(Sanskrit). Pranava er et andet navn for det hellige mantra AUM. I yoga-traditionen er AUM det helligste af de hellige ord – det højeste mantra. AUM kaldes også Pranava, der betyder både ”den, der kontrollerer livskraften Prana” og ”den, der giver liv” (Pranas livstilførsel). AUM kaldes Shabda Brahman – Gud som lyd eller vibration. Ifølge yoga-teorien blev Universet skabt af den lyd eller vibration, der blev intoneret af Gud. Ved i meditation at følge lydbølgen tilbage til mere og mere subtile niveauer eller overtoner, der er udtryk for bevidsthed, opnår den mediterende genforening med Brahman. Formålet forklares i Prashna Upanishad: ”Hvad opnår man ved at meditere på AUM hele livet? Hvis man mediterer på Den Højeste Skabning med mantraet AUM, bliver man ét med lyset, man bliver ført til Brahman, for hvem er højere end det højeste liv, som er væren, stilhed, uden alder, udødeligt, frygtløst og absolut.” (Se også AUM, Mantra og Prana).\n(Sanskrit). Pranayama stammer fra ”pran”, der betyder ”livskraft” eller ”vital energi” – især åndedrættet – og ”yam”, der betyder ”kontrol”. Pranayama betyder derfor ”åndedrætskontrol”. Nogle kilder mener imidlertid, at anden stavelse stammer fra ”ayama”, der betyder ”at udvide” eller ”trække ud” – altså ikke ”begrænse” eller ”kontrollere”. I yoga-systemet er Pranayama en åndedrætsøvelse, der gå ud på at rense det fysiske legeme, nadierne og tankesindet for at forberede vejen for Kundalini Shaktis opstigning til de højere centre, og Pranayama forbindes ofte med Prana-standsning. Pranayama er bl.a. kendt fra otte krævende åndedrætsteknikker, hvor evnen til at tilbageholde åndedrættet spiller en stor rolle. De otte åndedræt kaldes også under ét Pranayama. Men Pranayama kan også opnås på anden måde end ved beherskelse af åndedrættet. Det afgørende er, hvad der sker med den Prana, som man har adgang til bl.a. gennem åndedrættet, og hvordan man kan lære at få kontakt med nogle af de 72.000 energistrømme (Nadier) i kroppen. Pranayama spiller en vigtig rolle i yoga-træningen. Der er en intim forbindelse mellem krop og sind, og det er vitalenergien (Prana), der skaber forbindelsen. Prana er essentiel for den fysiske og psykiske sundhed. Hvis der er for meget eller for lidt Prana i kroppen eller i sindet, eller hvis den er ulige fordelt, opstår der ubalance og fysisk eller psykisk lidelse. Prana har sit eget hylster (Prana Maya Korha), hvorfra Prana via nervestrømmene kanaliseres overalt i kroppen. Den mest kendte form for Pranayama er åndedrætstræning. Ved at holde luften tilbage (Kumbhaka) – enten inde eller ude – prøver man at påvirke Prana-strømmene. Ydre Pranayama er tilbageholdelse af Prana efter udåndingen. Indre Pranayama er tilbageholdelse efter indåndingen, og det undertrykte Pranayama er tilbageholdelse af Prana på et hvilket som helst tidspunkt. I yoga symboliserer indåndingen liv, udåndingen død og tilbageholdelsen stilstand. Når man indånder, modtager man Prana. Når man udånder, giver man den fra sig, og når man holder vejret inde eller ude, bliver Prana i krop og sind. Det, der afgør, om man mister meget eller lidt Prana i vejrtrækningen, er åndedrætsfunktionen. Et rytmisk åndedræt har stor betydning, og det har indflydelse på adgangen til og kontrollen over den værdifulde vitalenergi. Det fjerde Pranayama går hinsides den indre og den ydre sfære. Men Pranayama har som sagt ikke nødvendigvis noget med åndedrættets bevægelse at gøre. Man kan forhindre energitab på andre måder, end ved at påvirke åndedrættet direkte. En udøver kan f.eks. pludselig opdage, at man kan ”se” sin Prana og flytte den, uden at man kan give nogen direkte forklaring på, hvordan evnen er opstået. Der løber to vigtige nervestrømme omkring rygsøjlen: Pingala Nadi er højredrejet, og Ida Nadi er venstredrejet. De er forbundet med henholdsvis den opadgående og den nedadgående energi. Den opadgående energi giver liv til og stimulerer det øverste af kroppen og hovedet. Den nedadgående energi giver liv til og stimulerer den nederste del af kroppen og benene. Vesterlændinge lever overvejende i den opadgående energi. Pranayama er en træning, som gør det muligt at etablere en balance mellem de to modsatrettede energier. Et menneske, der kan balancere den opadgående og nedadgående energistrøm, er i stand til at leve i hele sit indre univers. I Shvetashvatara Upanishad står der: ”Sindet, hvis urenheder er fjernet ved Pranayama, bliver fæstnet i Brahman.” (Se også Antar Kumbhaka, Ida Nadi, Kumbhaka, Kundalini, Kundalini Shakti, Pingala Nadi, Prana, Puraka og Rechaka).\nI åndsvidenskaben er ”pranisk ild” betegnelsen for den vitalitet, der strømmer igennem det æteriske legeme. Hos mennesket svarer det til solar Prana og planetarisk Prana.\n(Sanskrit). Prasad betyder bogstaveligt ”nådegave”. Nådegaven består sædvanligvis af mad, som man giver til eller modtager fra en guru, en mester, en avatar, en guddom eller en højere magt. Derefter videregives maden i hans eller hendes navn til tilhængerne. F.eks. tilbydes Prasadam på bananblade efter Puja-ceremonien. Prasad anses for at rumme guddommens eller guruens velsignelse. I nutidens hindureligion er ønsket om at få Prasada og have Darshana en af to største motivationer bag pilgrimsfærd og tempelbesøg. Men i den vediske litteratur betragtes Prasada desuden som en åndelig tilstand med mange betydninger. Iflg. Vedaerne er Prasada en bevidsthedstilstand, der opleves af guder, mestre og andre kraftfulde skabninger, der er kendetegnet ved spontan generøsitet og velsignelse. Fra den tidligste litteratur (Rig Veda) opfattes Prasada som en bevidsthedstilstand, og ikke som et aspekt af rituel praksis. I senere tekster – f.eks. Shiva Purana – begynder man at henvise til Prasada som en materiel substans side om side med den oprindelige åndelige betydning. I materiel forstand er Prasada skabt af processen med at give og modtage i forholdet mellem et hengivent menneske og et guddommeligt aspekt. Eksempelvis giver et hengivet menneske blomster eller frugter som kaldes Naivedya, og modtageren ”nyder” eller smager lidt af gaven, som derefter midlertidigt kaldes Bhogya. Gaven er nu guddommeligt beriget stof, som kaldes Prasada, og det modtages af den hengivne for at blive indtaget, båret osv. I mange templer er der forskellige typer af Prasada (f.eks. nødder, slik m.m.), der videregives til de hengivne. Nogle strengt hengivne tilhængere spiser udelukkende Prasada. Dvs. at alt, hvad de spiser, først tilbydes til Krishna. Prasad tilberedes ofte ved at anbringe maden foran et billede eller en statue af den åndelige skikkelse, og først efter nogen tid får den hellige Prasad lov til at blive videregivet. (Se også Avatar, Darshana og Prasadam).\n(Sanskrit). At spise mad er en basal nødvendighed i livet. Selv naturvidenskaben bekræfter, at mennesket påvirkes fysisk, følelsesmæssigt og mentalt af den mad, det spiser. Men mad rummer endnu et aspekt, der ligger ud over den grundlæggende forståelse, og som menneskeheden tilsyneladende har glemt – madens transcendentale natur. I Vedaerne kaldes madens højeste perfektion for Prasadam, og ordet kan oversættes med ”Guds barmhjertighed”. Prasadams smag og aroma er noget helt specielt, for det er føde, der tilbydes Krishna. Pga. Krishnas barmhjertighed accepterer han gaven, og idet han gør det, renser og forædler han maden. Prasadam er derfor ikke anderledes end Krishna selv. Alene ved at spise Prasadam, lærer man Krishna at kende, og via den perfekte vegetariske føde, erfarer man den højeste åndelige tilstand.\n(Sanskrit) Pratyagatman stammer fra ”pratyak”, der betyder ”indvendig” eller ”indre” plus ”Atman”, der er ”Selvet” i betydningen ”ånden” eller ”monaden”. Atman er et evigt princip, der er frigjort, fuldkomment og uforanderligt, og derfor betragtes Atman nogle gange som identisk med Logos.\n(Sanskrit). Pratyahara er ”tilbagetrækning af sanserne” – dvs. viljebestemt koncentration af tanken på kun én ting. Pratyahara er femte trin i Patanjalis Raja-yoga og en af de otte Yoganga. Udelukkelsen af de øvrige sanser er et forberedende stadie i yoga, der tilstræber kontrol over tankesindet for at opnå højere bevidsthedstilstande. For Patanjali repræsenterer Pratyahara en bro mellem Bahiranga – de ydre aspekter af yoga, dvs. Yama, Niyama, Asana, Pranayama – og Antaranga, der er yogaens indre aspekter. De tre Angas vedrører tankesindet: Dharana – koncentration, Dhyana – meditation og Samadhi – kontemplation. Når Pratyahara-stadiet er opnået er udøveren i stand til effektivt at praktisere Samyama. På Pratyahara-stadiet er bevidstheden hos udøveren så tilbagetrukket, at impulser fra smagssansen, følesansen, synssansen, høresansen og lugtesansen ikke når deres respektive centre i hjernen og det fører udøveren til næste stadie af yoga, der er Dharana (koncentration), Dhyana (meditation) og Samadhi (kontemplation eller den mystiske absorption), og det er målet med al yogisk praksis. En af de mest almindelige måder at praktisere Pratyahara er via Pranayama, hvor man automatisk trække sig tilbage fra den ydre verden og fokuserer på åndedrættet, og dermed afbrydes forbindelsen gradvis til ydre sanser og stimuli. En anden metode, der benyttes til at udvikle Pratyahara, er koncentration på pandechakraet – Ajna-chakra – der også kaldes det tredje øje – mellem øjenbrynene. En anden metode er først at reducere fysiske stimuli, derefter at koncentrere sig på én af sanserne – eksempelvis høresansen. Tankesindet har en naturlig tendens til at strejfe omkring fra den ene sensoriske impuls til den næste. Når tankesindet bliver træt af at lytte, fordi der ikke kommer nogen væsentlige sanseimpulser, er det tvunget til at vende opmærksomheden indad. På de avancerede niveauer af Pratyahara, lukkes der for nerveimpulserne og endda de automatiske muskelbevægelser af udøveren. Det kan også opnås ved hjælp af Pranayama eller åndedrætskontrol. (Se også Patanjali, Pranayama, Samyama og Yoganga).\n(Sanskrit). Pratyaya – eller Paccaya på pali – betyder ”årsag”. Pratyaya er imidlertid en indirekte årsag i modsætning til Hetu, der betegner den direkte eller primære årsag. Et frø, for eksempel, er en direkte årsag til en plante, mens solskin, vand og jord er indirekte årsager til plantens vækst. Nogle gange bruges Pratyaya som et generelt udtryk for selve årsagen. Idéen om årsagssammenhænge er vigtig i den buddhistiske opfattelse af livets cyklus, der slutter med død og begynder med genfødsel. (Se også Hetu).\n(Sanskrit). Pravritti stammer fra ”Pra”, der betyder ”anderledes”, og Vritti, der står for ”chitta vritti”, der betyder ”tanker”. Pravritti er derfor et udtryk for tankesindets natur. Hinduismen har to primære åndelige veje. Den ene er for gennemsnitsmennesker, og den anden er for åndeligt søgende mennesker. Den første vej kaldes Pravritti Marga – ”vejen mod verden”, og den anden kaldes Nivritti Marga – ”tilbagevejen”. Gennemsnitsmenneskets vej er Pravritti Marga, mens de åndeligt søgendes vej kaldes Nivritti Marga. Pravritti vil sige at leve midt i de verdslige pligter med fokus på sanseoplevelser og handlinger, og hvor opmærksomheden primært er rettet mod den ydre verden. Nivritti er tilbagevejen, der fører indad mod åndelig fordybelse. Den anbringer det guddommelige i centrum for menneskets eksistens efter at det har opfyldt de familiære og professionelle opgaver. Så længe mennesket lever i Pravritti, går tankerne går først og fremmest i retning af verdslige ting, hvor man forsøger at tilfredsstille interesser og bekymrer sig om position, indkomst og besiddelser. Når man ensidigt retter opmærksomheden mod den ydre verden, mister man kontakten til den indre verden og sjælen. Derfor vil den eneste vej ud af Pravritti være via Nivritti. (Se også Nivritti).\nIflg. åndsvidenskaben består menneskets totalitet af syv principper: Det fysisk-æteriske, astrale, mentale, buddhiske, atmiske, monadiske og logoiske princip. Det fysiske legeme betragtes imidlertid ikke som et egentligt princip, fordi det ikke længere er genstand for udvikling, men fungerer som en automat.\n(Sanskrit). Prithvi Tattwa betyder ”jordelementet”. Prithvi betyder ”jorden”, og dens inderste væsen er Prithvi Tattwa i skikkelse af en gudinde eller en modergudinde (Moder Jord). Prithvi kaldes også Dhra, Dharti, Dhrithri, og det betyder, ”det, der holder det hele”.\nDet progressive horoskop er en forudsigelse, der er baseret af fødselshoroskopet, som fortolkes ud fra forskellige principper, som kan være forskellige afhængig af den metode, der anvendes. Filosofien bag det progressive horoskop er, at der i ethvert horoskop (og menneske) er nedlagt et udviklingsforløb, som skaber menneskets karakter i løbet af et livsforløb. Det indre vækstforløb afspejles i det progressive horoskop, og derfor kan astrologen forudsige kriser og muligheder, men astrologen kan ikke sige, hvordan mennesket vælger at forholde sig til kriserne og mulighederne pga. menneskets frie vilje.\n(Græsk). Prometheus er den græske Logos – visdommens søn, som ved at bringe den guddommelige ild (intelligensen og selvbevidstheden) ned til Jorden, gav menneskeheden logikkens og tænkningens gave (Manas). Som straf lænkede guderne Prometheus til en klippe (stoffet). Legenden er et symbol på monadens (åndens) nedstigning gennem eksistensplanerne og fastgørelse til stoffet. I de græske legender var Prometheus søn af titanen Iapetos, som var ildens guddom. Da han gav menneskeheden ilden som en gave, gik han imod Zeus, som derfor lænkede ham nøgen til en klippe, og Zeus sendte en ørn, som skulle æde hans lever. Men hver nat voksede leveren ud igen, og ørnen måtte æde den igen næste dag. Prometheus blev til sidst sluppet fri af Zeus, fordi Prometheus advarede ham om, at havnymfen Thetis, som både Zeus og Poseidon var interesserede i, ville føde en søn, som ville blive mere magtfuld end sin far. Ifølge en anden kilde befries Prometheus af Herkules. Zeus tillader det, fordi Herkules er hans søn. Ifølge "Myten om Chiron" løskøbes Prometheus, mod at Chiron til gengæld giver afkald på sin udødelighed. Prometheus skabte det første menneske, Pharenon, men Zeus blev rasende over Prometheus’ beskyttelse af mennesket, og derfor sørgede Zeus for, at menneskeheden ikke fik ild, og alle mennesker var tvunget til at leve i kulde og mørke. Prometheus hjalp menneskeheden ved at stjæle ilden fra Hefaistos og give den til menneskeheden. Som straf skabte Zeus den første kvinde Pandora i Athenes billede og med Hermes’ evne til at bedrage. Hun blev sendt til Prometheus’ bror – Epimetheus – sammen med en gave: Pandoras æske. Da hun kom ind i menneskehedens samfund, åbnede hun æsken, og det resulterede i, at det meste af æskens indhold (ondskab og sygdom) slap ud. Kun håbet blev i æsken, men det slap også ud på et senere tidspunkt. Det var begrundelsen for, at kvinden fik en mindre dominerende rolle i samfundet end manden. (Se også Agniswatta).\nPropagation betyder ”udbredelse”, men også ”forplantning” og ”formering”. Propagation er en handling, der skaber forøgelse – som f.eks. en organisme, der øges i antal, spredning af noget – som f.eks. en tro til udlandet eller til nye områder, eller udvidelse – f.eks. af en revne i en fast genstand.\n(Latin). ”Præ” stammer fra ”prae”, der betyder ”foran” eller ”forud”, og destination stammer fra ”destinatio”, ”destinationis”, der betyder ”bestemmelse”, ”formål”. Prædestination betyder ”forudbestemmelse”. Betegnelsen dækker troen på, at skæbnen er forudbestemt. Det græske ord, der muligvis er oprindelsen til udtrykket, er ”proorizo”, som betyder at ”vælge forud,” ”indsætte,” og ”beslutte sig før tid.” I teologien er forudbestemmelse blevet en doktrin, der siger, at alle begivenheder er noget Gud vil – at Gud vælger at noget skal ske, før det sker. Iflg. åndsvidenskaben er prædestination relativ, fordi bestemte hovedtræk i et menneskes inkarnation er tilrettelagt, men der er desuden plads til både fri vilje, frie valg og uforudsete begivenheder. I evolutionens løb vil den frie vilje vokse, og dermed også ansvaret for begivenhederne i livet. Astrologi er baseret på en vis grad af prædestination, fordi horoskopet er et kort over de energier, som i bestemte perioder kan påvirke et menneske og dermed aktivere fysiske eller psykologiske situationer og reaktioner. I kristendommen betyder prædestination, at Gud har forudbestemt, at nogle mennesker skal frelses, mens andre er dømt til fortabelse. Ifølge Luther har Gud udvalgt mennesker til frelse, men ikke til fortabelse. John Calvin mener, at forudbestemmelse kun er mulig, hvis den gælder både frelse og fortabelse. Blandt lutheranere kaldes det for ”den dobbelte prædestination”. De forskellige teologiske forklaringer på forudbestemmelse er ofte et forsøg på at løse ”den frie viljes paradoks”, for Guds alvidenhed er reelt uforenelig med menneskets frie vilje. Prædestination bruges nogle gange som udtryk for idéer, der bygger på determinisme, skæbne, tro, dommedag m.fl., som kan være materialistiske, spiritistiske, ikke-teistiske eller polyteistiske. Den slags overbevisninger eller filosofiske systemer påstår, at udfaldet er endeligt bestemt af et komplekst samspil mellem flere muligvis immanente, upersonlige eller analoge kræfter, snarere end udtryk for en guddommelig skabers bevidste valg.\n(Latin). ”Præ” stammer fra ”prae”, der betyder ”foran” eller ”forud”, og eksistens, der stammer fra ”existentia”, der betyder ”fremtræden”. Præeksistens betyder ”forudtilværelse”. Det er et udtryk, der beskriver, at sjælen eksisterer, før den fødes i et fysisk legeme. Præeksistens er derfor nært knyttet til reinkarnation. Nogle af oldtidens kirkefædre – f.eks. Origenes – var overbevist om præeksistensen. Nutidens kristendom mener derimod, at sjælen er ny og uden forudgående liv og erfaring, når et menneske fødes – eller at sjælen går i arv fra far til søn – begge dele er lige ulogiske og ufilosofiske. Kirken åbner mulighed for en evig fremtid efter døden, men almindelig logik viser, at ”evighed” nødvendigvis må være uendelig eller ubegrænset til begge sider. Hvis der er en evig fremtid, må der også være en evig fortid – altså præeksistens.\n(Latin). ”Præ” stammer fra ”prae”, der betyder ”foran” eller ”forud”, og ”kognition”, der betyder erkendelse, tænkning, anvendelse af viden. Inden for parapsykologi er prækognition betegnelsen for forudviden om fremtidens begivenheder, og denne viden er modtaget metafysisk. Der skelnes mellem spontan og eksperimentel prækognition. I nutiden bruges begrebet kognition desuden om mental informationsbehandling, dvs. som processer, der kendes fra computerberegninger.\n(Egyptologi). Ved slutningen af Ny Rige – under Ramses XI – blev generalen Herihor som den første udnævnt til ”Amons første profet”, og han herskede herefter over alle den almægtige guddoms besiddelser. Ca. 1080 f.Kr. sluttede Ramesside-dynastiet, og Smendes fra Tanis i Deltaet grundlagde 21. dynasti, som inkluderede Psusennes. Herihors arvinger ændrede Thebens (Luxors) status til uafhængighed – dog under protest (der skete deportationer til oaserne) − og med vanhelligelser og optøjer (det var eksempelvis nødvendigt at skjule de faraoniske mumier mod ødelæggelse). Tre præstekonger skrev deres navne i faraoniske kartoucher. Det var ypperstepræster, der reelt indførte et teokratisk diktatur. Enhver beslutning om liv og død blev taget i form af et orakelsvar fra guden Amon, og svaret var et dekret. (Se også Præster og Præsteskabet).\n(Egyptologi). Det egyptiske præsteskab kan opdeles i mange kategorier. Først og fremmest var der administratorerne. Herefter kommer den højere adel – ”Guds tjenere” – som grækerne kaldte ”profeter”, der nogle gange var opdelt i fire klassetrin: ”Første profeter”, som var præsteskabets vigtigste, og de spillede ofte en vigtig rolle i landets politik. I en periode opnåede ”Amons første profeter” kongelighed (præstekonger). Den lavere adel bestod af smågejstlige, som i teksterne kaldes ”forædlere”. I mindre templer kunne det være dem, der udførte ritualerne. I udkanten af præstehierarkiet – men nært knyttet til templerne – finder man specialisterne, navnlig skriverne, som boede i ”Livets hus” (dvs. i templerne). I nogle templer repræsenterede de ypperstepræsterne. Blandt specialisterne nævnes også vismændene, underviserne, timepræsterne (astronomer/astrologer), og blandt flere andre kan nævnes medicinerne og magikerne. Ceremonierne blev ikke udført hele året af de samme præster. Præsteskabet var opdelt i fire klasser med identisk opbygning (de fire ”phyles”), som skiftedes til tempeltjenesten en måned ad gangen. Derfor ville den samme gruppe være fri for tjeneste i de efterfølgende tre måneder. I fritiden vendte præsterne tilbage til deres landsbyer for at fortsætte livet som almindelige borgere, og det sikrede forbindelsen mellem tempellivet som præst og det almindelige daglige liv. (Se også Præstekonger).\n(Egyptologi). Tre konger bar dette navn i 26. dynasti. Psammetichus I regerede i 54 år (ca. 663-609 f.Kr.). I begyndelsen af hans regeringstid fjernede han andre lokale herskere i Deltaet i et slag, som er omtalt af Herodot. Han frigjorde sig også fra Assyriens herredømme og fordrev etiopierne fra Øvre-Egypten. For at sejre rekrutterede han græske lejesoldater, som fra den tid kom til at spille en vigtig rolle i Egypten. Da først landet var forenet, genoprettede Psammetichus I orden, velstand og magt. Han blev efterfulgt af sin søn Necho II.\n(Egyptologi). Psammetichus II var søn af Necho II (595-589 f.Kr.) Psammetichus II sendte en hær mod Etiopien, og den banede sig vej til hjertet af kongeriget. På hærens vej efterlod de græske og fønikiske soldater sig spor i form af graffiti i templerne i Abu Simbel i Nubien.\n(Egyptologi). Psammetichus III var søn af Amasis og den sidste farao i 16. dynasti. Han regerede i kun seks måneder. Den persiske konge Cambyses, der erobrede Egypten, lod ham henrette 525 f.Kr.\n(Egyptisk). Psusennes var en forholdsvis ukendt konge i det 21. dynasti. Han herskede i Deltaet, men Øvre-Egypten – som teoretisk var under hans herredømme – blev reelt ledet af Amons øverste ypperstepræst. Psusennes, der knap nok var kendt af egyptologerne, ville være forblevet ukendt, hvis ikke Pierre Montet havde fundet hans grav ved Tanis i 1940. Graven afslørede en uberørt begravelse af fire personer: Psusennes selv, en af hans generaler, Amenemope, en anden konge fra 21. dynasti samt Sheshong – en konge fra 22. dynasti. Det rige gravfund befinder sig nu på Egyptian Museum i Cairo.\n(Græsk). Psyke stammer fra ”psuche”, der betyder ”liv”. Det er afledt af ”psuchho”, der betyder ”at blæse”, og som skal forstås som ”ånde”, herunder ”ånd” og ”sjæl” – og i sidste ende ”selv” i betydningen ”den bevidste personlighed”. I åndsvidenskaben er psyke identisk med ”det lavere selv” – dvs. personligheden. Sigmund Freud, der betragtes som psykoanalysens far, mente, at psyken (han brugte ordet ”Seele” (sjæl/psyke) i alle sine skrifter) bestod af tre dele: 1) Id, som repræsenterer et menneskets instinktive drifter, og som stort set er ubevidst. 2) Super-ego’et, som repræsenterer menneskets samvittighed og internaliseringen (dvs. at man overtager andres tanker og holdninger og gøre dem til sine egne) af samfundsmæssige normer og moral. 3) Egoet, som er bevidst og forsøger at integrere drifter fra id og begrænsningerne i super-ego’et. Freud mente, at konflikten muligvis var i centrum for neuroser. I den jungianske skole skrev Carl G. Jung meget af sit arbejde på tysk. Det skaber vanskeligheder for oversætterne, for det tyske ord ”Seele” betyder både ”psyke” og ”sjæl”. Carl G. Jung var meget omhyggelig med at definere, hvad han mente med henholdsvis psyke og sjæl. Psykologi er den videnskabelige eller objektive undersøgelse af psyken, og ordet er blevet brugt både i psykologi og filosofi helt tilbage til oldtiden. Psyke har været et af de grundlæggende begreber for at forstå den menneskelige natur fra et videnskabeligt synspunkt. I psykologien er psyken den energimæssige del, der har relation til tanker, følelser, idéer, visioner og åndelighed, som iflg. naturvidenskaben stammer fra generne. Iflg. åndsvidenskaben fødes mennesket ikke som en renvasket tavle, men med en grundstruktur, der er opbygget af erfaringer i tidligere inkarnationer. (Se også Nous).\n(Græsk). Psykisk stammer fra ”psuche”, der betyder ”liv”. ”Psuche” er afledt af ”psuchho”, der betyder ”at blæse”, og som skal forstås som ”ånde”, herunder ”ånd” og ”sjæl” – og i sidste ende ”selv” i betydningen ”den bevidste personlighed”. Det psykiske er alt, hvad der vedrører det åndelige eller sjælelige i mennesket. Det er et udtryk, der ofte meget overfladisk benyttes som betegnelse for de evner og områder, der ligger over de fysiske – dvs. fra det æteriske og opefter. Da psykisk er afledt af psyke, burde det kun anvendes om astrale og mentale evner og metafysiske fænomener. (Se også Psyke).\n(Græsk). Psykisk stammer fra ”psuche”, der betyder ”liv”. Psykisk kirurgi er betegnelsen for kirurgisk indgreb uden brug af normal lægepraksis – dvs. uden bedøvelse (anæstesi), sepis eller kirurgiske instrumenter. I forbindelse med indgrebet indgår ofte materialisationsfænomener og healing. (Se også Psyke).\n(Græsk). Psykiske stammer fra ”psuche”, der betyder ”liv”. ”Psuche” er afledt af ”psuchho”, der betyder ”at blæse”, og som skal forstås som ”ånde”, herunder ”ånd” og ”sjæl”. Sjælen har en række sanser og evner, som den benytter som erkendelsesredskaber på de syv bevidsthedsplaner. På det fysiske plan bruger sjælen de fem fysiske sanser, men på de indre eller metafysiske bevidsthedsplaner, bruger den en række metafysiske sanser – f.eks. clairvoyance (klarsyn), clairaudience (klarhørelse), telepati og intuition. Tænkeevnens højere funktioner betragtes af åndsvidenskaben som sjælens sjette sans og intuition som den syvende. Ikke alle sjælens sanser er nødvendigvis metafysiske. Skelneevne og aspiration betragtes også som væsentlige erkendelsesredskaber, som de fleste åndeligt søgende mennesker anvender. På astralplanet har sjælen følgende evner: Lavere astral clairvoyance (clairvoyant klarsyn), clairaudience (klarhørelse), psykometri (klarfølelse), forestillingsevne og aspiration. På det lavere mentalplan har sjælen følgende evner: Højere mental clairvoyance (clairvoyant klarsyn), højere clairaudience (klarhørelse), højere psykometri (klarfølelse) og klar skelneevne. På kausalplanet (det højere mentalplan), befinder sjælen sig i sin egen verden, og her har sjælen følgende evner til sin rådighed: Dømmekraft, respons på gruppevibration og åndelig telepati. Både begreberne og de evner, der kræves på de højere bevidsthedsplaner repræsenterer en meget højt udviklet bevidsthed, som kun de færreste mennesker har udviklet på nuværende tidspunkt. På det buddhiske plan, der befinder sig umiddelbart over sjælens plan, findes det sande kærligheds- og visdomsplan. Det buddhiske plan kaldes ofte for intuitionens plan. Her har sjælen følgende evner: Åndelig forståelse, åndelig healing, åndelig vision, åndelig intuition, åndelig idealisme. På det atmiske plan, der svarer til buddhisternes Nirvana, findes den åndelige viljes plan. Her har sjælen evner, der er helt uforståelige for nutidens menneskehed, for evnerne er i høj grad abstrakte: Salighed, aktiv tjeneste, indsigt, perfektion og alvidenhed. (Se også Aspiration, Clairalience, Clairaudience, Claircognizance, Clairgustance, Clairsentience, Clairvoyance, Clairvoyant, Skelneevne, Telepati og Intuition).\n(Græsk). Psykisme stammer fra ”psuche”, der betyder ”liv”. ”Psuche” er afledt af ”psuchho”, der betyder ”at blæse”, og som skal forstås som ”ånde”, herunder ”ånd” og ”sjæl”. Psykisme handler bl.a. om naturens skjulte kræfter, der kan erkendes ved hjælp af højere og lavere sensitivitet, afhængig af om kræfterne og fænomenerne stammer fra de højere eller lavere niveauer på det fysiske, astrale eller mentale bevidsthedsplaner. Der skelnes mellem to slags psykisme: Lavere psykisme, der ofte kommer til udtryk som clairvoyance, clairaudience og evnen til at kontakte ikke-menneskelige væsener (former). Højere psykisme, der kommer til udtryk som telepati, åndelige evner og evnen til at erkende det guddommelige i alle former samt illumination. Engang i fremtiden vil evnerne ikke længere blive betragtet som psykiske, men almindelige menneskelige egenskaber.\n(Græsk). Psykokinese stammer fra ”psuche”, der betyder ”liv”, og ”kinesis”, der betyder ”bevægelse”. Psykokinese er evnen til at påvirke en genstand uden berøring – dvs. alene ved hjælp af psykiske kræfter. Det er derfor en almindelig betegnelse for tankens påvirkning af fysiske systemer uafhængig af kendte fysiske kanaler. Psykokinese er også kendt som telekinese, der også betyder fjernbevægelse. Begge begreber bruges inden for den metafysiske verden. Det er et eksempel på psykokinese, når man alene ved tankens kraft flytter genstande. Det kaldes desuden psykokinese, hvis man ændrer på ting ved tankens kraft, men det kaldes kun telekinese, hvis man flytter dem ved hjælp af tanken. Den mest avancerede form for psykokinese er levitation, som betyder, at man løfter sin egen krop fra gulvet. (Se også Telekinese).\n(Græsk). Psykometri stammer fra ”psuche”, der betyder ”psyche” (”liv”), og ”metri”, ”metron”, der betyder ”måling”. Psykometri er derfor måling ved hjælp af psyken. Inden for åndsvidenskaben kaldes psykometri også for ”genstandslæsning”. Psykometri var oprindeligt evnen til at ”læse” eller ”se” – ikke med de fysiske øjne, men med det indre syn (clairvoyance). I åndsvidenskaben bruges ordet om evnen til at kunne ”se” en genstands fortidige historie alene ved at berøre den. En psykometriker kan f.eks. ved at tage en personlig genstand i hånden ”aflæse” informationer om personen, der har båret den, og de begivenheder, der har udspillet sig i genstandens nærhed. Psykometri er desuden en videnskabsgren, der beskæftiger sig med generelle teoretiske og metodologiske principper ved hjælp af måling (kvantificering) af menneskets mentale egenskaber og tilstande. Det kan f.eks. være personens intelligensniveau, personlighedstræk, hukommelse m.v. I bred forstand er psykometri en betegnelse for psykologiske data, men snævert er et en betegnelse for psykologisk testning, som inden for psykologien er den mest udbredte metode til at ”måle psyken”.\n(Græsk). Psykometriker stammer fra ”psuche”, der betyder ”psyche” (”liv”), og ”metri”, ”metron”, der betyder ”måling”. En psykometriker er enten en betegnelse for en person, der udfører psykometri (genstandslæsning), eller en psykolog, der udfører psykologiske tests. En psykometriker, der udfører genstandslæsning, praktiserer en form for metafysisk afkodning af relevante informationer, der er ”programmeret” i genstanden af ejeren. Psykometrikeren aflæser genstandens energifelt, der rummer viden om dens historie. (Se også Psykometri).\n(Græsk/latin). Psykosyntese stammer fra det græske ”psuche”, der betyder ”psyche” (”liv”), og det oldgræske σύνθεσις, hvor ”σύν” betyder ”sammen”, og τίθημι, der betyder ”forene”, ”kombinere”, ”smelte sammen” (i en syntese). Psykosyntesen blev udviklet af den italienske psykiater Roberto Assagioli, og den er en del af den transpersonlige psykologi. Psykosyntesen er en af de få psykologier, der åbent erkender, at mennesket er en sjæl. Psykosyntesen er en helhedsorienteret psykologi, der betoner, at mennesket udover sine driftsmæssige instinkter også indeholder højere etiske, æstetiske og åndelige potentialer. Et af psykosyntesens mål er at lære mennesket at samle og koordinere både driftsmæssige og transpersonlige kvaliteter i en helstøbt personlighed. Mennesket er ofte splittet imellem forskellige indre drifter og impulser, og det står som regel viljesløst overfor de psykologiske kræfter. Psykosyntesen påstår, at ved at styrke kontakten til den sande identitet – sjælen – kan mennesket opnå en evne til at mestre sig selv. Sjælen er defineret som menneskets indre kerne, der består af ”ren bevidsthed og vilje”. Psykosyntesen er kendt for sine effektive teknikker til både at kontakte og forløse ubevidste komplekser og fortrængninger og højere intuitive og kreative potentialer. Først når mennesket har erkendt og integreret sine skyggesider, er der mulighed for, at de højere transpersonlige kvaliteter kan udfolde sig. Integreringen mellem de åndelige og personlige kvaliteter i menneskets psyke kaldes psykosyntese.\n(Egyptologi). Ptah er en egyptisk skabergud. Navnet Ptah blev senere til Peth’r, Patara og Patras, som blev til ”pater” (der betyder ”ophav”). Navnet på apostlen Peter stammer fra mysterierne. Jesus sagde: ”På denne klippe vil jeg bygge min kirke”. Universet er Guds tempel, og klippen eller ”petra” er klippetemplet eller den universelle visdom, som blev manifesteret af Ptah. Hierofanten eller ypperstepræsten bar titlen ”Heb-car”, som betyder ”fortolkeren” (af Ptahs visdom). Alle guder i det gamle Egypten indgik i triader (treenigheder). Triaden symboliserede de skabende kræfter, som bestod af: 1. aspekt: Atum – ”Universets bygherre”. 2. aspekt: Ptah – ”Universets arkitekt”. 3. aspekt: Khnum − ”Universets håndværksmester”. Skaberguden Ptah blev derfor betragtet som ”Universets arkitekt”. Det var Ptah, der skabte Universet form eller ”livets træ”. ”Livets træ” er arketypen for livets vision eller den guddommelige hensigt. Den egyptiske gudelære oplyser, at guder, gudinder og mennesker udgik fra Ptahs bevidsthed. Når mennesket skabte noget, var det derfor i virkeligheden bevidstheden hos ”Universets arkitekt”, der skabte ved at bruge menneskets intelligens. Det skal forstås sådan, at Universet er en tanke – Guds tankeform – og det enkelte menneskes tanker er dele af den universelle helhed. Det enkelte menneske er Guds redskab til at realisere livets vision eller den guddommelige hensigt. Hvis Universet er alt det, der er, og alt det der er, er udgået fra Guds bevidsthed, rummer Guds bevidsthed alt, hvad der kan erkendes. Derfor var Ptah ”den absolutte sandhed” om Universet og Gud iflg. de gamle egyptere. Ptah blev af ypperstepræsterne erklæret for ”den øverste bevidsthed”. Han blev afbildet med det fysiske legeme mumificeret. Det fysiske og stoflige var inaktivt og fikseret. Kun hovedet eller bevidstheden var levende og aktiv. Præsterne sagde, at Ptah var ”gudernes hjerte og tunge”. I det gamle Egypten var ordet ”hjerte” identisk med ”bevidsthed”. Men Ptah var også ”gudernes tunge”. Det var derfor ham, der udtalte ”Den Enes” (dvs. Atums) skabende ord. En egyptisk tekst siger: ”Det er hjertet, der er årsag til, at enhver virkning opstår. Det er tungen, som udtaler hjertets tanke – Ptah er gudernes store hjerte og tunge”. Atum symboliserede viljen og kraften bag Universet. Ptah omsatte Atums vilje til en tanke, og Ordet manifesterede den guddommelige tanke i en tankeform, som er Universet. Tanker er derfor en skabende kraft. Den samme idé går igen i de hellige skrifter. ”I begyndelsen var Ordet”, siger Bibelen. Oprindelig stod der – ”I begyndelsen var Logos”. Det græske ord logos betyder både ord og tanke. Først kom viljen eller impulsen til skabelse. Viljen blev manifesteret i form af en tanke. Ordets vibration skabte derefter stoffet og ordnede det efter tæthed på forskellige bevidsthedsniveauer eller eksistensplaner. I den egyptiske mysteriebog Tallenes Bog fortælles det, at Ptah var ”den, der lukkede op”. Det var derfor Ptah, som ”lukkede op” for skabelsen og dermed for cyklussen af liv, død og genfødsel. Fortidens egypter ville sige, at livet udgik fra Verdensægget (enheden) for at begynde sit dobbelte værk (skabelse af den duale verden).\nPtolemæ I Epiphanes\n(Egyptologi). Ptolemæ I Epiphanes (205-180 f.Kr.) generobrede 187-186 f.Kr. Theben, men kunne ikke opretholde magten i Asien, Palæstina og det ægæiske område.\nPtolemæ I Euergetes\n(Egyptologi). Ptolemæ I Euergetes (ca. 246-221 f.Kr.) og Ptolemæ IV Phi-lopator – som var Ptolemæ I Philadelphus’ søn og sønnesøn – fik begge diplomatisk og militær succes i Kyrenaika og Syrien, men 208 f.Kr. brød en opstand ud i Theben, og de mistede magten.\nPtolemæ I Philadelphus\n(Egyptologi). Ptolemæ I Philadelphus (ca. 282-246 f.Kr.) var søn af Ptolemæ I Soter. Han etablerede og organiserede et omfattende system til økonomisk administration. Han oprettede græske landbrugskolonier ved Faijum og introducerede den dynastiske kult. Mange af de mest berømte bygninger i Alexandria stammer fra hans regeringstid – f.eks. museet, biblioteket og fyrtårnet. Han genåbnede vandvejen mellem Nilen og Det Røde Hav. Iflg. nogle traditioner blev Det Gamle Testamente oversat til græsk i hans regeringstid.\nPtolemæ I Philopator\n(Egyptologi). Fra Ptolemæ I Philopator (ca. 180-145 f.Kr.) til Ptolemæ X Alexander I (ca. 88-80 f.Kr.) var Egypten splittet af magtkampe mellem brødre. Philometor kæmpede med sin broder Ptolemæ VIII Euergetes II (170-164 f.Kr. – herefter 164-163 f.Kr.). Ptolemæ VIII Euergetes II myrdede sin nevø Ptolemæ VII Neos Philopator (ca. 145-144 f.Kr.). Hans to sønner Ptolemæ IX Soter II og Ptolemæ X Alexander I deltog i gensidige terrorhandlinger. Deres to efterfølgere, Ptolemæ X Alexander II (ca. 88-80 f.Kr.) og Ptolemæ XII Neos Dionysos (Auletes) blev konfronteret med flere oprør fra Alexandrias borgere – ofte med tragiske følger. Ptolemæ XIII (ca. 51-47 f.Kr.) og Ptolemæ XIV (ca. 47-44 f.Kr.) – brødre og ægtemænd til den kendte Cleopatra VII – blev ofre for henholdsvis Julius Cæsar og deres søster. Ptolemæ XV Cæsarion – søn af Julius Cæsar og Cleopatra – blev myrdet af Octavian 30 f.Kr.\nPtolemæ I Soter\n(Egyptologi). Ptolemæ I Soter (ca. 304-282 f.Kr.) reorganiserede landets administration, introducerede Serapis-kulten og grundlagde ”Ptolemais” i Øvre-Egypten.\n(Egyptologi). Mellem 304 f.Kr. – året for tiltrædelsen af Ptolemæ I – og 30 f.Kr. – året for Romerrigets erobring af Egypten – bar 15 konger, som sad på Egyptens trone eller gjorde krav på den, navnet Ptolemæ. Mange af kongerne var dygtige organisatorer, som tvang Egypten ind under en ny skattemæssig og økonomisk struktur, og de gjorde Alexandria til det østlige middelhavsområdes handels-, uddannelses- og forskningscenter. I en periode på næsten tre århundreder blev mange egyptiske sanktuarier enten rekonstrueret, udvidet eller grundlagt – eksempelvis Edfu-templet, Philae-templet, Esna-templet, Kom Ombo-templet og Dendara-templet, som alle er bevaret. Egypten led imidlertid under de fremmede konger, og der var to oprørsforsøg i den thebanske region 208-186 f.Kr. og 88-86 f.Kr.\n(Sanskrit). Puja stammer fra dravidiske sprog. De dravidiske sprog er en sprogfamilie med omkring 26 sprog, som hovedsageligt tales i det sydlige Indien og på Sri Lanka. Forskerne har foreslået to mulige tamilske rødder til Puja – ”Poosai”, der betyder "at gøre noget", og ”Poochei”, der betyder ”at gøre med blomster”. Fra sanskrit oversættes Puja ofte med ord som ”ærbødighed”, ”ære” eller ”tilbedelse”. For hinduer betyder Puja tilbedelse og ofring til guden, og Puja indgår i enhver tempelhandling. Ritualet udføres også af buddhister og sikher. I hinduismen udføres Puja ved en række lejligheder, på forskellige tidspunkter af dagen og på forskellige tidspunkter – f.eks. den daglige Puja i hjemmet, Puja ved tempelceremonierne og Puja ved store festivaler. Puja udføres i mange varianter og ved mange lejligheder som f.eks. Durga Puja og Lakshmi Puja. Durga Puja betyder ”tilbedelse af Durga”, som også kaldes Durgotsava. Durga Puja festivalen markerer gudinden Durgas sejr over den onde bøffeldæmon Mahishasura. Durga Puja-festivalen handler derfor om det godes sejr over det onde. Lakshmi Puja er et hinduistisk ritual, der udføres under Diwali-festivalen, som er et lysritual. Iflg. traditionen anbringer deltagerne små olielamper udenfor deres hjem under festivalen i håb om, at Lakshmi vil velsigne dem. Gudinden Lakshmi tilbedes ofte af mennesker, der ønsker at erhverve eller bevare rigdom. Man mener, at Lakshmi (dvs. rigdom) kun går til åndligt rene hjem med hårdtarbejdende mennesker. Lakshmi besøger aldrig steder, der er urene, eller hvor familiemedlemmerne er dovne. I Vaishnava-filosofien betragtes Lakshmi som ”Iswarigm sarva bhootanam” – dvs. en højtstående åndelig skikkelse, og ikke kun som gudinde for rigdom. Et andet eksempel er Guru Puja, som er et ritual, hvor man ofrer til sin åndelige mester (guru) og beder om inspiration. Åndelige løfter og forpligtelser, som måske ikke er ført ud i livet, reetableres. I ritualet forener man tankesindet med den åndelige mesters eller guruens ophøjede tankesind, som er en kilde og livskraft, der oplyser den åndelige vej. Mennesker under åndelig udvikling har brug for positiv energi, hvis det åndelige potentiale skal vokse og blive fuldkomment. Det er baggrunden for Guru Puja-ritualet. Puja er inspireret af tanken om at gøre et offer eller give en gave til en guddom eller åndelig person og modtage deres velsignelse til gengæld. (Se også Durga og Lakshmi).\n(Sanskrit). Pundalik eller Pundarik er en central skikkelse i legenderne om den hinduistiske gud Vithoba. Generelt betragtet er Vithoba identisk med Vaishnava-guddommene, der er bedre kendt som guderne Vishnu og Krishna. Pundalik har fået æren for at have bragt Vithoba til Pandharpur, hvor Vithobas vigtige helligdom befinder sig den dag i dag. Man mener også, at Pundalik er den historiske grundlægger af Varkari-sekten, hvor Vithoba er den centrale guddom.\n(Egyptologi). Sydøst for Egypten – i området ved Eritrea og Somalia – lå det mystiske land Punt. Egypterne havde kendt Punt siden 5. dynasti, og tekster i de ptolemæiske og romanske templer fortæller om det fjerne land, der bl.a. producerede velduftende røgelse. Men de primære informationer om Punt stammer fra Mellemste Rige og Ny Rige, hvor der fortælles om flere ekspeditioner til Punt. Eventyreren Henu opdagede en ny rute gennem den østlige ørken til havet, og dronning Hatshepsut sendte sin berømte ekspedition til Punt – en bedrift, der er beskrevet i detaljer på tempelvæggen i en af kolonnaderne i hendes gravtempel i Deir el-Bahari (Vestbredden ved Luxor). Reliefferne viser, at Punts indbyggere boede ved en flod, og deres hytter var bygget på pæle. Landet producerede ibenholt, elfenben, guld, viraktræ, terpentintræ, kvæg og andre dyr eksempelvis aber. Handler foregik som byttehandler og tilsyneladende med gensidig respekt.\n(Sanskrit). Puraka betyder ”indånding”. Når man praktiserer Puraka, skal indåndingen begynde langsomt og kontrolleret. Under indåndingen skal man lytte til åndedrættets lyd. Den skal jævn og harmonisk, for luften skal indåndes i samme tempo under hele indåndingen. Når man tager en dyb indånding, skal man stoppe, når brystet begynder at stramme. Nogle gange skal indåndingen stoppes kort på indåndingens yderste grænse pga. spændinger eller for stort pres. Det skal man være opmærksom på, når man forsøger at indånde den største mængde luft, og samtidig forsøger at afbalancere presset på krop og sind. Man skal aldrig være for kraftfuld, når man praktiserer dybe vejrtrækninger.\n(Sanskrit). Puranaer, der betyder ”de ældgamle”, er de gamle hinduistiske vediske hellige skrifter, der i mytologiske allegorier og symboler bl.a. indeholder hele kosmologien. Iflg. åndsvidenskaben er de ældste Puranaer oversættelser til sanskrit fra atlantiske skrifter. Puranaerne indeholder primært beskrivelser af Universets historie fra skabelse til opløsning – ofte præsenteret som symbolske slægtshistorier med guder, gudinder, halvguder, konger, helte og vismænd, som udgør den hinduistiske kosmologi og filosofi. Puranaerne er blevet grupperet i overensstemmelse med de tre gunaer eller kvaliteter – Sattva, Rajas og Tamas – eller i forhold til de tre aspekter i den guddommelige Trimurti – Vaishnava, Brahma og Shaiva. Puranaerne lægger normalt vægt på en bestemt guddom, som forklares med en overflod af religiøse og filosofiske begreber. Som regel er Puranaerne skrevet i form af historier, der fortælles af én person til en anden. De findes i folkelige oversættelser, og de formidles af braminerne, der læser dem op for tilhørerne. Det sker som regel i Katha-sessioner, hvor en omrejsende bramin opholder sig i et tempel i et par uger, og oplæser og forklarer dele af Puranaerne, som regel ud fra et Bhakti-perspektiv. Vyasa, forfatteren til Mahabharata, betragtes traditionelt som den, der har samlet Puranaerne. De tidligste skriftlige versioner stammer sandsynligvis fra Gupta-imperiet (3.-5. årh. e.Kr.), og meget materiale er dateret via historiske referencer og andre forbindelser til perioden og de efterfølgende århundreder. Teksterne blev muligvis nedskrevet over hele Indien. Dateringen for de skrevne tekster er ikke identisk med Puranernes oprindelse. Før de blev nedskrevet, eksisterede de i mundtlig form, og desuden blev de gradvis modificeret langt ind i det 16. årh. En tidlig henvisning findes i Chandogya Upanishad – ca. 500 f.Kr. Brhadaranyaka Upanishad refererer til Puranaerne som ”den femte Veda” – ”Itihasapuranam Pancamam Vedanaṃ” – og det afspejler den meget tidlige religiøse betydning af myterne – sandsynligvis i rent mundtlig form. Den mest berømte form for Itihasapuranam er Mahabharata. (Se også Bhakti, Guna, Mahabharata, Shaivisme og Vaishnava).\n(Latin). Puritanisme stammer fra ”puritas”, der betyder ”renhed”. Puritanisme er puritanernes lære, som er kendetegnet ved nøjsom og ren livsførelse. I 1500-tallet dannedes en engelsk sekt af protestanter, som praktiserede renhed i troen og gudstjenesternes renselsesceremonier. De ønskede yderligere reformer og oven i købet løsrivelse fra den etablerede kirke under reformationen. Men puritanerne brugte ikke begrebet ”puritaner” om sig selv. Det var et skældsord, som først dukkede op i 1560’erne. Puritanerne kaldte sig selv ”de gudelige”. Ordet ”puritaner” blev dermed snarere en beskrivelse af en speciel form for religiøs overbevisning end en speciel form for kirke.\n(Sanskrit). Purusha betyder ”ånd”, der er en modsætning til Prakriti, som betyder ”stof”. Purusha er ren universel ånd eller absolut bevidsthed. Samkhya-filosofien og den klassiske yoga baseret på Yoga Sutras er derfor dualistiske filosofier. Purusha er sjælen, ånden eller ren bevidsthed, og den eneste kilde til bevidsthed. Purusha er den maskuline pluspol. Prakriti er det, der er skabt. Det er naturen i alle sine aspekter. Prakriti er den feminine minuspol. Iflg. Samkhya-filosofien findes der ikke en enkelt Purusha, som befinder sig hierarkisk over andre – eller sagt på en anden måde – der er der ingen dukkefører, der trækker i strengene til marionetdukkerne. Purusha er ren bevidsthed, og derfor er Prakriti i sagens natur bevidstløs. Prakriti er alt det, der er under forandring. Men Prakriti er ikke kun de fysiske aspekter af det univers, mennesket kan sanse. Prakriti er selve menneskets sanser. Prakriti er tanker, hukommelse, følelser, begær og endda menneskets intelligens. Prakriti er alt det, der ikke er bevidst. Bevidsthed er udelukkende Purusha. Purusha sammenlignes ofte med Solen, mens Prakriti sammenlignes med en blomst, der er tiltrukket af Solens lys og varme. Purusha er ren og fjern og hinsides både subjekt og objekt. Man kan ikke forstå Purusha, for det ville gøre Purusha til et objekt. Purusha kan heller ikke vide eller forstå, for det ville gøre Purusha til et subjekt. Purusha ER. Men på grund af tilstedeværelsen af Prakriti, bliver Purusha tiltrukket, på samme måde som pluspolen og minuspolen på en magnet tiltrækker hinanden. Tiltrækningen medfører, at Purusha bliver indfanget af Prakriti. Gradvis bliver Purusha mere og mere viklet ind i Prakriti. Til sidst glemmer Purusha, at Purusha og Prakriti engang var adskilt, og Purusha holder op med at kæmpe for at genvinde sin frihed. Det uheldige ægteskab burde aldrig være sket. Det eneste, der kan ændre situationen, er en hurtig og effektiv skilsmisse. Skilsmissen kan gennemføres ved at praktisere yoga og meditation. Samkhya-filosofien og klassisk yoga handler derfor ikke om forening. Yoga Sutra handler om at få gennemført en skilsmisse så hurtigt som muligt. Purusha er let at forstå, for alle har tilsyneladende en instinktiv eller intuitiv forståelse af begrebet sjæl eller bevidsthed, selv om man ikke er i stand til at beskrive Purusha nøjagtig. Prakriti er derimod mere fremmed. (Se også Parabrahman og Prakriti).\n(Sanskrit). Purusha Sukta er en af de mest almindeligt anvendte vediske hymner på sanskrit. Den reciteres i næsten alle vediske ritualer og ceremonier. Den bruges ofte i forbindelse med tilbedelsen af Vishnu eller Narayana i templerne. Den anvendes ved ildceremonier og i forbindelse med personlige meditationer. Purusha Sukta er en vigtig del af Rig-Veda. Mudgalopanishad giver en glimrende oversigt over hele Purusha Sukta. Indholdet af Sukta er også afspejlet og uddybet i Bhagavata Purana og i Mahabharata. Den mest almindeligt anvendte del af Sukta indeholder 24 mantraer eller vers. De første 18 mantraer kaldes Purvanarayana, og resten Uttaranarayana. Nogle gange har man tilføjet 6 mantraer, og tilføjelsen kaldes Vaishnavanuvaka. Versene er taget fra en anden velkendt hymne, der kaldes Vishnusukta, som er en del af Rig-Vedas Samhita. Selv om mantraer i Uttaranarayana og Vaishnavanuvaka ikke umiddelbart har nogen sammenhæng med de 16 mantraer i Rig-Veda Samhita har traditionen på en eller anden måde bandet dem sammen. Purusha Sukta er en tekst, der er temmelig vanskelig at forklare på en måde, der forstås i nutiden. Det skyldes først og fremmest det arkaiske sprog, som ikke altid egner sig til fortolkninger, der er baseret på klassisk sanskrit, for mange af ordene kan fortolkes på mange forskellige måder – både bogstaveligt og symbolsk. Alligevel rummer Purusha Sukta essensen af Vedanta-filosofien, den vediske tradition, Bhagavad-Gita og Bhagavata Purana. Den indeholder principperne for Upasana (meditation), Jnana (viden), Bhakti (hengivenhed), Dharma og Karma (ritualer og pligter). Derfor er Purusha Sukta højt respekteret og lige så flittigt brugt i nutiden som for tusinder af år siden.\n(Sanskrit). Purushartha vil sige ”det, der søges af mennesket”, ”menneskets formål”, ”livsmål” eller ”bestemmelse”. Purushartha er derfor formålet med bevidstheden og med menneskets eksistens. Ved at opfylde Purushartha, opnår mennesket både fuldkommenhed og hjælper med at opretholde og udvikle menneskeheden. Purushartha består af fire grundlæggende behov eller længsler: Dharma, Artha, Kama og Moksha. Dharma er retfærdighed – religiøs, social, moralsk og åndelig. Artha er velstand – både materiel, økonomisk og søgen efter åndelige værdier. Kama er opfyldelse af begær – kærlighed, følelsesmæssigt og seksuelt. Dharma skal danne grundlaget for Artha og Kama. Både Artha og Kama repræsenterer, hvordan et retfærdigt menneske skal bidrage til samfundet og menneskeheden i almindelighed. Moksha er åndelig frigørelse, afkald på alle bindinger og fuldkommen upersonlighed.\n(Sanskrit). Putra betyder ”søn” – f.eks. Manasaputra, som er ”tankens sønner”. Menneskets reinkarnerende sjæl – Brahmaputra – er Brahmas eller guds søn. (Se også Manasaputra).\n(Sanskrit). Putrakameshti er en speciel Yajna, der praktiseres i hinduismen for at få et barn. Putrakameshti er en Kaamya-karma. I Ramayana kan man læse, at på anbefaling af den vise Vashishta udførte kong Dasharatha af Ayodhya ritualet Putrakameshti Yajna under overvågning af Rishishringa Muni, der var ekspert i Yajur-veda, og som var i besiddelse af retningslinjerne for invokationen. Efter et succesfuldt ritual gav ildens herre Agnidev en skål med søde sager til kongen af Ayodhya. Den blev givet videre til kongens tre dronninger med henblik på offentliggørelse af budskabet om kongens sønner – Sri Rama, Lakshmana, Bharatha og Shatrughna. (Se også Ramayana og Yajna).\n(Egyptologi). Pygmæer nævnes første gang i 6. dynasti (ca. 2370 f.Kr.). Den rejsende Herkhuf tog en pygmæ med sig tilbage fra en ekspedition – en bedrift, der var udført et århundrede tidligere under kong Isesi. I de egyptiske optegnelser kaldes pygmæen for ”deneg”, som man har associeret med det abessinske ord ”dværg”. Pygmæens ankomst til Egypten vakte opsigt, for den er bekræftet af den unge kong Pepi II, som skrev til Herkhuf: ”Kom omgående med båd til paladset og medbring pygmæen, som du har medbragt fra verdens ende, i live sund og rask, sådan at han kan udføre en dans for guden og underholde din herre. Og når han går om bord, sørg da for, at trofaste mænd vogter hans kahyt, og foretag inspektion ti gange i løbet af natten, for majestæten har større ønske om at se pygmæen end alle skatte fra Sinai og Røgelseslandet”. I Gamle Rige var pygmæer blot dansere, som hyldede solguden med deres akrobatiske spring.\n(Egyptologi). Foran egyptiske templer byggede de gamle egyptere pyloner. Ordet ”pylon” er græsk og betyder ”port”. Når Homér i Iliaden kalder Theben for ”byen med de 100 porte”, hentyder det sandsynligvis til de mange pyloner i de mange templer både på Øst- og Vestbredden. Tempelpylonen bestod af to symmetriske konstruktioner, som flankerede den indgang, der gav adgang til den åbne tempelgård eller peristylhal bag pylonen. Pylonerne rejste sig højt over tagene på tempelrummene og − hallerne i de indre tempelafsnit. De skjulte de indre tempelafsnit for mennesker, der befandt sig uden for templet. Pylonens facade var udsmykket med farvede vimpler, der hang ned fra lange træflagstænger, der var forsænket i nicher i muren. Det meste af konstruktionen var massiv, med desuden var der flere rum og en trappeopgang, der førte helt op til pylonens tag. De største pyloner havde flere etager med adskillige rum, og formålet med rummene er ukendt, men sandsynligvis har tempelvagterne opholdt sig her. De to pylontårne symboliserede de to horisonter, som Solen bevægede sig imellem fra solopgang til solnedgang – fra øst til vest, og det var også tårnenes orientering. Samme symbolik ser man i forbindelse med broen, der forbandt de to pylontårne, for her viste faraoen sig ved bestemte lejligheder, og hans liv var netop et symbol på Solens rejse eller livets cyklus fra fødsel (solopgang) til død (solnedgang). Sædvanligvis har et tempel kun en enkelt pylon, der består af to pylontårne, men nogle thebanske templer har flere (foran hvert tempelafsnit). Karnak-templet har eksempelvis ti pyloner.\n(Græsk). Pyromanti stammer fra ”pyr” eller ”pyro”, der betyder ”ild”, og ”manti”, der er afledt af ”manteia”, som betyder ”spådom”. Pyromanti er betegnelsen for spådom med offerild. Det er en særpræget spådomskunst, der er baseret på størrelsen af ildens flammer. Store flammer tolkes som positive, hvorimod små flammer repræsenterer negative tendenser.\n(Græsk). Den mest berømte af alle mystiske filosoffer blev født på øen Samos omkring 586 f.Kr. Han rejste over hele den dengang kendte verden og studerede den hemmelige videnskab i Egypten, Kaldæa og Indien, hvor han også er kendt under navnet Yavanacharya (den ioniske lærer). Efter sin hjemkomst grundlagde han en skole i Krotona i Italien, der hurtigt blev berømt i alle civiliserede lande. Han underviste bl.a. i reinkarnation og det heliocentriske system, og han var en af de største matematikere, der har levet. Et eksempel er ”den pythagoræiske læresætning”. Det var ham, der dannede ordet filosof eller philosof af ”philein” – ”at elske”, og ”sophia”, der betyder ”visdom”, altså ”et menneske, der elsker visdommen”. Særlig kendt er hans talsystem, hvor han ud fra tallene forklarede verdens skabelse.


Posted on 14/04/2015 20/05/2020 Author Anders Lange Kommentarer lukket til Webhoteller for uøvede\nSom privatperson, der gerne vil have sit eget website eller webshop, kan det være svært at finde rundt i de mange hjemmesider af udbydere. For hvis man intet ved om webhosting, hvordan ved man så, hvad der er bedst til prisen? Eller hvilken løsning der passer bedst til netop mine behov? Derfor har jeg besluttet, at lave en kort guide, eller overblik over; hvad webhoteller er, hvilke udbydere der findes, og hvordan dette fungerer.\nEt webhotel er en plads på en server, på internettet. Her kan du have din hjemmeside eller din webshop liggende, så den er tilgængelig for andre internetbrugere. Når man skal oprette sin egen hjemmeside eller webshop, og man har fundet en udbyder af webhotel der passer til ens behov, støder man hurtigt på nogle begreber, som man må kende til.\nDet første begreb jeg vil forklare er domæne. For at have et website på internettet må man have et domænenavn. Et domænenavn er en www.indsætnavnher.dk adresse. Disse domæner er et abonnement, og det betyder at man har rettighederne til domænenavnet, så længe man ønsker det. Disse domæner koster oftest fra 35-100 kr., og dette dækker første års leje.\nPlads er et andet begreb indenfor webhotellers verden, som man skal kende til. Et websites plads måles i megabyte, og pladsen bestemmer hvor meget indhold, din hjemmeside kan have. 150 megabyte er som regel nok for de fleste hjemmeside-ejere\nUdbydere og rabatkoder\nDer findes overvældende mange udbydere af webhoteller, og det kræver blot en google søgning at finde frem til de største og mest udbredte. En af de store udbydere der er værd at nævne, er UnoEuro, som tilbyder et webhotel til 8 kr. pr. måned. Her kan man oven i købet få en rabatkode, så de første 3 måneder er gratis.\nHer følger en liste over udbydere og priser;\nI den billige kategori findes der udbydere som UnoEuro (med rabatkode), Surftown, Meebox, Cliche og One.Com. Dette betyder ikke, at udbyderne er uprofessionelle. Det betyder blot, at disse udbydere har abonnementer, der passer til almindelige menneskers behov.\nMen disse udbydere har også løsninger der passer til den mere professionelle bruger, med større behov for plads og muligheder.\nDet første du skal gøre, som kommende bruger, er at finde ud af hvad dine behov er. Altså, hvilken platform skal din hjemmeside have? Hvor meget plads har du behov for? Og er det en permanent hjemmeside, eller er der måske et tidsbegrænset behov? Når du har besvaret disse spørgsmål burde det være relativt nemt, at vælge hvilken udbyder, du synes opfylder dine behov.\nSkal du for eksempel oprette en hjemmeside, med basisbehov for plads, og med en tidsbegrænsning på 1 år, så kan det bedst betale sig at finde en billig løsning, eksempelvis med en rabatkode fra UnoEuro. I sidste ende er det op til dig, som forbruger, at vurdere hvad der passer dig bedst.\nOg så er det bare at gå i gang med, at lave din egen hjemmeside!


Køb Stoftryk fra de bedste danske webshops – Klik her – Vibeke Amdisen\nHjemKøb Stoftryk fra de bedste danske webshops – Klik her\nKøb Stoftryk fra de bedste danske webshops – Klik her\nRito.dk er pt. imellem de mest benyttede e-handler med kreative produkter. Virksomhedens sortiment omfatter i omegn af 15000 produkter fra diverse mærker. Firmaets Trustpilot-bedømmelse på 9,8 af 10 indikerer utrolig kundeloyalitet. Scoren er baseret på 4008 vurderinger, hvoraf 3827 af disse er 5-stjernede. På Facebook er 35104 brugere tilhængere af Rito.dk, og herpå har virksomheden modtaget 597 bedømmelser med en middel rating på 4,8 ud af 5, som ligeså er vældig godt.\nHobbyshoppen.dk er i dag en af de mest populære webshops med kreative produkter. Deres sortiment indeholder opimod 250 varer fra flere brands. Firmaets Trustpilot-evaluering på 8,9 af 10 vidner om stor tilfredshed hos kunderne. Ratingen er baseret på 70 vurderinger, hvoraf 63 af dem er 5-stjernede. På Facebook er 5224 personer tilhængere af Hobbyshoppen.dk, og herpå har firmaet modtaget 86 ratings med en middel bedømmelse på 4,5 ud af 5, hvilket ligeledes er ualmindeligt godt.\nSymaskineTorvet.dk er i dag imellem de førende e-handler med kreative produkter. Virksomhedens udvalg indeholder mere end 800 varer fra flere brands. Butikkens Trustpilot-bedømmelse på 9,8 ud af 10 tilkendegiver stor kundetilfredshed. Bedømmelsen er baseret på 1353 evalueringer, hvoraf 1255 af disse giver topkarakter. På Facebook er 4398 mennesker tilhængere af SymaskineTorvet.dk, og herpå har virksomheden modtaget 42 ratings med en gennemsnitlig score på 4,9 af 5, hvilket lige så vel er vældig beundringsværdig.\nCCHobby.dk er i dag en af de største online butikker der sælger kreative produkter. Forretningens udvalg består af mere end 10000 produkter fra flere producenter. Virksomhedens Trustpilot-bedømmelse på 7,3 ud af 10 markerer en høj grad af tilfredshed hos kunderne. Scoren er baseret på 599 vurderinger, hvoraf 383 af dem er 5-stjernede. På Facebook er 28853 personer tilhængere af CCHobby.dk, og herpå har netbutikken modtaget 159 anmeldelser med en middel score på 4,6 ud af 5, hvilket også er temmelig godt.\nHobbii.dk er aktuelt en af de bedste e-butikker inden for kreative produkter. Virksomhedens sortiment spænder over over 9000 produkter fra en række brands. Netshoppens Trustpilot-bedømmelse på 9,8 af 10 demonstrerer stærk kundeloyalitet. Ratingen er baseret på 1952 evalueringer, hvoraf 1815 af disse er 5-stjernede. På Facebook er 65783 mennesker tilhængere af Hobbii.dk, og herpå har forhandleren modtaget 1042 anmeldelser med en gennemsnitlig score på 4,8 af 5, som også er ultra beundringsværdig.\nMange online firmaer tildeler til alt held flere leveringsmodeller. Et hit er for nærværende at afsende til en pakkeshop, som giver dig fleksibiliteten til at hente pakken når du har mulighed for det. Metoden er jo rigtig hensigtsmæssig, samt desuden tilmed den prisbilligste leveringsform.\nDu burde endvidere udse dig at få varerne sendt til dit hus eller ud på dit arbejde. Fragtløsningen er til tider en smule mindre prisbillig, men tillige rigtig uproblematisk. Den mest letkøbte leveringsmulighed af stoftryk kan ikke modsiges at være at du selv henter pakken, men den løsning kræver at du er med kort afstand til stoftryk e-forretningens arbejdslager.\nFragtperioden er selvfølgelig yderst afgørende ifald du har behov for dine nye varer nu og her, og med det formål er det faktisk væsentligt at du checker det anslåede leveringstidspunkt på det vedkommende produkt.\nEn masse stoftryk online outlets præsterer levering på næstkommende hverdag på en række varenumre, men som trods alt er regnet ud fra at bestillingen indsendes forud for et nøjagtigt tidspunkt, således at de har udsigt til at kunne nå at få stoftryk klargjort forud for at pakkepersonalet holder fyraften.\nEnkelte e-forhandlere frembyder levering uden betaling, men typisk kun såfremt du shopper for en konkret pris. Derudover bør du overveje den mest betalelige fragtmulighed, der ofte – om du opholder sig nær Viborg, Hobro eller Ringkøbing – vil blive at få fragtfirmaet til at levere din bestilling til et afhentningssted.\nDet er i dag ret ligetil for alle at sammenligne priser på stoftryk i blandt diverse online firmaer, og med det motiv har en hel del internet virksomheder set sig tvunget til at tvinge prisniveauet på en række af deres varer – til piger og drenge, og yderligere også til herrer og damer – kolossalt, og endda nogle gange garantere gratis levering.\nDerfor kan det til hver en tid vise sig lønsomt at inspicere flere internet forretninger efter stoftryk rabat forinden du gennemfører din handel, sådan at man er sikker på at opnå den prisbilligste pris.\nDu bør imidlertid ikke overse, at i tilfælde af at en butik på nettet frembyder stoftryk til en udsalgspris som virker himmelråbende tiltalende, så burde det ofte være en indikator for en fup internet virksomhed. Bestillinger med betalingskort er dog dækket ind under en regel, der dækker dig overfor uægte shops på nettet.\nGenerelt foreslår vi betalinger med kort eller MobilePay. Som en anden løsning bør du udnytte en afbetalingsordning fra fx ViaBill, hvis du agter at finansiere betalingen over tid.\nFør folk shopper stoftryk på en internet forhandler behøver de i og for sig få overblik over webshoppens vilkår, det er dog oftest et omfattende projekt.\nEn anden mulighed kunne være at undersøge hvorvidt webshoppen er e-mærke tilsluttet, fordi det skulle være en tryghed om at netshoppen adlyder gældende dansk lovgivning, udover at e-shoppen fra tid til anden monitoreres af jurister der forstår de gældende regulativer. Derudover giver det dig anledning til støtte, for så vidt du udsættes for problemer med dit køb.\nDertil støtter vi at du er på vagt for de primære vilkår der kan håndhæves i forbindelse med købet, for eksempel den returneringsret på stoftryk internet forretningen har. I relation til det er det tillige afgørende, at man når som helst beholder ens faktura, så man til enhver tid vil kunne dokumentere sin shopping, uafhængig om man skal shoppe til en kvinde eller mand.\nTrustpilot fremskaffer evigt anstændige chancer for at inspicere en længere række andre brugeres observationer og af den grund kan det anbefales, at du efterforsker internet webshoppens stoftryk anmeldelser forud for at du placerer din ordre.\nFacebook frembringer for øvrigt sådan set passelige løsninger til at få en idé om online shoppens pålidelighed. Desuden ses nogle online varehuse i Danmark hvor det er muligt at registrere en bedømmelse af deres køb, hvilket tillige må anvendes til vurdering af tidligere kunders oplevelser.\nHjemmesiden er finansieret af annoncer. Vi hjælper flere internet virksomheder når vi fremviser butikkernes varer, og indhenter honorar ifald de besøgende vi sender videre udfører en ordre.\nAnvisninger omkring stoftryk og internet shops vedligeholdes tit, men vi påtager os intet ansvar for ændringer der potentielt er realiseret siden vi nyligst opdaterede de anvendte data.


Læsning 16 min Visninger 128\nVælg nu uanset hvilket land du kan lide\nBedste lotterier i verden\nDa dette er en international lotteritjeneste, du kan vælge fra et stort udvalg af internationale lotterier fra en række forskellige lande og regioner i verden, der tilbydes af RedFoxLotto. At spille internationale lotterier online gennem RedFoxLotto er ikke lige så god som at være i alle disse forskellige lande, det er endnu bedre. Hvis du jettede overalt i verden til disse forskellige lande, at, selvfølgelig, ville medføre et latterligt beløb. Måske efter at du har vundet en stor jackpot, kan du gøre det, men hvorfor vil du gerne?Selv at købe en billet til det store lotteri i dit eget land indebærer at gå ud i butikken og købe den. Med RedFoxLotto dog, du behøver ikke engang at træde ud af døren, og den eneste gang du bliver nødt til at gøre det, er hvis du vinder jackpotten, hvor du ofte bliver nødt til at rejse til det land, hvor du vandt jackpotten for at indsamle den personligt. Med alle disse millioner vil du dog tage på denne rejse, det vil være en ekstrem glæde. Klik her for at besøge RedFoxLotto og få det sjove i gang lige nu!\nPlayHugeLottos.com huser de mest lukrative lotterispil i lotteribranchen. Spil som Euromillions, USAs Powerball og Mega Millions, UK National Lotto, og mange andre.\nFor dem der stadig stiller spørgsmålet, ”Kan du spille lotteri online?”Svaret er rungende, JA. At købe lotteri online bliver hurtigt det foretrukne alternativ til at købe fysiske lottobilletter i håndkøb.\nMillioner af lotterispillere fra hele verden spiller internationale lotterier og køber lottobilletter online og fra deres eget hjem eller kontor. Hvorfor? På grund af de mange fordele ved at købe online frem for at købe lotteri billetter i håndkøb.\nImidlertid, de fleste spillere, der køber lotteri online, er nye i processen med, for eksempel, lovligt at købe en USA Powerball-billet online. Hvis dette er dig, kan du have nogle legitime bekymringer.\nDet betyder virkelig ikke noget, hvor i verden du køber dine lodsedler fra, så længe du køber dem fra den legitime agent.\nTilføjelse af penge til din online spillekonto ved hjælp af dit kreditkort, e-tegnebøger, eller øjeblikkelige betalingstjenester\nSpanien - El Gordo lotteri\nEl Gordo lover en start jackpot på € 5 millioner og nyder hyppige overførsler, hvilket fører til imponerende jackpots såsom € 33.024.545 præmiepuljen på 2011.\nDet østrigske lotterietoto-selskab grundlagde østrigske lotteri, eller østrigske lotterier, i 1986.\nDe velkendte og imponerende odds for at vinde en præmie i den australske Saturday Lotto er en af grundene til, at mange spillere elsker dette Aussie-lotteri, hvilket gør 1:31 spillere en vinder.\nEt af de mest populære - og ældste - lotterier i Europa er det spanske La Primitiva.\nLOTTO 6aus49 er det førende lotteri i Tyskland og en favorit blandt lottospillere over hele Europa og verden\nSuperEnalotto er et italiensk lotteri, der er mest kendt for sine enorme jackpots, der er garanteret mindst 2 millioner euro og kan vokse over 100 millioner euro.\nTilbyder nogle af de største jackpots, der nogensinde er set, især via sine meget roste Super Draws, der udgør 200 millioner euro,\nEurojackpot tilbyder præmier til en værdi af op til € 90 millioner hver fredag aften


OS X – Overblik – Apple (DK)\nDu vil elske hvert et klik.\nOS X har en stor del af æren for, at så mange mennesker holder så meget af deres Mac. På rigtig mange måder er det dét, der gør en Mac til en Mac. OS X El Capitan har fået sit navn efter en kendt klippeformation i Yosemite National Park i Californien, og systemet bygger videre på de banebrydende funktioner og det smukke design, der blev introduceret med OS X Yosemite. Oplevelsen og ydeevnen er blevet forbedret på mange små måder, som ender med at gøre en stor forskel. Og det er gratis at opgradere, så du nemt kan få glæde af det hele.\nSig hej til Siri. Og alle de andre nye Mac-funktioner.\nHvad er nyt i OS X El Capitan?\nOS X El Capitan kommer med en masse forbedringer til din Mac. Nye måder at administrere flere vinduer og områder på, forbedringer af vigtige apps som Fotos, Safari, Mail og Kort, en helt ny Noter-app til dine tanker, billeder, kort, links m.m. og en bedre ydeevne på tværs af hele systemet, der gør det hurtigere og bedre for dig at spille spil, åbne programmer og tilgå dine mails.\nAlle de ting, du kan på en Mac, er mulige på grund af styresystemet OS X. Det er simpelt at gøre helt ualmindelige ting – og sjovere at gøre alt det helt almindelige. Og systemet er special udviklet til at udnytte alt det, som din Mac kan. Hvis du også har en iPhone, vil en Mac føles dejlig velkendt, og den vil arbejde sammen med din iPhone på en måde, som ingen andre computere kan.\nLæs mere om OS X\nNoget af det bedste ved en Mac er, at den automatisk kommer med en masse nyttige og smukt designede programmer. Med programmerne i OS X El Capitan får du nye og bedre muligheder for at gøre alle de ting, du gør mest – som f.eks. at være online, administrere dine mails, tage noter og redigere dine billeder.\nSådan opgraderer du til OS X El Capitan.\nOpgrader til OS X El Capitan, og få nye funktioner, højere ydeevne og forbedret sikkerhed. Det er nemt og gratis. Læs mere om opgradering\nSwift 2. Nu kan alle bygge fantastiske programmer og apps.\nSwift er et innovativt programmeringssprog med moderne funktioner, der giver sikre, lynhurtige programmer og apps til OS X, iOS og watchOS. Udviklere har taget imod det med begejstring, og det betyder flere og bedre programmer og apps til dig – uanset hvilken Apple-enhed du bruger.\nSe kravene til opgradering til OS X El Capitan.


lektørkorps | Marianne Hesselholts Blog\nUdgivet den februar 21, 2017 af marianne\nVelkommen til min blog, der er en blanding af mangt og meget. Du kan orientere dig om indholdet på emnelisten ude til højre. Her kan du klikke dig ind på det emne, der måske kunne have din interesse. Jeg fortæller først og fremmest om de bøger, jeg har skrevet, skriver på og måske vil skrive. Du kan således finde en del researchsider. Vil du vide mere om forfatterens tanker om og tilgang til sit job , er der også en rubrik til det, “forfatteren” såmænd. Mere personlige oplysninger kan man finde på min hjemmeside: www.hesselholt.com\nForleden hørte jeg en udsendelse i P1 med Mortens Sabro. Han fortalte om sin nyeste roman ( eller hvad det nu er) ”Love me Do” – og han brugte det meste af sendetiden på at skælde voldsomt ud på anmelderne, som ikke alle havde givet hans bog stjerner nok. Navnlig Marie Louise Kjøldbye fra Information var han ude efter. Hun skriver nemlig bl.a., at bogen ikke er en stor bog. Og, hævder Morten Sabro med den sureste stemme, han kan opdrive, det er netop det, den er: en stor bog.\nHans konklusion med hensyn til almelderkorpset i DK er i klar: det domineres af fagligt inkompetente folk. Det er der sikkert mange (forfattere) , der vil give ham ret i.\nFølgende er i al fald 100 % sikkert: om ens bog kommer i medierne eller ej, om den anmeldes godt eller dårligt og efterfølgende sælger godt eller dårligt, det afhænger af tilfældigheder, mest af alt naturligvis af, hvem bogen falder i hænderne på, når den skal anmeldes.\nDesuden betyder de basuntrut, der lyder fra avisspalter og TV/radio, inden bogen udkommer, en hel del. Al slags foromtale spænder forventningerne og øger interessen for bogen længe inden nogen har læst den. Mediedækning i det hele taget betyder mere end det halve for bogens fremtid.\nNogle forfattere er gode til det med medierne (har måske venner inden for faget – tro ikke, at nepotisme er ukendt i Danmark – eller de har medietække) andre kan slet ikke få fodfæste i den verden.\nBogens kvalitet er naturligvis af betydning, men den side af sagen ligger langt nede på ranglisten, og de andre faktorer spiller en meget større rolle, når det drejer sig om en bogs fremtid: altså, om den bliver set – om den bliver læst – og om den bliver værdsat efter fortjeneste.\nJeg læser så meget af den nye litteratur (skønlitteratur) som jeg kan nå, og jeg undrer mig undertiden over, hvorfor en del virkelig gode bøger (m.h.t. indhold, form og sprog) næsten ikke omtales, mens ligegyldige skriblerier får mange stjerner og gode ord med på vejen.\nNu er det sådan, at jeg i de her dage rydder op. Det gør man i min alder, og det er også en god måde at se sig selv over skulderen på og tænke over, hvad der egentlig er sket i ens liv?\n– og lige nu rydder jeg op i mit forfatterskab: der er en del manus’ser, som papirkurven har godt af at tage vare på, indtil forbrændingen tager over. Og alle anmeldelserne ryger samme vej. Der er hundredevis af udklip, og de ville være en pestilens for mine arvinger.\nMen inden da kunne jeg tænke mig et lille eksperiment, som muligvis underbygger alt det, jeg skrev ovenfor om anmeldere. Det kunne være morsomt at prikke det mest positive og det mest negative ud af materialet og så se lidt på, hvordan forskellige mennesker har læst og vurderet det, man har skrevet. Så mange vidt forskellige opfattelser af den samme bog – vel at mærke af kapaciteter inden for anmelderfaget.\nOfte forstår man slet ikke, at det ER samme bog.\nDet kan så MÅSKE være en trøst og advarsel for kommende forfatterspirer. Morale:\nHvis du vil være forfatter, så skal du vide, at du går ind i et erhverv, hvor du får mange tæv og mange roser og begge dele er svære at håndtere.\nDet tror jeg er en erfaring alle forfattere har gjort. Ikke kun Morten Sabro. Skønt han er den eneste, jeg har hørt vræle sådan rigtig højt og skingert over det.\nDet virker ikke ægte, at Johan ene af alle ikke bliver forrået af opholdet i Børnehuset, han beholder sin retfærdighedssans. Der er en meget brat overgang fra den naive 10-12årige Johan til den udspekulerede 13årige ditto. ( Poul Wibbert Esberg)\nDet er en spændingsfyldt historisk roman fortalt med dramatik og indlevelse. Tidens vilkår og miljøet i København står lyslevende. Med lidt historisk interesse vil bogen være en oplevelse for de 12-16årige. Kirsten Larsen (Bibliotekerne)\nAnnelise Vestergaard (Jyllandsposten): Denne anmeldelse er nok lidt halvlunken. Jeg farver den ikke helt rød Efter en gennemgang af handlingen konkluderer anmelderen: Over denne version af kampen mellem det gode og det onde – og den blanding, de fleste består af – har Marianne Hesselholt bygget sin historie, kaldet “Isenglens Søn”. Den er lang og omstændelig, måske lidt fortænkt og meget symbolladet, men velskrevet og trods alvoren med muntre islæt.\nFlemming Dehn: Det er en flot bog, pakket ind i en sjov, anderledes og elegant ramme og med synsvinkler, som ikke bare snakkes væk. Nogle vil måske kalde bogen for krævende, ”så anderledes” men vore gode læsere har også krav på kvalitet, der vender det hele lidt på hovedet.\nSKYD DIG IGENNEM, SAGDE OLDEFAR\nHer er en lang række anmeldelser, men ingen negative\nDamian Arguimbau skriver i Weekendavisen bl.a.: Marianne Hesselholt, som er lektor ved Silkekborg Amtsgymnasium debuterede forrige år med den meget lovende roman Johan, der senere blev efterfulgt af Isenglens Søn. Men Skyd dig igennem! Sagde Oldefar har hun skrevet en meget varm og humoristisk fortælling om venskabet mellem de 6-årige Anne og hendes senile oldefar.\nAnette Bruun Jarl skriver i Århus Stiftstidende: For de ældre (5-10årige) er Marianne Hesselholts ”Skyd dig igennem! Sagde oldefar” sæsonens bedste bud på bogen. Det er faktisk den bedste bog, jeg har læst længe.\nSært nok blev jeg træt af at skrive børnebøger efter den bog og gik over til voksenbøger.\nGYLDEN SOL OG SORTE SKYER:\nDen mest afskyelige anmeldelse, jeg nogensinde har fået, fik jeg af Claus Grymer i Kristelig Dagblad. Her rørte jeg ved et koryfæ for kristne, følte jeg, som man ikke ustraffet kunne give sig af med. Der var et par anmeldere mere, der kastede sig over mig, som var jeg en slags vaneforbryder.\nHer er et par, som trak tænder ud:\nClaus Grymer: ...En fortællestil, der er springende som Hesselholts, kan praktiseres med godt resultat. Men det kræver en indre sammenhæng. Og den mangler. Portrættet af Kingo er uden den fornødne psykologiske dybde.\nMette Winge: … Det gør, at romanen på trods af sin omhu og sine grundige forstudier – bortset fra barndomspartierne – kommer til at mangle nærvær og fortællemæssig nerve, og Kingo ender med at blive en skikkelse, som egentlig ikke vedkommer læseren særlig.\nEn mellemsur anmeldelse af Knud Bjarne Gjesing: ...trods den samvittighedsfulde omhu med de biografiske detaljer har bogen dog sin svaghed i selve portrættet af salmedigteren. Hos Kingo fornemmer man noget af renæssancetidens tunge livsappetit,. Trættekær, magtkær, kvindekær og pengekær, men samtidig depressiv og syndsbevidst. …\nPænt, men lidt lunkent: Johannes Værge:Thomas Kingos kærlighedsliv kalder Marianne Hesselholt frem i romanlyset. Hvor meget og hvor dristigt hun på det felt har måttet forlænge kilderes antydninger skal jeg ikke kunne sige, men levende og troværdigt virker det. …Ellers går fortællingen ukompliceret af sted, lige ud af landevejen, uden opvisning i litterære tricks, og tak for det …\nNu et par anmeldere med helt andre øjne og hjerter:\nBjarne Åkesson Filholm : En velskrevet og medrivende romanbiografi om den danske berømte salme-og barokdigter, Thomas Kingo. Romanen er letlæst og den henvender sig bredt til voksne roman-og biografilæsere og ikke blot dem, der har interesse for omtalte person i forvejen. Fortællingen er afbalanceret fortalt … Man får også et indtryk af selve personen Kingo: et begavet, ambitiøst og dybt troende menneske med litterære talenter …\ne-bi – Holbæk Amts Venstreblad: Marianne Hesselholt har taget udgangspunkt i de kilder, der foreligger om Thomas Kingos liv og levned, men først og fremmest er det salmerne, der har inspireret hende til en godt fortalt skildring af en af vore store salmedigtere og det ingenlunde trivielle liv, han har haft. Det er bestemt ikke nogen kedelig skildring. Tværtimod.\nFlemming Kofoed: Det er modigt gjort at skrive en bog om Danmarks store salmedigter Thomas Kingo. På den anden side er der adskilligt kildemateriale i form af bl.a. biografier, afhandlinger og ikke mindst Kingos mange salmer og skæmtedigte at stykke et livsforløb sammen af. Og det har Marianne Hesselholt gjort ganske spændende og underholdende og nødvendigvis også med en vis portion frimodighed …fængslende læsning er det …\nJohn Chr. Jørgensen : … den dramatiserede biografi fungerer bemærkelsesværdigt godt, også sprogligt. Frem af et broget tidsbillede med svenskerkrig og pestplage træder et troværdigt portræt af psalmisten Thomas Johannis Kingopius i al hans styrke og skrøbelighed. … Marianne Hesselholt har fået et arbejdslegat fra Statens Kunstfond til at gå videre med romanbiografier om Brorson og Ingemann. Ja, hvorfor ikke. Salmedigtere har det med at fordampe i ren ånd. Hesselholt ser ud til at kunne give dem kød og blod.\nI Kirke og Sogne – kontakt 1/2 1997 (men uden signatur) stod følgende at læse: Udover den medrivende skildring af Kingos liv får læseren meget at vide om underviningen i barokken, om svenskekrigene, om de fattiges liv og meget andet. Hvert kapitel indledes med eksempler fra Kingos digtning, eksempler, so inspirerer til videre læsning af dette enestående forfatterskab, skrevet af et begavet, ambitiøst, dybt troende, men også selvoptaget og forfængeligt menneske.\nI bladet Solkysten af november 1996 ( desværre også uden signatur) kan man læse følgende.:Jeg troede, jeg vidste meget om Kingo, denne viden har jeg fået udvidet betragteligt og på en meget læseværdig måde. Desuden har forfatteren skrevet bogen på en meget fornøjelig måde. Det tørre stof er blevet levende og endnu mere nært.\nReaktionen på den roman var som på den forrige: nogle havde bogen givet en god oplevelse – andre tværtimod – det virkede som ved Kingobogen, næsten som om jeg havde begået en slags helligbrøde. Og lidt brødebetynget følte jeg mig faktisk – men det tror jeg er en naturlig følelse, når man har den frækhed at lægge et levende (omend afdødt) menneskes liv ind i en romans fiktive univers.\nHer først en lunken:\nMeget morsomt begynder han anmeldelsen med at skrive, at Mette Winges roman om Hermann Bang er modellen for “Brorsons Billeder”. Morsomt, fordi jeg ikke dengang havde læst hendes roman. Det har jeg nu. Den er rigtig god, men min er altså ikke et plagiat.\nMen her et pluk af anmeldelsens kerne: Det biografiske skelet har Marianne Hesselholt klædt i tolkningen og fantasiens kød. … det lykkes ikke helt godt. Læseren får ikke styr på, hvordan den uvorne knægt og dovne student pludselig bliver til en anset præst, provst og biskop. … Selv om romanens helhed mangler spændstighed, så lever den gennem sine billeder …\nDet er en blandet anmeldelse, som man kan få indtryk af her. Og jeg synes, den bærer præg af, at anmelderen ikke har læst hele bogen (den er jo også lang). Når han f.eks. kalder Brorson en doven student, så fremgår det i al fald ikke af romanen, tværtimod – hvor han næsten slider sig ihjel – det er altså filologi og filosofi, han studerer og ikke teologi. Derfor relegeres han fra universitetet, ikke fordi han er doven. Det er for øvrigt et karakteristisk træk hos langt de fleste anmeldere: de læser ikke, de skøjter. Og har vel ikke tid til andet.\nBent Windfeld: Han starter med et langt referat af bogen, og det er ok. Så slutter han med nærmest af fastslå, at jeg har “folkeliggjort” Brorsons liv, så alle kan læse bogen, og at den derved taber i dybde. Og her vil jeg delvis give ham ret – det var faktisk hele tiden min mening af skrive “folkeligt” og ikke for akademisk skolede. Det får jeg på puklen for, men jeg tager det som en ros. Og sådan set er denne stort set negative anmeldelse slet ikke dårlig. Han skriver bl.a.:\nForfatteren har åbenbart ikke villet belaste sin fremstilling med at indføje denne skildring i en ramme af idehistorisk karakter, men derved har den fået en smag af en nutidig eksistentialisme, som den vel ikke kan have haft på Brorsons tid. Det er et valg, som gør bogens problematik lettere forståelig for den relativt forudsætningsløse, men som samtidig gør den historiske situation mindre konkret. …. Disse scener er i og for sig klart og som regel ret fængslende skildret, og derfor har bogen vel en fremtid som folkelig oplysning … men den ville rigtignok have vundet … hvis den havde vovet at fordybe sig mere i Brorsons tanker og digte.\nDet sidste har jeg taget ad notam i mine foredrag, hvor jeg fordyber mig i Brorsons digte. For det har han jo ret i. Og det er jo vigtigt. Min kærlighed til digtene er da også større end min kærlighed til digteren ( for ham kender jeg jo ikke og kan aldrig komme til det – den Brorson, jeg “skaber” er min Brorson.\nHer kommer så en noget koldere af slagsen. Det er Henrik Wivel: … fremme ved bind to, Brorsons Billeder, er det stadig ikke helt klart, hvad der er Marianne Hesselholts ærinde, udover i en åben og pædagogisk let tilgængelig form at oplyse om – i dette tilfælde – Brorsons liv og levned. Det gør hun udmærket, men så heller ikke mere … …det romanbiografiske projekt er som helhed sympatisk, og Brorsons Billeder svalt underholdende i sin patinerede sprogdragt og konventionelle andægtighed.\nHer er noget mildere, som dog også var lidt ondt (altså for mig at sluge):\nNiels V. Petersen. Han konkluderer: Romanen er ellers behændigt og spændende nok skruet sammen omkring den aldrende Brorsons tanker og erindringer en sen og søvnløs nattetime i bispegårdens studerekammer i Ribe. Her læner biskoppen sig tilbage i stolen med lukkede øjne og lader synerne folde sig ud og sig selv føre tilbage til drengeårenes marsklandskab. Derefter fremstilles Brorsons erindrede liv og levned i kronologisk rækkefølge. Det er i sig selv befordrende for den biografisk interesserede læsers mulighed for at holde trit med historien, men samtidig forfladiges hovedhpersonen og optrinene reduceres til brogede glansbilleder.\nOg nu vi er ved smertepunkterne: Nicolaj M. Lassen Han konkluderer således:\nBrorsons Billeder er en udpræget undervisningsvenlig bog med sine korte kapitler samt noterne bag i bogen, der forklarer de svære ord og de tyske og franske sentenser. Men sin lidt gammeldags biografiske oplysninger af digterværket ( det er næsten helt Hans Brix’sk) og den trivielle sidepointe, at Brorson var en almindelig ualmindelig mand, rokker bogen næppe ved nogens opfattelse af den gamle digter. Og så kan romanen i øvrigt være nok så velfortalt og sproglidt lydefri.\nEn sidste af de, der gjorde lidt nas var Mette Winges anmeldelse: -andre skikkelser fra Brosons samtid føres lidt som dukketeaterfigurer i korte glimt ind på scenen. Det gælder håndskriftsamleren Arni Magnusson, det gælder en spidsnæset og spids Ludvig Holberg, og det gælder den halvfordrukne, men geniale digter Ambrosius Stub, som Brorson ikke rørte mange hjælpende fingre for … Brorsons Billeder vidner om stor flid og kærlighed til stoffet, men manden Hans Adolph forbliver temmelig fjern og en smugle aspargeagtig…\nMette Krogsholm Pedersen: De første 50-60 sider, der handler om hans barndom, er ikke så informative, men er domineret af mange sprogligt velformede naturbeskrivelser og billeder. Men man bliver mæt af billedmængden. Beskrivelserne bliver færre og mere nuancerede, som bogen skrider frem, og romanen har klart sin kvalitetesmæssige tyngde i sidste halvdel. Her der det, at nogle af Brorsons interessante, religiøse dilemmaer beskrives gennem dialoger med kolleger og over-og underordnede. Vidste man intet eller kun lidt om Brorson, før man læser bogen, er man ikke bare blevet klogere bagefter, men man har også fået stoffet leveret på en let fordøjelig måde. … hvis ens ærinde … er at læse en god roman, ja, så er der skrevet bedre af slagsen.\nEfter en pæn anmeldelse konkluderer Knud Bjarne Gjesing: Marianne Hesselholts romanbiografier er fortalt i en bred og folkelig stil, og de bygger tydeligvis på grundige studier af materialet. Efter planen skal serien afsluttes med et bind om Ingemann, idet forfatteren tilsyneladende viger tilbage for at give sig i kast med Grundtvig. Det er en skam. I “Frederik” fra 1972 tegnede Ebbe Reich et portræt af Grundtvig som en slags provo, hippie og 68-oprører. Denne skildring kunne behøve et mere nøgternt alternativ.\nEva Hein: Hvor mange af os ville kaste os nysgerrigt og videbegærligt og helt frivilligt over en bog om en salmedigter fra det 18. århundrede? Sandsynligvis ikke ret mange. Derfor er det i sig selv en bedrift at få pustet så meget liv i et ældgammelt og ikke tilsyneladende appellerende kapitel, at der kommer en både læseværdig og underholdende historie ud af det. Men det er præcis, hvad Marianne Hesselholt har formået med romanbiografien Brorsons Billeder. …. Det er svært som læser at afgøre, hvornår handlingen bygger på det indsamlede kildemateriale, og hvornår der skrives pr. fantasi. Men det afgørende er også, at det er en dejlig velskrevet bog, indlevet fortalt og med en fin balance mellem fiktion og fakta. Og det er den!\nErik Nicolaisen Høy: Hesselholt har gennemgået et righoldigt kildemateriale, hvilket afspejler sig i bogens troværdige tidsbillede. … Bogen er opbygget som forfatterens bog om Kingo “Gylden Sol og sorte skyer”, dog mere psykologisk. Kingoromanens læsere vil også sluge nærværende.\nEva Meile: Jeg har læst “Brorsons Billeder” med stor glæde og interesse. Jeg synes, at forfatteren er i besiddelse af både psykologisk indlevelsesevne, teologisk niveau og sproglig fantasi og livfuldhed. Hun tegner et fængslende og overbevisende billede af Brorson som en sammensat natur, i hvem mange lidenskaber kæmper om magten. Beundringsværdig er også den måde, hvorpå hun uden at forfalde til bedrevidende “afsløringer” kaster lys på digterens menneskelige og alt-for-menneskelige følelser og handlinger. Brorson får lov at fremstå i “hel figur”. Også bipersonerne når at få karakter, meget vellykket er efter min mening f.eks. glimtene af Holberg og Ambrosius Stub. ( Det skal lige føjes til her, at ovenstående ikke er en anmeldelse, men en udtalelse, som E.M sendte til mit forlag = P. Haase og Søn), inden bogen udkom).\nHenriette Bacher Lind: I lighed med denne ( Kingobogen) er også denne en bog, der meget samvittighedsfuldt og stilfærdigt fremlægger salmedigterens levnedsløb, sådan som det har formet sig fra barndom til alderdom…. Marianne Hesselholt har tydeligvis sat sig grundigt ind i de historiske omstændigheder, hvorved man får et glimrende indblik i datidens både teologiske og hverdagsagtige miljøer, skarnet i gaderne, vægterens sang, det klamme studerekammer, de halvrådne sild, som peblingene indtog dagligt, og beskrivelsen af Brorsons møde med pietismen i alle dens mange skikkelser er føjet naturligt ind i forløbet.\nFlemming Everfelt: Marianne Hesselholt … lader den gamle søvnforstyrrede biskop sidde i nattetimer og genopleve sit liv. Det virker særdeles nærværende og troværdigt, så længe talen er om den bitte knægt og hans til tider meget naturnære oplevelser i bondelandet. Skildringen af knægtens møde på galgebakken med en original, som han tror er Mestermanden selv, er en helt lille perspektivskabende historie i sig selv.\nJeg skal nævne, at ovenstående bøgerne er udkommet på Modtryk (Johan), Gyldendal ( Isenglens Søn) og P. Haase og Søn ( Gylden Sol og Brorsons Billeder) Desuden, at anmeldelserne er fra Weekendavisen, Berlingske Tidende, Jyllandsposten, og Kristelig Dagblad + et par tidsskrifter: Præsteforeningens Blad, Dansk Musiker Tidende.\nMine novellesamlinger har jeg gudskelov ( man er så berørt, at man ikke tager Guds navn forfængeligt, når man tager det med i den her sætning) ikke fået nogen negative anmeldelser på, og også bøgerne om Alzheimer høstede kun roser.\nDe sidste bøger, som jeg vil medtage i det lille eksperiment er bøgerne om Ingemann. Det blev til i første omgang til to. De kommer her:\nDer kom ingen anmeldelser på bogen. Måske fordi forlaget ( Net-bog-klubben) ikke sendte den til dagspressen, som jo ikke er tankelæsere. Men fra bibliotekerne lød det sådan her. Kim Lau Larsen: Den nye bog om B.S. Ingemann er bygget over samme læst ( som Kingo og Brorsonbøgerne) På baggrund af nøje kildestudier følger vi hovedpersonens liv i romanform – herunder hvad han kunne have sagt og tænkt. Bogen er strengt kronologisk. Først om drengens trygge tilværelse i Korkildstrup præstegård – det fylder langt over halvdelen. Her følger vi livet i et præstemiljo i slutningen af 1700tallet set i barnehøjde. Et fantasifuldt og følsomt sind indsuger alle indtrykkene fra voksenverdenen – uden rigtigt at forstå. … Der er planlagt en forsættelse om hans voksenliv.\nHeller ikke Luciebogen blev sendt til anmeldelse. Dog blev den anmeldt i Politiken af Mette Winge ( Og nu blev jeg helt glad for hende) – hun skriver bl.a.: Marianne Hesselholt har skrevet sin bedste roman – en vellykket fantasi over billedkunstneren fru (B.S:) Ingemanns opvækst. … Pigesindet er fint fanget ind, og man bevæges, samtidig med at man også morer sig over skildringen af tidens skikke, sæder og selvfølgelig også moral. Marianne Hesselholt har tidligere skrevet større romaner om Kingo og Brorson, men jeg er lige ved at synes, at bogen om Lucie er den mest vellykkede.\nDet blev til en 3. bog om Ingemanns voksenliv. DEJLIG ER JORDEN Den fik også ord med på vejen af Mette Winge (Jeg tager hende da vist alligevel til mit hjerte) – skriver bl.a.: Den lille roman er komponeret i ti korte afsnit, og det lykkes faktisk Marianne Hesselholt heri at trænge ind i Bernhards liv og sind. Sammenholder man “Dejlig er Jorden” med romanen om hans Lucie, så virkede denne måske nok en kende mere overbevisende end “Dejlig er Jorden”. Kvinder forstår måske bedre kvinder end mænd, når det kommer til stykket, men jeg kom dog til at begribe Bernhard en bid bedre gennem Marianne Hesselholts fortolkning, end jeg har gjort tidligere.\nEfter et par år samlede jeg de tre bøger til én bog, og den var der ingen af “mine” forlag, der ville udgive. Klart nok, måske, for det var jo et sammendrag af de øvrige, og selv om der var føjet nyt til, bl.a. fordi jeg havde været så heldig at finde Lucies gamle skitsebog med et utal af skitser, der aldrig havde været offentliggjort. Jeg lånte den af ejeren og fik lov at tage billeder fra den. Det var da ret enestående, og det føjede nye aspekter til min tolkning og forståelse af hendes liv.\nJeg udgav så bogen på mit eget lille forlag Ancethe – der var et par radioudsendelser om bogen og enkelte anmeldelser. Ingen negative, og i 2015 indbragte bogen mig Karin Michaëlisprisen. Så selv om den var en udgift for mig – og det blev den, for bibliotekerne havde jo de gamle og købte ikke den nye – så var det det hele værd. I Weekendavisen skrev Niels Højlund f.eks. i slutningen af en lang og pæn anmeldelse : Marianne Hesselholt fortæller jævnt og tilforladeligt om familien Ingemanns liv og oprindelse. Hun har fået den gode ide at tage brudstykker af Ingemanns erindringer, Levnetsbog, og bruge dem som indledning til de forskellige tidsafsnit, og så selv digte videre derpå, som om det er Ingemanns egen tekst, der fortsætter. Og hun har fået den endnu bedre ide at finde frem til Lucie Ingemanns Et lille Levnetsløb til Bernhard, så hele sagen også ses fra hendes side – hun, som jo i tidens stil ellers er så overset både som menneske, som kvinde og som den malerinde, hun også var. Og hvor erindringsbøgerne ikke slår til, væver hun Ingemanns digte ind i teksten, så de også bliver en slags kommentarer til det levede liv. Alt sammen udmærket…. og for den, der vil finde frem til en forståelse af, hvad romantikken egentlig var dengang, den endnu ikke var sig selv bevidst som historisk epoke, er denne bog en udmærket indgang – åben for enhver, der forstår at læse ikke bare med hjerne, men også med hjerte.\nDer kunne godt stå lidt med rødt her, for biblioteksudtalelsen var ikke god, og jeg har nok med vilje glemt, hvem der skrev den. Den advarede nærmest bibliotekerne imod at købe min nye bog. Lektøren mente, at det bare var en gentagelse af de tre foregående. Det var det ikke.\nBibliotekernes lektørudtalelser har i øvrigt altid været pæne. Den eneste undtagelse er vist nok ovenstående.\nSå er der “Hændelser ved Hulsig”, som man kun lige åbnede og så lagde til side. Affærdiget af lektørkorpset med en bemærkning om, at den var for “privat” – de kunne jo have skrevet talentløs – det ville jeg have accepteret. Men det var ret tåbeligt at skrive “privat”, ikke sandt? for så kunne bibliotekerne jo slet ikke give sig af med at anmelde tidens skønlitteratur, som netop tager stoffet fra forfatterens eget liv. Knausgård for blot at nævne en enkelt.\nNej, “Hændelser ved Hulsig” er ikke privat – selv om den har en bestemt egn som baggrund for fortællingerne, og min familie – Hesselholterne – spiller en rolle. Det var hændelser, der virkelig fandt sted i Hulsig gennem 200 år – og de er her fremstillet i fiktiv form.\nOg nu siger jeg som Sabro: Det blev faktisk en rigtig god bog. Den burde bibliotekerne have købt. Den var god at skrive og god at læse. Det sidste har jeg så kun mine læseres ord for, for den blev som sagt ikke lektøranmeldt. Jeg klagede over det ( og det skal man vist aldrig gøre, så får man uvenner inden for den verden, der tildeler en brødet – og man må sulte) – de lovede at se på sagen. Og en halv time efter, at jeg havde ringet, fik jeg besked på, at nu havde de kigget på bogen igen, og meldingen var den samme: det var en alt for privat bog. Den er på 400 sider, så de er da i det mindste hurtiglæsere der på stedet.\nFred være med dem.\nJeg beder Fadervor hver dag – og skal man tage bønnen alvorligt, så rækker den også til bibliotekernes lektørkorps.\nUdgivet i forfatteren\t| Tagget anmeldelser, anmelder, anmeldere, anmelderi, lektørkorps, lektørudtalelser, Morten Sabro\t| Skriv et svar\nKokholm 31 – Folketællinger fra Kandestederne i årene 1870 – 1880 – 1890 og 1901\nKokholm 29 – Pastor Moe og Harboøre\nKokholm 28 – et kig i kirkebogen.\nRomanen om Elisabeth – Kokholm 27\nmarianne til 160 – Rannerød Skole\nchristian wammen til 160 – Rannerød Skole\nTove Dalberg til Til Hulsig igen – eller rettere til Tranestederne