\nNymarkskolen - Marslevvej 1 - 5700 Svendborg - Tlf.: 6223 6200 - Email: Nymarkskolen@svendborg.dk - CVR: 29189730 - Udviklet af CIX - www.cix.dk - © CIX 2013


Rødovre Kommune: Manglende afhentning af haveaffald\nManglende afhentning af haveaffald 28. sep 2017\nDet er faktisk lidt trættende at slæbe poser med haveaffald og grenbundter (uden plast snor) ud til vejen, og så undlader kommunens entreprenør at medtage det. Det er snart sket mange gange. Det er jo ret utroligt! hvis man gider og se sig tilbage kan man jo på lang afstand se at man har glemt noget! Men bilen har måske ikke baggear??\nOprettet af: Vitus Nielsen den 28. sep 2017, kl. 14:02\nDu kan, via vores selvbetjeningsløsning på rk.dk/affald, indmelde den manglende afhentning af haveaffald, så vil vi kontakte renovatøren og bede dem om at hente affaldet. Der er dog nogle typer haveaffald, som ikke tages med. Hvis der er jord eller sten i haveaffaldssække, skal skraldemanden ikke tage dem med. Det samme gælder, hvis sækkene er overfyldt eller vejer mere end 10 kg.\nOprettet af: Teknisk Forvaltning den 03. okt 2017, kl. 09:25 Besvar\nManglende afhentning af haveaffald på Leopardvej 19 den 1.06.2018.\nJeg modtog sms den 31.05., at der ville blive afhentet haveaffald den 1.06., så jeg fik sat 10 sække ud, men de er ikke blevet hentet endnu.\nMvh Lis Andersen\nOprettet af: Lis Andersen den 02. jun 2018, kl. 12:25 Besvar\nDen manglende afhentning er meldt ind til vores renovatør, og affaldet vil blive afhentet hurtigst muligt.\nOprettet af: Miljø og Affald den 06. jun 2018, kl. 10:58 Besvar\nMin haveaffalds containe blev ikke tømt igår.\nAdressen er: Madumvej 11, 2610 rødovre\nOprettet af: Atheer den 01. aug 2018, kl. 10:46 Besvar\nHaveaffaldsbøtten har stået på fortovet siden onsdag d. 22. august. Det gør den stadig, hvis nogen skulle komme forbi og tømme den.\nOprettet af: Flemming Egelund Pedersen den 24. aug 2018, kl. 19:47 Besvar\nTak for din henvendelse. Den manglende afhentning er meldt ind til bilen. Det er dog tvivlsomt, at de når forbi før næste tømning her på torsdag.\nHvis du fremover oplever manglende tømning, må du gerne melde det ind på vores selvbetjeningsløsning på www.rk.dk/affald, da bilen så får direkte besked.\nOprettet af: Miljø og Affald den 27. aug 2018, kl. 14:03 Besvar\nI har skrevet at i ville hente haveaffald til udgangen af uge 48,jeg har sat det ud 27/11\nOprettet af: Rut Eysturlid den 24. nov 2018, kl. 20:28 Besvar


Studier på University of Otago - Universitet på Sydøen - KILROY\nStudier på University of Otago\nUniversity of Otago har et stærkt akademisk omdømme. Universitetets School of Business er akkrediteret af AACSB og EQUIS. Skolen ligger derudover top 100 i verden indenfor psykologi, historie, jura, engelsk litteratur, filosofi, biologi, medicin, farmakologi, geografi, accounting & finance, uddannelse, sociologi og mere. Times Higher Education har udnævnt University of Otago som #1 i verden indenfor marine studier og marinbiologi.\nEQUIS akkreditering er givet til 130 business skoler i 38 lande og gives som anerkendelse af skoler der har fakulteter, ressourcer og faciliteter i verdensklasse og som samtidig garanterer både nuværende og fremtidige studerende en uddannelse i verdensklasse.\nHvor ligger University of Otago?\nUniversity of Otago ligger på Sydøen i New Zealand i byen Dunedin. I Dunedin bor der cirka 120.000 mennesker og ud af disse er cirka 20.000 studerende på University of Otago.\nMed KILROY kan vi hjælpe dig med følgende uddannelser på University of Otago:\nStudy Abroad (et semester eller to som FreemoveR)\n5 gode grunde til at læse på University of Otago:\nUniversity of Otago har et godt ry, både i New Zealand og i resten af verden\nDunedin, hvor universitetet ligger, er et sikkert, hyggeligt og godt sted at bo og studere og med gode muligheder for at udforske resten af Sydøen\nLeveomkostningerne i Dunedin er betydeligt lavere end i større byer i New Zealand fx. Auckland og Wellington\nMaori kulturen er repræsenteret på universitetet og på University of Otago er der den største koncentration af Maori studerende\nCampus på University of Otago er blevet udnævnt som et af de smukkeste i verden og ligger i centrum af byen\nOtago er en fantastisk by hvis man er interesseret i Performing Arts, særligt musik


Af Knud Lundbek Hansen. Tidehverv, 1994, s.69-77.\n"At det dog måtte lykkes den i angeren bedrøvede: kun at ville eet. Vi er da ingen vegne kommet med denne tale, kun eet, at læseren er blevet anbragt der, hvor evangeliet kan lyde, hvor det lyder som sandt evangelium, til den ængstede samvittighed."\n"Luthers prædiken på epistelen 3. søndag efter påske er et sandt udtryk af hans forestilling om conformiteten og heterogeniteten mellem det kristelige og det verdslige. Men allerede deri seer man dog, hvor naturligt det måtte ske at følgen af reformationen blev politisk udvikling. Det hele sving ind efter i hvad jeg plejer at kalde "den skjulte inderlighed" blev ikke dialektisk nok sikret; og så ligger det så nær at få travlt med verdsligheden igen, og gøre det første til et ophævet moment, der forudsættes", skriver Kierkegaard i en optegnelse fra 1848. Teksten til den nævnte prædiken er 1. Petersbrev 2,11-20, hvor første vers lyder: "I elskede, jeg formaner Jer som fremmede og udlændinge, at I holder jer fra kødelige lyster, som strider mod sjælen". Udfra disse ord prædiker Luther om den stilling, den kristne har i verden, at han, den kristne i verden, er som en pilgrim, en vandringsmand, der bruger verden, uden at misbruge den, som køber, uden at beholde. Han har himlen som hjem og er derfor ikke af verden, men lever i verden. Som sådan skal mennesket bestandig døde syndens gerninger. Således viser mennesket at dets åndelige hjem er i himlen. Det skal da leve som en gæst, der eksisterer under de givne forhold, underordnet det jordiske regimente; for det sømmer sig ikke for en gæst f. eks. at befale, at stuen skal være på loftet, for at nævne et af de mange ligefremme billeder, Luther kan bruge. "På samme måde", siger Luther videre, "som jøderne i Babylon, havde de kristne også et dobbelt liv eller regimente. Her på jorden ere vi jo ikke borgere, thi her bor verden, her har den sit hjem og himmerige. Vort borgerskab - siger St. Paulus - er med Kristus i himlen, det er, i hint liv, hvorpå vi vente, idet vi håbe, at forløses, som hine i Babylon, og at komme did, hvor vi skulle være borgere og herrer til evig tid. Men da vi, i denne udlændighed, i dette vort Babylon, må blive sålænge Gud vil, bør vi gøre det samme, som blev hine befalet: vi må samleve med andre, æde og drikke, holde hus, dyrke jorden, regere, og omgås andre i fred, ja bede for dem, indtil timen kommer, da vi skulle fare til vort hjem".\nHvad er det nu Kierkegaard øjner i denne prædiken, som får til følge, at reformationen blev til politisk udvikling. Ja, jeg ved det ikke: for mig at se er dog dette, at Luther bestandig understreger, at menneskets borgerskab i himlen, der bestandig skal forme og give betydning til det liv, der føres på jorden, i det verdslige regimente, for mig at se er denne understregning netop en dialektisk sikring af den skjulte inderlighed. På den anden side kan jeg også se den fare, Kierkegaard peger på, nemlig at borgerskabet i himlen, som mennesket er kaldet til ved dåben og holdes fast i ved tilsigelsen af syndernes forladelse, bliver det overståede moment, der forudsættes, f. eks. ved en tale om det af synden udfriede menneske, som om det var en tilstand, der gav mulighed for at se verden med Guds øjne, hvad der så igen ville betyde, at mennesket begynder at indrette sig i verden, som verdens borgere, ikke som dem, der har alt og dog ikke har, men som dem, der har alt både her og der, eller som dem, der begynder at flytte stuen på loftet, kort sagt som dem, der har en sandhed at sige om verden og dens skikkelse, eller om landet og dets skikkelse eller om menneskeligt samliv og samvær, - altså en sandhed, der er løsrevet fra borgerskabet i himlen.\nJeg kunne også sige det på anden vis. At det ikke er forholdet til evigheden eller det himmelske fædreland, der ængster mennesket, men derimod den skikkelse, som verden har eller får gennem myndigheder, magtmennesker, massemedier og den herskende klasse eller den herskende mening, hvorfor evangeliet forstås som et frimodighedsskabende ord, ikke til og overfor den ængstede samvittighed, der er ængstet, fordi den er bundet til Gud i himlen, men som et frimodighedsskabende ord til mennesket, der lider under de krav, påbud, forslag, der kommer fra den herskende klasse i politik såvel som i medierne. Kort sagt, at mennesket er ophørt med at være pilgrim og i stedet for har slået sig ned for, ganske vist ved bekæmpelse af synden, at skabe sig et rige af denne verden. Og i denne verden.\nNu er evangeliet jo ikke en stille syssel mellem mennesket og Gud, der foregår i stille stunder eller i en ørken, men evangeliet skal lyde til levende mennesker i virkelighedens verden, i timeligheden, for nu at bruge et udtryk af Kierkegaard, der som få har skrevet netop om mennesket i timelighedens verden. Og dette også i den tale, som er mit emne. Ved anledning af et skriftemål fra 1846, udgivet i 1847.\nDen ængstede samvittighed\nJeg vil igen lade Kierkegaard komme til orde, idet jeg vil citere fra papirerne to optegnelser, der er omtrent samtidige med udfærdigelsen af talen. Disse optegnelser skal vise, under hvilken synsvinkel jeg læser denne opbyggelige tale. Kierkegaard skriver: "Det er ypperligt, at den ene fornødne og det ene forklarende hvad Luther siger: at hele denne lære (om forsoningen, og i grunden hele kristendommen) må henføres til den ængstede samvittigheds kamp. Tag den ængstede samvittighed bort, så kan du også lukke kirkerne og gøre dem til dansepladse. Den ængstede samvittighed forstår kristendommen. Men siger du: "jeg kan dog ikke begribe forsoningen". Her måtte jeg spørge i hvilken forstand, er det den ængstede samvittigheds forstand, eller i den ligegyldige og objektive spekulations forstand? Dersom én sidder rolig, objektiv på sit studerekammer, og spekulerer: hvorledes skulle han kunne forstå en forsonings nødvendighed; da jo en forsoning kun er nødvendig i den ængstede samvittigheds forstand. Et menneske kan erhverve den ligegyldighed som gør forsoningen overflødig, ja det naturlige menneske er egentlig i denne tilstand: men hvorledes skulle man i denne tilstand kunne forstå forsoningen. Det er derfor så konsekvent af Luther, at han lærer, at mennesket må belæres ved en åbenbaring om hvor dybt han ligger i synd; at den ængstede samvittighed ikke er noget der således følger af naturen som det at være sulten."\nOg den anden også fra 1846, iøvrigt på det tidspunkt, hvor han taler imod videnskaben som livsbærer og tilrettelægger. "Dersom jeg tænkte mig en dybt forelsket pige, og der da var en mand som ville anvende al sin forstand og kundskab for at spotte denne lidenskab: ja da kunne der vel næppe være tale om at den forelskede pige skulle vælge: mellem at beholde sin rigdom og få spottet i stedet. Nej, men dersom det var en uhyre kold og rolig mand, der sagde med al sin rolighed til den unge pige: jeg skal forklare dig hvad elskov er; og den unge pige tilstod, at det var ganske rigtigt alt hvad han forklarede: mon hun dog skulle ville vælge hans forstandighed i stedet for sin rigdom? Eller mon ikke den unge pige skulle sige til ham: "Det er ganske rigtigt hvad du siger, jeg kan også meget godt forstå det, og dog er det eet jeg ikke kan forstå, jeg kan ikke forstå, hvorledes du kan tale så koldt og roligt derom, om det som griber mig så dybt. Det må dog nok ikke være ganske det samme, siden det fremkalder så forskellig en virkning." Og ære være den unge pige for denne rigtige, i hendes mund så rørende, i en viis mand så ironiske replik mod forståelsens forhold til begejstring. At man når den såkaldte forståelse (oplysning, spekulation o.s.v.) sætter noget formasteligt istedet for troen og umiddelbarheden, at man da absolut har tabt ved at vælge forståelse: er let at indse. Men selv når forståelsen synes at ville give det samme, men dog forandrer formen er det et stort tab. Her gælder et valg, men kan vælge ikke at ville lade sig afkøle ved forståelsen, vælge at holde sig i begejstringen, i troen, i tilliden".\nDet sidste er skrevet under overskriften "Umiddelbarhedens eller følelsens dialektik i højeste potens - i forhold til videnskaben". Væsentlig i denne sammenhæng er, at Kierkegaard kan tale om, at "i umiddelbarheden er samvittigheden, der accentuerer forskellen mellem godt og ondt uendelig. Det er Gud, der i åndelig forstand sætter en grænse for mennesket, om ikke ved andet, så derved at han er skabt. Umiddelbarheden er fodfæstet, som man, også om man forlader det, dog er sig bevidst at forlade netop fodfæstet. Derfor er etikken til stede for at byde et menneske at følge den sædelige umiddelbarhed i samvittigheden - og her begynder det religiøse. Den sædelige umiddelbarhed er mennesket selv i betydning af grænse, men også i betydning af rod og grund". Dette er, ganske kort naturligvis, Kierkegaards forudsætning for at kunne skrive den tale, som er emnet for foredraget, idet de to citater således viser hen til hvad der er vigtigt der hvor evangeliet forkyndes, nemlig det dobbelte, at det bliver et virkeligt eksisterende menneske i virkelighedens verden, evangeliet forkyndes til, og ikke til en abstrakt eksistens, og dernæst, at evangeliets forkyndelse er hverken mere eller mindre end syndernes forladelse til synderen, eller trøsten til den ængstede samvittighed. Derfor viser talen, hvorledes mennesket, der lever i tiden eller timeligheden, slår sig på eller rettere har slået sig på det krav, at være Guds gode, enfoldige skabning. Talen skildrer til selv-prøvelse, vil jeg sige, de livsytringer, ved hvilket mennesket er kommet til rette med, eller tror at være kommet til rette med Guds krav. Jeg kunne også sige: det gode - eller rettere, den Gode.\nDer i talens begyndelse skildres således: "Fader i Himlene. Hvad er et menneske uden Dig. Hvor er alt hvad han ved, var det end det mangfoldiges mænge, kun et afbrudt stykke, hvis han ikke kender Dig; hvor er al hans stræben, var den end omfattende en verden, kun et halvgjort arbejde hvis han ikke kender Dig, Du den ene som er eet og som er alt! Så give du i forstanden visdom til at fatte det ene, i hjertet oprigtighed til at annamme forståelsen, i viljen renhed ved kun at ville eet; så give Du i gode dage vedholdenhed til at ville eet, i adspredelser samling til at ville eet, i lidelser tålmod til at ville eet."\nSåledes begynder talen, og således slutter den. En bevægelse på stedet, en tale, der ikke skrider fremad mod nye indsigter eller nye resultater, men forbliver på stedet. Således er denne tale ikke en historisk gennemgang af menneskets liv som det har udfoldet sig i historien foretaget med syvmilestøvler, men det bliver en stille finmekanikers forsøg på at sige noget til mennesket på det sted, hvor mennesket er.\nHvad kan man da kalde denne tale, der bliver på stedet og ikke vil andet sted hen - uden til alterets fod. Naturligvis, det er en tale, hvis indhold må kaldes et opgør, et opgør med menneskets eller om man vil, selvets forståelse af Gud, et opgør med menneskets forståelse eller selvets forståelse af sig selv, og endelig afledt deraf et opgør med menneskets, selvets forståelse af sin omverden, hvilket sidste vi kunne kalde for menneskets kulturelle, politiske og sociale forståelse. Hvor det ofte er det sidste opgør, der interesserer, ja hvor for det moderne menneske det sidste er det eneste, der har interesse, da hænger for Kierkegaard disse tre opgør på det nøjeste sammen, og det skal tilføjes, at det er en tale, der lyder til kristenheden, altså der, hvor der er en kirke, hvor mennesket har hørt evangeliets ord; for at sige det med billedet fra før, hvor pigen er forelsket, men lader sig overtale af den kolde nøgterne mand til at vælge den forstandige nøgternhed.\nNår jeg bruger ordet opgør, skyldes det at den fejende flotte Guds-bekendelse med dens indhold af Guds krav til sin lydige skabning afbrydes, og afbrydes af følgende ord: "Ak, men det er jo ikke således, der kom noget imellem, der ligger jo en syndens skilsmisse derimellem". At dette ikke blot er en dogmatisk sætning hevet frem til lejligheden, og ej heller et menneskeligt naturvilkår, får sin uddybning i følgende: "Der lægger sig jo daglig og dag fra dag noget derimellem: forsinkelsen, standsningen, afbrydelsen, vildfarelsen, fortabelse. Så give du i angeren frimodighed til atter at ville eet".\nSom den unge piges forelskelse - og dette er naturligvis i denne sammenhæng kun, men dog træffende et billede på sagen - er det, der giver hendes konkrete historiske virkelighed liv, danner det og giver det skikkelse, således at hendes liv først er ret forstået, ikke af den kolde og nøgterne mand, men kun hvor forelskelsen er med, således er da den menneskelige virkelighed først sandt forstået, hvor det og det midt i dets historiske virkelighed, er under Faderen i Himlens krav om - at ville eet. Eller med Luthers ord, hvor dets borgerskab er i himlen, og mennesket således er en rejsende. Men en sådan rejsende er mennesket da også, netop i sin historiske virkelighed, at kød og blod, og til dette sidste hører alt det andet, også hvad vi kalder for kultur, fordi der kun er en relativ forskel på såkaldte åndelige sysler og at spise og æde, som Luther udtrykker det. Alt skal ses under forelskelsens fortegn, borgerskabet i himlen, dette at ville eet, eller for at bruge et andet udtryk af Kierkegaard, som kan være en kommentar til det selvberoende kulturelle menneske, at menneskets kendemærke ikke er den oprejste gang, men at det kan knæle. (Naturligvis for Gud).\nOg som det er ved den unge piges forelskelse, at det ikke er videnskabsmanden, der har ret, og pigen lægger noget til, men omvendt, at pigen har ret, medens videnskabsmanden trækker noget fra, således også med mennesket, at det aldrig er ret forstået som neutral skikkelse, der kan undersøges og nærmere defineres, hvorefter Gud lægger noget til, nej igen, det er omvendt, en rent menneskelig opfattelse trækker noget fra - eller som det siges, syndens skilsmisse er kommet imellem. Selvom vi nu bruger udtrykket "den umiddelbare sædelighed", så måtte det siges, at Gud ved denne umiddelbare sædelighed er til stede i sin omsorg og forsorg for mennesket, og derfor melder samvittigheden sig straks. Men dermed er denne umiddelbare sædelighed ikke blot samfundets indtryk på et menneske, eller landets skik eller forfædrenes overlevering, nej så er det stedet, hvor Guds krav lader sig høre.\nNår så er, og lad da forelskelsen være den umiddelbare sædelighed og pigen et godt eksempel, om forelskelsen er tabt, eller giver pigen slip på det ansvar og den forpligtelse, det kald, hun dér har, fordi hun lader sig overtale af så meget andet, ja så hjælper det ikke, om nogen kommer og vil belære hende, hvorledes hendes følelser m.m. skal være, nej da hjælper alene et, at søge tilbage til begyndelsen, at ville eet, men dette sker alene ved den anger, der erindrer, der husker, og husker alt. Anderledes udtrykt, i angeren er hun den, hun var engang. Men nu som fortabt, med en mistet forelskelse, som hun da alene kan bede om - at få den igen.\nDette udtrykkes i talens vigtige forord eller overskrift "O, du som giver både at begynde og at fuldkomme, Du give sejer på nødens dag, at hvad der ikke lykkedes den i ønsket brændende, ikke den i forsættet besluttede, at det dog måtte lykkes den i angeren bedrøvede: at ville eet". Er der da, siger Kierkegaard noget evigt i et menneske, så må det være og kunne fordres under enhver forandring. "Så er det evige det herskende, som ikke vil have sin tid, men vil gøre tiden til sin, og da give sit minde til, at det timelige også får sin tid". Lig Luthers prædiken. Men således er det som sagt ikke, for menneskenes virkelighed ser anderledes ud.\nHvad har den efter syndens skilsmisse skikkelse efter? Svar: den har skikkelse efter Tvesindets raseren. Tvesind er at have to viljer på en gang, sådan vil vi normalt sige, men ikke her. Mennesket står ikke og skal vælge mellem to ting. Nej, skriver Kierkegaard, Gud er til stede i valget, ikke for at kikke på, men for at vælges, og hvor dette ikke sker, ja da er tvesindet der straks. For i sandhed kan mennesket kun have én vilje, den gode, og kan ikke vælge andet end det gode i frihed, al andet er ufrihed.\nHvor det evige er, eller Gud er, hvad der er det samme, da er mennesket stillet over for dette, at gøre det gode.\nEthvert sandt kendskab til sig selv, det må da have evighedens fulde vægt. Og hvorledes får det nu det? Det får det gennem fortrydelsen, angeren. Angeren er ikke at erindre de historiske øjeblikke og evt. føje dem ind i en ny forståelse, som man bagklog finder på, men angeren er at kastes tilbage i sin historie, og lære den som Guds førelse eller, om man vil, at Gud var tilstede i hvert øjeblik, ikke for at kikke på, men for at vælges. Angeren er altid i 11. time, skriver Kierkegaard, og dette må betyde, at Guds rige er nær, og at der ikke er andre muligheder, der er ingen anden fremtid, end den, der nu bliver til i ansvaret, at ville eet. Og der er ingen anden virkelighed end den, der er lige nu, hvor Gud viser sig som den, der kræver og sætter i ansvar. At det er den 11. time betyder endvidere en afvisning af de muligheder, der kunne vise sig i fristende stemmer, der lovede en ny og anderledes fremtid, eller sagde, at livet, det, der havde været, skulle forstås på anden måde end det bestandige møde, hvor Gud altid var til stede som den, der skulle vælges. Derfor hører angeren til i skriftemålet, der er samtalen med Gud, og derfor er angerens sted bag lukkede døre, for at lukke de fristende stemmer ude, der vil tale anderledes om og til én, end den tale, der allerede har lydt, dér, hvor man i angeren blev klar på, at det var Gud, man var stillet overfor i sin historie. Nu er angeren ikke blot en from gestus, men det sted, hvor mennesket skal tale sandt om sig selv. Angeren bliver derfor, kunne vi sige, en kamp, en stædig fastholden ved sin konkrethed og historiskhed, ved sin historie, ved sin krop, ved sin tid. Angeren er da den kamp mennesket kan føre, for ikke at blive et abstrakt væsen, angeren holder sig til det konkrete, at det er dér, mennesket møder evigheden, eller sagt anderledes: den konkrete tid, mennesket lever i, det er den, evigheden gør til sin.\nSåledes er det i angeren, at mennesket forsvarer sig mod verdens idealer og utopier, for det er i angeren, at mennesket bliver konkret. Således er det i angeren, at mennesket så godt det lader sig gøre, bliver sig selv, fordi i angeren forenes legeme og sjæl eller det timelige med det evige, ja angeren er netop denne forening. Derfor er angeren ikke den hurtige anger, hvorved man fortryder noget pludselig og hårdt; dette ville være en svag anger, der egentlig alene gør skade på frimodigheden; ej heller er angeren hurtig forbi, for derved at kaste sig ud i et nyt projekt, nej angeren er i sidste øjeblik, den sidste redning, og den er altid i den elvte time, og evigheden er den behjælpelig med at få sin tid, så det bliver det hele menneske, der er til stede i angeren. Angeren er i stilheden, ikke den stilhed, der er den digteriske vemodighed om det svundne liv, ej heller et forsøg på at gå op i en naturhistorie, som følgende skildring af Kierkegaard viser. Han taler om vandringsmanden, der standser ved bækken, "Og når du opdager den, da må du stå stille, da overtaler den dig, og når den har overtalet dig, da må du bøje dig lyttende efter den, og når du bøjet lytter efter den, da fængsler den dig, og når den har fængslet dig, da kan du ikke løsrive dig fra den, og når du ikke kan løsrive dig fra den, da er du overvældet - bedåret synker du ned ved dens side, det er i ethvert øjeblik som måtte det i næste øjeblik komme til forklaringen; men bækken bliver ved at risle og kun vandringsmanden ældes ved dens side", for nu at tage denne gode beskrivelse med af en åndløs vemodighed, der kunne se ud som dybsindighed.\nSåledes med den vemodige stilhed, der ikke kommer i forhold til det evige, fordi det evige blot bliver en tanke, der derfor ikke kommer i forbindelse med menneskets virkelighed forstået som kød og blod, og heller ikke er der med evighedens vægt. Anderledes med den, der skal gøre regnskabet op med den alvidende; her ved angeren, at det er den fortrydende, der møjsommeligt må samle erfaringen op - for den alvidende. Først der bliver mennesket åbenbar, eller vinder gennemsigtighed, med et andet udtryk.\nMenneske, kend sig selv, kunne dette betegnes som, vel at mærke med den forudsætning, at det sande kendskab til sig selv fås alene ved og gennem forholdet til den alvidende; andet kendskab til sig selv ifører sig altid selvbedraget og må gøre det, det selvbedrag, der ikke har evigheden med, og for selvbedraget bliver livets handlinger blot som dyrets en ophobning af forskellige øjeblikke, som historisk naturligvis altid kan føjes ind i en oversigt, der endda kan tage sig ud som en nødvendighed.\nEller det kunne måske også siges således: Hvor forstår mennesket sig selv bedst? Ja, Kierkegaard siger et andet sted, at kun der lærte han sig selv at kende ved forkyndelsen af Kristi kors, f. eks. ved at der spørges: Hvor havde du været, da Kristus blev korsfæstet, da Gud meldte sig i en historisk skikkelse, i en historisk tid - der kunne have været din tid og dit sted. Men så er jeg naturligvis lidt udenfor selve talen her, men det er sagligt korrekt, at der bag denne tale ligger evangeliets ord, det, der stiller mennesket overfor den korsfæstede. Her har vi det kendskab til sig selv, der må ængste, og med henblik på forsoningen, ja da er der kun en forståelse af den, som er den rette, nemlig den ængstede samvittigheds forståelse. Således kan da forsoningen ikke forstås ligefremt, men forstås først af den ængstede samvittighed. Og anger og skriftemålet er jo alene til for den ængstede samvittighed. Således er forkyndelsen af nåden det, der giver mennesket at turde være sig selv eller fastholde det sande kendskab til sig selv.\nDet er da menneskets forhold til Gud, der bærer det hele. Og udfra Jakobsbrevet 4,8: "Holder eder nær til Herren, så skal han holde sig nær til eder! Rense hjerterne, I syndere, og luttrer hjerterne i tvesindede", vil Kierkegaard gå på opdagelse for at se, hvad der ligger i ordet Tvesindethed. Og talen opsøger da i menneskers liv de mange udtryk, der er for det tvesind, der som allerede omtalt er tvesind, fordi det ikke valgte det gode.\nTalen bliver nu, siger Kierkegaard, ikke så meget en direkte tale, - for den direkte tale siger blot: det gode er eet - men talen bliver den vanskelige tale, der forudsætter tvesindetheden. Derfor bliver talen en indirekte tale; den taler tilsyneladende om noget ganske andet, men netop derfor kan den trænge forskende ind og afsløre tvesindet, det tvesind, der styrkes af mislig bekendtskab med det mangfoldige og med kundskaben.\nNu er tvesindet jo en kendt sag i verden, skriver Kierkegaard, og der er mange, der fordømmer tvesindet, som det, at viljen er svag, fordi den deler sig i to. Der findes da også en menneskelig kamp mod dette tvesind. Man kan ofte høre, at ét menneske vil hævde viljen; det gælder om at ville, som politikerne siger. Således fremstår den, der vil det store, hvad enten det er godt eller ondt, altså vil det, man ikke burde ville, nemlig det, der er udenfor godt og ondt. Men dette er at være tvesindet, for her er to viljer på spil, det ene det han vil, den anden, hvad han ikke vil, men som han slet ikke kan blive fri for, og som slår igen i fortvivlelse. For ingen kan blive fri for at ville det gode. "Thi hvad enten han, den svage, fortvivler over, at han ikke kan løsrive sig fra det onde; eller han, den formastelige, fortvivler over, at han ikke ganske kan løsrive sig fra det gode, de er begge tvesindede. Enhver fortvivlet har to viljer, een som han forgæves vil følge ganske, og en som han forgæves ganske vil være kvit; således har Gud bedre end nogen konge sikret sig mod ethvert oprør, idet enhver oprører mod Gud bringer det i det højeste til selv at fortvivle. Fortvivlelsen er grænsen, - hertil og ikke videre. Fortvivlelsen er grænsen. Her mødes den feje frygtagtige selvkærligheds arrigskab, og det stolte trodsige sinds formastelighed, her mødes de i lige afmagt."\nSåledes får vi da her en i al sin korthed omtale af det samme Gudsord, der kan lyde til den i sandhed gode, og det gudsord, der overfor den tvesindede lyder som Guds vredes tale. Det vil udtrykke, at Guds nådige ord viser sig som Guds vredes tale, så sandt som dette afslørende ord må høres som Guds vredes tale, ja høres som sådant og ikke kan høres som andet af den tvesindede, der alene kan høre det som evangelium, der hvor mennesket placerer sig i skriftestolen og beder om syndernes forladelse.\nMen, og dette foregriber måske begivenhedernes gang, for at denne tvesindede kan høre denne gudstale i tvesindet, som Guds nådige ord, ja da skal det netop høre evangeliet, der kalder hvad der dømmes og er fordømt, for tilgivet, og derfor rejser den tvesindede op, således at han igen skal ville det gode i sandhed - der hvor han lever og bor. For om evangeliet ikke forkyndes, ja da vil tvesindet enten forskanse sig eller finde andre veje, som det så tror er den salige vej; hvad der får til følge, at det vil bestandig, men nu udfra tvesindet, søge sig en løsning, en frelst situation.\nAt ville eet, det gode, er da bestandig med som fortegn, det samme fortegn, som kan hedde "søg Guds rige først", eller som findes i Luthers prædiken om det sande fædreland. Hvor dette fortegn ikke er, eller hvor mennesket ikke i syndernes forladelse ser, at hvad der ramte det af dom, var Guds dom, og derfor nådens forbindelse med Gud, fordi det hørte det i evangeliets ord, dér søger det selv ud i ny tvesind, fordi det vil opsøge det gode, men ikke kan. Og det er derfor, jeg har sagt, at talen bestandig også er et selv-opgør, for så vidt enhver skriften er et selvopgør, man sættes i af den instans, der har dannet selvet. Og et kulturelt opgør, for så vidt det samtidigt bliver et opgør med de gerninger og de ytringer, der finder sted i det omgivende samfund, for så vidt samfundet vil sætte og være sin egen bestemmelse. Kulturopgøret er da alene den afledning af evangeliets tale, at hvor evangeliet lyder, dér må siges til det, der møder en i tiden: Det er nok ikke det samme, vi taler om. Det må da således både være et opgør mod nye fremtidsvisioner, der vil overvinde tvesindet ved at pege på den entydige gode verden, eller mod den domsafsigelse, der verdsligt finder sted fra åndsløse, d.v.s. kredse, der ikke vil vide af nogen forbindelse med det evige. På en måde er det fra menneskets side alene angeren, der fører dette kulturopgør, og ikke evangeliet. Ganske vist er angeren naturligvis først dér, hvor evangeliet er, men angeren er at kende sig selv som synder og ikke noget andet, altså være der, hvor mennesket med den ængstede samvittighed er. Men hvad der kaldes den herskende mening og alle dens ytringer, de åndløse, ja de kan jo dog ikke skabe en ængstet samvittighed, så sandt den ængstede samvittighed er et udtryk for ånd, hvad den herskende mening, der vil skabe en anden instans end Gud, ikke er. Men hvor evangeliet lyder, dér er den herskende mening sat fra roret, og der vægrer angeren sig mod at blive kaldt ved noget andet end det evangeliet selv har kaldt det, og dette gøres netop i det kulturopgør, der siger: det er nok ikke det samme, vi taler om.\nDet er da ikke således, at man kan placere sig i skriftemålets situation, nej, der placeres man, det sted, hvor alene en bøn om syndernes forladelse giver mening, eller med andre ord, det er det sted, hvor forsoningen forstås af den ængstede samvittighed. Og hvor den ængstede samvittighed har mod og frimodighed til at sige til al anden tale om livet: Det er nok ikke det samme vi taler om.\nTil gengæld er man dér med sin krop, med sit legeme, som den man er, og det er da denne historiske virkelighed, man kan slås for, at man også har et sted at være i verden. Det er der, man kan træde i karakter, og kun der.\nFor at ville på anden vis træde i karakter, det er at ville benytte en almindelig menneskelig analyse af, hvorledes tilværelsen er, og da man har opdaget den almindelige menneskelige dorskhed og svaghed, ja da siger man med jordisk kløgt og djævelsk kløgt: Det er viljen, det kommer an på, du skal ville noget, - karakteristisk nok er dette jo alfa og omega for den politiske forståelse af virkeligheden, - og således mener man at man overvinder den menneskelige svaghed; men djævelsk er det, fordi det anbringer menneskets frelse et forkert sted, nemlig i kraften, fordi der bliver påstået, at svagheden og ikke synden er menneskets vildfarelse, og derfor bliver den helbredelse falsk, f. eks. menneskelig kraft og styrke. Det er fortvivlet at ville være sig selv, som den, der selv vil skabe sig et hjemsted på jorden, et sted, hvor man godt og sikkert kan stille sig og dermed mene at være sand menneske.\nGanske vist kan en sådan sparke til den menneskelige dorskhed og middelmådighed, men fordi hans spark ikke er "det ene godes" spark, men den overmodige stoltheds spark, fordi han mener, at han er den eneste fri, han af alle, da åbenbares tvesindet som en svimmelhed, der egentligst ser bort fra timeligheden og derved bliver det øde og tommes forbandelse, der ikke får kontakt med jorden.\nSkal et menneske virkelig i sandhed ville eet, da må han ville det gode i sandhed. Skal et menneske ville det gode i sandhed, da må han forstå sig selv i at ville forsage al tvesindethed, er de næste overskrifter.\nDette er talen om de fleste menneskers liv. De vil det gode, og dog er der så megen tvesindethed til i verden. Og her hører taleren da også hjemme, og derfor skal talen ikke dømme andre i stedet for ham selv. Talen skal snarere støde alle fra sig for kun at gøre dem det gode tiltrækkende. Kierkegaard taler nu om det tvesind, der vil det gode af hensyn til løn og af hensyn til straf. Dette kunne lyde som en definition af, hvad vi kalder loven i dens borgerlige brug, den, der skal holde det onde i ave og fremkalde gode gerninger, og blandt andet gøre det ved at true og lokke. Men loven således forstået fører ikke til salighed; det er ikke ved lovgerninger, at menneskene frelses, og måske kan vi finde antydet her den tanke, at også loven i dens borgerlige brug tager mennesket til fange og forsøger at bruge den i selvretfærdighedens tjeneste.\nMen, altså den, der vil det gode for lønnens skyld, er tvesindet, fordi han skiller ad, hvad der ikke kan skilles ad, det gode, og lønnen; men det gode og lønnen er evigt og altid det samme. Naturligvis kan vi her, og det ville ligge lige for, se en kritik af, hvad samfundet kalder for det etiske, hvor alt skal ske for fremtidens skyld, eller for andres skyld eller for at tækkes andre eller for at se from ud og hvad der nu kan nævnes. "Så står en sådan grublende og overvejer, hengiver han sig ganske til denne grublen, da bliver han stående - et sindbillede på tvesind: men så river han sig vel løs fra overvejelsen og går nu fremad. Ad hvilken af vejene. Ja, spørg ham ikke derom. Måske var han i stand til at besvare lærde spørgsmål og forråde udbredte kundskaber, men eet kan han dog ikke, nemlig det eneste han ikke kan, han kan ikke svare på spørgsmålet om, hvilken af de to veje, han går. Ved grublende i overvejelsen atter og atter at se det uensartede sammen, har han noget forvirret sit syn. Han tror at have opdaget, at der er en tredie vej - og det er da den han går. Denne tredie vej har intet navn, da den slet ikke er til, og således er det forklarligt, at han, netop når han skal være oprigtigt, ikke kan sige, hvilken vej han går.\nNår han skal være oprigtig, thi ellers ville han vel sige, at han går det godes vej, det må jo være ham magtpåliggende at overbevise menneskene derom - at de kunne ære ham, hvilket hører med til lønnen, som han eftertragter. Den tredie vej er den, han har for sig selv." Han går da som en liniedanser, forsigtigt. "Han føler sig for med foden, og sætter han endelig foden til og gør skridtet, da ser han sig straks om efter skyerne, fra hvilken kant vinden kommer, og om røgen står lige op ad skorstenen. - Det er nemlig verdens løn, han ser efter, og den er som skyerne, og som vinden, og som røgen i skorstenen".\nJa, det kan være, at en virkelig sætter sig op til og efter det gode, men udmattet, træt af, at det godes løn er skjult, da mener en sådan, at der da burde være nogen overensstemmelse mellem det gode og verden, en bestemmelse, der kommer igen andre gange i Kierkegaards tale, og er en præcis formulering af, at mennesket bestandig vil skabe Gudsriget på jorden, eller rettere, ikke vil leve som en pilgrim, for at bruge dette udtryk, men indretter sig i verden, som det eneste og sidste udtryk for livet. Og det er jo i verden, man lever og gerne ser, at det gode former verdens skikkelse. Så segner han, nu vil han dog se lidt til lønnen, og således gik det tilbage med ham, skriver Kierkegaard, næsten som en kommentar, ikke blot til vore dages mange idealister, men også til den kirke, der ikke blot vil forkynde, men også demonstrere det Gode.\nOg tonen skærpes i næste afsnit, hvor talen beskæftiger sig med "at gøre det gode af frygt for straf".\nDen, der vil det gode, han skal alene frygte eet, nemlig at handle ilde, men handler han ilde, da må han, skriver Kierkegaard, hvis han virkelig vil eet og vil det gode i sandhed, endog ønske at blive straffet, at straffen kan helbrede ham, ligesom lægemidler helbreder den syge. Frygter han lægemidlet, da frygter han egentlig at blive sund. Sygdommen er tvesindet, og straffen er ikke sygdommen. "Så er han jo alligevel syg, og hans sygdom netop den: at forveksle sygdom og lægemiddel. - Frygten betyder: at bruge og at have brugt, at have indtaget lægemidlet - på den rigtige måde". Nej, straffen er alene et hjælpemiddel, eller Guds håndsrækning, som det står andetsteds, eller, hvis man vil bruge andre ord for det, den er, at Gud dog stadig viser sig, at Gud ikke slipper sin skabning, selvom Gud viser sig i vredens skikkelse. Derfor er straffen egentlig lægemidlet, og at frygte lægemidlet, jamen det er jo egentlig at frygte for at blive rask, at blive sund. Hvad der sker er, at straffen, eller konsekvensen af ens handling, for at udtrykke det således, at den kaldes sygdommen, således at det er den, øjet i frygt opsøger. Men når så er, ja da er han langt fra at ville det gode i sandhed, for han vil kun et, være fri for straffen, det er, være fri for lægemidlet. At prædike loven af hensyn til konsekvenserne er efter denne skarpe iagttagelse at prædike det forkerte sted, ja er dette, ikke at ville være ved den Gud, der skjuler sig under vredes åsyn, eller den Gud, som mennesket alene kan kende som den vrede Gud, den, der netop fører mennesket hen, hvor det kan høre evangeliet.\nJeg mener, at dette sætter et vigtigt skel mellem teologisk forståelse og human forståelse, som er vigtig at lytte til, dér hvor man falder i den fælde at tro, at den teologiske tale kan føre samme tale som den almindelige menneskelige f. eks. i analyse og udsagn om tidernes og sædernes forfald. Den almindelige humane tale om dette, som i analysen kan synes rigtig, den bliver alligevel forkert, fordi sygdommen for den humane analyse bliver tidernes forfald, og ikke det tvesind, der valgte Gud bort. Og der sker da dette, at lægemidlet indtages på den forkerte måde, at straffen ikke ses som Guds håndsrækning, hvilket kan forstås ligefremt, at Gud holder en fast i hånden, selvom det ikke ser sådan ud. For lægemidlet er dog alene at føre en hen til det sted, hvor sygdommen er, nemlig i det forkerte Gudsforhold. Altså rigtigt er det, at sædernes forfald osv. er straf, men ikke straf, fordi man forlod en gammel humanistisk tradition, men straf fordi man forlod Gudstroen. En restaurering, om man vil, såfremt den ses som redningen er desto værre, fordi den antyder en tilstand, der kunne være fuldstændig sand og god, og derved kommer den alene til at tildække den virkelige nød.\nMåske er det her, at Kierkegaard ser denne reformatoriske tendens, at bruge løn eller straf til at skabe et samfund, der er godt, og gøre det samme med de tilfældige, men nu mener at dele synspunkter med. Dette er skarpe ord, hver gang vi mener at gå det godes ærinde.\nKierkegaard bruger nogle eksempler, jeg kort skal nævne. "Det er set, at frygt for armod pludselig gjorde den ødsle karrig, men det ses aldrig, at den gjorde ham sparsommelig, og hvorfor ikke? Fordi frygten for lægemidlet var: at indtage det på den urigtige måde. Vel har frygt for legemets svækkelse lært den vellystige - at holde måde i udsvævelser (fordi frygten var at indtage lægemidlet på den urigtige måde), men den har aldrig gjort ham kydsk; den lærte ham altså, istedetfor at glemme Gud i lastens hvirvel (sørgelige adspredthed!) dagligt at bespotte Gud ved mådehold - i udsvævelse (afskyelige besindighed). Og vel har frygt for straf gjort synderen til en skinhellig, der i hykleriets væmmelige tvesind på skrømt elskede Gud (thi frygten var: at indtage lægemidlet på den urigtige måde) men den har aldrig gjort ham ren af hjerte. Dette står fast, at straffen ikke er sygdommen, men lægemidlet, og således går det til, at den lidende dog ikke vil i sandhed være fri for sygdommen, men i usandhed være fri for lægemidlet". Jeg læser dette om en brug af loven som en undskyldning for at fare fort som synder, at leve som synder i syndernes verden, men uden ængstelse, For så er det jo netop den syge, der trøster sig, hvor han ikke skal trøste sig, med en tilsyneladende helbredelse, hvad der selvsagt ikke er helbredelse i grunden. At slå fast, at man er en synder, uden den ængstede samvittighed, er jo netop at ville tale menneskeligt om livet, og giver netop baggrund for at ville skabe tilstande, der er bedre end andre, hvad de også jordisk kan være, men dog ikke set under evighedens synspunkt. Kierkegaards eksempel kunne vist nok ligne en beskrivelse af en form for neurose, at man værger sig mod en tilstand, der frygtes, og derfor vil skaffe en anden tilstand tilveje, men i denne afværgemanøvre kommer i en værre tilstand, værre, fordi man tror, at man er rask. Og dette kunne få mig til at tale om en kristelig neurose, dér hvor man i angst for en jordisk tilstand, sædernes forfald og hvad det nu kan hedde, fører sig selv ind i en anden tilstand, som man mener er den rette, men som ikke er det, men blot bliver et værre udtryk for det at være menneske i tiden.\nMangel på evighed\nSygdommen er da tvesindet. Derfor rummer dette ret beset den stærkeste form for kritik af samfundet, en kulturel kritik om man vil, nemlig denne, at man, fordi man ikke vil høre evangeliet, og derfor ikke kender Gud som den, der viser sig under vredens fortegn, fordi Han er den gud, der har givet sin skabning loven, da vil det ske, at man kommer til at stille en anden tilstand i udsigt, at man altså, fordi man kalder sin nuværende situation for sygdommen, at man da fremstiller en anden tilstand som sundheden, og det er jo også hvad der rask væk sker i det politiske og kulturelle liv. Og også, i samklang hermed, at man teologisk følger efter i den forstand, at man mener at kunne foreskikke og forestille sig dette samfund som rask, hvis altså noget andet hændte eller blev skabt. Men kun det gode i sandhed kan skabe det gode, og frygten eller at gå ud fra frygten kan intet skabe, uden ny sygdom, eller fastholdelse af gammel sygdom i ny forklædning. Og det er kirkens opgave at sige dette overfor enhver tanke om verdensforbedring, ellers svigter kirken sin forkynderopgave, fordi man kommer til at dele vilkår med den almindelige humane forståelse, i Kierkegaards sprogbrug kommer til at kalde lægemidlet for sygdommen.\n"Den tvesindede skyer straffen som en lidelse, en ulykke, et onde, og løsriver derved sig selv og sin forståelse af straffen og straffen ganske fra det gode", siger Kierkegaard, og bruger da i denne forbindelse billedet med barnet, der henhører det gode til faderen, men mener, at det er en slem mand, der har fundet på at straffe barnet, hvis der er behov derfor, i stedet for at det er den kærlige fader, der har fundet straffen i kærlighed til barnet. Ja, hvor den tvesindede skyer straffen som en lidelse, en ulykke, et onde, og løsriver derved sig selv og sin forståelse af straffen ganske fra det gode, javist det er jo at lade loven gå på egne ben, løsrive den fra, at den er Guds lov, der i sin egentlige opgave dømmer mennesket og fører det til Kristus.\nAltså, hvis man stiller en diagnose over vor tids tilstand, da er denne diagnose alene sand, dér hvor den ser vor tids tilstand som symptom på mangel på evighed. Man tror at et nyt ministerium vil hjælpe, men sandelig, det er evighed tiden mangler, som Kierkegaard udtrykker det et sted. Al anden symptombeskrivelse eller diagnose vil nemlig altid kun føre til ny sygdom, havne i en ny usalig tilstand. Fordi man tror, at et nyt "ministerium" vil hjælpe. Rigtigt er det jo, at der kan komme skildringer af samtiden, som man er enig i, men spørgsmålet er egentlig, hvor enig man er. Hvis enigheden går så langt som til at dele symptombeskrivelsen, som jo altid i sig rummer tanken om en frelst tilstand, en anden levevis, som nu skulle være mulig, og som mennesket skal holde sig til, da forkynder man jo ikke dom og nåde, men kristelig levevis, som så igen bliver lig med almindelig menneskelig levevis. Spørgsmålet er, om man ikke teologisk og kristeligt ofte må sige, selvom man finder ytringer, man kan være enige i, fordi man deler politisk eller menneskelig holdning, om man ikke ofte skal sige, som den unge pige til videnskabsmanden: Det er nok ikke helt det samme, vi taler om. Det var i alle tilfælde, som jeg ser det, den kritik, Kierkegaard rejste i sin tid mod Rasmus Nielsen, der netop ville bruge hans tanker til samtidskritik og forøvrigt endte som grundtvigianer.\nMen for at fortsætte gennemgangen af Kierkegaards tale, ofte ender det med, at det bliver verdens straf, der frygtes, og det er jo blot et andet udtryk for, at man vil kæde det lykkelige liv sammen med Gudsriget, at man vil skabe Gudsriget i denne verden. Her har Gud bestemt mig til at bo til evig tid. Det er jo et forsøg på at få stillet et samfund på benene, om hvilket man kan sige, at det så at sige er en afglans af Gudsriget. "Eller mon nu virkelig verden var blevet så fuldkommen og så hellig, at den er ligesom Gud, at hvad den belønner er det gode, hvad den straffer, det slette? Kunne nogen finde på således at forgude verden. Der høres jo rigtignok især på de steder, hvor menneskene komme festligen sammen for at bedrage hinanden ved mange taler, der høres jo rigtignok herlige ord om, hvorledes verden går frem, og om vor tid og om vort århundrede, men, tilføjer Kierkegaard, turde du sige således til dit barn, når du sender ham ud i verden: Gå kun trygt, mit barn, agt på hvad mængden siger og verden belønner, for det er det gode".\nNej, således vil den formanende ikke fæstne den unges opmærksomhed på verdens straf eller belønning, men tværtimod alene sige: "Frygt ikke, vær langsom til at dømme andre, men agt på dig selv, hold fast ved at ville eet, ved at ville det gode i sandhed, og lad så dette føre dig hvorhen, det nu skal føre dig - thi evigt fører det dig til sejr, hvorledes det nu fører dig i verdens øjne. Formanende vil han altså advare mod frygt for verdens straf".\nMangel på tålmod\nDet afgørende bliver da, at hvor loven, også kristeligt, forkyndes som dette, at undgå en tilstand, en tilstand, der frygtes, ja da havner man i samme frygt, som det umiddelbare menneske har, og da havner man i den forestilling, at verdens udseende bliver kommensurabel med Guds rige, at på en eller anden måde kan dette rige stables på benene, at på en eller anden måde eksisterer der en verdens udseende, som er sand. Men just dette er tvesindet, der løsriver enhver formaning fra det gode. Og dette er da det tvesind, som ikke kristeligt bestandig tager enhver form for formaning tilbage til det gode, eller til Gud. Med andre ord, der har glemt at Guds rige ikke er af denne verden, eller har glemt, at borgerskabet er i himlen.\nDette gælder da også for den utålmodige, den tilsyneladende heftige ånd, der vil alt for det gode, der vil, at det gode skal sejre ved ham. Han skyer ingen anstrengelse, han gør det gode ikke for lønnens skyld eller af frygt for straf, men han åbenbarer sit tvesind derigennem, at han gør det gode - for dets sejrs skyld. Men tvesindet er åbenbart, for også han glemmer, at det gode har sin sejr i sig selv, og det gode sejrer, når det gøres, således at det gode, hvor det gøres for sejrens skyld, da ikke har dét bag sig, at det gode er det himmelske fædreland, at den kristne er en rejsende, så at sige, der altid er parat til at bryde op. Derfor skal det gode gøres alene for sin egen skyld, alene fordi det skal gøres, og ikke for at skabe et himmelsk rige på jorden. Paradoksalt sker der dette, at det egentlig bliver den jordiske tilværelse, der bliver tilsidesat, fordi man forarges på, at det er på jorden, man skal leve, hvor tiden gør sig gældende i dens langsommelige skikkelse. Hvad der sker er, at man overser, at det er på jorden kravet er til en, her skal der leves og træffes afgørelser, her i timeligheden står man overfor sin opgave og en afgørelse. Her skal man vandre mod det mål, Gud sætter, selvom man ikke ser det og ikke forstår det. Derfor kan det godes sejr alene ses med troens øjne, det vil sige i den tro, at evigheden er i himlen, hvad det betyder, at ethvert trin man gør ind i verden, er et foreløbigt trin, uden nogen synlig evigheds følge, eller med andre ord, at man lever i en verden, der er menneskenes eller syndernes verden.\nDen tvesindethed, der findes i den almindelige hverdag, kalder Kierkegaard for svaghedens tvesindethed. Det er der, hvor det gode bliver kvalt, eller i det hele taget tanken om det gode bliver kvalt i travlhed. Det er en tvesindethed, der kommer af, at man alt for meget har øje for de herskende, der ved deres påbud giver eller vil give det gode skikkelse i verden. Denne travlhed klarer sig udmærket med det gode, idet den har en forestilling om det, en følelse for det, en vilje til det.\nForholdet til det gode afsætter sig da blot i en følelse for det gode, som ikke får tilhold i en daglig gerning, eller den tvesindede har en følelse for ret og uret, som kommer stærkt til orde, netop når én skildrer de nidkære mænd, der i sandhedens tjeneste med selvopofrelse hævdede ret og uret, medens det for ham selv bliver til, at han med alle midler, selv urettens midler vil hævde sin egen ret.\nEller forholdet til det gode afsætter sig i en erkendelse af det gode, hvor betragtningen egentlig skiller ham fra handlingen. Eller en vilje til det gode, som mishandles ved den fatale fejltagelse at mene, at det er viljen, der skal bevæges af argumenter, overvejelser, i stedet for, at det er viljen selv, der er den bevægende. Dette sidste er da at kaste sig i armene på erfaringer, leveregler, grunde, hensyn o.s.v.\nSkal et menneske ville det gode i sandhed, da må han ville gøre alt det gode, eller ville lide alt for det gode, siges der i næste afsnit, i hvilken især det er klogskaben, der står for skud. Klogskaben er mester i at søge udflugt, i at redde sig, endda ved at give det skin af, at man er i fuld gang med at ville det gode. Således bruges klogskaben indefter, til at betrygge sig selv; men også udefter bruges klogskaben, i det bedrag, der rummer den tanke, at det er det gode, der skal sejre ved den kloge, og ikke omvendt, at det er ham, der har brug for det gode, som understøttelse.\nDerfor får han travlt i verden navnlig med at samle sig tilhængere, for de sammen kan gøre verden god. Man tror da, at timeligheden er det eviges gennemsigtighed, der er den igen - altså man vil på en eller anden måde skabe en Gudsstat, eller i det mindste en ordentlig verden; men skulle det nu kunne lade sig gøre. Nej: "Men i såfald ville det aldrig være hændt i timeligheden (for at nævne det højeste og det forfærdeligste, men også det forbilledligt alt forklarende) at Guds søn, da han åbenbaredes i en menneskelig skikkelse, blev korsfæstet, forskudt af timeligheden, thi han ville dog vel i evig forstand det evige, og dog blev han i timeligheden kjendelig på, at han blev forskudt og således kun udrettede lidet."\nSåledes mødes mennesket, der har alle sine gode visioner og alle sine gode gerninger hos sig, da mødes dette menneske med netop Kristusskikkelsen, og mennesket, hvis det hænger fast i timeligheden, forarges på hans skikkelse, den, der er alt forklarende. Derimod skal klogskaben bruges indefter til at afsløre bedrag og udefter til at splitte menneskene op i enkelte. Og det er så hvad Kierkegaard har gjort bl.a. her.\nEndelig skal et menneske også ville lide for det gode. Kierkegaard bruger mange ord for at skildre den lidende, for her brænder det virkelig på, for netop her går det ikke så nemt med at tale om det evige, fordi man så let falder i fælden med at ville skildre eller bortforklare lidelsen. Den bliver nemt den anfægtelse, der helt skiller en fra det gode, eller Gud. Den lidende, nederlagets mand, som alt for nemt kaster sig i armene på modløsheden, som synes at være den eneste mulighed eller resignation overfor det umulige i at være et menneske på samme tillidsfulde måde som andre, der har en lykkeligere skæbne. Nej, overfor en, der synes at være en født indvending mod styrelsens godhed, som Kierkegaard skriver, da skal der holdes fast i ønsket. Igen må Kierkegaard da meget omhyggeligt fastholde, at dette at være menneske er noget konkret. Hvorledes gør han det? Han gør det, netop ved at skildre ønsket hos den lidende, ønsket, som kan kaldes dette at have ønsket om et godt liv, således kan det måske udtrykkes. Hvis ikke dette fastholdes, og det er jo at fastholde sig selv som menneske, konkret menneske, ja da havner man langt fra det gode, fordi man lader sig trøste af almindelige menneskelige klogskabstrøst. F.eks. via kriseterapi.\nHidtil har talen skildret tvesindet, den der ikke vil være det sted, hvor Gud havde anbragt ham til kald og afgørelse, i ansvar.\nMen nu kommer den virkelige tale, den alvorlige tale, skriver Kierkegaard.\nTalen har, skriver Kierkegaard, idet den konsekvent holdt fordringen fast: at ville eet, lært mange vildfarelser, skuffelser, bedrag, selvbedrag at kende; den har stræbt at spore tvesindet ad dens skjulte veje, at opdage dens lønlighed. Ved om muligt at gøre sig forståeligt har talen søgt at bringe sig i forståelse med tilhørere. Men denne talens forståelighed og tilhørerens forståelse er endnu ikke den sande alvor, giver ingenlunde overvejelsen sit rette eftertryk. For at nå dette sidste må talen afgørende fordre noget af tilhøreren, og ikke blot hvad den hidtil har fordret, at han som læser deler arbejdet med taleren, nu må den ubetinget fordre hans afgørende selvvirksomhed, på hvilken alt beror.\nSåledes skal da taleren agte på sig selv, som tilhøreren skal gøre det, for her er alvoren da rigtigt anbragt, at det ikke er de andre, der er afsløret som tvesindede, men én selv. Frataget dette hovmod, selv at ville skabe en virkelighed, der er ubetinget sand, stilles mennesket da overfor en ny fordring, eller et nyt spørgsmål, der ikke er en snagen i folkets kald og stand, der ikke har med verdens udseende at gøre - i den retning håbes det bedste, dér hvor nu menneskene lever, og der forudsættes, at ethvert menneske har en sådan virkelighed, konkrethed, og lad dette være det bedste menneskelige, der kan tænkes - men så spørger talen da: hvilket dit liv er, om du vil eet med sandhed. Den spørger ikke nysgerrigt efter din gerning i livet, den spørger ikke efter hvorledes tilværelsen arter sig og ser ud, men dermed om du kan svare på dette spørgsmål, om det spørgsmål overhovedet er til for dig. Den spørger videre om du er dig bevidst at være enkelt, for ellers er det således, at en støjer ved at være i spidsen af mængden, de fleste ved at være med i mængden. Således er da her samvittighedens stemme det afgørende, ved hvilken man er den enkelte, og hvorledes da denne enkelte forholder sig til Gud, netop i det daglige livs beskæftigelse. Der er her tale om, at mennesket forholder sig til Gud, idet det ikke er de enkelte tilstande, man er i, i kald og stand, hvorledes det ser ud, om det er godt eller skidt, o.s.v. Talen ønsker og håber alt godt, men den spørger om den enkeltes forhold til Gud, og ikke om, hvorledes man indretter sig, og derfor heller ikke, hvorvidt det man er i livet, hvorvidt dette nu ser ret ud, for dette er aldrig det kristelige spørgsmål. Nej, den spørger dig som enkelt, siger Kierkegaard, og det er da forpligtetheden, der prædikes eller tales om, den forpligtelse, der ikke kommer andetsteds fra end fra Gud i himlen. Kierkegaard taler da i det hele om menneskets forhold til det gode, og det er ikke således, at han først beskriver et menneske, hvad det f.eks. er af krop, om det er dansker eller tysker, eller hvad han er, men derimod altid den, der som den unge pige skulle have andet at sige end en videnskabelig analyse af tilværelsen kan sige, eller en hvilken som helst anden analyse af tilværelsen kan sige, førend evangeliet kommer til. Dette er alfa og omega i talen.\nOg netop således kan den da spørge efter gerningen i livet, kaldet, midlerne, der bruges, ens sind mod andre. Og fordi disse spørgsmål kommer til at lyde som anklager, da er det Gud, mennesket kommer til at stå overfor som skyldig, og så slutter talen som den begyndte, med den bøn, at det, der ikke lykkes den i ønsket brændende, ikke den i fortsættet besluttede, at det dog måtte lykkes den i angeren bedrøvede: kun at ville eet. Vi er da ingen vegne kommet med denne tale, kun eet, at læseren er blevet anbragt dér, hvor evangeliet kan lyde, hvor det lyder sandt som evangelium, til den ængstede samvittighed.


Flere internet forretninger udlover i dag et stort udvalg af leveringstyper. En sikker vinder er i dag levering til et afhentningssted, hvor det er meget fleksibelt at kunne hente ordren på et valgfrit tidspunkt. Metoden er nemlig ultra hensigtsmæssig, samt endda endvidere den mest letkøbte leveringsmulighed ved køb af .\nDu burde ligeledes tænke over at bestille levering til din lejlighed eller ud på din arbejdsplads. Metoden viser sig gennemsnitligt en sjat dyrere, men samtidig særligt ukompliceret. Den mest prisbevidste form for fragt kan ikke benægtes at være at hente pakken selv, som jo beroer på at du lever tæt på internet virksomhedens lager.\nFragttiden på er jo ret så aktuel om du absolut skal bruge produkterne fluks, så med det formål er det uden tvivl passende at man kigger nærmere på tidshorisonten for levering for den aktuelle vare.\nEn hel del e-firmaer i Danmark giver 1 hverdags levering på en lang række produkter, eksempelvis , hvilket er underforstået at ordren placeres tidligere end et fastsat klokkeslæt, så de sandsynligvis kan nå at få bestillingen fikset inden lagerpersonalet har fri.\nEn hel del webbutikker garanterer gratis fragt, men ofte er det så præmissen at der bestilles for et fastslået beløb. Derudover burde man udvælge den billigste leveringsudgave, som typisk – om du bor i København, Brønderslev eller Faaborg – er at få fragtfirmaet til at køre dine varer til et afhentningssted.\nDet er ekstremt let for internetbrugere at finde frem til de bedste priser på flere online shops, og på grund af dette har flere online outlets set sig tvunget til at reducere udsalgspriserne på en række af deres varer – til babyer og børn, og ligeså til voksne – enormt, og endda nogle gange garantere portofri levering.\nDerfor kan det imidlertid blive lønsomt at kigge forbi visse internet varehuse i Danmark efter rabatkoder på forud for at du gennemfører din bestilling, således at man er garanteret at få fat i den prisbilligste pris.\nMan bør ikke desto mindre ikke undervurdere, at i tilfælde af at en e-butik afsætter bedst i test varer til salg for en udsalgspris som virker mystisk beskeden, kunne det i nogle tilfælde være et signal om en fup e-forretning. Shopping med kort er i hvert fald inkluderet i et lovbud, hvilket garanterer dig som kunde overfor bedrageriske internet handler.\nGenerelt slår vi et slag for kortkøb eller MobilePay. Som alternativ kunne du vælge en afbetalingsordning som for eksempel ViaBill, for så vidt du efterspørger at klare betalingen ude i fremtiden.\nForinden nogen bestiller hos en online virksomhed kan de sådan set gennemløbe butikkens handelsvilkår, det er dog i mange tilfælde en tidskrævende opgave.\nEt nemmere alternativ kunne derfor være at tjekke om online virksomheden er e-mærket, da det skulle være en tryghed om at internet shoppen efterlever gældende dansk lovgivning, samt at internet butikken fra tid til anden ses til af sagkyndige som er indført i bestemmelserne på området. Dette er en god lejlighed til at få assistance, for så vidt du får besvær med dit køb.\nI øvrigt er det anbefalelsesværdigt at køber er opmærksom på de vigtigste retningslinjer der kan have indvirkning på handlen, til eksempel den ombytningsret butikken kører med. På grund af dette er det i øvrigt relevant, at man når som helst opbevarer sin faktura, så man senere vil kunne eftervise bestillingen af , om man søger produkter til en kvinde eller mand.\nTrustpilot præsterer temmelig passende chancer for at studere ret mange forhenværende brugeres kritik og på grund af dette er det en hjælp, at du læser online forhandlerens kritik af inden du shopper.\nFacebook tilbyder endvidere flere gode chancer for at få et kig ind i internet butikkens pålidelighed. I øvrigt ser vi en del internet virksomheder som giver kunderne mulighed for at aflevere en bedømmelse af deres købsoplevelse, hvilket tillige kan udnyttes til at afveje hvor glade kunderne er.\nVores side er finansieret af annonceindtægter. Vi har et fast samarbejde med diverse online webshops derved at vi promoverer forretningernes tilbud, og indhenter betaling for så vidt en bruger fra vores side realiserer en bestilling.\nOplysninger angående tilbud og shops på nettet i Danmark ajourføres jævnligt, men vi kan ikke stilles ansvarlig for reguleringer der eventuelt er lavet siden nyligste opdatering af websitets data.


De 10 bedste 4-stjernede hoteller i Langkawi District\nFerie i Langkawi District\nHoteller i Langkawi District\nBed and Breakfasts i Langkawi District\nPakkerejser til Langkawi District\nFlyrejser til Langkawi District\nAktiviteter i Langkawi District\nBilleder af Langkawi District\nKort over Langkawi District\nAlle hoteller i Langkawi District\nTilbud på hoteller i Langkawi District\nStrandhoteller i Langkawi District\nSpaferiesteder i Langkawi District\nMest populære familiehoteller i Langkawi District\n5–stjernede hoteller i Langkawi District\n4–stjernede hoteller i Langkawi District\n3–stjernede hoteller i Langkawi District\nLangkawi District Hoteller med gratis parkering\nLangkawi District Hoteller med swimmingpool\nLangkawi District Hoteller, som tillader kæledyr\nRejsefeed: Langkawi District\nBedste 4-stjernede hoteller i Langkawi District, Malaysia\n4-stjernede hoteller i Langkawi District\n14 af 492 ejendomme matcher dine filtre. Ryd alle filtre\nPrisbesked: Hotelpriserne holder sig i ro i Langkawi District. Det er et godt tidspunkt at booke på!\nNr. 1 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\nNr. 2 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\nNr. 3 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\nNr. 4 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\n“Gabende kedeligt og nedslidt hotel”\nNr. 5 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\nNr. 6 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\nNr. 7 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene\nNr. 8 ud af 14 i 4-stjernede hoteller i Langkawi District med bedste værdi for pengene


Vinder gik arbejdsløs trekvart år\nSjovest er det at kunne arbejde med flere medier, mener journalist Mikkel Lysgaard. Han fik en europæisk pris for sin hovedopgave på Danmarks Journalisthøjskole og har nu fået et job, hvor han kan lege med både billeder, lyd og tekst.\nDet var midt i den varme sommer, torsdag den 3. juli. Med hvid skjorte og mørke bukser sad Mikkel Lysgaard i auditoriet på et universitet i Barcelona sammen med 70 andre og ventede. Han og studiekammeraten Peter Becher var nomineret til en europæisk pris for deres hovedopgave. De fik Danmarks Journalisthøjskole til at dække det meste af flybilletten og valgte at tage turen som en oplevelse.\nDet blev en stor dag. Da prisen European Online Journalism Award i kategorien »Best Use of Multimedia« skulle uddeles, annoncerede den spanske tv-speaker de to danskeres navne. Til tonerne af en festfanfare gik de op ad trapperne til scenen og fik håndtryk af en spansk professor, Jordi Pericot. Han overrakte dem et paprør i guldpapir med en rød sløjfe omkring. Indeni lå det eftertragtede diplom for hovedopgaven »Tegnerne bag ruderne«, en humoristisk og velfortalt sag om fire danske tegneserietegnere.\nEfter en reception med tapas, cava og pubcrawl med andre prisvindere, tog de hjem igen – til ferie og arbejdsløshed.\n»Det var ret fedt at være med til at vinde en pris, men den har ikke betydet så meget, som vi havde håbet,« siger Mikkel Lysgaard.\nHan og Peter Becher blev færdige på Journalisthøjskolen i februar. Makkeren er stadig arbejdsløs, og Mikkel Lysgaard gik ledig i over otte måneder, inden han begyndte på sit første faste job hos det to år gamle NewMediaLab.\nDe to unge journalister har tilfældigvis været på Journalisthøjskolen for at præsentere deres opgave netop den dag, Journalisten ringer. De studerende, der overværede præsentationen, ville også gerne vide, om arbejdsgiverne stod i kø efter prisoverrækkelsen, fortæller Mikkel Lysgaard i telefonen fra Åbyhøjs industrikvarter.\n»Paradoksalt nok havde prisen ikke den store betydning. Ærgerligt nok. Nu skete det også midt i en varm sommer, så vi fik kun få og små omtaler og kom ikke i Go' aften Danmark…« ler han.\n»Det er også nærmest kun DR og TV 2, der har afdelinger herhjemme, hvor der laves online stof. Ellers sku' vi være villige til at rykke til BBC, hvor de har 400 til at lave online nyheder.«\nMed tanke på bolig – og på kæresten, der er journalist fra samme hold – er Mikkel Lysgaard godt tilfreds med at blive i Århus.\nEfter måneders arbejdsløshed skete der endelig noget: Mikkel Lysgaard kendte én, der kendte én, og blev en dag ringet op af Søren Abildtrup Johansen, journalist og chef for kommunikationsfirmaet NewMediaLab. Han ville gerne vide, om Mikkel Lysgaard stadig var arbejdsløs.\nI dag har Mikkel Lysgaard travlt med at udvikle et computerspil til faget dansk i folkeskolen. Han skriver baggrundsartikler og omformulerer lærernes tekster til et ordentligt dansk. Samtidig arbejder han på en pressestrategi, en opgave han løser sammen med NewMediaLabs nabofirma, som laver hjemmesider og undervisningsmateriale.\nMen hvorfor blev han fanget af nettet?\n»Jeg har altid syntes, det var sjovt at kunne en lille smule inden for alle medierne. Når der var noget med teknik på skolen, valgte jeg det. Det var for eksempel mig, der redigerede, da vi lavede nyheder, og jeg valgte multimedier, så jeg kunne blive lidt mere teknisk nørdet end på skriftlige medier.«\nSom praktikant på B&U-afdelingen i DR fik han af og til mulighed for at rende rundt med et kamera selv. Den blanding kan han godt lide: At få lov til at lege og selv finde ud af, hvilket medie, der er bedst egnet til at præsentere det emne, han er i gang med. Der er også brug for billeder til net-opgaverne, så den linje kan han fortsætte.\nMikkel Lysgaards og Peter Bechers opgave kan ses på www.net-media.co.uk/awards.asp?ref=multimedia.\nLæs om NewMediaLab på www.newmedia-lab.dk.


TV: Gjorde det onde på Vestegnen – Ekstra Bladet\n22. nov. 2018 kl. 19:36\nKaptajn krøltop: Jakob Rathcke sikker skanse i kæmpe drama\nJakob Rathcke (tv) i en af mange dueller i forsvaret, som han styrede flot i kredsfinalen. Foto: Henrik Schou\nBRØNDBY STRAND (Ekstra Bladet): - Hold da kæft, det var meget heldigt!\nSådan lød den første kommentar efter den nervepirrende kredsfinale i Sjælland Midt for Ekstra Bladet Skolefodbold. På spil var en plads i forårets kvartfinaler i verdens største skoleturnering. Den slags giver nerver, det så de mange tilskuere tydeligt, da Brøndby Strand Skole mødte Marievangsskolen. Kønt var det langtfra, men der blev fightet for hvert et græstrå.\nGæsternes anfører, Jakob Rathcke, kunne næsten ikke tro sine egne øjne efter den helt vanvittige afslutning. Efter 0-0 i ordinær tid, blev det hele afgjort tre minutter før, dommeren ville have bedt om navne på skytterne fra den berømte plet 11 meter fra mål.\n- Vi er sindssygt glade lige nu. Men det var virkelig, virkelig heldigt, lød det fra den stolte kaptajn.\nHjemmeholdets spillere lå i de samme sekunder spredt ud over banen eller hamrede i jorden af bar skuffelse. Forståeligt nok efter en kamp, de burde og skulle have afgjort i den ordinære tid. De har kun sig selv at takke for, at Marievangsskolen til april skal spille kvartfinale i Ekstra Bladet Skolefodbold.\n- Vi havde jo ingen skud, og de havde flere store chancer, fortæller Jakob og fortsætter:\n- De var rigtig gode i deres presspil, så vi slet ikke tid til at spille vores normale spil.\nVestegnens drenge kører efter samme princip, som deres lokale helte i Superligaklubben Brøndby, der træner et par kilometer fra dagens bane. Zornigers taktik med at presse højt oppe og direkte på manden med bolden gør de selv fint, desværre for dem fik de bare ikke udbytte af de mange kilometers løb.\nFornemt holder kaptajnen sin modstander bag sig. Foto: Henrik Schou\nDette skyldtes i høj grad også, at gæsternes forsvar stod godt. De har kun lukket to bolde ind i de syv kampe denne sæson. 24 gange har de nu selv scoret.\nJakob Rathcke har en stor del af æren. Han er krumtappen, som styrer de bagerste rækker benhårdt og placerer sig korrekt næsten hver gang. De 188 centimeter hjælper i høj grad også i luften.\n- Min rolle er at have styr på forsvaret og hele tiden rykke os i kæden, så vi står korrekt.\n- Vi spiller kun med tre mand bagude, hvor jeg så ligger bagerst og dirigerer.\nLystigt forklarer den 15-årige om den taktik, de også bruger i den lokale klub, B73, hvor syv ud af drengene fra kredsfinalen spiller sammen til hverdag.\n- Jeg skal så holde styr på mine to backs, som har den frie rolle til at gå med frem, forklarer han.\nAhmet Carkaci spillede virkelig en solid kredsfinale og er sammen med kaptajnen livsvigtige i forsvaret. Foto: Henrik Schou\nDet indbyrdes kendskab ses tydeligt, netop når en af dem trækker med frem, så går andre ned og tager deres plads. Det virker bedre i den ene side (med stærke Ahmet Carkaci) end i den anden, men de var gode til at rykke rundt for at dæmme op for hjemmeholdets bedste spillere.\n(SE DE 30 FEDE FOTOS FRA KAMPEN HER)\nAnførerbindet sidder solidt plantet på armen af den 68 kilos tunge knægt med de blonde krøller. For det har han altid drømt om, han er nemlig fan af ham, som bare kaldes 'Captain Fantastic'. Det er den tidligere Liverpool-legende Steven Gerrard, som spillede hele 710 kampe for det engelske hold og scorede 186 mål over 17 år.\n- Før kampen stod vi nede i den der tunnel under tribunen og ventede på at gå ind sammen med de tre dommere. Det har jeg aldrig prøvet før. Så tænkte jeg på, hvordan de i Liverpool altid lige skal røre det skilt, der hænger over dem på vej ud på banen.\nHer havde drengene kriller i maven før det store brag, som skulle blive præcis så spændende som forudset. Ikke med smukt og teknisk fodbold, men med rå fight og hjertet uden på trøjen.\nOg så lige et rasende heldigt mål, da der manglede sølle tre minutter af anden halvleg af den forlængede spilletid.\n- Det var vildt fedt at stå der og gå ud, mens de spillede melodien fra Champions League. Så vidste vi bare, at nu var det alvor. Det gav et vildt sug i maven på vej mod midten.\nVi fik masser af hårde dueller på den flotte græsbane, hvor spillerne kunne lave glidende tacklinger uden at risikere sår. Foto: Henrik Schou\nTV: Matchvinder fik hjælp fra oven\nHersker i luften\nSom holdets klart højeste spiller har han et naturligt overblik. Men Jakob har også næse og blik for spillet på jorden.\n- Mit overblik og min ro er nok mine styrker. Jeg er også god til at hjælpe de andre, fortæller kaptajnen og fortsætter:\n- Og så er jeg meget høj, det er en kæmpe fordel i hovedspillet, fordi jeg er god til at bruge min højde. Det er ikke nok bare at være lang, man skal også lige kunne tage de tre skridt bagud, så man står lige det rigtige sted før en luftduel.\nDet fandt hjemmeholdet ud af på den hårde måde, det gav ingen mening at konkurrere oppe under skyerne med gæsternes anfører.\n- Jeg taber ikke ret mange dueller deroppe, lyder det med et stort smil.\nFotoet siger det hele. Den glade matchvinder og de dybt skuffede tabere i baggrunden. Foto: Henrik Schou\nMarievangsskolen er i kvartfinalen\nTak til Allah\nTroen på sejr var ikke den største under en kamp, hvor Brøndby Strand Skole havde bolden det meste af tiden. Der skulle noget særligt eller pludseligt til.\n- Jeg tænkte, at det ville blive en dødbold, der skulle redde os. Vi var så pressede og kom slet ikke rigtig frem til noget, forklarer Jakob og uddyber:\n- I den forlængede spilletid løb jeg og håbede på straffe, for vi havde ikke noget spil sådan rigtig. Og så ville vi måske kunne afgøre det fra pletten.\nSå langt kom de aldrig, for Mubarik Abdi fik lavet et skud mod mål, han aldrig ville kunne gentage. Bolden endte over keeperen og i det bagerste hjørne til slutresultatet 0-1.\nMarievangsskolen jublede, som havde de vundet det hele, mens hjemmeholdet kastede sig i græsset i skuffelse. Matchvinderen blev krammet godt og grundigt og så bagefter mod skyerne og takkede Allah for at have hjulpet ham med målet.\nMubarik Abdi takker Allah for hjælpen. Foto: Henrik Schou\nSlagelse-drengene har nu vinteren til at forberede sig på den kvartfinale, der kan bringe dem et skridt nærmere den finale, som skolen to gange tidligere har været i med drengene. Det blev til en sejr i 1992 (få måneder efter Danmark blev europamestre) og et nederlag året efter.\nSådan siger kaptajnen selv om at nå så langt:\nSkøn jubel og bøjede hoveder. Her var det slut for hjemmeholdet. Foto: Henrik Schou


Prysmian blæse certificering – Certificeringer – Varighed 2 dage – FiberDK\nKurset omfatter installation og behandling af Prysmians rørsystem, samt behandling og blæsning af deres fiber. Kurset omfatter ikke splidsning.\nKurset består af både teori, samt praktiske opgaver med blæsning af fiber, center og videre blæsning, samt brug af deres STILT (Sirocco Tube Integraty Length Tester). Som bruges til fejlfinding på rør installationer. Der bruges en microjet blæsepistol fra Plumett.\nhttps://www.fiberdk.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo-90.png 0 0 Ian Fudge https://www.fiberdk.dk/wp-content/uploads/2018/11/logo-90.png Ian Fudge2018-12-04 12:53:532018-12-04 12:53:53Prysmian blæse certificering - Certificeringer - Varighed 2 dage\nFremco kabel blæsning certificering – Certificeringer – Varighed... Rørlægger – Certificeringer – Varighed 1 dag


10 Videospil til Baby Boomers - 2019 | 24InfoHealth.com\nVigtigste › Wellness › 10 Videospil til Baby Boomers\n8. Bare dans\n6. Nancy Drew: Skygge ved vandets kant\n4. Den tabte kron\nHurtigt - du får tre gratis liv og en bonus power-up, hvis du kan beskrive dagens typiske video gamer. Hvad siger du? Sallow-skinned teenager basking i glød af en computerskærm i et kælder soveværelse i hans forældres hus? Summen. Udlændinge vandt, Jorden går tabt. Spil over.\nFaktisk er den gennemsnitlige gamers profil så overraskende som at finde en videospilmaskin, der stadig opererer med kun kvart. Det er en 37-årig mand, ifølge den seneste undersøgelse foretaget af Entertainment Software Association (ESA). Måske endnu mere overraskende er, at en gennemsnitsalder for en videospilkøber er 41, eller at en hel 39 procent af alle spillere er over 50 år.\nDet gør næsten halvdelen af alle spillere baby boomers - den del af samfundet, der blev født mellem 1946 og 1964.\nSelvfølgelig spiller nogle af dem videospil med deres børn og børnebørn (ESA siger, at 45 procent af forældrene gør netop det), men mange flere taster nøgler, styrer controllere og trækker deres fingre på tværs af berøringsskærme til deres egen nydelse.\nFor at hjælpe med det sjove, her præsenterer vi 10 spil, boomere er sikker på at elske (og nogle få der rent faktisk kan hjælpe med at holde dem tilpas også).\nAmerikanerne er sandsynligvis samfundet, der oftest er forbundet med babyboomen, men vi har på ingen måde fået markedet til at stå på aldring. I Japan er 20 procent af befolkningen nu over 65, hvilket er en rekord for den pågældende nation [kilde: Pearce].\nDette førte video game giant Nintendo at fokusere på den hurtigt voksende demografiske. De samarbejdede med Dr. Ryuta Kawashima, en neurovidenskabsforsker ved Tohoku Universitet, hvis undersøgte viste, at visse typer spil faktisk kunne reducere symptomer på demens og andre hjerne-relaterede sygdomme. Gå ind Hjernealder, et spil designet til at holde aldrende hjerner rundt om i verden i top form. Nintendo DS spillet blev udgivet i USA i 2006 og viste sig at være uhyre populært [kilde: Pearce]. Siden da har Nintendo frigivet den lige så populære Brain Age 2.\nSpillene præsenterer en serie af puslespil i hjerne-teaser type, hvor spillere forsøger at forbedre deres tidligere færdiggørelsestider. Der er ord og matematik puslespil, et klaver-spil, Sudoku og endda en stemmegenkendelse rock / papir / saks spil. Efter at have afsluttet en række udfordringer, afslører systemet din "Brain Age", som deltagernes håb ikke er ældre end deres virkelige alder.\nWii Fit og Wii Fit Plus er begge populære hos baby boomers.\nNintendo opfandt ikke kun videospil for at hjælpe sindet til at holde sig i form. Med introduktionen af Wii Fit i maj 2008 blev det også spillet til en måde at holde kroppen tilpas. Wii Fit bruger et revolutionerende balance bord i samklang med Wii-systemets nun-chucks-lignende Wiimote controllere for at få folk til at bevæge sig gennem en række øvelser, der føles mere som sjov end fitness.\nOpfølgningen af Wii Fit - the Wii Fit Plus - blev udgivet i 2009 og var stadig det sjette mest populære videospil i ESA's ranking af de bedste videospil i 2010.\nMens der er traditionelle kerneforstærkning og balanceøvelser som planker, push-ups og forskellige yoga-rutiner, kommer den rigtige sjov i Wii Fit Plus med aktiviteter som sneboldkampe, hula-hooping, skateboarding og endda fodboldkugler.\nSelvom de fleste boomers stadig er langt fra at tænke på plejehjem, vil de blive opfordret til at vide, at Wii Fit-spil systemer selv finder deres vej ind i disse faciliteter, og hjælper beboere med at gøre noget, de aldrig kunne i deres ungdom - bruge en videospil for at forblive limber og stærk.\nHvis du træner sammen med en avatar på tv, er det stadig ikke nok motivation til at få boomers at flytte, der er et spil på Wii, der skal få jobbet gjort: Bare dans. Først udgivet i slutningen af 2009, har spillet racked op to rater med Just Dance II, der tjener det syvende sted i EAS-undersøgelsen af de 20 bedste videospil i 2010.\nFor at spille, holder spillere simpelthen Wiimote og gør deres bedste for at holde trit med dansefiguren på skærmen. Når Just Dance III kommer ud i slutningen af 2011, vil den også blive udgivet til Xbox Kinect ud over Wii-systemet, hvilket betyder, at dansere ikke engang skal holde en fjernbetjening for at ryste deres spor. Kinect vil sætte deres bevægelser og score dem i overensstemmelse hermed.\nHvis baby boomers bekymrer sig om, at musikken ikke vil være til deres smag, skal de tænke igen. Afdrag I og II har sange som "Mashed Potato Time", "Proud Mary", "I Get Around," "Le Freak," "Piger vil bare have det sjovt" og "Walk Like a Egyptian." Nok at lade begge ender af boomer spektret få deres spor.\nMyst var det mest solgte pc-spil fra nr. 1, indtil det blev overgået af The Sims i 2002.\nBoomers har tendens til at lide eventyrspil: fordybende oplevelser, som transporterer dem i andre verdener gennem grafik af høj kvalitet og en god historie [kilde: Pearce].\nGrandfaderen af alle eventyrspil er Myst, først udgivet på cd-rom i 1993. Spillet var det mest solgte pc-spil fra hele tiden indtil det blev overgået af The Sims i 2002 og var en sand banebrydende i verden af eventyrspil, da den blev frigivet [kilde : Webster's Online Dictionary]. Myst sætter spilleren i rollen som "The Stranger", som opdager en bog med titlen Myst, der visker ham eller hende væk til verden uden instruktioner.Venstre disorienteret, karakteren og gameren skal undersøge miljøet for spor ved at flytte slide-by-slide gennem de tredimensionale skærme og finde ud af de relevante næste trin. Forskellige afslutninger fremkommer som følge af forskellige beslutninger.\nDette spil appellerer til boomers især fordi det ikke har nogen reel trussel om at dø, ingen tidsbegrænsning og derfor ingen stress - alle kvaliteter rangeret højt i boomer gamer polls [kilde: Pearce].\nFor at introducere Myst til en ny generation, er spillet blevet udviklet til iOS og er nu tilgængeligt på iTunes Store.\nEn anden tendens blandt babyboomer spillere er, at de graviterer mod spil baseret på bøger, de kunne lide, da de var yngre [kilde: Pearce].\nEn af de mest populære franchises af disse spil er Nancy Drew serien. I den 23. udgave, Skygge ved vandets kant, rejser den unge detektiv til Japan for at undersøge muligheden for et ryokan - et traditionelt japansk familiedrevet kro. Smuk grafik er overflod, da spillerne tager rollen Nancy Drew og har chancen for at løse gåder, forhøre tegn og endda bruge en in-game-mobiltelefon til at tage billeder og spille yderligere spil. Undervejs kommer spillere til at lære om forskellige facetter af japansk kultur som origami og te ceremonier.\nFallout New Vegas finder sted i en post-atom-apokalypse Las Vegas.\nHvis Myst er fortiden, Fallout New Vegas er fremtiden - bogstaveligt talt. Spillet foregår i en post-atom-apokalypse Las Vegas, der på en eller anden måde overlevede den dødeligste krig, der nogensinde er set på Jorden. Og i modsætning til Myst's mest ubefolkede verden, er Fallout blandet med tegn af alle stribe, herunder prostituerede, drunks og lejesoldater.\nDer er også selvfølgelig masser af kasinoer at besøge, når du spiller en "gennemsnitlig Joe", der udforsker grungy verden med et forsøg på at finde ud af, hvordan han næsten døde, før historien begyndte. Det er helt sikkert en mere robust stil at udforske spil end Myst, men for de boomers, der kan lide lidt blod og støv i deres livligt drevne fordybende univers, vil få spil tilfredsstille så meget som dette.\nGameboomers.com er et websted der henvender sig til - hvad mere - baby boomers og de spil, de elsker. Hvert år udarbejder den en liste over de bedste spil som rangeret af dets medlemmer, og i 2010 blev nr. 1 stedet på denne liste hævet af Den Lost Crown [kilde: Gameboomers.com].\nDette er et andet punkt-og-klik-eventyr-stil spil, men vridningen her er, at hovedpersonen er i stand til at bruge et væld af gadgets i hans søgen efter at afdække rigdom - og spøgelser. Disse værktøjer hjælper med at afsløre en verden i Saxtons hovedland, England (landsbyen hvor spillet finder sted), der er befolket af medlemmer af ånden verden. Gadgetsne, som f.eks. En stemmebåndoptager og et natkamera kamera hjælper også hovedpersonen med at løse et væld af gåder, der præsenteres i hele spillet.\nGrafikken er ekstremt realistisk (nogle er egentlige fotografier, hvorigennem tegnet kan bevæge sig), lydsporet er især uhyggeligt, og der er masser af læsning at gøre for dem, der kan lide at tænke på deres eventyrspil, som en historiebog kommer til liv.\nAngry Birds kræver intet mere end en stabil finger, en grundlæggende forståelse af vinkler, en modvilje mod pugnacious grise - og frihedstid, fordi det er virkelig en vanedannende app.\nForestil dig at forsøge at lægge ideen til en app-udvikler: et spil hvor du flirer en række fugle gennem luften for at kollidere med pinde- og stenstrukturer, der kollapser på (og forårsager døden til) grise klædt i varierende grad af beskyttelsesudstyr.\nEndnu en eller anden måde, Vrede fugle blev faktisk udviklet og har tjent en plet i iTunes Hall of Fame - både i sine iPhone og iPad HD inkarnationer.\nTil boomers der passer til modellen af ikke smagfulde spil, der involverer racing mod uret; at stikke, skære eller skyde på noget overhovedet; eller konkurrerer med andre spillere, Angry Birds er gaming nirvana. Det kræver intet mere end en stabil (ish) finger, en grundlæggende forståelse for vinkler, en modvilje mod pugnacious grise - og fritidens dage, fordi det er virkelig en vanedannende app.\nIkke så meget et bestemt spil som et spilsted, Winster springer den traditionelle spilmodel af konkurrence på hovedet og churns ud simple spillemaskiner, der har fokus på samarbejde - en kvalitet, som boomers synes at sætte pris på.\nWebstedet indeholder en række spil som Slot Social og Burger Buddy, hvor spillere kan donere kort, tokens, spilleautomatik eller stykker af en burger for at hjælpe de andre spillere på skærmen med de bedste hænder. Der er et chatvindue for at opmuntre samtale - tilføjer en social komponent til spillet, der også er meget værdsat af boomer spillere. Af og til deltager spil moderatorer i at juble folk og give væk værdifulde tokens.\nNår scorene når et bestemt niveau, får spillerne kuponer, de kan bruge i Winster-butikken. Spillet er gratis, medmindre spillere ønsker at slippe af med de vedholdende og lange annoncer, der afbryder spillet ved at betale for et annoncefrit medlemskab.\nOnline spil Farmerama tillader spillere at dyrke afgrøder, og også vokse bånd med andre spillere.\nEnhver, der endda har en lejlighedsvis online eksponering, har uden tvivl hørt om det Facebook-baserede spil kendt som Farmville. Mindre kendte er måske Farmerama, et online spil fra Bigpoint, som giver dig mulighed for at køre en gård - fra at dyrke jord og dyrke dyr til at plante og høste afgrøder, som du sælger i den nærliggende by. Det bliver hurtigt en global oplevelse og koster ingenting at deltage i.Spillet giver ikke kun spillere mulighed for at dyrke afgrøder, de kan også vokse sammen med andre spillere ved at plante blomsterhave og invitere venner til at deltage i - hvilket giver boomers den sociableitet, de nyder i spil.\nTegnene i spillet blev designet specifikt med kvinder i tankerne (derfor har de store øjne ifølge spillets udviklere), men oplevelsen kan også nydes af mænd også. Eller for gutter, der ønsker at flygte fra landets luft, er der RamaCity, en anden udgivelse fra Bigpoint, specifikt rettet mod mænd. Mandlige boomers vil sandsynligvis også sætte pris på den sociale komponent i dette spil - som de kan sende borgere til byerne i andre spillere for at hjælpe med at få tingene til at fungere glat.\nVideo Artikel: ♫ WALK LIKE SHAWN ♫ Music Video for Kids ♬ (FUNnel Vision ♪ Dance Song).