Rejseplan | Overlevelseskole\nPå sporet, selv på en velforberedt ekspedition, kan der forekomme mange overraskelser og farlige eventyr. Hvis din vandretur gennem ukendt terræn var forårsaget af en ulykke, så øges risikoen for at støde på forhindringer. Vær godt forberedt, inden du tager afsted, tænk nøje over din rejseplan. I tilfælde af en ulykke er det bedst at blive der. Nogle gange er du dog nødt til at flytte lejren eller ændre stopstedet; det kan være relateret til truslen fra vilde dyr eller en naturkatastrofe – oversvømmelse eller skovbrand. Inden du forlader bivakken, skal du nøje kontrollere kortet over området, hvorigennem du vil vandre.\nOversvømmelse – Det ødelægger vegetationen i det oversvømmede område og efterlader et tykt lag silt på det. Dette gør det vanskeligt at søge efter spiselige planter og tørt træ, der er nødvendigt for at bygge et ly eller tænde ild.\nGruppe af mennesker, der rejste sammen i et ukendt område, skal vælge en guide. Han er primært ansvarlig for den korrekte planlægning af turen, under hensyntagen til mulighederne for individuelle medlemmer af gruppen. Lederen skal lære om styrker og svagheder hos alle ledsagere til ekspeditionen. Yderligere handlinger bør besluttes i henhold til mulighederne i hele gruppen. At lede en gruppe mennesker er en meget vanskelig og ansvarlig funktion, især når menneskeliv er på spil. Det kan være endnu sværere, hvis der er mennesker i gruppen, der ikke er meget underordnede.\nSamarbejde – Gruppen har den bedste chance for at overleve, hvis hun holdt sammen. God gruppeinteraktion afhænger primært af en ansvarlig guide. Guiden skal observere deltagerne og se tegn på depression hos nogle og forsøge at aktivere alle i den fælles kamp for overlevelse Ældre mennesker er mere tilbøjelige til at lide af hjerteanfald eller andre sygdomme, dog kan de også vise sig at være de modigste medlemmer af gruppen. Mødre med børn er normalt meget modige, dog kræver de kærlig pleje. Mennesker, der er såret og ikke fuldt i form, kan forsinke vandringen, dette skal tages i betragtning inden afrejsen, for ikke at udsætte alle for yderligere fare. Nogle mennesker kan være forkert klædt – mangel på godt fodtøj.\n← På sporet Anerkendelse af rejseområdet →


Inspiration til sundhed og livsstil - side 413 - KvindeGuiden\nMad i mørke\nkostkompagniet skriver:Igennem de seneste år har landet været genstand for en bølge af undervisning i hvorledes, man beregner madens fedtenergiprocent.\nPå ”Nej-hylden” står der blandt andet: Fromage frais med sukker, både dem fra Cheasy med vanille eller bær, og dem fra Exquisa eller Nicolait med forskellige frugter.\nHot-line om alt fra allergi til økologi\nFremover bliver det lettere for forbrugerne at få svar på deres spørgsmål om miljø og sundhed...\nKylling og marrokansk gulerodssalat\nKylling i yoghurt med Marokkansk gulerodssalat og bulgur. Denne ret er nem, men tager min. 6 timer til marineringer – det er umagen værd !\nSej i peberfrugt\n- og ris i tomatsalsa4746 kJ/ 1130 kcal.\nSmagsbalanen i maden giver den største tilfredsstillelse\nÉn gang ugentligt går Kostkompagniets kokke og diætister i køkkenlaboratoriet og eksperimenterer med det smagsfulde køkken...\nUdsalgsvarer - kend dine rettigheder\nDer gælder de samme regler for udsalgsvarer som for andre varer ...\nTryg handel på nettet\n"Danskerne kan trygt handle på nettet," skriver Forbrugerstyrelsen. "I flere tilfælde er reglerne bedre end dem forbrugerne møder, når de handler i de fysiske butikker"..\nDe nye dadler\nDadler er ikke mere, hvad dadler var engang. Julens aflange ovale æsker med et dobbelt lag af klæbrige frugter, med den hvide uduelige plasticgren i midten.\nJo mørkere, desto bedre\nFor at have god samvittighed skal vi over i den mørke, bitre chocolade, faktisk lyder tommelfingerreglen: jo mørkere, desto bedre.\nSide 413 af 462.


Religion er blevet et magtmiddel i Afrikas konflikter - Kristeligt Dagblad\nReligion er blevet et magtmiddel i Afrikas konflikter\nI Kenya har der de senere år været flere tilfælde af kirkeafbrændinger som her i byen Kisauni. – Foto: Simon Maina/AFP/.\n25. januar 2014, kl. 0:01\nMange steder i Afrika puster konfliktens parter til religiøsitet og etnicitet for at mobilisere tilhængere og opnå magt\nI Den Centralafrikanske Republik eskalerer sammenstødene mellem kristne og muslimer fortsat. Senest dræbte kristne oprørere 23 muslimer, heriblandt tre børn, i et granatangreb, da de forsøgte at flygte i lastbiler for at nå i relativ sikkerhed i den nord-lige, overvejende muslimske del af landet.\nI Nigeria har den militante islamistiske organisation Boko Haram i årevis terroriseret landets kristne og moderate muslimer med blodige bombeangreb på kirker og skoler. Angreb, der har efterladt hundredvis af ofre. I Mali kæmper islamiske grupper indbyrdes om regeringsmagten, og en række brutale gengældelsesangreb mellem landets kristne og muslimske befolkningsgrupper har kostet mange liv. Og i Somalia har den militante islamistiske gruppe al-Shabaab i årevis forsøgt at terrorisere sig vej til magten i form af et yderligtgående shariastyre. Et styre, hverken landets moderate muslimer eller kristne ønsker.\nLÆS OGSÅ: En genstridig voldsspiral i Den Centralafrikanske Republik\nFire eksempler på, hvordan religion har betydning i Afrikas voldelige konflikter, der også tæller Elfenbenskysten og i mindre omfang lande som Kenya og Tanzania, der de seneste to år har været vidner til hævndrab på muslimer og kristne efter årtiers fredelig sameksistens.\nReligion sætter således sit præg på kontinentets blodige konflikter, men eksperterne er også enige om, at forskellige religiøse opfattelser langtfra kan stå alene som forklaring på, hvorfor muslimer og kristne nu dræber hinanden på kontinentet.\nCecelia Lynch, professor i statskundskab og internationale studier samt leder af Center for globale freds- og konfliktstudier ved University of California, understreger, at der er flere væsentlige faktorer på spil i de blodige afrikanske konflikter.\nDet er umuligt at vurdere, hvor stor en del af konflikterne, der henholdsvis handler om økonomiske, religiøse, politiske, etniske eller andre fortrædeligheder. Hver konflikt har sin egen historie, og de personer, der har en inter-esse i at indstifte eller optrappe en konflikt, vil gribe til et hvilket som helst af disse midler for at opnå tilhængere, vurderer hun.\nSåvel konflikten i Den Centralafrikanske Republik som den i Nigeria handler utvivlsomt om religion eller mere præcist formuleret om religion, som den kommer til udtryk mellem kristne og tilhængere af fanatiske sekter inden for islam, nuancerer Bjørn Møller, professor i statskundskab ved Aalborg Universitet, der i mange år har beskæftiget sig med konflikter i Afrika.\nHeller ikke han mener, at forskellige religiøse overbevisninger alene kan stå som hovedårsag til konflikterne på kontinentet.\nI Nigeria spiller fordelingen af olieindtægterne mellem det overvejende muslimske nord og det overvejende kristne syd også en vigtig rolle, og de værste kampe udspiller sig i et bælte mellem de to. Det samme gælder for Mali, der dog er næsten 100 procent muslimsk, men hvor forskellige versioner af islam bliver forbundet med etnicitet, hvilket kan være en meget giftig blanding, siger han.\nReligion bliver direkte udnyttet af opportunister til at sætte deres egen dagsorden, lyder en vurdering fra Luke Patey, seniorforsker ved Dansk Institut for Internationale Studier, der forsker i Afrikas naturressourcer og deres politiske og økonomiske betydning.\nDe fleste afrikanske borgerkrige er kampe om magt og ressourcer, men religion og etnicitet bliver tit udnyttet som et middel til at opnå støtte til en sag. Det er en misforståelse at forenkle afrikanske konflikter til kun at være drevet af én faktor. I virkeligheden er de, som krige alle andre steder, komplekse, siger han.\nDen vigtigste årsag til, at verden i øjeblikket er vidne til talrige konflikter på det afrikanske kontinent, er, at der ikke er noget, der kan for-hindre konflikterne i at opstå eller brede sig. Eksempelvis en stærk national identitet, som kan overtrumfe den religiøse eller etniske del-identitet, endsige en effektiv og legitim stat, konstaterer Bjørn Møller.\nHvis der hverken eksisterer et nationalt sammenhold eller en stat, der kan levere kollektive goder til hele befolkningen, kan skruppelløse konfliktentreprenører, der måske kun er ude på at mele deres egen kage i økonomisk og magtmæssig henseende, mobilisere tilhængere ud fra grundlag af næsten en hvilken som helst oprindelse. For eksempel geografi, race, stamme, klan, etnicitet eller religion, siger han.\nHertil kommer, at selve kamphandlingerne optrapper konflikterne, der risikerer at ende med kun at handle om ren hævn.\nKonflikten i Den Centralafrikanske Republik ser ud til at være et godt eksempel på det sidste. Selvom den umiddelbart ser ud til primært at handle om kristendom og islam, kan dette meget vel være kombineret med andre identiteter og økonomiske interesser, siger Bjørn Møller.\nDen Centralafrikanske Republik: Muslimske og kristne rebeller kæmper om magten i landet efter et statskup i marts sidste år, hvor den daværende præsident blev tvunget til at gå af. Volden og drabene er eskaleret, i takt med at gengældelsesangrebene er blevet gradvis værre, men landet har en lang historie med uroligheder bag sig. Elfenbenskysten: Efter et blodigt præsidentvalg i 2010, der kostede over 3000 mennesker livet, har der fundet en række gensidige blodige overfald sted mellem landets kristne og muslimer. Mali: Efter mange års fred mellem landets kristne og muslimer tog islamiske ekstremister magten over den nordlige del af landet og truede med at overtage resten af landet. Indtil det franske militær greb ind, frygtede mange af landets kristne, at de ville blive nødt til at flygte. Selvom situationen er roligere nu, bliver kristne stadig forfulgt i landet, og muslimske grupper kæmper indbyrdes om magten. Nigeria: I Nigeria terroriserer de islamistiske militante fra Boko Haram landets kristne og moderate muslimer for at få etableret en islamisk stat i den nordlige del af landet. De mest fanatiske ønsker hele landet som en islamisk stat. Kenya: På Kenyas kyst har der fundet en række henrettelser af præster og imamer sted. Moskéer er blevet besat af yderligtgående unge muslimer. Situationen er tilspidset i en grad, så kristne præster har anmodet regeringen om beskyttelse af deres kirker og/eller våben til selvforsvar.


Derfor skal smeden kaste sig over dit stålværn - webmok.dk\nDet er ikke uden grund, at en smed bør være den, som skal lave dit stålværn. Vi har nemlig med en professionel at gøre, som har særlig erfaring med nærmest alt arbejde, der vedrører stål. Når det er sagt, så lad os prøve at gøre det endnu mere tydeligt, hvorfor du skal række ud til en smed, når der skal laves stålværn.\nHvor lade smeden om dit stålværn?\nFå stålværnet speciallavet til dig\nFlere og flere smedefirmaer har tegnestuer tilknyttet deres firma. Det betyder også, at du har mulighed for at få speciallavet dit stålværn, og at du samtidig kan se det illustreret, før smeden begynder på sit arbejde. Det giver dig muligheden for at få visualiseret, hvilket produkt du betaler for. Og så kan du selvfølgelig også komme med tilføjelser og justeringer, hvis det måtte være aktuelt.\nFå håndværk i top\nI og med at en smed har særlig erfaring med stål, at svejse og generelt at bygge konstruktioner af stål, så er vedkommende den helt rette til at lave dit stålværn. Du kan nemlig sætte din lid til, at du får det bedst mulige arbejde – og selvfølgelig arbejde hvor sikkerheden efterfølgende er i top.\nSmeden er med dig hele vejen\nNår du rækker ud til en smed, så kan du forvente, at vedkommende kan hjælpe dig fra start til slut. Det vil sige, at du både kan få hjælp til at tegne stålværnet, at få det konstrueret og at få det monteret det aktuelle sted.\nHvilken smed skal lave dit stålværn?\nHvis du er i tvivl om, hvilken smed der skal lave dit stålværn, så start gerne med at søge lokalt. Herefter kan du dykke ned i smedefirmaernes generelle erfaring og deres erfaring med stålværn. På den måde kan det være lidt nemmere at hyre den, der skal hjælpe dig.\nPrevious Post Previous post: Hold fest eller firmaarrangement på et flot gods\nNext Post Next post: Giv kroppen et frirum med en god massage


Sommerfugle elsker staudebede - Helt hen i haven\nEchinacea purpureaFlerårig ærteblomstGul skabioseLathyrus latifoliusPurpursolhatScabiosa ochroleucaSommerfugleSommerfugle magneter\nLækre løg til flere måneder\nMin viden ligger primært på ferskvandsfiskene, men med Michael Stolze´s “Dagsommerfugle i Danmark” i hånden, vover jeg at skyde på en Perlemorsommerfugl, hvis bagvingeundersiden, havde været synlig, var det nemmere at skelne mellem brunlig og rødlig P.. men som sagt, er jeg fiskemand, og har kun haft fornøjelse af, at betragte sommerfuglene når jeg gik langs vandløbene. Sommerfuglene på Lathyrusen, skyder jeg til at være hunner af Citronsommerfugl, også en flot sommerfugl.\nNu har jeg også Googlet rundt, og tror jeg vil erklære mig enig i perlemorsommerfuglen. Det lyder fint, og den er fin. Og så ikke et ord om flyvefisk…\nCitronsommerfuglen har du nok også ret i – der var både og, der flaksede rundt 🙂\nJeg tror, det er en kejserkåbe! Nymphalidae-familien; en såkaldt Argynnis – hun!\nDe er glade for violer???\nTak for indsatsen. Jeg har Googlet både perlemorsommerfugl, som Fuínn skyder på, og kejserkåben, men hælder mest til den første.\nJeg elsker også sommerfugle, men på trods af mange sommerfuglemagneter med nektar og fødeplanter til larverne har jeg meget få sommerfugle i min have. Jeg er overbevist om at det er fordi min have ligger som en ø i et, for sommerfugle, goldt landskab. De fleste haver har ingen fødeplanter og store græsplæner med rhododendron og hortensia i kanterne, ikke et miljø for sommerfugle og så kan de ikke finde min have i denne ørken.\nDu har helt ret i at det er Perlemorssommerfugl, man kan se forskel på den og Kejserkåben bl.a. på kanten af vingerne. Kejserkåben har prikker helt ud i kanten hvorimod Perlemorssommerfuglen har et buemønster i kanten.


Mobil barndom kræver digital uddannelse › Telefoni & mobil | ITReload.dk - Data, Tale, Video, IT\nMobil barndom kræver digital uddannelse\nNæsten syv ud af ti børn får deres første mobiltelefon, inden de fylder 10 år. Det viser en undersøgelse fra TDC Group, der understreger behovet for digital dannelse – for børn såvel som forældre\nDe fleste forældre kender det. Børnene plager og plager om en mobiltelefon, og det starter en diskussion om, hvornår de egentlig er parate til at få den. Hvis man spørger voksne danskere, hvor gamle børn bør være, før de får deres første mobiltelefon, mener over halvdelen – nemlig 59% – at de skal være fyldt mindst 10 år. Men virkeligheden ser ofte anderledes ud, fortæller Pernille Erenbjerg, koncernchef hos TDC Group.\n- Vi har spurgt forældrene, hvornår deres børn faktisk fik deres første mobiltelefon, og det viser sig, at næsten 70% af børnene får deres første mobil, inden de fylder 10 år. Det afspejler, hvor vigtig mobiltelefonen er blevet – både i sociale relationer, men også som en kilde til underholdning og nyheder. Den udvikling mærker børnene også, siger Pernille Erenbjerg.\nNår børn begiver sig ud i den digitale verden, skærper det behovet for digitale kompetencer. TDC Groups undersøgelse viser da også, at forældrene ikke lader dem alene med deres mobiltelefoner. 10% af forældrene har sat en form for børnesikring på børnenes telefon, og hele 57% af forældrene tjekker indimellem indholdet på børnenes mobiltelefon.\n- Forældre spiller en afgørende rolle for børnenes trivsel i det digitale liv, og derfor er det positivt, når forældre engagerer sig i børnenes digitale aktiviteter. Men det er vigtigt at understrege, at selv om forskellige former for børnesikring kan være gode og fornuftige, så kan de aldrig stå alene. Det afgørende er, at forældre udviser interesse for børnenes digitale oplevelser, så det bliver en helt naturlig del af snakken hen over middagsbordet, siger Pernille Erenbjerg og fortsætter:\n- Jeg tror indimellem, at vi som forældre kommer til at forveksle vores børns tekniske færdigheder med digitale kompetencer i bredere forstand. Vores børn har teknisk snilde – men det er ikke ensbetydende med, at de forstår de digitale færdselsregler.\nNyt samarbejde skal ruste forældre\n- Børns online-liv byder på masser af god leg, kammeratskaber og ny viden. Men der er også risiko for dårlige oplevelser med mobning og ensomhed – det hører vi dagligt om på BørneTelefonen. Samtidig efterspørger mange forældre konkret viden og redskaber til, hvordan de kan hjælpe deres børn med at begå sig på nettet, siger formand for Børns Vilkår, Peter Bartram.\n- Vi er med til at gøre Danmark digitalt og tager derfor gerne medansvar for, at børn udvikler gode digitale fællesskaber. Derfor vil vi sammen med Børns Vilkår give forældre den nødvendige viden til at kunne rådgive deres børn om f.eks. brugen af deres første mobiltelefon, forklarer Pernille Erenbjerg.\n59% mener, at børn bør være fyldt 10 år eller ældre, før de får den første mobiltelefon.\nSamtidig angiver 68% af forældre med børn mellem 4 og 13 år, at deres børn fik en mobiltelefon, før de fyldte 10 år.\n10% af forældre med børn i alderen 4-13 år har sat børnesikring på deres børns telefon.\n57% af forældre med børn i alderen 4-13 år tjekker indimellem børnenes mobiltelefon for indhold.


Kvinder på toppen: ”Det er synd for danske virksomheder, at de spilder så meget talent” | Lederne\n... Fokus Kvinder i ledelse Kvinder på toppen\n”Det er synd for danske virksomheder, at de spilder så meget talent”\nDiversitet i toppen er afgørende for virksomhedernes konkurrenceevne, og den opnås kun med beslutsomme bestyrelsesformænd, hårdt arbejde og en fødekæde af kvindelige ledere at rekruttere fra. Sådan lyder budskabet fra Bolette Christensen og Lilian Mogensen, der sammen har skrevet en bog om kvinder i bestyrelse – som ikke er en ligestillingsbog.\nGratis uddannelser, lange barsler og gode pasningsordninger. Danmark er et land med gode muligheder for begge køn på arbejdsmarkedet, og det tager kvinderne godt imod. Vi er veluddannede og erhvervsaktive, men når det kommer til toppen af kransekagen – virksomhedernes bestyrelser – ser det skidt ud.\nI bogen De kan godt, de vil gerne. Kvinder i bestyrelser af Bolette Christensen og Lilian Mogensen kan man læse, at halvdelen af de 1.595 største danske virksomheder ikke har én kvinde i bestyrelsen, og at kun 101 af dem har en ligelig kønsfordeling. Kun 17 procent af C25-virksomhederne har kvinder i ledelsen og 29 procent i bestyrelserne. Og så er der kun 75 kvindelige topchefer i landets 1.000 største virksomheder. Tal, der passer dårligt til vores selvopfattelse.\nAnsvar og bundlinje\n”Vi har i Danmark en fortælling om, at vi har styr på det, men vi kan se på tallene, at vi ryger længere og længere bagud i forhold til udlandet,” siger Lilian Mogensen.\nDet, synes både hun og Bolette Christensen, er en skam. Ikke blot for de kvinder, der dermed ikke kommer til fadet og er med til at drive Danmark, men i høj grad for Danmark.\n”Det handler om ansvar. Når vi får de videregående uddannelser og har lige muligheder med mændene, må vi også være med til at tage ansvaret, ” siger Bolette Christensen.\nHvis man har de bedste kompetencer, får man de bedste resultater, og den ambition må man have på alle niveauer.\nLilian Mogensen, bestyrelsesformand og forfatter til "De kan godt, de vil gerne"\nDe to har ikke skrevet en ligestillingsbog, understreger de. Det handler simpelthen om vækst- og indtjeningsmuligheder for danske private og offentlige virksomheder.\n”Hvis man har de bedste kompetencer, får man de bedste resultater, og den ambition må man have på alle niveauer. Kvinderne ræser frem på universiteterne og er med på karrieren et vist stykke ad vejen; hvorfor er vi ikke bedre til at få det sidste stykke med? Det er synd for virksomhederne, at de spilder så meget talent,” siger Lilian Mogensen.\nFormænd, gå forrest\nBolette Christensen og Lilian Mogensen, der selv er professionelle bestyrelsesmedlemmer, har sammen undersøgt, hvad der står i vejen for at gennemføre den diverse sammensætning af bestyrelser, som dokumenteret er en fordel for virksomhedernes drift og økonomi. Gennem en omfattende research og en række interviews med blandt andet virksomhedsledere, bestyrelsesmedlemmer og tidligere ministre indkredser de i De kan godt, de vil gerne de myter, vaner, strukturer og holdninger, som står i vejen. Dem er der mange af, men ét er sikkert:\n”Bestyrelsesformændene har en afgørende rolle. Det er simpelthen dem, der skal tage de første initiativer til at invitere kvinderne ind. Du kan sammenligne det med at sidde med en ledelse; det er så vigtigt, at teamet spiller sammen, og at det er diverst. Nogle virksomheder er ved at forstå, at i stedet for at rekruttere nogen, der ligner dem selv, skal de i stedet spørge, hvad de har behov for, fuldstændig som når man som leder søger en ny medarbejder,” siger Bolette Christensen.\nI sig selv er der ikke noget nyt i den erkendelse; det overraskende er, at det ikke sker i særlig grad.\n”Vi trasker stadig ad de samme stier. Det manglende mod til at gå nye veje har overrasket os. Jeg er selv formand i to bestyrelser, og sidst jeg skulle finde et nyt medlem, analyserede vi os først frem til, hvilke kompetencer, vi manglede, og så fik vi en meget ensidig liste med en stor overvægt af mænd fra headhunteren. ”Det var en ommer, selv om mændene bestemt var kompetente. Den vedholdenhed er man nødt til at have, det sker ikke af sig selv,” siger Lilian Mogensen.\nBesæt fra andre positioner\nNetop opdraget til headhunterne er ét sted, man som formand kan sætte ind. Og det skal siges meget direkte, hvad man ønsker. Ét problem er, at headhunterne tager fra lister med navne, de kender fra topchef-rekrutteringer – som består mest af mænd.\nLige nu er det hotte digitalisering og bæredygtighed, og der kommer flere ind, også fra niveauerne under CEO. Man begynder også at diskutere, om det er nødvendigt at have en advokat eller revisor siddende, eller om det måske er de kompetencer, man kan købe i tillægsydelse? Men det kræver mod, også til at analysere, hvad man har brug for\nBolette Christensen, bestyrelsesformand og forfatter til "De kan godt, de vil gerne"\n”Hvis de har kvinder med på listerne, er det oftest de samme kvinder, som har toplederpositioner, men som også allerede har flere bestyrelsesposter, og dermed er optaget,” siger Bolette Christensen.\nOfte rekrutteres bestyrelsesmedlemmer fra CEO-niveau, hvor kvinderne er underrepræsenterede, og fra uddannelser, som kvinder ikke vælger, især økonomi. Derfor bider problemet sig i halen. Ifølge de to forfattere skal kvinderne uddannes bredere og nå længere op, og bestyrelserne skal besættes fra nye positioner og andre fagområder end økonomi.\n”Lige nu er det hotte digitalisering og bæredygtighed, og der kommer flere ind, også fra niveauerne under CEO. Man begynder også at diskutere, om det er nødvendigt at have en advokat eller revisor siddende, eller om det måske er de kompetencer, man kan købe i tillægsydelse? Men det kræver mod, også til at analysere, hvad man har brug for,” siger Bolette Christensen.\nKvinder op i hierakiet\nNår det gælder kvindernes egen vej til magten, er synlighed ifølge forfatterne kodeordet. ”Kvinderne skal sige, at de vil og kan. Fordi bestyrelsesposterne sjældent slås op, er de nødt til at gøre sig kendte i de netværk, der er. I virksomhederne skal kvinderne prioritere at gå til strategimøder og -kurser og dyrke de strategiske positioner,” siger Lilian Mogensen. Synligheden er ikke kun vigtig udadtil, men også indadtil.\n”Det er vigtigt, hvis man er i en stor virksomhed, at man helt lavpraktisk ikke kun går til kurser, men også til fødselsdagsreceptioner, og at man der tør gå hen til nogen og sige: ”Jeg har gerne villet tale med dig længe.” Det arbejde pågår hele tiden, også for os,” siger Bolette Christensen.\nSig højt, at det er sjovt\nEn vedvarende myte omkring kvinder i ledelse og bestyrelser er, at de ikke vil. Trods titlen på deres bog anerkender de to forfattere, at der kan være en sandhed i, at kvinder står af undervejs.\nDe kvinder, som sidder i bestyrelser allerede, har et ansvar for at gå ud at sige, at de skaber værdi, og at det er meningsfuldt at sidde der.\n”Der er nogle barrierer i virksomhedernes strukturer og vilkår og hos kvinderne selv. Vi må se på, om der er noget i den måde, der bliver rekrutteret på, som ikke tiltaler kvinder, om der er måder, vi kan få kvinderne i gang i karrieren igen efter barsel, om udnævnelsesprocesser skal justeres, så vi får kvinderne med hele vejen op igennem hierarkierne,” siger Lilian Mogensen og fortsætter:\n”Kvinder er, tror jeg, drevet af mening – de vil jo gerne sidde i børnehavens eller skolens bestyrelse – og der er masser af mening i bestyrelsesarbejde. De kvinder, som sidder i bestyrelser allerede, har et ansvar for at gå ud at sige, at de skaber værdi, og at det er meningsfuldt at sidde der.”\nMeningsfuldt at drive Danmark\nHun og Bolette Christensen er selv nogle af de kvinder, så hvad får de ud af det? ”Jeg er med til at drive Danmarks virksomheder – og hermed det danske samfund. Og så har jeg lært så meget til mit arbejde af at sidde i bestyrelser i andre sektorer,” siger Bolette Christensen.\nLilian Mogensen supplerer og afrunder:\n”Vi er med til at gøre en forskel. Der er ganske få poster rundt om bordet, og det er vigtigt, at det er de rigtige mennesker, der sidder på dem. Ligesom med investeringer lægger man ikke alle æg i én kurv; man skal sprede sine investeringer, også i en bestyrelse. Vores opfordring er: Se nu på alt det talent, der er. Invitér kvinderne ind.”\nOm forfatterne til "De kan godt, DE VIL GERNE"\nBolette Christensen, cand. psych, EMBA, regeringens ghetto-repræsentant. Er bestyrelsesformand for Kunstmuseum Brandts, HF & VUC Nordsjælland og Udenrigsministeriets oplysningspulje og medlem i Idfg Limited og Bryd Tavsheden.\nLilian Mogensen, cand.mag., bestyrelsesformand for Mannaz A/S og Rejsekort/Rejseplanen A/S, bestyrelsesmedlem i CBS, Sygeplejerskernes og lægesekretærernes Pensionskasse, Leman, Nine A/S, Det Københavnske Teater - samarbejde og Hans Knudsen Instituttet.\nDe kan godt, de vil gerne. Kvinder i bestyrelser af Lilian Mogensen og Bolette Christensen i samarbejde med Susanne Sayers, udkommer på Gyldendal Business i dag.


teologi - Scriptorium theologiae\nDette er der sikkert mange, ikke nødvendigvis gode, grunde til, som jeg ikke skal gøre mig klog på her. Blandt disse tvivlsomme grunde er der dog én, jeg mener at kunne sige lidt om, nemlig universitetsteologiens stadig tættere forhold til det hedenske fag, jeg selv har studeret, til religionsvidenskaben. Læs videre Lidt om universitetsteologisk hvervningskunst →\nNiels Bjørn Christensen-Dalsgaard 6. marts 2013\nI en artikelsamling fra 1976 til Børge Diderichsen gør Johs. Horstmann sig nogle ikke uvæsentlige tanker omkring teologiens karakter og placering på universitetet. Og også i dag er det værd at stoppe op og stille sig selv nogle af de samme spørgsmål angående den teologi, der bedrives på universitet. Havde man spurgt, hvad formålet med det teologiske studium var for hundrede år siden, ville man sikkert uden tøven have fået det klare svar, at det var en forberedelse på præsteembedet. En ligeså klar røst og forståelse får man næppe i dag, da det for universitetsteologien, som så mange andre videnskaber, for alt i verden gælder om at være en del af videnskabernes pæne selskab. Læs videre Et nødvendigt problem →


Universalisme, en problematisk linje i vestlig udenrigspolitik | Kulturkamp\nVerden er ikke et univers, men et plurivers; verden er ikke en enhed, men mangfoldig; vi deler ikke de samme værdier på verdensplan, hver kultur har derimod sine egne partikulære værdier.\nDer er mange måder at formulere en kritik af universalismen på, og skulle nogen være i tvivl om berettigelsen af en sådan kritik, ja, så se bare på, hvad der sker lige nu i Egypten, ja, i hele den arabiske verden, hvor folk har revolteret imod de sekulære regimer og nu bakker op om islamiske kulturværdier. Eller se på Kina og den asiatiske verden, der har succes, ikke fordi landene efterligner Vesten, men fordi de ikke gør det. Ikke mindst spiller konfuciansk kultur en stor rolle her.\nHvorfor så denne stærke drøm om universalisme? Hvorfor hyldes den kun i Vesten? Er det mon et tegn på vestlig svaghed? Har vi glemt, at vores kultur er unik, og har vi derfor svært ved at forsvare os selv?\nAt drømmen er stærk, ser man alene derved, at de mægtigste mænd og kvinder i Vesten har bekendt sig til den, statsledere, der ikke blot giver mæle til en vidt udbredt idé, men som også har magt til at forme verden ud fra denne idé: Universalismen har af og til på nærmest fatal vis præget vestlig udenrigspolitik. Lad os derfor se på en række markante taler af de forskellige ledere siden Murens fald.\nEfter Murens fald og kommunismens sammenbrud var historien slut: vestligt, liberalt demokrati skulle nu udbredes på verdensplan. George Bush senior talte derfor henført om ”den nye verdensorden”. Det gjorde han bl.a. i en tale for den amerikanske kongres den 11. september 1990, præcis 11 år inden historien vendte tilbage i form af terrorangrebet på Pentagon og WTC og afslørede, at den nye verdensorden var en illusion. Bush talte om, at alverdens nationer nu, efter Murens fald, kunne mødes i harmoni og samarbejde. Det var en helt enestående åbning i historien, som mange altså troede på – dengang.\nEn ny verdensorden var altså ved at blive født, sagde Bush:\n”A new era – freer from the threat of terror, stronger in the pursuit of justice and more secure in the quest for peace. An era in which the nations of the world, east and west, north and south, can prosper and live in harmony. A hundred generations have searched for this elusive path to peace, while a thousand wars raged across the span of human endeavor, and today that new world is struggling to be born. A world quite different from the one we’ve known. A world where the rule of law supplants the rule of the jungle. A world in which nations recognize the shared responsibility for freedom and justice. A world where the strong respect the rights of the weak.”\nI 1990erne dominerede Clintons universalisme med humanitære interventioner på Balkan og i Somalia. Hans udenrigsminister Madeleine Albright udtrykte det meget godt i en tale til senatet i januar 1997: “To defeat the dangers and seize the opportunities, we must be more than audience, more even than actors, we must be the authors of the history of our age.” Med andre ord en hovmodig tro på, at historien kan formes, en hed fantasi, som også marxisterne troede på.\nFukuyamas vision om universelle værdier blev siden dementeret af Huntingtons besindelse på civilisationernes sammenstød. Afslutningen på den bipolære orden førte ikke til en unipolær, men til en multipolær verdensorden. Etniske, religiøse og nationale kampe intensiveredes, hvilket myrderierne på Balkan var et blodigt vidnesbyrd om.\nOg for dem, der stadig slumrede i troen på verdensharmoni, frihed og retfærdighed, kom den bratte opvågnen med terrorangrebet i 2001 og Muhammedkrisen i 2006. Historien vendte tilbage, så blodig som den altid har været. Vi så nye geopolitiske kampe mellem Rusland, Kina og Vesten i 00erne. Den nye verden, Bush senior og de fleste andre havde drømt om, og som var anderledes end den, vi hidtil havde kendt, opstod aldrig: Verden blev i 00erne normal igen.\nBush junior og Blair\nMan kunne have troet, at universalismedrømmen blev slukket efter 2001. Men den blev tværtimod revitaliseret under Bush juniors regimente, dog i en anden form.\nI 00erne dominerede den missionære entusiasme, som Bush bekendte sig til sammen med sine neokonservative rådgivere – hvoraf flere ikke tilfældigt var gamle trotskister. Den entusiasme kom ikke mindst irakerne til at mærke. I en tale ved det republikanske partikonvent i september 2004, sagde Bush:\nBush troede, at man kunne intervenere i Irak og skabe liberalt demokrati – ”the most honorable form of government”. Når diktatoren falder, vil muslimerne af sig selv springe ud som fuldt færdige liberale demokrater. Det var ikke kun ufattelig naivt; det kostede også Vesten dyrebare menneskeliv, kræfter og penge.\nDen nære allierede, britiske Tony Blair, var lige så slem. Han bekendte sig til en fuldblodsuniversalisme, da han i en tale til den amerikanske kongres i juli 2003, kort efter at de første kamphandlinger i Irak var afsluttet, udtalte:\n“There is a myth that though we love freedom, others don’t; that our attachment to freedom is a product of our culture; that freedom, democracy, human rights, the rule of law are American values or Western values […] Members of Congress, ours are not Western values, they are the universal values of the human spirit.”\nKatastrofen for Vesten i forbindelse med interventionen i Irak og Afghanistan opstod, da man opgav realismen til fordel for idealismen, det sikkerhedspolitiske perspektiv til fordel for nationbuilding, opbygning af demokrati, pigeskoler og andre gode ting, der vanskeligt kan slå rod i en kultur, hvor der ikke er tradition for den slags.\nSå er vi endelig fremme ved den nuværende præsident for USA, Barack Obama. I Obamas berømte tale til det britiske parlament den 25. maj sidste år, en tale, som JP på lederpladsen gik i selvsving over, bekendte Obama sig til oplysningens idealer og sagde, at ”the longing for freedom and human dignity is not English or American or Western – it is universal, and it beats in every heart.”\nObama følte sig som præsident kaldet til at forsvare demokratiske værdier over alt i verden, ja, hele verden føler et ansvar for at hjælpe demokratiet på vej i den arabiske verden, hvor en hel generation længes efter selv at bestemme. Som Obama mente at vide.\nBRIK-landene har ikke førertrøjen på, det har Vesten, og det skal Vesten have, ifølge Obama. Vesten må påtage sig et globalt lederskab for at skabe et århundrede, der bliver mere fredeligt, velstående og retfærdigt. Vesten forsvarer nemlig de værdier – tolerance og selvbestemmelse – der fører til fred og værdighed.\nMan kunne ønske, at Obama havde besindet sig på verdens multipolære karakter og koncentreret sig om at styrke det kriseramte Vesten. At vende kræfterne indad i stedet for udad. Men sådan forholder det sig ikke.\nObama forkyndte i sin tale, at Vesten ikke blot tror på nationernes ret, men på borgernes ret. Obama viste sig også her forblændet af det arabiske forår, når han talte om, at folk i den arabiske verden mobiliserer sig for at frigøre sig fra diktaturets ”jernhånd”, og også Obama begik den fejl at sammenligne de arabiske revolutioner med opstandene i Østeuropa. Forskellen er bare, at de sidstnævnte folkeslag have en relativ stærk tillidskultur at falde tilbage på, i Mellemøsten findes ingen civile og nationale traditioner.\nDet vil ganske vist tage flere år, erkendte Obama, før disse revolutioner når deres endemål. Liberalt demokrati stråler altså stadig for enden af historien – også Obama tror på en historisk determinisme, på historiens afslutning. Det er bare et spørgsmål om tid, før lighedens og frihedens velsignelser er bragt ud til alle folkeslag. Liberalt demokrati vil endegyldigt sejre, historien er slut og endt med vestlig triumf. Tilbage er kun krusninger på overfladen.\n“What we saw, what we are seeing in Tehran, in Tunis, in Tahrir Square, is a longing for the same freedoms that we take for granted here at home. It was a rejection of the notion that people in certain parts of the world don’t want to be free, or need to have democracy imposed upon them.”\nDet arabiske forår var altså et hårdt slag for islamismen – det kan man så sammenligne med Salafisternes og Broderskabets aktuelle sejre i Egypten.\nObama forsvarede altså ”universelle rettigheder”, og han afviste det, han kaldte det falske valg mellem Vestens interesser og idealer, mellem stabilitet og demokrati, netop fordi han I sin tale mente, at stabilitet først kommer med liberalt demokrati. Det kan han have ret i i visse særtilfælde. Men demokrati uden for Vesten fører altså ikke til stabilitet, men har det med at føre til det modsatte.\nObama er desværre en idealist, ikke en realist, der tænker på Vestens interesser først. Det ses også i hans syn på Libyen: Man kunne ikke tillade folkedrab, som han sagde i talen. Men i Libyen begås der netop udrensning i stor stil – begået af de selvsamme islamiske oprører, som Vesten støttede! Også i Libyen venter sharia i kulissen.\nEndelig sagde Obama i sin tale, at der er en afgørende kvalitet ved det vestlige samfund, og det er den måde, vi forstår os selv. Også her viste han sig som universalist:\n”Unlike most countries in the world, we do not define citizenship based on race or ethnicity. Being American or British is not about belonging to a certain group; it’s about believing in a certain set of ideals – the rights of individuals, the rule of law. That is why we hold incredible diversity within our borders.”\nI lande som USA og England er forskellige folk åbenbart forenet gennem en fælles bekendelse til abstrakte idealer: Det er ikke kulturen, der forener folk. Det er Obamas udgave af forfatningspatriotismen, og det er et alt for svagt bindemiddel mellem folk.\nHer burde Obama have læst Huntington, ikke Clash-bogen, men Who are We? Fra 2004, hvor Huntington netop betoner den fælles anglo-protestantiske kultur som årsagen til den amerikanske styrke. Kulturel diversitet gør ikke en nation stærk, det splitter den ad i vold og mistillid.\nAfslutningsvis bekendte Obama sig til bl.a. Churchill og heltene fra verdenskrigen. De ville forandre verden, sagde Obama, og de troede på frihedens og den menneskelige værdigheds ultimative triumf, altså liberale værdier. Men det var dog konkrete ting som familie, fædreland, kristendom og vestlig kultur, der gav disse konservative hædersmænd styrke, ikke abstrakte værdier.\nMen det kan universalisten naturligvis ikke se.\n- 28. juni 2012 12:55\nDu tror på politikernes retorik, og det er en fejl.\nTag Bush senior, der ævlede om en ny verdensorden. Det var i forbindelse med Golfkrigen og murens fald. I de foregående 10 år havde Bush selv været med i en regering, der havde støttet folkemord i Mellemamerika og undervist dødspatruljer i tortur. I 1989 invaderede Bush senior Panama under påskud om at en ledende general, Manuel Noriega, handlede med narkotika. Det havde han gjort længe, også mens han var USAs ven, men nu var han ikke længere nyttig. USA påstod at borgerne i Panama støttede invasionen, men af en eller anden grund er årsdagen for invasionen i dag national sørgedag.\nClinton lukkede også en masse sludder ud om demokrati og alt det der, men i hans regeringstid støttede man den tyrkiske og den columbianske regering i de mest forfærdelige massakrer. Flygtningetallet i begge lande skulle tælles i millionstørrelse. At han lukkede lidt fin retorik ud i forbindelse med højtidelige taler betyder mindre.\nBush junior var heller ingen god demokrat. Ja, i dag påstår man at det handlede om at bringe demokrati til Mellemøsten, men sandheden er at man kun udskrev valg i Irak fordi Ayatollah Ali-Sistani tvang besættelsesmagten til det. Paul Wolfowitz har udtrykkeligt været ude og sige at det ikke handlede om demokrati, men mere om strategiske mål. Man har organiseret dødspatruljer i Irak efter latinamerikansk forbillede (i flere tilfælde af de samme mennesker, der stod i spidsen for de latinamerikanske dødspatruljer som USA samarbejde med i firserne). I Afghanistan siger man at man kæmper for demokrati og kvindefrigørelse, men alligevel accepterer man at Vestens mand, Hamid Karzai, snyder ved valgene og at hans bror handler med narko. Samtidig ønsker den mest kendte liberale kvindegruppe i Afghanistan, RAWA, NATO og Karzai ud, da de af en eller anden grund ikke tror på at det er deres rettigheder det handler om.\nJeg fatter ikke hvorfor folk tror på politikernes frihedsretorik. Den slags lukker politikere ALTID ud i forbindelse med krig – det er på tide at vi lærer at de er fulde af løgn og hykleri.\n- 29. juni 2012 9:16\nJa, ja Kasper. “Det dunkelt sagte er det dunkelt tænkte”, sagde min klasselærer altid. Måske kan man måske til dette indlæg “lang i spyttet, skaber træthed hos læseren”.\nPå et helt døgn, er der kun én, der har orket at reflektere på dine tanker. Work shorter not longer next time.\n- 29. juni 2012 9:24\nPeter Nielsen, tak for dine pæne råd. Imidlertid har bloggen været nede et døgns tid – men nu er der jo så igen mulighed for at udtrykke dybsindige reflexioner på de dunkle tanker!\n- 29. juni 2012 10:31\nPsst. Jeg tror at grunden til at der kun kom én kommentar var at der var noget vrøvl med linket fra berlingerens forside, til blogindlægget. Jeg måtte først smutte ind på Kaspers blog, og så finde linket til det nuværende blogindlæg derfra.\n- 29. juni 2012 11:15\nFormodentlig er denne tyrkertro på de vestlige værdiers universelle dominans også medvirkende til, at politikerne gennemtvinger det multikulturelle samfund?\nDe tillægger generelt muslimer en længsel efter samfund, der er indrettet som i Vesten.\nDet gælder både demonstranterne, der omstyrter diktaturerne i Mellemøsten og de mange indvandrere fra islamiske lande, der er rejst til Europa.\nPolitikernes ønsketænkning garanterer støtte til muslimer, der ikke ytrer sig alt for voldsomt mod vestlige værdier.\nTavshed er i sandhed guld.\n”En befolkning reproducerar sig om dottergenerationen blir lika stor som\n”de europæiske kvinder bør føde i snit 2,1 børn hvis vi vil fastholde vores befolkningstal og i øvrigt kunne forvente at have den fornødne arbejdskraft i fremtidige generationer”\n”fødselstallet i Vesteuropa (de såkaldte EU 15) ligger på 1,5 børn per kvinde”\nFortsætter denne lave reproduktion, vil antallet af etniske europæere være halveret på to generationer.\nHvis politikernes ønsketænkning viser sig at stride imod virkeligheden, som det hidtil tyder på, vil den vestlige kultur således have afskaffet sig selv indenfor overskuelig tid.\nOg lederne i den islamiske kultur vil naturligvis ikke følge det afskrækkende eksempel.\nKvinderne får ikke lov til at bestemme antallet af børn.\nIslam kan jo erobre den vestlige verden blot ved børnefødsler.\n- 29. juni 2012 13:55\nUSA’s handlinger globalt viser, at målet er total dominans. Det må ikke siges, så derfor hedder det, at amerikanerne har et brændende behov for at udbrede deres specielle udgave af demokratiet.\nDet minder om noget, der er sket tidligere. Europa udplyndrede tidligere det meste af verden under påskud af at ville redde hedningerne ud af djævelens klør, eller det der er værre. Det gjorde europæerne rige.\nDet kan gøres igen, så teknikken genbruges af USA – der er ikke sket nogen udvikling bortset fra, at nu er det demokratiet, der er frelsen.\nDet er for langt ude. Tror amerikanerne virkelig, at vi og resten af verden er så naive? Eller er de ligeglade? Er de så militært stærke, at de kan være ligeglade? Nogen burde fortælle amerikanerne, at deres optræden kan gøre dem til verdens fjende nr.1.\nHvem fortæller dem, at deres militære baser og installationer i Europa er uønskede – det er reelt en besættelse af europæisk område, der for længst burde have været afviklet.\n- 29. juni 2012 14:11\nJeg er naturligvis helt enig. Og USA/Europa er langt fra ene om det. Jeg har lige læst lidt om japanerne før 2. Verdenskrig lykønskede sig selv med deres ædelmod i at hjælpe indbyggerne i Kina og Manchuriet. De beskrev deres land som værende på en verdenshistorisk unik frihedsmission. Bare en skam at de mennesker, de “befriede” ikke kunne værdsætte japanernes ædelmod – meget som med amerikanerne og Irak.\nSå var der også Sovjet, der ligeledes var godt gammeldags imperialistisk, men gemte det under socialisme og retorik og folkenes frihed fra andres imperialisme.\nSelv Djenghis Khan beskrev i hvert fald nogle af sine hærgninger som motiveret af retfærdighedssans. Efter at det i dagens Iran/Pakistan beliggende Khorasm havde overfaldet nogle af hans efter eget udsagn fredelige udsendinge, raserede han landet på det allergrusomste som retfærdig gengældelse.\nDer er meget lidt nyt under solen. Det er først og fremmest et tegn på vestens intellektuelle elendighed at nogen som helst tror på sludderretorikken om demokrati. Dem der tror på løgnene kan med fordel google ‘children of Fallujah’ og lære lidt om de forfærdelige misdannelser som en stor del af denne bys børn nu fødes med, efter at amerikanerne har anvendt giftige våben i civilt område.\n- 29. juni 2012 14:54\nUtroligt, at man om og om igen ser hadske indlæg mod “Gods own country” – efter min mening det mest frie, demokratiske og bedste land i verden!\nEr man misundelige? Har man aldrig været i landet?\nMan skulle tro det. Jeg har meget, meget familie i USA – jeg har vel været derovre mindst samlet 4 år af mit liv. Jeg kender amerikanerne. I Californien, Nevada, Florida, Tennessee, Minnesota o.s.v.\nDet er dejlige mennesker (de fleste).\nNår det er sagt, så – i næsten alle debatter – forstår folk ikke: 1) at vesten, (eller USA) aldrig, aldrig vil invadere lande, tilkæmpe sig lande,myrde folk i 100.000-tal o.s.v.\n2) DET stoppede ved Hitler-banditten!\n3) Men verdenskrig og forsøg på at overtage lande og religionskrige vil vi få meget meget mere fremover. Men HVORFRA? Selvfølgelig fra muslim/islam og de fanatiske koran-elskeres side.\nDET er den eneste fare idag og fremover.\nAt USA overhovedet gider at sende deres unge ud for at f.eks. hjælpe Afghanistan idag til at få bare et snert af demokrati, forstår jeg snart ikke.\n- 29. juni 2012 16:20\nDet er fuldstændigt rigtigt at langt de fleste amerikanere er fortrinlige mennesker, der ikke vil nogen noget ondt. Men sådan er det jo også med f.eks. russere, og dog har Sovjet undertrykt andre folkeslag.\nSå lad os se på fakta. Du tager fejl, når du skriver at den amerikanske regering – lad dig aldrig narre til at tro at USA eller noget andet land er lig dets regering – ikke kunne finde på at myrde 100.000’er af mennesker. Lad os se på lidt historiske fakta:\n– I 1953 (Wikipedia ‘1953 Iranian coup d’état’) styrter CIA og Storbritanniens MI6 den folkevalgte leder i Iran Mohammed Mossadeq til fordel for shahen. De organiserer shahens hemmelige politi, SAVAK, og underviser dem i tortur. (Wikipedia ‘SAVAK’, se under ‘Victims’). Shahens knuser de borgerlige og venstreorienterede politiske partier, således at det til sidst bliver de islamistiske stoddere, der tager magten.\n– I 1954 styrter CIA i samarbejde med et par latinamerikanske diktatorer, primært Nicaraguas Somoza, den folkevalgte leder i Guatemala, Jacobo Arbenz Guzman.\n– I Vietnam, hvor USA forhindrer et frit valg, i visheden om at kommunisten Ho Chi Minh vil vinde, dræber man hundretusindvis af vietnamsere, især i Sydvietnam, og 100-200.000 af Cambodianere direkte og indirekte med “hemmelige bombardementer.” Måske et tilsvarende antal i Laos. (Se Wikipedia ‘Vietnam War’ og ‘Operation Menu’)\n– I Chile støtter man et kup mod en folkevalgt præsident i 1973. Man likviderer den chilenske stabschef, fordi han er imod kuppet, så Pinochet kan komme til.\n– I Mellemamerika i 80’erne slagter man hundretusindvis af uskyldige og man underviser deres “sikkerhedsstyrker” i tortur. (Se f.eks. Wikipedia ‘Rios Montt’, Latinamerikas værste folkemorder i nyere tid, som Reagan skamroste, eller de amerikansk-organiserede Contraer, der primært angreb civile. Se endelig Wikipedia ‘U.S. Army and CIA interrogation manuals’ angående undervisningen i tortur.).\n– I Irak har flere undersøgelser uafhængigt af hinanden fået dødstal mellem 600.000 og ca. en million (de 600.000 skyldes at krigen ikke var forbi på det tidspunkt). Ingen kender med sikkerhed det virkelige dødstal, men et lækket internt memo fra det britiske forsvarsministerium øverste videnskabelige rådgiver vurderede de 600.000 til at være realistisk. (Se BBC ‘Iraqi deaths survey ‘was robust’).\nProblemet er hvis man tror at sige disse ting er det samme som had til USA. USA er ikke værre end andre stormagter. Tag Frankrig i Vietnam og Algeriet, hvor man også slagtede hundretusinder (og det efter 2. Verdenskrig). Eller den franske efterretningstjenestes bombning af Greenpeace-skibet Rainbow Warrior. Jeg foragter disse ugerninger, men det betyder ikke at jeg hader Frankrig eller franskmændene. Der er tværtimod mange ting, jeg kan lide ved det land. Tilsvarende med England, der var med i kuppet i Iran, Irak-krigen, invaderede Britisk Guyana og væltede en folkevalgt regering i 1953, eller deporterede over 500.000 mennesker i 1950’er i Britisk Malaya (se Wikipedia ‘Briggs’ plan’). Men det betyder ikke at jeg hader England. Jeg kan lide det land og elsker London.\nAf V WE\n- 29. juni 2012 16:47\nHr. Selchau bruger Djengis Khan som bevis på, at nogle stater og deres ledere erobrer lande og folk, fordi de tror bringer dem mere frihed. Han har imidlertid ikke rigtigt læst på lektien. Det ville ellers hjælpe.\n1. Den store mongolske kejser levede for ca 800 år siden. Hele verden så den gang en smule anderledes ud og moralen (herunder ang. udenrigspolitik) var noget anderledes. Fx kæmpede den danske kong Valdemar Sejr mod… esterne, fordi disse ikke havde været så flinke at acceptere katolicismen. Hvad skal vi bruge Djengis Khan til, når vi kan bruge Kong Valdemar? Tallinn betyder faktisk “Danskernes borg”.\n2. Djengis Khan og hans efterfølgere troede fuldt og fast på, at Vor Herre (eller nogen af den størrelse) havde bestemt, at de skulle regere over hele verden. At de var et “herskerfolk”. Derfor gik de systematisk i gang med at skabe verdens historiens største imperium.\n3. Både Djengis Khan og hans efterfølgere, ikke mindst Kubilai Khan, som blev kejser i Kina, drev deres imperier efter princippet “Er Du med os, får Du et godt liv (og så må Du tro på hvad Du vil). Er Du imod os – bliver Du og Dine slagtet”. Således havde Kubilai både kristne, muslimer, buddhister og konfucianister som ministre og officerer.\n4. Khorezm var et khanat under det Stormongolske Rige. I dag ligger det i Uzbekistan, hvorfra i det 15. århundrede kom den mest brutale kriger-khan: Timur Lenk (Halte-Timur). Han var gået over til Islam og slagtede rask væk alle vantro, han kunne komme i nærheden af.\nMAO: lad være med at bruge Europakonventionen på… det 13. århundrede.\n- 29. juni 2012 17:33\n“Hr. Selchau” er da det bedste bevis på en “USA-“hader” der er set! Det er jo rent vrøvl han skriver.\n“Dræber man hundrede tusinde af Vietnamesere????\n“Dræber man hundrede tusinde af nazister (tyskere)??\nHvad taler du om mand? Vi/du taler om krig! Det er ikke drab – det er KRIG! USA henretter ikke deres “modstandere” – de kæmper for demokrati og hjælper de lande der har diktatorer der netop mr. Selchau MYRDER deres borgere de er uenige med!!! DER er forskellen. Hvor ER det trist at nogle ikke kan fatte ganske almindelige realiteter!\nSaddam Hussein myrdede og myrdede ! Der – lige DER kan du bruge den betegnelse og USA fik ham heldigvis fjernet. At så situationen derovre stadig er næsten ude af kontrol, er jo fordi de millioner af religiøse fanatikere, islamister mm i området nu bruger lige dette sted til een af deres kampmarker mod vesten og USA.\nJeg forstår simpelthen ikke et menneske som dig “Seichau”? Har du bind for øjnene eller ønsker du en ny Hitler eller Koran-verden??\n- 29. juni 2012 17:56\nJeg dokumenterer alle mine påstande i links, hvor jeg viser at den amerikanske regering var indblandet i kup mod demokratisk valgte regeringer og har undervist Mellemamerikanske regeringers “sikkerhedsstyrker” i tortur. Alt dette er historisk veldokumenteret.\nI Vietnam angreb USA landet. Man sønderbombede det. Man sønderbombede nabolandene. Det har ikke noget at gøre med at forsvare demokrati. Du kan også læse om ‘Phoenix Program’ på Wikipedia, hvor man gik efter civile tilhængere af Viet Cong, og torterede dem ihjel. Så der henrettede man netop sine modstandere. Meget demokratisk.\nJeg vil i øvrigt gerne vide hvorfor du ikke vil forholde dig til noget af al min dokumentation. Og jeg vil i øvrigt også gerne vide hvorfor du kalder det had mod USA, når der alene er tale om historisk veldokumenterede fakta, som jeg lægger frem, og at jeg klargør at jeg heller ikke hader Frankrig, Rusland eller England for nogle af de landes regeringers forbrydelser.\nDet var ikke det jeg skrev. Jeg skrev at man alle dage har fremlagt “ædle” motiver for sine angreb. Jeg anvendte udtrykket “retfærdig gengældelse.” Lad venligst være med at misrepræsentere det jeg skriver. (Og Khorasm var regeret af en shah, og hovedparten lå i Irak-Pakistan, selv om det er rigtigt at nutidens Khorasm er delt mellem Uzbekistan, Kazakhstan og Turkmenistan).\n- 29. juni 2012 18:00\nPS: Jeg ønsker naturligvis ikke en Hitler eller en Koran-verden. Men det betyder ikke at jeg støtter de amerikanske eller britiske regering i at vælte folkevalgte regeringer, deres drab på hundretusinder af civile, deres støtte til tortur, eller den franske regerings beskidte kolonikrige eller dens terrorbombning mod Greenpeace.\nJeg er faktisk imod at man angriber og dræber civile, uanset om det er USA, England, Frankrig, Sovjet, Tyskland eller Irak, der gør det.\n- 29. juni 2012 19:44\nStakkels dig “Selchau”! Du forstår intet. Men forholder dig til paragraffer, beretninger, Wikipedia, – men ikke til realiteter! Forstår du da ikke, at hvis man overhovedet skulle have en mulighed for at overleve, så MÅ der være nogle der ligesom skærer igennem og sætter stolen for døren for Hitler, Vietcong, Saddam, Bin Laden o.s.v. o.s.v. – DU “overfører ” det til “myrderier af civile”!!!!! Det er grotesk! Tror du, tror du (ja, det gør du nok) men det er ude i hampen, at demokratiske lande ønsker massakrer på civile??? HVOR dum kan du eller man være?\nDet nytter ikke noget, at du kommer med alle dine “links”! Det er sygt, forstår du det ikke?\nForstår du ikke hvor Danmark havde stået idag, hvis ikke amerikanerne havde hjulpet os? Føj, hvor ER det ulækkert, at man ikke kan være taknemmelig overfor de der har – indtil nu – sikret vores land?\n- 29. juni 2012 19:57\nUSA kunne jo have besat og undertrykt hele Europa i 1945, hvis det havde været det man ville. Det undlod man, og tværtimod hjalp man Vesteuropa på fode, efter at have befriet landene for nazisterne. Og siden har man jo forsvaret os mod kommunisterne, og har hjulpet Polen og DDR og andre østlande væk fra den røde mishandling og undertrykkelse.\nDet er så rigtigt at der har været nogle krige hvor USA burde have undladt at angribe. Men det viser jo blot at amerikanske magthavere/politikere nogle gange er forbavsende ubegavede.\nDe danske politikere er jo ikke bedre. Se blot hvordan de allesammen plaskede ned i spinatbedet med begge ben, da de eenstemmigt besluttede at bruge en masse penge på at bombe Libyen. Fuldkommen åndssvagt.\nAt udnævne USA til at være værre end så mange andre store magter, er kun et udtryk for uvidenhed og manglende dømmekraft.\nFaktisk burde de fleste danskere hellere tænke på hvordan de kan hjælpe deres eget land. For Danmark er en truet og nødstedt nation hvor de almindelige danskere, ca. fem millioner, har kurs mod onde, ubehagelige, vanvittige og kaotiske tider.\nDe politiske partier er fulde af ord og løfter, men sandheden er at Danmark er et misregeret land hvor alt med frihed, velstand, folkestyre, fred og tryghed er på vej ned i en bundløs sump.\n- 29. juni 2012 20:06\nJeg udråber ikke USA til at være værre end andre stormagter. Jeg har f.eks. fremhævet Frankrig, England og Rusland. Jeg mener at USA først og fremmest adskiller sig fra de andre nævnte stormagter i at være mægtigere.\n- 29. juni 2012 20:16\nJeg forstår ikke hvorfor de uden argumentation afviser mine links. Alle de episoder jeg nævner er veldokumenterede desuden i den historiske litteratur og i flere tilfælde nu offentliggjorte amerikanske regeringsdokumenter. Kuppene i Guatemala og Chile er desuden indrømmet og undskyldt af Bill Clinton.\nPersonligt mener jeg at det er uhyggeligt at man kan afvise dokumentation og finder den sygelig.\nDesuden passer det simpelthen ikke at demokratiske lande ikke massakrer civile. USA massakrerede indianerne og holdt sorte som slaver. Frankrig og Storbritannien begik grusomme overgreb i kolonierne. Det samme gjorde f.eks. Belgien. Det nogenlunde demokratiske Tyrkiet har også slagtet kurdere i den store stil.\nJeg anerkender USAs bidrag til at besejre nazimen. Jeg mener bare ikke at det undskylder nogensomhelst forbrydelser. Sovjet ydede en endnu større indsats i kampen mod nazismen, men det undskylder dem ikke i at undertrykke så meget som et eneste andet folk.\n- 29. juni 2012 20:33\nPS: Jeg kan anbefale stort set en hvilken som helst historiebog om Mellemamerika, hvis du vil vide noget om den amerikanske regerings forbrydelser der, men f.eks. ‘A Brief History of Central America’ af Lynn V. Foster, University of Massachusetts, eller ‘Nicaragua: Living in the Shadow of the Eagle’ af Thomas Walker, professor emeritus ved Ohio University, ‘Bitter Fruit: The Story of the American Coup in Guatemala’ af Schlesinger og Kinzer, hhv. Harvard mand (og søn af Arthur Schlesinger, den kendte historiker, der arbejdede i Kennedy-administrationen) og underviser ved Boston University. For en mere personlig beretning kan du læse den tidligere amerikanske missionær Thomas Melvilles beretning om hans ven og kollega Ron Henneseys oplevelser i Guatemala i 1980’erne, ‘Through a Glass Darkly.’\nHvis du vil vide mere om amerikansk opbakning til tortur kan du læse Darius Rejalis bog ‘Torture and Democracy.’ Denne bog har vundet American Political Science Association menneskerettighedspris i 2007 og er blevet rost til skyerne i Financial Times og Times Higher Education.\nAlle disse bøger kan bestilles gennem dit lokale bibliotek. Enhver der ønsker at lære lidt mere om Vestens magtpolitik og forbrydelser kan altså gøre det nemt og ganske gratis.\n- 29. juni 2012 21:09\nHvad vi her på bloggen mener om stormagterne er nok uden betydning for stormagternes politik, så det er nok spild af tid at fordømme dem med lange indlæg.\nDet er jo allerede et spørgsmål om den danske politik påvirkes af blog-debatterne. Som hos jp blev cen… su re ret i meget betydeligt omfang. Og selv her er det ikke helt sjældent at debatten svækkes ved utidige indgreb.\nI betragtning af Danmarks alvorlige situation, og de stadig flere udgifter, uretfærdigheder og problemer som “systemet” påfører borgerne, må man ønske sig at den frie debat vil vinde større udbredelse og indflydelse.\nMen lige pt. ser detdesværre ikke ud til at demokratiet og ytringsfriheden har megen medvind.\n- 29. juni 2012 21:47\nNietzsche om ytringsfrihed .- Friedrich Nietzsche (1844-1900).\nOm ytringsfriheden skriver Friedrich Nietzsche i ” Den munter videnskab,, der udkom i 1882 følgende:\n297. At kunne sige imod. – Enhver ved idag, at det at kunne tåle at blive sagt imod er et tegn på høj kultur.\nNogle ved endda, at det højere menneske ønsker og provokerer til at blive sagt imod\nfor at få et fingerpeg om sin egen uretfærdighed, som han hidtil ikke har været klar over.\nMen det at kunne sige imod, den gode samvittighed, der fremkommer, når man er fjendtlig mod det vante, overleverede og helliggjort – det overgår det andet og er det egentlige store, nye, forbavsende i vor kultur, den befriede ånds vigtigste skridt: men hvem ved det?,,,,.\nSe det var vise ord!\nKilde: Den munter videnskab. Oversat af Niels Henningsen – http://www.detlilleforlag.dk\n- 29. juni 2012 22:06\nKnus jeres gamle tavler, det er tid til at filosoferer med hammeren\n– det er tid til nye tavler. Skrev Nietzsche.\nHANSEN´S NYE TAVLER.\nI kærelighed – vær ærlig.\nI venskab – vær toldmodig.\nI fjendskab – vær viis.\nI indsigt – vær dyb.\nI viden – vær beskeden.\nI erkendelsen – bliv den du er.\nI lyst – vær ydmyg.\nI nød – vær stærk.\nI maven – vær rolig.\nI hjertet – vær stor.\nI sandhed – vær vantro.\n- 29. juni 2012 22:39\nDen i Vesten udbredte naive tro på at alle lande og folkeslag vil det samme når det kommer til stykket, og at alle mennesker grundlæggende er gode, har vel også noget at gøre med at mængden af politiserende kvinder er større end nogensinde.\nNoget der har skaffet den røde radikale pladderhumanisme en plads i solen.\nOg lige nu fortæller P1 i en propaganda-udsendelse om en (dansk?) skole “Kontiki” hvor børn decideret hjernevaskes med menneskerettigheder og multi-kulti. Og nu vil de radikale og S/SF have alle danske skoler til at indoktrinere børnene med den røde ideologi.\nDanmark som et multi-kulti land og som en betonkommunistisk DDR-bananstat er klart og tydeligt både de radikales, de rødes og DRs endemål.\n- 30. juni 2012 7:21\nJesus! Så kan man igen læse Kasper Støvring fortælle os, at forklaringen på verdernshistorien udvikling er nogle “store” lommefilosofiske “værker” og “ideer”. Mon ikke Kasper Støvring ville forklare den industriele revolution som et resultat af een eller anden filosofibog – og at den tekniske udvikling kun spillede en mindre rolle. At opdagelsen af, at jorden drejer rundt om solen og ikke omvendt – ja det skyldes vel ifølge Kasper Støvring “en stor filosofisk tænker” – og ikke at man ved opfindelsen af teleskopet fik mulighed for at se ud i rummet.\n“Universalisme”, “Huntingtons besindelse”, “plurivers” og “konfuciansk kultur”. Give me a break! Som om folk i verdens fattige lande sidder med benene over kors og læser lommefilosofiske “værker” og styrer deres liv derefter. Men man skal vel bruge sin ph.d. indefor Humaniora til et eller andet, så hvorfor ikke pseudoforklare hele verdenshistorien ud fra sit studie. Som ph.d. indenfor naturvidenskab kan jeg ihvertfald sige, at Kasper Støvring INGEN fremtid har i den branche. I naturvidenskab betragtes løse teorier og løse påstande ikke som et seriøst bidrag til nogetsomhelst. Det kan enhver udstyret med en mund jo gøre.\n- 30. juni 2012 7:38\nKunne det måske tænkes, at når USA handler som de gør, så gøres det for at sikre egne interesser og forhindre, at nogle mennesker slår andre mennesker ihjel og ikke “store” filosofiske teorier?\n- 30. juni 2012 8:35\nDet er påfaldende, at universalismen/multikulturen fagligt set er et projekt for politikere, der tydeligt har undladt en tværfaglig analyse af projektets sødygtighed.\nSkatteborgerne betaler for uddannelse af diverse faglige eksperter, men de må holde kæft, hvis de har deres jobsikkerhed og bevilling kær.\nFor naturligvis kan de relevante fag levere stof til modsigelser og protester imod det politisk korrekte tyranni.\nArtiklen her om demografernes situation siger det meget tydeligt.\nErfaringer fra fusioner af firmaer kan give input om personalereaktioner, der kan ses som relevante for overvejelser om multikultur.\nMen eksperter/forskere fra disse og mange andre fag bliver forfulgt som Bjørn Lomborg, hvis de ikke holder deres viden for dem selv.\n- 30. juni 2012 10:13\nKære “Hr. Selchau” – Jeg giver ikke en 25-øre for alle dine “links”, historiebøger, “lektores udgydelser” m.m. ! Og når du begynder at tale om behandlingen af indianerne (som – korrekt – var slem) – så bevæger du dig lidt væk fra 2012 situationen i dag. Danskerne har også engang i tidernes morgen “brændt hekse”, og vikingerne sejlede til England og huggede hovedet af folk der!\nMen kære Selchau – igen – det sagen drejer sig om I DAG er hvem er de slemme lige nu??? Det skulle du nok fokusere en anelse mere på og sammen med Danmark, Vesten, USA være på vagt overfor. Tænk over det. (siden Hitler har der vel kun været en sindssyg nordmand, som eksempel på en grufuld handling udført af en europæer men massevis, massevis af terroraktioner med religiøs baggrund).\n- 30. juni 2012 10:54\nHvis du ikke giver noget for historiebøger, leksikonartikler, offentliggjorte regeringsdokumenter, øjenvidneskildringer fra præster og nonner, menneskerettighedsorganisationer, USAs forening af politiske forskere (som Samuel Huntington og Woodrow Wilson begge har været formand for) videnskabelige artikler fra læger og epidemologer eller for chefen det britiske forsvarsministeriums forskningsenhed, så er det vidst der problemet ligger. Jeg vil dog gerne vide hvorfor du ikke giver noget for denne massive dokumentation.\nDu siger at vi ikke skal se på fortiden, men på nutiden. Sagen er bare at nogle af de mennesker, der stod bag de allerværste grusomheder i 80’erne og 70’erne, f.eks. John Negroponte, Dick Cheney, Paul Wolfowitz, Donald Rumsfeld eller John Poindexter, har været med til den såkaldte krig mod terror.\nOg krigen mod terror er ikke en krig mod terror. Den øger terrortruslen ifølge både den britiske og den amerikanske efterretningstjeneste. Se f.eks. artiklerne ‘Spy Agencies Say Iraq War Worsens Terrorism Threat’, New York Times, 2006, hvor en rapport fra de amerikanske efterretningstjenester diskuteres eller fra åbne udsagn fra britiske MI5s leder om at Irak-krigen øgede terrortruslen mod England og radikaliserede mange unge, se ‘Iraq war increased terrorist threat to the UK, former MI5 chief tells Chilcot Inquiry’ Daily Telegraph 2010.\nDet vidste man naturligvis godt ville ske inden man angreb Irak og Afghanistan, for det råd fik man fra alle efterretningstjenesterne og desuden kunne enhver regne det ud. Man prioriterede bare andre ting højere end terrorbekæmpelse. Saddam Hussein udgjorde ingen trussel. Se f.eks. John Pilgers artikel ‘Colin Powell said Iraq was not a threat’ eller ‘Intelligence made it clear Saddam was not a threat, diplomat tells MPs’, the Guardian, 2009. Betyder efterretningstjenesternes vurderinger noget, når andre ikke gør?\nI Irak kostede den amerikanske besættelse måske (sandheden er at ingen kender det reelle tal) 1 million mennesker livet. De fleste dræbt EFTER at Saddam Hussein var arresteret. Jeg regner ikke Bush og Blair for bedre end Saddam, når man tænker på at deres ofre nok skal tælles i millioner. Jeg mener at man skal betragte dem som man nu engang skal betragte mennesker, der er millionmassemordere i en angrebskrig. Og hvis du tvivler på brutaliteten opfordrer jeg dig endnu en gang til at google ‘children of Fallujah.’ Og se på billederne. Det er hjerteskærende.\n- 30. juni 2012 11:03\nHar du en forklaring på hvorfor diverse helt irrationelle former for ideologi og politik får lov til at hærge verden med mellemrum? Er det blot sådan at nogle halv- eller helforrykte sammenspiste aktivistiske kliker skaffer sig tilhængere indenfor magtfulde og toneangivende kredse, eller i brede lag af befolkningen, hvorefter vanviddet bryder løs og bliver til et kollektivt amokløb?\nEller hvad sker der?\nDet kunne være interessant at høre din forklaring på hvordan politisk idioti vinder frem eller hvorfor det radikale vanvid som nu har hærget Danmark længe, ikke kritiseres af flertallet af medierne?\nHar bøger, artikler og propaganda ikke haft stor betydning for udbredelsen af kommunisme, nazisme og pladderhumanisme?\nMener du at det er forkert og skadeligt at tænke eller filosofere over hvordan det går til at hele befolkninger kan bringes ind under skrupskøre klikers herredømme og ind under tankesæt og ideologier, som er åbenlyst forrykte/åndssvage, menneskefjendske, destruktive og morderiske?\nAt kommunisme og nazisme kunne vinde frem en overgang, pga. millioner der var ramt af nød og fattigdom, er der en vis logik i. Men hvordan er det gået til at radikal politik er blevet populær i brede kredse, selvom Danmark de sidste 60 år ikke har haft tilstande der kan sammenlignes med de russiske og tyske tilstande i tierne, tyverne og trediverne.\nEr danskerne bare et infantilt, kortsynet og selvdestruktivt folkefærd som nogen mener, eller hvad er din forklaring?\n- 30. juni 2012 11:24\nDet er jo blevet moderne at danskere skal engagere sig i hvad 200 lande har haft af problemer de sidste 2000 år. Det ivrer DR og Pollertiken og de radikale ihvertfald for. Kun Danmarks og danskernes nutid og fremtid skal man ikke bekymre sig om. (Måske derfor det går ad H til her i landet?)\nEr du sikker på at du ikke er blevet hjernevasket af rødradikal propaganda?\n- 30. juni 2012 11:59\nAlle de ting jeg baserer mine udsagn på er standardreferencer. Kan du forklare mig hvorfor du finder de amerikanske og britiske efterretningstjenester utroværdige i deres vurdering af terrortruslen? Eller det britiske forsvarsministeriums forskningschef? Er de venstreorienterede?\nDet samme med amerikanske historikere og katolske præster. Hvorfor skulle amerikanske historikere være rødradikale? Hvorfor skulle den amerikanske forening for politiske forskere være rødradikale?\nDerudover offentliggjorte amerikanske regeringsdokumenter. Jeg kan give dig links til nogle af de værste – såsom brugsanvisninger i tortur eller forslag fra den amerikanske generalstab om at begå terrorangreb på den amerikanske befolkning for at fremprovokere en krig mod Cuba. Adskillige af disse dokumenter er offentliggjort af George Washington University, et universitet grundlagt af den amerikanske kongres, i deres arkiv for national sikkerhed.\nALT det jeg skriver er veldokumenteret, med undtagelse af antallet af døde i Irak, som det har været vanskeligt at fastslå. Hvorfor afviser du historikere, militærfolk, efterretningschefer, politologer og præster uden videre?\n- 30. juni 2012 12:17\nFordrejer du ikke mine ord, og undlader du ikke at svare på mit spørgsmål? Og hvorfor har du så travlt med problemer og hændelser du ikke kan ændre en tøddel, mens du i dine skriverier ignorerer alt hvad der foregår af negative, vanvittige og barbariske ting i dit eget land?\n- 30. juni 2012 13:27\n300 år – med tanker.\nRousseau blev født den 28.Juni i Genéve i 1712 og døde i nærheden af Paris i 1778.\nDe mellemliggende sekogtres år er en uafbrudt kæde af kaotiske hændelser ægte og indbildt ulykke, forbitrede kontroverser med venner og fjender.\nI sin ungdom udøver han næsten alle de professioner, der findes for en ung mand, der er stukket af fra et ærbart hjem; han bliver skriverlærling, håndværker, elev på et præsteseminar, musiklærer, kammertjener, sekretær, opdrager, omstrejfende musikant, ansat på et matrikelkontor. Senere bliver han sekretær i den diplomatiske tjeneste, nodeskriver og opfinder i den forbindelse sit eget nodesystem, dirigent og ganske succesrig operakomponist og skuespilforfatter; hans værker opføres endog ved det kongelige hof i Versailles, hvor ophavsmanden dog vækker mishag ved sin overdrevent skødeløse påklædning.\nMan kan tænke over Gud. Man kan tænke over verden. Men man kan også fæstne tankernes tråd til sin egen eksistens. Det er det, Rousseau gør. Han er nok den mest egocentriske tænker i filosofiens historie*. Han skriver selv, at hele hans kendskab til mennesket , og det er hans hovedeærinde – udspringer af iagttagelser af sig selv. ” Hvor skulle maleren og den menneskelige natur apologet også hente sit forbillede, om han ikke havde fundet det i sit eget hjerte? Han skildret naturen sådan, som han følte den i sig selv.\n* ( en sandhed med modifikationer: Schopenhauger, Kant, Nietzche og Kierkegaard var også meget egocentriske – omend på hver sin måde, dog altid på den pæne måde dvs. nok kritiserende men ikke fordømmende).\n– Filosofisk set er Rousseau ikke nogen stor ånd, og erkendelsesteori og klassisk moralfilosofi interessrede ham overhovedet ikke.\nSkal vi ikke snart have nogle nye guder?\n- 30. juni 2012 14:18\nJeg mener at det er meget relevant at diskutere de krige, som vores land har været med i.\n– Dødstallet skal sandsynligvis tælles i million(er)-størrelsen.\n– Krigene øger terrortruslen betragteligt.\n– Krigene er dyre.\nDertil kommer at emnet for den blogpost, skrevet af Kasper Støvring, er Vestlig udenrigspolitik. Hvis du mener at det er irrelevant at diskutere denne, så bør du snarere rette henvendelse til bloggeren end til mig. Jeg diskuterer dog også indenrigspolitik i forbindelse med debatindlæg, der handler om indenrigspolitik. Men her er emnet altså udenrigspolitik.\n(Desuden er det upassende at tale om at jeg fordrejer dine ord, når du spørger om jeg er sikker på at jeg ikke er hjernevasket af de rødradikale).\n- 30. juni 2012 14:23\nVis creativa: Tankekraft og skaberkraft, der henvises til aristoteliske kategorier.\nAf Adam Hyllested\n- 30. juni 2012 15:27\nAt egypterne “nu bakker op om islamiske værdier”, er mildt sagt en sandhed med modifikationer. Er det forbigået din opmærksomhed, at islamistisk baserede stemmer sank fra 70% til 25% på den korte tid, der gik fra parlaments- til præsidentvalg? Har du fulgt med i de reportager fra Egypten, hvor man har spurgt vælgere om bevæggrunden for, at de stemte på mere eller mindre islamistiske partier? Kun hos et begrænset antal syntes motivationen at være religiøs, og med en islamistisk indstilling havde man som vælger nok heller ikke skiftet side til liberale, Nasserister og Mubarak-tilhængere på så kort tid; fundamentalister er ikke troløse vælgere. At den nye islamistiske præsident så som sin første handling vælger at udnævne en kvinde og en kristen som sin 1. og 2. vicepræsident (med reel magt) kan enten være udtryk for et reelt kursskifte à la de mange pludselige reformkommunisters i 1990, eller det kan være “skriften på væggen” (en 2/3 nedgang i antallet af stemmer) eller det kan for at være tækkes generalerne eller flere af disse ting. Uanset hvad er resultatet foreløbig moderat og pluralistisk. Og dette vel at mærke uden at vække protester fra den kæmpe islamistiske hob, du synes at påstå egypterne udgør. Selv sejrsskarerne over denne præsident var jo ret forkølede i forhold til hvad de sekulære revolutionære kunne samle.\n- 30. juni 2012 15:38\nI det hele taget virker det som om at du bruger dine egne præmisser som argumenter, og uden at modparten godtager dine præmisser, går argumentationen simpelthen i stå. Er verden ikke et univers? Tja. Selvfølgelig er der forskellige kulturer, men er demokrati kultur? Er der ikke demokrati i Asien? Det er der da. Har Kina succes? Tja. Indtil for nylig en af verdens største modtagere af bistand, social og etnisk uro og opstande i overmåde stort antal hærger landet, der stadig har utrolig mange fattige, og som ikke mindst trues af kollaps ifølge kinesiske systemkritikere, netop fordi man IKKE fokuserer på kultur og menneskelige værdier. Som Chang Ping siger “et samfund uden bundlinje” – man ved simpelthen ikke, hvorfor man er kineser, og hvorfor man skal tjene penge til Kina – utilfredsheden med og især frygten for systemet er enorm. Det forholder sig simpelthen modsat! Asien er fyldt med demokratier: Indonesien, Sydkorea, Taiwan, Filippinerne, Japan, Thailand, Mongoliet, Indien, Pakistan, Nepal, indtil for nylig Hongkong, Sri Lanka, Maldiverne, selv Bhutan og senest Burma og Singapore er på vej. Det nytter ikke noget at svare, at disse lande er korrupte, har problemer etc., for de efterligner stadig de lande, der fik demokrati før dem – og dermed er din påstand simpelthen ikke rigtig. Uanset hvad synes du at læne dig op ad den udbredte misopfattelse, at nogle lande “vælger” andre styreformer end demokrati. Det kan man bare ikke. Man kan kun vælge VED demokrati, ellers er det ikke valg, så er det at nogle bestemmer over andre – og det kan ikke tælle som en nations “valg”. Det er en selvmodsigelse. Ingen tvivl om, at disse befolkninger i Kina og andre steder ville vælge nogle andre ledere, hvis de fik muligheden – OG selvom de ikke gjorde, så handler demokrati ikke kun om flertalsdikatur.\n- 30. juni 2012 16:18\nJeg er for længst blevet mildest talt skeptisk over for reportager fra det lykkelige Arabien. Undersøgelser er bedre, de viser at langt, langt over 80 procent af befolkningen ser islamisk politik som noget positivt. Det kan da være, ja, det er da oplagt, at der vil blive indgået studehandler. Sådan er det jo, men lad være med at tro, at der kommer liberalt demokrati med respekt for mindretal, lighed mellem kønnene, sekularisme, ytringsfrihed osv. Der mangler basalt set en national loyalitet og civile traditioner. Et mindre fuldendt demokrati kan også gøre det og er helt fint med mig, hvis folket vil have det. Men det var vist ikke, hvad mange havde tænkt sig.\nAsien: som jeg også skrev til dig tidligere, så kan det være, at magthaverne i Kina formår at udsprede en effektiv propaganda om, at folket ikke ønsker demokrati (i vestlig forstand), men autokrati. Så skulle propagandaen afsløres som en taktisk tilsløring af viljen til magt. Det er der bare ikke noget der tyder på: folket er tilfredse med autokratiet, og det kan nok så mange interviews i vestlige medier med kinesiske frihedsforkæmpere ikke ændre på.\nSe f.eks. disse undersøgelser:\nAf de lande i Asien du nævner er det kun Japan og Sydkorea, der er fulde demokratier, dvs. liberale demokratier, ifølge bl.a. Democracy Index. Men selv i Japan gør kulturen demokratiet til noget helt andet end i Vesten. Jeg sidder og skriver på sagen lige nu, så du får lige en længere smøre:\nI Japan er der f.eks. et helt andet syn på strafferetsplejen end i Vesten, kollektivet har forrang for individet i f.eks. domstolssystemet, der findes bureaukratisk magtfuldkommenhed og retssystemet har generelt et autoritært tilsnit, ligesom der er masser af diskrimination mod minoriteter. En artikel var i den henseende oplysende: ”Vil Japan gradvis blive ligesom andre lande, det normalt sammenligner sig med? Iagttagere er ikke så sikre, og de næsten hvisker forklaringen: kultur. Seriøse forskere er normalt varsomme med at tillægge kulturelle faktorer for stor betydning. I både øst og vest er rationalitet og egoisme basale menneskelige drivkræfter. Alligevel er det vanskeligt at se bort fra fundamentalt forskellige verdenssyn, som er udviklet i løbet af årtusinder i gensidig isolation. Folk i Vesten ser menneskerettigheder som et spørgsmål, der først og fremmest angår individet. De er til for at beskytte den enkeltes frihed, værdighed og lighed for loven. Japan og andre asiatiske lande er anderledes i den forstand, at menneskerettighederne bliver begrundet kollektivistisk, ifølge Teruhisa Se, en ekspert i teorier om menneskerettigheder ved Kyushu Universitet i den sydjapanske by Fukuoka.”\nSe Peter Harmsen: ”Man skal gøre sig fortjent” i Weekendavisen den 24. februar 2012.\n- 30. juni 2012 18:53\n“Der er ingen sandhed, kun sandheder”\nUdmærket lille interview…\n- 30. juni 2012 19:07\nKosmos er ikke statisk med dynamisk.\n” ikke to gange kan vi stige ned i den samme flod\nfor hver gang – er både vi (mennesket), og floden forandret,,,. (Heraklit).\nKosmos kender ikke til tid og navne, men kun bevægelser.\nAltså: tøf tøf lidt frem og fut fut lidt tilbage.\nP.s Jeg var ærligtalt ikke særligt begejstret da Obama blev valgt, men i dag må jeg erkende,\nat han faktisk har gjort det meget gjort – han er faktisk meget sympatisk mand.\nTil sidst: – man skal være mere end blot almindelig naiv for at forstille sig\ndemokrati i den islamiske verden. Så har man ikke læst sin islam skole!\n- 30. juni 2012 19:26\nRent faktisk har flere islamiske lande en demokratisk historie. Iran havde en folkevalgt leder, Mohammed Mossadegh, som blev styrtet af et amerikansk/britisk organiseret kup i 1953, for at beskytte olieinteresser. I Egypten havde man op til halvtredserne parlamentsvalg, omend der regerede en britisk lydkonge. Det største parti var det nationalliberale Wafd-parti. Libanon har nogenlunde frie valg i dag. Både Indonesien og Pakistan har nogle demokratiske traditioner med delvist frie valg, omend det bestemt ikke entydigt er nogen succeshistorie.\nHermed ikke sagt at islamisme ikke er et problem, men det er meget vanskeligt at sige noget fornuftigt om hvilke statsformer, der vil danne sig om en generation eller tre.\n- 30. juni 2012 19:40\nDen retfærdige udlægning af Democracy Index er følgende: Den kategori, du taler om, hedder “flawed democracies”, men falder klart under “democracies”. De lande, jeg nævner, falder i denne kategori ligesom også Portugal, Frankrig, Italien, Grækenland, Sydafrika og Israel – Indien er ifølge indekset mere demokratisk end Cypern, Polen og Brasilien. Sri Lanka, Thailand og Indonesien er omtrent på samme niveau som Kroatien og Rumænien – sidstnævnte er medlem af EU, og førstnævnte bliver det snart. Osv. osv. Der er mange pudsige iagttagelser – fx er Kap Verde mere demokratisk end sin gamle koloniherre Portugal. Man kan ikke slutte sig fra en stats styreform til dens kultur. Kulturen i DDR og Vesttyskland var fx ret tæt på hinanden.\nJeg kan stadig ikke godtage præmissen “en befolkning vil noget bestemt andet en anden befolkning”. Man havde inderligt svært ved støtten til de libyske oprørere, for det lod jo til, at de var uenige og ikke vidste, hvad de ville! Var der nogen, der sagde Enhedslisten, De Radikale og Dansk Folkeparti? “Vil” en befolkning noget bestemt? Mon ikke danske oprørere i en lignende situation ville blive betegnet som ret heterogene?\n- 30. juni 2012 19:57\nMed hensyn til meningsmålinger i Kina, så tror jeg der er en mere troværdig metode at måle på end ved at spørge 4000 kinesere, der er vant til at frygte systemet. Det hedder “valg”. Alternativt “Tienanmen-oprør”.\nDu skal i øvrigt holde øje med bl.a. Venezuela til efteråret – det ser ud til, at de er ved at skifte kultur.\n- 30. juni 2012 20:12\nKære Jacob Selchau.\nStavefejl, det du omtaler hedder Dhimmiekrati\nog det er en ganske anden størrelse.\nBogen er oversat af Geoffrey Cain.\n“Dhimma,, ordet er arabisk og betyder – laverstående dyr. Urene vantro svin og aber.\n“Taqiya,, ordet er arabisk og betyder de løgne som muslimerne skal anvende for at fører\nde vantro bag lyset.\nDhimmikrati: er et samfund hvor ALLE ikke-muslimer, bliver behandlet som slaver, andenrangsborger og urene dyr – Dhimmier.\nSå kan man jo selv vælge hvor man høre hjemme. Så fik vi lært lidt arabisk – Sov godt Europa!\nDu har vist ikke meget indsigt i de lande, som du omtaler.\nMå jeg bede dig om, at besøg http://www.political Islam.com ved Bill Warner.\n- 30. juni 2012 20:33\nJeg giver dig ret i et par ting: krige er dyre, og kræver mange ofre.\nAf mange grunde bør angrebskrig være absolut sidste udvej.\nKrigen mod Afghanistan burde have været afsluttet langt hurtigere, invasionen af Irak burde ikke have fundet sted, heller ikke bombningerne i Kosovo og Serbien, og slet ikke bombekrigen mod Libyen. Og et angreb på Syrien bør man også afstå fra.\nHvad Afghanistan angår, kunne vi have sendt et feltlazaret og nogle transportfly eller jagerfly. Det havde sparet flere hundrede danske hjem for at få deres søn hjem i en kiste eller som lemlæstet/invalideret. Men det var AF Rasmussen og folketingets partier ikke indstillet på, antagelig fordi den politiske “elite” normalt ikke går højt op i om de almindelige danskere har det godt eller dårligt, eller om de lever eller dør. For det meste har man vist et meget kynisk syn på borgernes liv og velfærd.\nKritik af USA på disse blogs er slag i luften, og er uden virkning. Kritik af danske politikere har måske en chance for at virke?\nMen ok, du har ret i at Bush var en dårlig præsident, og at USA (og Frankrig og en del andre lande) har lidt for travlt med at gå i krig.\n- 30. juni 2012 20:45\nPS: Hvad mener du ellers om det faktum at Europæiske og danske politikere bekriger vores økonomi og kultur, og fører vores verdensdel og Danmark mod tilstande der risikerer at ende en gigantisk borgerkrig og civilisationens sammenbrud? (Her kan du jo læse Allan Hansens indlæg ovenfor, bogen “Tyskland er ved at afskaffe sig selv”, “Danmark ved en korsvej” og Uriasposten/Snaphanen, eller en bog af H.M.Brix om den islamiske trussel mod Vesten)\n- 30. juni 2012 20:46\nDu kan checke wikipedia for følgende artikler:\n– Wafd party\n– 1953 Iranian coup d’etat\n– Lebanese parliament\nOg du vil finde at der er demokrati-traditioner i den muslimske verden. At islamisme er en trussel ændrer ikke ved det faktum.\nPS: Ordet dhimmi kommer af pagt/kontrakt, dvs. en slags beskyttelseskontrakt. I samtiden var den ikke videre barbarisk i forhold til hvorledes kristne behandlede hinanden, hvis man f.eks. ser på hvorledes det byzantinske imperium behandlede f.eks. de egyptiske kristne, men det er naturligvis frastødende efter vore dages standarder.\nDer hvor jeg opponerer er dels i forbindelse med de historiske og nutidige fakta jeg har fremlagt, samt at man siger “sådan er de muslimske lande” som om der var tale om noget uforanderligt. Det er der naturligvis ikke. Sammenlign Kina under Mao og i dag. De har forandret sig meget. Se på Tyskland i 1944 og 1984. Se på Iran i 1952 og 1992. Cuba i 1930 og 1970. Ingen af disse lande havde samme styreform og politiske kultur.\nHvis man vil sandsynliggøre at disse eller noget andet lands politiske kultur er permanent noget som helst, så må man sandsynliggøre det.\n- 30. juni 2012 21:33\n@Preben F1 Jensen\nJeg så ikke lige dit svar først, så undskyld, hermed mit svar, lidt forsinket.\nMht. Afghanistan, så tilbød Taliban faktisk at udlevere Osama bin Laden, hvis man ville give beviser, men det afviste man. Det har bidraget til at mange mennesker uden for vesten – ikke kun i den muslimske verden, men også f.eks. i Indien – ikke tror på at bin Laden stod bag 911. (Jeg gør, skal jeg nævne for en god ordens skyld). Hvis man absolut skulle invadere, så skulle man have indraget lokale kræfter i langt højere grad. Men det er en anden historie.\nMht. indvandring og Europa, så er jeg meget usikker. Der er det demografiske problem, som jeg mener skyldes at vi har fremelsket en forbrugs- og karriereorienteret kultur, hvor man altid skal have travlt og hvor familierne bliver pressede. Med hensyn til indvandringen tror jeg at der vil opstå gensidig mistænksomhed og politisk polarisering på mellemlangt sigt – jeg er meget tilbageholden med at sige hvad der vil ske på længere sigt – men på den anden side er det vanskeligt at begrænse indvandringen til Europa, simpelthen fordi der nu engang er et middelhav, der er relativt let at krydse.\nMit eget forslag vil være at prøve at begrænse indvandringen og forsøge at reformere økonomien til at fokusere mere på livskvalitet end på bruttonationalprodukt.\n- 30. juni 2012 22:23\nSelchau – du er en “kloge-Aage” der tror at du er verdensmester i politik, men du er i virkeligheden det stik modsatte. Hold da kæft – du “ved”, at Afghanistan ville udlevere Bin Laden, !! Du ved………………….. Du Ved intet, men du har dine drømme der minder ret så meget om noget der kun fandtes i Hitler og Stalin-æraen.\nStop dine lange usaglige indlæg please!\n- 30. juni 2012 22:33\nDet kan let dokumenteres at Taliban kom med sådan et tilbud. Men det er vel ligemeget i denne sammenhæng. Jeg ved selvfølgelig ikke om de faktisk ville gøre det, men man burde da have gjort forsøget og sparet en masse menneskeliv og penge.\nMen jeg forstår ikke din modvilje mod dokumentation. Hvorfor er det Hitler/Stalin-agtigt at henvise til de britiske/amerikanske efterretningskilder, standardværker i historie og forskning og det britiske forsvarsministeriums forskningschef? Kan du forklare det, eller nægter du at argumentere?\n- 1. juli 2012 4:02\nDet er befriende, at Kasper Stövring sätter spörgsmålstegn ved selve den Ånden Bistaden, vores selvforståelse, som har rådet i Vesten over de seneste årtier – og jeg er enig med ham i, at den tidsmässigt, denne Ånd, gik i selvsving med Muren’s fald. Men, dens dybere rödder er selvfölgelig vores äldgamle gak ud og ”gör alle folkeslag til mine disciple” og forestillingen om Den Hvide Mand’s Byrde. Den bygger på et solidt fundament. På hele to regimenter.\nJeg finder den vestlige selvforståelse, både indadtil og udadtil, for kultagtig – og derfor yderst skröbelig og kan derfor også svare ja til Kasper Stövring’s sprörgsmål: ”Hvorfor så denne stærke drøm om universalisme? Hvorfor hyldes den kun i Vesten? Er det mon et tegn på vestlig svaghed?”\nHerunder finder jeg tilbedelsen af USA og amerikanerne, som er så söde og rare, så pinlig og pinagtig, at jeg fattes ord. Åh, denne hengivelse, denne bukken og skraben. Så umandig. Så langt min hukommelse räkker tilbage, d.v.s. til anden halvdel af 50’erne, husker jeg selvfölgelig lommer, i Danmark, af denne tilbedelse, men som helhed var vi stadig rodfästede som danskere, skandinavere, europäere – også selvom vi, som det også var tilfäldet i min familie, og på begge sider, havde familie over there. Og stadig har.\nUniversalismen er ulöseligt forbundet med, som det også fremgår af blogoplägget og en räkke efterfölgende indläg på denne blog, tilbedelsen af USA. Alt andet lige er den aldeles kvindagtig.


Erektion gennemgang fra officiel kilde | Billeder afsløret!\nErektion Genoptagelser: En af de mest kraftfulde måder at købe styrke boost?\nVi stoler, håndtere de mange artikler, der kommer op sidst mange entusiaster i anvendelsen af Erektion potens og Erektion sfähigkeit forbedre. Ikke underligt at Erektion bliver bedre kendt. En rock-hard spænding, der aldrig lader dig ned - det ville være ønskeligt for dig? Hvad angår din procreative magt, ville du foretrække at være mere effektiv?\nTest- og erfaringsrapporter viser, at Erektion virkelig skal hjælpe dig. Hvad du behøver at vide om det I vores anmeldelse lærer den nysgerrige læser alt vigtigt.\nVil du have din elskede, med sine veninder, at prale om din udtalte styrke?\nHvem ville ikke have det? Den mandlige kraft er i sidste ende forbundet med udtrykket maskulinitet og derfor en mand, der ikke får en ordentlig opvågning og utilstrækkelig udholdenhed i sengen, ikke en rigtig fyr.\nAt holde dette i tankerne er ikke let som du ville forvente, men du er nu ved korsvejene, hvor du kan anerkende sandheden og gøre noget. Du vil ikke være en af de mange mænd, hvis partnerskaber bryder op, bare fordi de ikke har travlt med din styrke.\nDet kan være endnu mere voldeligt: du kan ikke få en partner overhovedet, fordi du ikke tør at adressere dem på grund af din egen selvinteresse. Ved du noget?\nDu kan ikke forkæle dine Erektion. At du mangler den maskuline berøring, vil hurtigt tage varsel af medlemmer af det modsatte køn, og derfor vil du blive afvist som en elsker.\nErektion var designet til at stoppe det. Mere sex sjov, længere pust og en tilfreds kvinde er de ting, brugerne fortæller.\nI betragtning af de mange positive erfaringer, bør du straks bestille din egen Erektion og starte behandling.\nGrundlæggende oplysninger om Erektion\nProducentfirmaet har skabt Erektion at forbedre styrke og Erektion.\nDen eneste pålidelige kilde til Erektion er den officielle butik.\nAfhængigt af hvad dine planer er, vil det enten blive brugt i længere tid eller endda sporadisk. Lykkeligere brugere fortæller om de smukke præstationer med Erektion. De mest relevante nøglepunkter i oversigten, før du køber produktet:\nDette produkt er baseret på mange års erfaring med udbyderen inden for det pågældende område. Du bør udnytte denne viden, så du kan sætte din hensigt i praksis tidligere. Følgende kan udtrykkeligt nævnes: Erektion er et naturligt og dermed pålideligt ubebyrdet produkt.\nErektion blev foretaget for at øge testosteronniveauerne. Dette er specielt. Konkurrencedygtige produkter forsøger ofte at løse utallige problemer på samme tid, hvilket selvfølgelig sjældent lykkes. Og netop det fører til, at der klart indgår minimimængder af de vigtigste aktive stoffer, hvilket fører til, at beskæftigelsen degenererer til det absolutte tidsaffald.\nDu får Erektion i den producerende virksomheds officielle internetbutik, som sender gratis, hurtig og uproblematisk.\nFølgende grupper af mennesker bør bestemt ikke bruge dette produkt\nEr du ikke sikker på, om du er tålmodig nok til at bruge produktet over hele brugsperioden? Så er det ikke vejen at bruge produktet. I det store og hele er du mere tilbøjelige til at være uvillige til at bruge monetære ressourcer på din egen fysiske sundhed, ikke mindst fordi du ikke er så interesseret i en mulighed for at øge din styrke. Så jeg råder over denne metode. Hvis du er under 18 år, vil dette produkt ikke være egnet til dig.\nJeg formoder, at du ikke vil se dig selv i de punkter, der beskrives her. Du er tilbøjelig til at løse dit problem og gøre meget for det. Det er på tide at tackle dit problem!\nJeg er sikker på, at Erektion sandsynligvis kunne være en stor støtte!\nDe klare fordele ved Erektion :\nDu har ikke brug for lægemidlet fra lægen, fordi produktet kan købes online uden recept og simpelthen på gunstige vilkår\npakken såvel som afsenderen er enkel og meningsløs - fordi du køber på internettet og holder dig selv, hvad du kommer der nøjagtigt\nHvordan virker Erektion virkelig?\nFor at få et bedre kig på, hvordan Erektion rent faktisk virker, hjælper et kig på den videnskabelige situation med ingredienserne.\nDu kan overlade indsatsen til os: Så inden vi måler effektiviteten under hensyntagen til rapporter og kundeoplevelser, er her de interne data med hensyn til Erektion :\nResultatet bliver, at blodkar bliver fastere, mere lydhøre og længere\nHvad der er unikt er, at effekten ikke kun varer i kort tid, men i lang tid, så brugeren altid er klar til kærlighedens handling\nDesuden øges testosteronniveauet, hvilket skærper maskuliniteten - Muckis, selvværd, billedet på damerne - giver også øget energi\nVed hjælp af de aktive ingredienser forbedres blodgennemstrømningen i hanelementet\nDerudover øges persistensen af samleje, seksuel lyst og følelse af orgasme\nGrønsagen er straks hård og voluminøs\nFormålet er derfor at forbedre den generelle præstation, og det er især vigtigt på dette tidspunkt, at Erektion bringer en stærk, stabil og også pålidelig erektion.\nUd over en verbiertes Mannbarkeit samlet, derudover, en øget penis størrelse med produktet at være muligt.\nDisse udsagn om effektiviteten af Erektion bekræftes af både firmaet og forbrugerne, og kan findes på nettet og i magasiner.\nFormlen for Erektion er gennemtænkt og er hovedsagelig baseret på følgende hovedingredienser:\nDet bekræftes, at kun bestanddele af typen er af afgørende betydning for dens virkning, men niveauet af den arrangerede dosering.\nAlt er i den nuværende sammenhæng med Erektion i det positive område - på dette tidspunkt kan du næsten ikke gøre noget forkert som følge heraf og sende en ordre uden tøven.\nSom nævnt er Erektion udelukkende baseret på komponenter, som er naturlige, omhyggeligt udvalgte og sunde. Så det er over-the-counter til at købe.\nDet overordnede svar er klart: Erektion forårsager ingen uønskede bivirkninger, ifølge fabrikanter, anmeldelser og internettet.\nEndelig skal det bemærkes, at denne producentinformation om mængde, anvendelse og Co udføres, fordi produktet syntes at være ekstremt stærkt i test, en forståelig forklaring på denne enorme fremgang hos kunderne.\nMin anbefaling er, at du kun køber Erektion fra den oprindelige producent, da det hele tiden fører til tvivlsom produktforfalskning med farlige ingredienser. Hvis du følger videresendelsen i den følgende artikel, kommer du til producentens webside, som du kan stole på.\nHer er nogle bemærkelsesværdige detaljer om brugen af Erektion\nProduktet kan forbruges af forbrugeren, altid og uden nogen anden forsøg og fejl - på grund af den detaljerede forklaring af producenten og enkelheden af produktet i alt.\nEn Erektion tager stort set lidt plads og er ubemærket overalt. Hvordan du bruger artiklen og gør meget gode fremskridt vil blive lært fra den supplerende dokumentation - så du kan redde uden stor indsats\nNogle forbrugere rapporterer, at de har været i stand til at foretage en betydelig ændring fra første gang, de blev brugt. Det er derfor ikke ualmindeligt, at efter et par uger allerede succesrige succeshistorier kan fejres.\nI eksperimentet er Erektion ofte blevet tilskrevet en umiddelbar indvirkning fra forbrugerne, som i starten kun varer en kort tid. Langvarig brug vil konsolidere disse resultater, så resultaterne er lige efter brug.\nMange kunder har mange år at sige kun meget godt om artiklen!\nDet giver derfor mening at være tålmodig og at bruge produktet i mindst et par måneder, bortset fra individuelle rapporter, der taler om hurtige resultater. Kontakt venligst vores kundeservice.\nForskning om virkningerne af Erektion\nHvis man ser mere målrettet ud, finder man kun kundeanmeldelser, hvilken rapport om tilfredsstillende erfaringer. Som forventet er der også andre mennesker, der har tendens til at være lidt skeptiske, men disse er tydeligt i mindretal.\nPrøv en Erektion - hvis du køber det ægte produkt til en rimelig pris - kan det være en ganske stor stimulans.\nRespektive resultater ved hjælp af Erektion\nOvervej at disse er faktaperspektiver for mennesker. Resultatet er ret interessant, og jeg konkluderer, at det gælder for flertallet - og derfor også til din person.\nHovedparten sker alligevel i sindet: Hvis du ser så isoleret ud af din maskulinitet, så virker du heller ikke på den måde, og din krop følger disse mentale konstruktioner, da de også øges biologisk.\nListen over symptomer er ret lang: erektil dysfunktion, lav fitness og sporadisk Erektion blokering - hvis dine kønsorganer ikke bliver ret stive, når du vil have det, er du sjældent glad.\nØnsket om coitus mindskes mere og mere, og du vil acceptere det.\nMen jeg tror, du vil ikke tillade dette. Erektion svarer til den nyeste viden om forskningen.\nDu kan stole på mig, det er virkelig et spørgsmål om sindet og allerede efter en rimelig tid er et resultat indlysende. Et hundrede procent.\nFantasere, fuld af spænding, for endelig at opnå Erektion som sædvanlig, der opstår helt glat . Hvis ønsket om intimitet med tanken om at du ikke har flere problemer, ødelægger en dame, bliver stærkere.\nDerfor, hvis du er i startblokken for forskellige bestræbelser på at investere økonomisk, kronologisk og mentalt i din maskulinitet og dermed også i Erektion, så gå ikke rundt og køb din pakke, fordi den kun kan være frit tilgængelig i en vis periode og så billig.\nMin mening: Prøv afhjælpningen nødvendigvis.\nNår et tilbud fungerer såvel som Erektion, bliver det ofte utilgængeligt snart derefter, for det faktum, at naturbaserede produkter kan være så effektive sætter pres på konkurrencen. Så du burde strejke hurtigt for ikke at gå glip af muligheden.\nVi finder: Køb agenten fra vores linkede kilde og giv det en chance, før det er for sent at få Erektion til en passende pris såvel som lovligt.\nHvis du ikke har selvkontrol til at udføre denne procedure i lang tid, lad det være det samme.\nI dette tilfælde afhænger det af en ting: helt eller slet ikke. Men chancerne er gode, at din omstændighed muligvis kan animere dig i overensstemmelse hermed, hvilket betyder at du kan indse permanente ændringer med produktet.\nSom tidligere nævnt: Køb Erektion udelukkende fra sælgeren i denne artikel. En af mine venner har tænkt efter mit forslag om endelig at prøve Erektion grund af de overbevisende resultater, han bestilte det billigere fra en tredjepart. Du kan ikke forestille dig, hvad han så ud som et resultat.\nJeg har købt alle varer fra de nævnte links. Min anbefaling er altid at købe produkterne kun fra den første producent. Som vi har set, anbefales køb af produktet udelukkende gennem den oprindelige kilde, og bestilling af alternative kilder kan let føre til skræmmende resultater. Diskrete, sikre og anonyme køb er selvfølgelig på webstedet for producenten af produktet.\nHvis du har besluttet at prøve produktet, er der stadig spørgsmålet om nummeret at købe. Hvis du køber en større pakke, vil du kunne udnytte den billigere pris og læne dig lidt tilbage. I værste fald, efter at pakken er brugt op, vil du ikke have et produkt i nogen tid.