Veje ud i samfundet, My og skammen » Helheden\nMy voksede op med en kraftig følelse af skam. Følelsen var en reaktion på utrygheden ved farens alkoholmisbrug og voldsomme udbrud. Udbruddene og utrygheden eskalerede efter forældrenes skilsmisse i Mys nye liv sammen med faren – indtil moren fik tilkæmpet sig forældremyndigheden.\nI starten snakkede My med veninderne om, hvordan de skulle klare sig, da flere af deres forældre var blevet skilt, ligesom Mys. De lærte at selvskade dæmpede utrygheden og snakkede med hinanden om, hvordan de skulle gøre det. Efter et stykke tid blev de voksne opmærksomme på Mys problemer, og hun fik mulighed for at starte i børnepsykiatrien.\nHer fik hun diagnoserne depression, spiseforstyrrelse og borderline. Efter nogle år fik My mulighed for at flytte til Helheden, hvor hun kunne få afstand til problemerne, være mere selvstændig, finde venner med lignende problematikker og et lyttende personale. Her kunne My snakke med om alt det svære uden at føle, at hun lå nogen til last.\nHer fortæller My, hvordan hun i teenageårene udviklede sig og håndterede skammen – og hvordan hun efterhånden blev selvstændig nok til at tage sin uddannelse og få arbejde.\nDepression: Depression er vedvarende nedtrykthed, nedsat lyst og interesse, nedsat energi og større træthed end normalt. Det, som tidligere gav glæde, bliver ligegyldigt og tomt. Man har svært ved at føle glæde, om det er ved personlige relationer eller aktiviteter. Depressioner kommer i forskellige sværhedsgrader, og varer det over flere år, kaldes det dystymi.\nSpiseforstyrrelse: spiseforstyrrelser rammer ofte unge mennesker og kan være en reaktion på stressede og utrygge omgivelser. Det rammer både drenge og piger og er ofte ledsaget af skam og skyld. Der er forskellige former for spiseforstyrrelser, som anoreksi, hvor man ikke spiser, bulimi, hvor man spiser meget og så kaster op eller i Mys tilfælde tager afføringsmidler – men det kan også give sig til udtryk ved overspisning, hvor man indtager store mængder af føde.\nBorderline: lever man med borderline, har man ofte en tendens til at handle impulsivt med et ustabilt humør og til tider vrede, som kan rettes mod andre eller indad mod en selv. De voldsomme reaktioner er ude af proportioner med årsagen og kommer ofte til udtryk, når personen føler sig forladt eller svigtet.\nBorderline er karakteriseret ved, at personen har en usikker selvopfattelse og bliver usikker på sine egne mål og præferencer, hvilket gør vedkommende sårbar over for kritik. Patienter med borderline har ofte intense og ustabile forhold til andre, ligesom patienterne tit lider af en tomhedsfølelse. De kan yde overdrevne bestræbelser på at undgå at være alene og kan have et stort behov for kontakt. Personer med borderline har desuden en tendens til at være selvdestruktive, som for eksempel med selvskade.\nVeje ud i samfundet\nDette er den anden artikel i en række med titlen Veje ud i Samfundet, hvor tidligere beboere fra Helheden fortæller om, hvordan de har arbejdet med deres psykiske sårbarheder. Det, håber vi, kan hjælpe andre, som står over for et lignende livsforløb. Vi bruger ikke beboernes rigtige navne i disse interviews, ligesom vi har ændret aldre, årstal, begivenheder og stednavne for at sikre anonymitet.\nMy og diagnoserne\nMin nuværende diagnose, som jeg fik for ti år siden, mens jeg boede på Helheden, hedder emotionel ustabil personlighedsstruktur, borderlinetype. Da jeg først flyttede på Helheden, havde jeg en kombination af depression og belastningsreaktion - og noget uspecificeret spiseforstyrrelse. Efter jeg flyttede fra Helheden blev min spiseforstyrrelse ændret til bulimi.\nMen jeg gik i virkeligheden ikke selv særligt meget op i, hvilken diagnose jeg havde. Hvis jeg blev udsat for noget pres, så reagerede jeg med depression og selvskade og alt muligt. Men det var ikke noget, som jeg lagde særlig stor vægt på på Helheden. Mit liv var ekstremt fyldt med selvskadende adfærd. Virkelig, virkelig meget. Jeg skar i mig selv.\nDen (knapt så) almindelige familie\nMine forældre blev skilt, da jeg var lige knapt tolv. Min barndom så egentligt helt almindelig ud. Mor, far og to børn. Mig og min lillebror. Men der var en masse ting i barndommen, som førte til, at mine forældre blev skilt. Min far var dybt alkoholiseret, og min mor forsøgte at dække over det hele min barndom. Ikke altid med lige stor succes. Hun snakkede ikke med nogen om det. Det endte med, at hun efter et af hans utallige selvmordsforsøg og indlæggelser i psykiatrien besluttede, at nu ville hun ikke mere.\nJeg kunne godt fornemme, at det ville ske. Det kom ikke som en overraskelse. Jeg havde lagt mærke til, at de ikke længere kyssede om morgenen. Jeg kan huske, at jeg sagde til min lillebror, at mor og far nok snart blev skilt. Han reagerede ved at råbe neeej. Han ville nok ikke erkende det.\nDet var lige før, jeg skulle starte på et nyt klassetrin, at de sagde, at de skulle skilles. Jeg var på en måde afklaret, men jeg havde nok ikke gennemskuet hvilke forandringer, det ville medbringe.\nJeg syntes, at det var lidt spændende, at jeg skulle prøve at flytte. Det havde jeg aldrig prøvet før. Efter skilsmissen blev det mere synligt, at der var noget galt, når vi var hos min far. Han var fuld de fleste aftener.\nFør de blev skilt havde min mor været god til at samle flasker sammen, inden hun tog på arbejde tidligt om morgenen. Jeg vidste godt, at min far kunne lide at drikke øl, specielt når han var alene. Før skilsmissen, når jeg skulle på toilet om natten og skulle forbi stuen, kunne jeg se, at han lå og sov på sofaen med en masse flasker på sofabordet. Om morgenen, var det bare væk. Det var jo bare sådan, det var.\nHan har altid råbt meget af en. Jeg har altid været utryg, når folk har råbt af mig, og det kommer måske derfra. Han blev fuld og begyndte at råbe. Jeg hader skænderier. Jeg vil helst undgå konflikter. Det blev mere tydeligt efter skilsmissen. Han råbte også tidligere, men min mor var ligesom lidt en buffer. Nu var hun der ikke mere.\nVi boede syv dage hos ham og så syv dage hos min mor. Så vi flyttede mellem lejligheder. Det var en større by, så vi så sjældent min mor, når vi var hos min far - og jeg kunne ikke bare tage hjem til min mor. Han var meget streng omkring, at det var hans uge, og så var vi hans. Min lillebror gik til fodbold, som lå tættere på min mor, så de dage overnattede han hos hende. Det var jeg misundelig over.\nDet var mere trygt hos min mor. Der ville jeg helst være. Hos min far var alting meget usikkert. Man vidste ikke, hvornår man blev skældt ud. Det var små ting, som at man ikke havde skyllet en tallerken af. Eller at man ikke havde sagt godnat, inden man var gået i seng om aftenen. Og det havde man jo, men han havde ikke hørt det, fordi han var fuld og lå og snorksov på sofaen.\nHan er årsagen til, at jeg er så fuld af skam i dag. Det har jeg svært ved at slippe af med. I den behandling, jeg har haft også efter Helheden, har jeg måtte konstatere, at den primære følelse, jeg har og har haft er skam. Det er ofte uberettiget. En skam over ikke at gøre tingene godt nok. At føle sig forkert. At være forkert. Ikke at passe ind. Ikke gøre som andre gerne vil have. En skam over ikke at kunne gøre folk glade hele tiden. Og det rettede jeg mod mig selv. Når jeg følte den skam, så skar jeg i mig selv.\nAt lære at skære i sig selv\nJeg begyndte at skære i mig selv et års tid efter mine forældre blev skilt. Jeg følte også den skam dengang, men jeg var nok ikke klar over, hvad der foregik inden i mig. Jeg kunne mærke klumpen i halsen og sådan en ubehagelig varme, som breder sig. Og det var der, jeg begyndte at skære mig. I perioder holdt jeg også op med at spise noget. Det var nok en måde at straffe mig selv på.\nJeg havde en veninde, hvis forældre også var blevet skilt. Vi indgik en pagt inde på skolen. Vi gik i samme klasse. Vi skulle tabe os. Vi var begge to tynde som siv, så der var ikke noget at tabe. Vi talte om, at det var svært at vores forældre skulle skilles. Men den dybere samtale om, hvorfor vi følte, som vi gjorde, den havde vi ikke - vi ville fikse det ved at blive tyndere.\nHun skar sig også. Det var noget, som vi snakkede om. Det kom fra mig. Jeg snakkede på et tidspunkt med en i et chatroom – altså et sted på internettet, hvor man kan snakke sammen. Der var en ung pige på min alder, som fortalte, at hun havde en hemmelighed. At hun skar sig. Hun havde det rigtigt skidt. Jeg kan huske, at jeg synes, at det var synd for hende. Men så tænkte jeg også, at hun gjorde det for at få det bedre - og måske kunne det også hjælpe mig. Og så begyndte jeg at skære mig.\nKort tid efter fandt nogle af mine veninder ud af det. De begyndte også at skære sig. Man kan sige, at det på en måde var meget smitsomt. Jeg kan ikke huske, hvorfor jeg fortsatte med det, for det var jo ikke behageligt. Men det gav mig en lykkerus. Jeg slappede fuldstændig af i kroppen. Alle muskler slappede af. Jeg forestiller mig, at det er lidt ligesom at tage stoffer. Jeg kender nu ikke noget til stoffer, men en komplet rus, en komplet afslapning. Alle tanker forsvandt bare. Nogle gange forsvandt de i længere tid, måske et døgn, andre gange kortere. Og så var man nødt til at gøre det igen og igen og igen.\nFællesskabet omkring selvskaden\nVi havde et fællesskab omkring vores selvskade i folkeskolen. Vi var fire piger, som var rigtig tætte. Vi gik i samme klasse. Tre af os havde selvskadende adfærd. En af veninderne viste, at hun havde skåret sig ret dybt i benet. Det blev jeg fascineret af og jeg gjorde det selv cirka samme sted en uge senere. Det var ikke noget, som vi gjorde sammen, men vi kunne godt vise det til hinanden efterfølgende. Vi snakkede om, hvad vi brugte til at skære med. Hvad fungerede bedst. Jeg tænkte ikke på, hvor skadeligt det egentligt var. Vi snakkede bare om, hvad, vi mente, hjalp os.\nSenere har jeg snakket med en af mine veninder fra dengang, om hvor sindssygt det var, det vi gjorde. Vores forældre snakkede også en del sammen dengang. Det var nok en af grundene til, at de fandt så hurtigt ud af det. På den måde var det jo godt, at jeg havde de veninder, for så kunne vi jo få hjælp. Ellers havde vi måske sejlet i vores egen sø, indtil det var gået rigtig, rigtig galt.\nSkammen og selvskaden\nDer var ikke en enkelt ting, som gjorde, at jeg skar mig. Det var ligesom, når der var et eller andet, som jeg ikke kunne håndtere. Det er måske også det, som gør det svært at komme ud af - at man ikke kan finde en enkelt grund til det.\nMen der var nok en enkelt følelse bag meget af selvskaden. Skamfølelsen. Det var en tro følgesvend, som kunne dæmpes en smule ved at skære i sig selv. Jeg kan huske, at jeg engang havde været i bad hos min far og trådte ud på en bademåtte. Jeg havde fået min menstruation, hvilket jeg ikke lige var klar over - jeg var ung. Så jeg kom til at bløde på tæppet. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre. Det var pinligt. Så jeg krøllede det sammen og smed det til vask.\nNæste dag kommer min far ind på mit værelse med måtten og holder den foran mig og spørger i en hård tone: "Hvorfor har du blødt på det her? Du skal lægge det i blød. Nu kan vi aldrig få det af." Jeg blev så fyldt med skam over, at jeg ikke kunne finde ud af at gøre noget rigtigt. Jeg var ikke rigtig. Jeg gjorde alting forkert. Det eskalerede ofte inde i mit hoved. Det blev til alt eller intet. Jeg kunne slet ikke finde ud af noget som helst. Det var blandt andet sådan noget, der kunne få mig til at skære i mig selv.\nJeg husker ikke, at jeg følte skam hele tiden, men der skulle ikke så meget til før den opstod. Skammen fyldte ekstremt meget. Så det er svært at huske alt det gode fra dengang.\nMor og skammen\nHos min mor var det andre ting, som gjorde, at jeg skar mig. Mine forældre delte ikke forældremyndigheden. Min far havde myndigheden over mig, og min mor over min bror. Min far havde været skilt før og havde to døtre fra det ægteskab, så han mente, at han vidste bedst. Min mor var deprimeret, så hun kunne ikke overskue at skulle kæmpe mod ham.\nI praksis delte vi tiden lige hos mine forældre. Følelsesmæssigt betød det meget for mig, da jeg fandt ud af, at min far havde forældremyndigheden over mig. Jeg følte mig fravalgt. Jeg følte nok noget vrede mod min mor. Men i min verden var vrede forbudt, så jeg omdannede det til skam.\nMin mor fik forældremyndigheden på et tidspunkt, og vi var mindre hos min far. Og jeg skar mig stadig. På det tidspunkt var jeg nok så dybt i min selvskade, at jeg havde svært ved at slippe det. Så selvom jeg var hos min mor, og miljøet var bedre, så havde jeg fået det kronisk skidt. Der skulle ikke længere så meget til, før jeg skar mig.\nJeg kan huske, at jeg var til en fødselsdag på et tidspunkt. Der var mange mennesker. Vi havde nok været tyve. Jeg følte mig presset over at være der. Jeg havde det ikke godt. Så jeg tog tidligere hjem. På det tidspunkt var min mor begyndt at gemme knive og alt, der var skarpt. Så jeg smadrede et glas og skar mig med glasskårene. Dengang var min mor godt klar over, at den var gal - og jeg var startet i psykiatrien.\nMin far mente ikke, at jeg skulle ind i psykiatrien. Jeg havde nok fået hjælp hurtigere, hvis han ikke havde bremset det. Han havde selv haft mange dårlige oplevelser med psykiatrien, og han ville ikke have, at jeg skulle det samme igennem.\nOmverdenen opdager det\nMin mor opdagede ret hurtigt efter, at jeg skadede mig selv, og at der var noget galt. Jeg begyndte at gå til privatpsykolog. Jeg brød mig ikke om hende. Men hun hjalp min mor med at få forældremyndigheden. Da jeg stoppede hos psykologen efter min mor fik forældremyndigheden, kom jeg ind i børne- og ungdomspsykiatriens spiseforstyrrelsesafsnit. Jeg både skar mig og sultende mig selv i perioder.\nPå det tidspunkt var jeg også helt bevidst om, at min far drak. Men det var bare sådan, det var. En dag brød jeg ud i gråd på skolen og fortalte en lærer, at min fra var alkoholiker. Jeg ved ikke, om der skete noget på grund af det, men jeg kom på et tidspunkt til at bo hos min mor. Det gav noget tryghed, men samtidig havde jeg mest lyst til at sige, at jeg var ødelagt af tidligere oplevelser. Det at skære i mig selv for at håndtere mine følelser, var blevet så stor en del af mig, at jeg simpelthen ikke kunne stoppe.\nJeg kan huske lidt af det, min mor sagde, da hun først ville snakke med mig om, at jeg skar i mig selv. Jeg sad på mit værelse, og hun kom op til mig og satte sig på min seng. Hun sagde, at hun vidste, at jeg havde det svært. Hun forklarede, at hun gerne ville hjælpe mig, og at hun elskede mig. Det havde jeg aldrig hørt før. Jeg var ikke i tvivl om, at hun elskede mig, men jeg havde aldrig hørt hende sige det højt.\nDet gav faktisk noget mere skam, at hun vidste det. Det gjorde jo hende ked af det. Men jeg var så dybt i mit eget sorte hul, at jeg havde svært ved at se, hvordan jeg skulle holde op. Og det var derefter, at jeg startede hos den psykolog, som hjalp min mor med at få forældremyndigheden over mig.\nDet skal også siges, at jeg gennem min barndom og ungdom oplevede mange dødsfald, som ikke skyldes alderdom, ulykker eller sygdom. Det tror jeg skabte en usikkerhed inden i mig, om folk forlader mig. Min mor havde en kæreste, som døde i en cykelulykke. Det kom ud af det blå. Jeg kan huske, at jeg tænkte, at det er min skyld - selvom jeg ikke kunne have gjort noget. Jeg var ikke med på cykelturen. Min farmor og farfar døde efter en bilulykke og min ene storesøsters mand døde af blodforgiftning.\nSamtidig var der perioder, før mine forældre blev skilt, hvor min far forsøgte at tage sit eget liv. Det tror jeg var med til at skabe den her usikkerhed hos mig, som på en eller anden måde har udløst nærmest kronisk skyld- og skamfølelse. Mine tanker handlede særligt om, at jeg skulle have gjort noget anderledes, for så havde tingene endt anderledes.\nJeg har meget svært ved at huske den tid, hvor jeg kom i børnepsykiatrien. Det er ikke tydeligt overhovedet. Jeg skar mig, men spiseforstyrrelsen var ikke så slem. Så jeg ville gerne på efterskole. Jeg tænkte, at det måske kunne hjælpe mig til ikke at skære mig. At komme lidt væk hjemmefra. Så jeg startede på en efterskole, hvor min terapeut fra børnepsykiatrien kom på besøg. Vi gik en lang tur en gang om ugen og snakkede om, hvordan det hele gik.\nPå efterskolen havde jeg ikke venner, som jeg på samme måde kunne snakke med om selvskaden. Det forhindrede mig dog ikke i at fortsætte. Folk vidste godt, at jeg skar mig. De kunne jo se, at jeg havde ar på armene og med jævne mellemrum også sår. Der var en enkelt pige som også gjorde det. Jeg kan huske, at hun sagde til mig, at jeg gjorde det så flot. Hendes var mere på kryds og tværs, mens mine var mere lige.\nDet gjorde, at det var lidt okay. Generelt var det fedt at være på skolen, at være sammen med alle de andre på skolen, selvom min selvskade fyldte meget. Jeg ville gerne stoppe, for jeg vidste jo godt, at det ikke var normalt. Men det var ligesom det eneste, jeg følte, at jeg kunne gøre, når jeg havde det skidt, eller jeg oplevede noget, som jeg følte, jeg ikke kunne håndtere.\nJeg havde en kæreste på efterskolen, som slog op med mig dagen efter, vi havde haft sex. Det var dråben, som fik bægeret til at flyde over, og jeg skar mig rigtig slemt.\nJeg nåede kun at være på efterskolen i halvanden måned, før de opdagede, hvor selvskadende, jeg var - og at jeg ikke kunne stoppe. Så sendte de mig hjem på en tænker, så jeg kunne finde ud af, hvad jeg ville. Min mor tog orlov for at sikre, at jeg var okay og ikke var alene. Da jeg kom tilbage på efterskolen, var jeg sikker på, at jeg ikke ville gøre det mere. Men jeg kunne selvfølgelig ikke stoppe og var dybt afhængig af den forløsning jeg oplevede, når jeg skar mig. Det betød jo desværre, at jeg kunne ikke blive på skolen. Det var et kæmpe nederlag.\nPsykiatriens trygge rammer\nDa jeg stoppede på efterskolen, flyttede jeg permanent ind hos min mor. Hun havde stadig orlov fra sit arbejde. Kort efter jeg var stoppet på efterskolen og skulle til samtale på børnepsykiatrisk, havde jeg en følelse af, at der var nogen, der holdt øje med mig. Det havde jeg ikke haft før og heller ikke siden. Det var ligesom om nogen holdt øje med mig eller fulgte efter mig, hvilket var meget ubehageligt. Jeg fortalte min psykolog det, og så blev der bare sat et eller andet apparat i gang. Jeg blev indlagt i en uges tid, så de kunne observere mig.\nJeg havde det godt med at være indlagt. Jeg livede op og var egentlig glad. Det var nok derfor, at jeg ikke var der mere end en uge. Der var trygge rammer, og de andre var i samme båd som mig. Det gav noget tryghed. Alle havde det skidt, så det var ikke en hemmelighed. Nu var vi et sted, hvor folk, der havde det skidt, kom hen og fik det bedre. Og det gav noget ro, tror jeg. Det havde jeg behov for.\nEfter en uges tid besluttede man, at jeg skulle være dagpatient, indtil det ikke var nødvendigt længere. Så jeg gik i skole på psykiatrisk. Det var ikke fordi, jeg altid havde det fantastisk der. Jeg tog på et tidspunkt en masse piller og undlod at sige det til nogen før en uge senere. Det var ikke et decideret selvmordsforsøg, men mere en opgivende følelse.\nImens jeg var der, snakkede min mor med kommunen om, hvad hun skulle gøre. Hun var jo ved at blive fyret, fordi hun havde taget så meget orlov for at tage sig af mig. Og det duede jo ikke. Hun sad i et hus og havde et ansvar. Hun fik så kontakt til en socialrådgiver, som var ekstremt hjælpsom. Han hed Tom og var rødhåret. Det er det eneste, jeg kan huske om ham - ud over at han var så flink. Han skaffede på en måned en plads på Helheden. Det var altså helt exceptionelt, at man fandt en plads så hurtigt. Og han var ikke engang i en afdeling, hvor han skulle finde en plads. Så han gjorde en ekstraordinær indsats.\nHvad jeg havde gjort anderledes\nDet letteste havde været, hvis jeg var gået til mine forældre. Men det var slet ikke muligt. Det var lettere at snakke med mine veninder. Vi var fire, hvor tre havde oplevet at forældrene var blevet skilt. Vi stod alle sammen i en situation, hvor vi var ekstremt belastede og vi kunne i virkeligheden ikke tage vare på hinandens følelser.\nVi havde ikke evnerne til det. Men det var jo også i orden. Vi var jo kun lige blevet teenagere. Men vi var fælles om ikke at have det godt, og vi gjorde vores bedste for at hjælpe hinanden. Jeg har svært ved at se, hvem jeg ellers skulle have snakket med. Vi havde en folkeskolelærer, som ikke rigtig så os, og hvordan vi havde det. Så det var ikke rigtig en mulighed.\nDer var faktisk en enkelt lærer i syvende klasse. Der fik vi valgfag, og vi fik oprettet lidt en psykologitime. Vi snakkede ikke så meget teoretisk psykologi, men om hvordan vi havde det. Hende kunne jeg godt være gået til. Men på det tidspunkt skar jeg mig allerede og havde en spiseforstyrrelse.\nSelvom jeg søgte på nettet om, hvordan jeg havde det, stødte jeg ikke ind i de tilbud, hvor man kan ringe ind og få hjælp. Jeg var i en samtalegruppe, men det var først, da de voksne havde fundet ud af det.\nJeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre. Det var ikke rigtig synligt i min verden. Der har helt sikkert været plakater på skolen med information og telefonnumre, men det så jeg slet ikke.\nDet handler nok også om, hvordan man som barn formulerer sig. Der var en i klassen, som kom på børnehjem, fordi han blev slået derhjemme. Jeg kom jo fra en familie, hvor min far drak, og det var der ikke nogen, som kunne se. Min mor skjulte det jo og fortalte det ikke til nogen. Måske hendes veninder vidste det, men ingen sagde noget.\nMan lærer også på den måde hjemmefra, at det ikke er noget, man snakker om. Og hvis man ikke kan se sig selv i det, som bliver tilbudt, så er det svært. Nogle steder formulerede det med "hvis mor og far drikker meget, så søg hjælp." Men hvad er meget? Det tror jeg ikke jeg var klar over. Flaskerne var jo væk, og far lå bare og sov på sofaen. Så formidlingen målrettet mig var der nok ikke dengang - eller også ramte den bare slet ikke mig.\nJeg har ikke rigtig set mig selv som en, der havde behov for hjælp udefra i forhold til de oplevelser og det miljø, jeg voksede op i. Det var jo normalt for mig. Jeg blev jo ikke slået. Jeg var ikke udsat for overgreb. Det var ligesom små ting, og de var inde i mig. Så jeg har nok ikke koblet det til noget uden for mig. På den måde blev selvskaden til problemet, selvom det i virkeligheden er et symptom på et andet problem. Det er nok ikke, fordi folk tænker, at selvskaden er problemet. De kan jo godt se, at der er en eller anden grund til det. Det var bare det, som var så tydeligt.\nHelheden med plads til mål og drømme\nSå kom jeg på Helheden. Jeg skulle lære en masse nye mennesker at kende – og jeg havde det i virkeligheden ikke særligt godt. Den første måned havde jeg helt vildt meget hjemve og sad og græd inde på mit værelse. Vendepunktet blev nok, at der var to andre piger kom ind og spurgte, om jeg ville være med til at spille et spil. Om de kom ind på eget initiativ eller blev bedt om det af personalet, husker jeg ikke. Men det havde enorm betydning for mig.\nOg så var det lettere at åbne op. En af dem blev jeg virkelig gode venner med. Der var en tryghed på Helheden. Der var de faste rutiner. Jeg syntes, at det gik for langsomt med at få det bedre og efter et halvt år på Helheden ville jeg i gang med skolen. Jeg skulle have niende og tiende gjort færdigt. Jeg var ret stædig. Jeg ville noget med mit liv.\nJeg tror ikke, at personalet forventede, at jeg skulle i gang med noget så hurtigt. Men de stolede også på, at jeg selv kunne mærke efter, hvad jeg ville og havde brug for. Det betød meget for mig, at jeg havde indflydelse på min egen helbredelse. Der var plads til, at jeg havde det skidt. De var skolede i, hvordan man fremelskede nogle kompetencer.\nDe var meget professionelle, og det betød noget, at der var så mange muligheder. Der var ikke kun fokus på, at jeg skar mig. De gik ind på mange områder og spurgte ind til, hvad jeg gerne ville. Hvilke mål jeg havde. Samtidig kunne man sagtens snakke om, hvor skidt man havde det. Men der var stor fokus på at komme videre, så man ikke sad fast.\nDer var jo også voksenafdelingen, og mange af dem dér sad jo lidt fast. Det var i hvert fald min oplevelse fra ungeafdelingen. Ungeafdelingen var relativt ny, da jeg ankom, og der var en stemning af, at det her sted bare var et trinbræt til næste stadie i dit liv. Der var plads til at have mål og drømme.\nDer var masser af motivation. Den kom både fra beboerne og personalet. Der kom også nogle folk udefra og underviste os. De gav os virkelig et boost. Jeg oplevede også, at man altid var velkommen hos ledelsen. Det betød også meget. Man lærte noget om, hvorfor Ann gerne ville lave Helheden. Der var ikke en ”os-og-dem” mentalitet mellem beboerne og ledelsen. Det var menneskeligt og personligt hele vejen igennem.\nNår der var julefest, så deltog alle. Alle kom med. Beboerne og deres familie. Personalet og deres familier. Alle kom. Engang imellem kom man lige med personalet hjem. Hvis man lige manglede noget, så kunne man køre forbi og hente det. Og så så man, hvordan de boede. Det gav et mere personligt forhold. Jeg oplevede ikke, at det bare var nogen, som skulle passe på os. Man fik et personligt forhold til folk - både ledelse og personale.\nDe så vores menneskelighed - og noget andet end bare vores sygdom og det, at vi havde det skidt eller var udsatte. Vi var ikke en pengemaskine, og det betød ret meget.\nTil forskel fra mig nåede en af de veninder, jeg havde gået i folkeskole med at bo på fire forskellige opholdssteder. De var allesammen kommunale. Ikke at alle kommunale steder er dårlige, jeg kender dem jo ikke. Men der, hvor min veninde var, var der meget mobning fra de andre beboere, og endda fra personalet. Hun var placeret fuldstændig forkerte steder. Nogle af stederne var de andre beboere ekstremt udad reagerende - og det var hun ikke. Eller et sted, hvor hun var flere år ældre end alle de andre.\nDet er vigtigt, at man er et sted, hvor man passer ind. Jeg var sammen med unge på min egen alder. Diagnoserne var forskellige, men der var også noget sammenligneligt. Når hun snakkede om, hvordan hun havde det, så var det slet ikke sådan hos mig. Jeg ved ikke, om jeg glamouriserer Helheden, men jeg føler mig privilegeret over at have fået den mulighed at bo på Helheden. Og det kan gøre mig ked af det, at tænke på, at der er andre, som ikke bliver hjulpet så meget, som jeg er blevet hjulpet.\nHelheden var mit hjem. Mit andet hjem. Der kunne jeg være ked af det, når jeg havde brug for det. Jeg kunne være sammen med ligesindede og samtidig føle, at det var veninder og venner. Vi var i samme båd.\nJeg var jo godt klar over, at vi ikke var som alle andre. Særligt da vi begyndte på VUC. Vi tog sammen afsted nogle stykker og havde vores egen gruppe. Men så skulle man forklare andre, hvorfor man gik på VUC. Den der snak om, hvor man bor, gjorde det åbenlyst, at man var anderledes end de andre.\nDer kom jo også en underviser ud på Helheden og underviste os, og så kunne vi få lov til at gå op til en eksamen. Det var virkeligt privilegeret. Jeg havde tysk på VUC, men havde ikke været til en eneste tysktime derinde, fordi jeg sad sammen med lærerne på Helheden og lærte det hele der. Og så gik jeg op til eksamen og fik 10, selvom lærerne ikke kendte mig. Det fungerede bare godt.\nPersonalet og motivationen\nDe fleste fra personalet fortalte os personlige historier, og det gjorde det nemmere for os også at gøre, hvad de havde gjort. Nogle fra personalet var jo mere omfavnende end andre. De var jo alle professionelle og dygtige, men man havde sine favoritter. Åh, så er det Tove, som kommer på arbejde i dag. Der var ligesom altid tid til en. Ikke altid, men der var for det meste tid. Der blev taget tid til os. Det var ikke en kaffeklub for personalet, hvor de bare sad og drak kaffe sammen. Vi var fælles om stort set alt.\nOg vi havde ret meget indflydelse på stedet, hvor vi boede. Vi fik indført, at vi fik Jyllands-Posten. Det var måske nogle små ting, men det betød meget for os. Jeg følte ikke, at der blev taget noget fra mig. Folk var lyttende, og det var motiverende. Det var ikke bare snak. Der blev gjort noget. Vi fik lavet en aftale om at komme op i træningscentret i St. Darum. Flere af os havde jo en udfordring med vægten med det medicin, vi fik. Men var der et ønske, så blev det taget alvorligt. Og det var meget motiverende, at der var nogen, som lyttede til én og gjorde noget for, at man fik det bedre.\nJeg sad et års tid efter jeg var kommet til Helheden og snakkede med en fra personalet. Jeg sad og tudede og sagde: "jeg vil havde det bedre. Jeg vil have det bedre. Jeg vil have det bedre." Jeg var simpelthen så stædig. Det har nok også noget med min stædighed at gøre, at jeg er kommet dertil, hvor jeg er nu. Jeg VILLE simpelthen ikke have det skidt. Jeg ville ikke tabes på jorden. Jeg ville have en uddannelse. Jeg havde mål i livet.\nBofællerne og motivationen\nVi motiverede også hinanden mellem beboerne. Når nogen ikke havde det godt, var vi gode til at rose hinanden. Vi kunne absolut også være skrappe ved hinanden. Men vi var generelt gode for hinanden. Eksempelvis snakkede hende min gode veninde på Helheden og jeg, om at cykle ind til Bramming. Syv kilometer hver vej. Jeg var tidligere vant til at cykle, men jeg havde taget meget på og var ikke så vant til det længere. Det blev et stort mål for os. Og vi fik det fanme gjort. Det blev ikke bare ved snakken. Jeg ved ikke rigtig, hvordan jeg skal forklare det. Men vi havde det her fælles mål, og det gjorde det lettere.\nJeg kunne også se, at når de andre fik det bedre, så fik de en udslusningslejlighed. Og det var sådan, åårh! Wow! De får deres eget køkken. Deres eget badeværelse. De har mere styr på tingene selv og sådan noget. Og det blev også et mål for mig. Jeg skulle også videre. Jeg skulle også i egen bolig og på sigt tage en treårig HF. Det fyldte ret meget.\nMåske det også var motiverende at se, hvor langt ude nogle af de andre var - og at jeg ikke selv ville ende der. For mig var det aldrig et mål for eksempel at blive indlagt. Jeg kan huske, at der var en af de andre beboere, som løb jublende rundt i hele huset, fordi hun havde fået tildelt førtidspension. Så skulle hun ikke tænke på økonomien mere. Det var svært at være i, fordi jeg følte, at man så bare var sat på stand by. Så var man parkeret. Det kunne jeg slet ikke sætte mig ind i. Jeg følte (og føler) selv, at man skal bidrage til samfundet - og jeg ville gerne give tilbage.\nVoksenafdelingen havde også en afskrækkende effekt, fordi jeg oplevede, at mange var gået i stå der. De var meget syge. De var ligesom på et andet niveau, end vi var på ungeafdelingen. Men det at se, hvor man ikke vil ende, det havde en effekt. Altså, det var jo ikke en bevidst skræmmekampagne overhovedet, men der ville man ikke ende og parkeres.\nJeg er ikke borderliner\nDer var nogen som sagde, at de for eksempel var borderliner. Det ville jeg aldrig sige. Jeg ville sige, at jeg har borderline. Og nu oplever jeg så, at jeg ikke har borderline mere. Altså, jeg har en diagnose, jeg er den ikke. Hvis man sammenligner det med fysiske skader, så er jeg ikke en, som har et brækket ben resten af mit liv. Jeg oplever det som et problem i psykiatrien generelt, at man "bliver" sin diagnose. Det er et internationalt problem, at man så ikke kan få det fjernet i sine papirer. Man er stemplet resten af sit liv. Og så fastholder man folk i noget, som er uhensigtsmæssigt, en identitet som ikke er gavnlig.\nOp gennem min ungdom var der ikke et stort fokus på det med diagnoser. Jeg kan huske, at flere beboere på Helheden sagde, at de var deres diagnoser. Det var ikke noget, de snakkede om hele tiden, men man sagde ind imellem, at den person har den diagnose, og den har den diagnose. Man blev kategoriseret efter sin diagnose. Det forstyrrede ikke så meget, men jeg tror ikke, at det hjalp noget heller. Det gjorde ikke noget godt, at man havde det stempel.\nOgså fordi folk med borderline har behov for noget forskelligt. Der er lavet terapi målrettet personer med en borderlinediagnose, men det er ikke sådan, at fordi du har en bestemt diagnose, så skal du også have en bestemt type hjælp. Og det synes jeg var fint med Helheden, at man ikke var sammen med en masse, som havde den samme diagnose. Ikke som jeg husker det. Jeg husker ikke, at diagnosen fyldte vildt meget for mig. Der var bare en høj grad af forståelse og motivation og den personlige relation. Det var bare virkeligt positivt.\nBedring på Helheden\nDet var ikke, fordi man altid havde et overblik over, hvad der skulle ske på længere sigt. Det var ikke altid det, der fyldte. Det var mere nogle små ting, som man bare gjorde. Som f.eks. at man tager en cykeltur sammen. Eller at man får lov til at gå til koncert, mig og en anden beboer. Man blev støttet i at gå i skole. VUC. Der var ikke nogen, som sagde, "nej, det kan du ikke". Der var en forventning om, at man skal i hvert fald prøve, før man kan sige, "det kan jeg ikke". Og det blev ofte fulgt til dørs. Når man så samtidig ser andre beboere komme i udslusning og få deres egen lejlighed, så ved man, at de klarer sig godt. At det kan lade sig gøre.\nJeg var jo bange for at blive fanget i systemet resten af mit liv. Og jeg var nok også bange for at blive ligesom min far. Jeg havde ikke lyst til at skulle kæmpe med mig selv hele mit liv. Min far fyldte rigtig meget i min proces på Helheden. Min helbredelsesproces. Vi havde et ret anstrengt forhold. Jeg havde ikke så meget kontakt til ham, og når vi havde kontakt, så følte jeg ansvar for, at han skulle have det godt. Jeg følte, at jeg skulle lytte til ham, ellers var jeg ikke en god datter. Jeg havde nok glemt mine egne følelser, og om jeg overhovedet havde lyst til at have kontakt med ham.\nPå et tidspunkt besluttede han sig for at tage over og besøge mig. I starten var jeg rigtig glad og snakkede med personalet om, at nu kommer min far. Men inden han nåede at komme, blev jeg overvældet af en følelse af uoverskuelighed. Jeg kunne ikke overskue, at min far skulle komme. Så det sagde jeg til personalet, og vi forsøgte at få fat i ham, men han tog ikke telefonen.\nPludselig var han der. Der gik personalet ud til ham og sagde, at My har det ikke godt. Hun har ikke lyst til at ses. Det var rart, at de tog den konfrontation. Det havde jeg ikke overskud til selv. De krævede ikke, at jeg selv skulle tage mig af det. De vidste godt, at han var en risikofaktor. Det kunne betyde, at jeg ikke følte, at jeg kunne stå op mod ham. Det hjalp de mig med.\nDet endte med, at jeg ombestemte mig og løb ud til ham. Og så fik vi en kop et eller andet. Og det var fint nok. Men det der med, at personalet havde en indsigt i hans betydning i mit liv og derfor gerne ville hjælpe, oplevede jeg som ekstremt positivt. At formidle det, som jeg havde behov for blev formidlet til ham.\nSkammen på Helheden\nDen skam, som jeg følte, før jeg flyttede på Helheden, var da stadig, da jeg boede på Helheden. Jeg fik mere selvtillid, mens jeg boede på Helheden. Og jeg tror også, at jeg udviklede min identitet. Skammen forsvandt dog ikke, men tiden på Helheden satte mig i stand til at se tingene fra en lidt anden vinkel og gjorde mig bedre i stand til at passe på mig selv, end hvis jeg ikke havde været der.\nJeg havde nogle konflikter med nogle af de andre beboere. Nogle af pigerne. Man kunne godt komme til at danne kliker. Det var ikke nødvendigvis skidt. Vi var jo forskellige, så man blev gode venner med nogen og lavede alt mulig sammen. Der var et tidspunkt, hvor jeg havde et rigtigt godt sammenhold med to andre piger. Men jeg var faktisk misundelig på dem, fordi jeg følte, at de var tættere, end jeg var til dem. Så jeg kunne bedst lide at være sammen med dem hver for sig. På et tidspunkt snakkede de om det i stuen, og jeg kom til at høre det. Der følte jeg rigtig meget skyld og skam. Hvorfor er jeg ikke god nok?\nDe fleste af mine udfordringer på Helheden hang sammen med mit dårlige selvværd. Men også, at mine relationer kunne være lidt ustabile. Jeg kunne bedst lide at være sammen med en enkelt af gangen. Min mor har tidligere fortalt mig, at det var det samme i børnehaven. Det var ikke, fordi jeg ville holde folk ude, men jeg ville bare gerne have folk lidt for mig selv.\nJeg fik noget afstand til problemerne\nSkammen i forhold til min far kom meget på grund af hans druk og den usikkerhed, som altid var til stede på grund af hans druk. Fra min mor var der en skam over, at jeg ikke havde det godt, og at det gjorde ondt på hende - og at jeg følte, at hun havde valgt mig fra, da hun fik forældremyndigheden over min bror, men ikke mig i første omgang. Nu ved jeg, at det var fordi hun ikke kunne overskue at kæmpe mod min far.\nPå Helheden kom jeg på afstand af de ting, som gjorde, at jeg følte skammen. Det gjorde skammen mindre. Eller jeg fik den mere på afstand. Jeg var mindre utryg. Jeg skulle ikke forholde mig til skammen hele tiden. Jeg havde min egen hverdag, hvor jeg fokuserede på det, jeg kunne og havde lyst til. Jeg havde selvfølgelig kontakt til min mor og ringede og sendte sms’er. Det var noget mindre med min far. Det var mere at fortælle om nogle større ting og arrangere næste gang, vi skulle ses.\nDer var ikke så meget at skamme sig over... Der var masser af skam, men det var ikke de samme ting, man skammede sig over. Jeg havde en fastgroet skam fra tidligere, som stadig tyngede. Men jeg var ikke i tæt kontakt med ham, der var med til at skabe den skam. Jeg følte stadig skammen, men det var over nogle andre ting. Det var i forhold til mine medbeboere.\nVi var teenagere og fulde af hormoner\nJeg følte for eksempel skam, når jeg blev vred. Eksempelvis kunne jeg føle mig ekskluderet fra fællesskabet, fordi jeg havde en stationær computer. De andre havde bærbare, så de mødtes hos en anden, som også havde en stationær. Men jeg kunne ikke tage alt mit med op til hende. Der følte jeg mig ekskluderet fra fællesskabet og oplevede at blive vred. En for mig forbudt følelse. Det var mig, der var noget galt med. Hvorfor har jeg ikke en bærbar computer? De har i virkeligheden ikke lyst til at være sammen med mig.\nDet er jo ikke fordi, der var noget helt galt med mit forhold til de andre beboere. Der er jo ikke nogen af dem, som jeg er uvenner med i dag. Vi var teenagere og fulde af hormoner. Vi skulle finde ud af, hvem er vi egentlig. Tiden på Helheden kan måske også sammenlignes lidt med en lille bitte efterskole med teenagere, som skal finde ud af at bo sammen. Så det handlede ikke bare om diagnoserne. Det handlede også om at være ung og finde ud af, hvem ens venner er, og hvordan man forholder sig til dem. Hvordan man er en god eller en dårlig veninde.\nJeg handlede måske mere ekstremt på det med relationer, fordi jeg ikke vidste, hvordan jeg skulle håndtere situationer. Men hændelsen med de to veninder som jeg gerne ville have hver for sig er nok i sig selv ikke meget anderledes, end hvad så mange andre teenagere oplever.\nPå Helheden kom jeg væk fra meget af den skam, som var tungere hjemme, og jeg fik lov til at udvikle mig i et andet miljø.\nKonflikter var i orden\nDet blev ikke dæmpet af personalet, hvis der var en konflikt. På Helheden lærte jeg også at udtrykke mig. Fortælle, hvis der var noget, som jeg var utilfreds med. Før lukkede jeg mig bare inde i mig selv, fordi jeg ikke kunne håndtere det. Jeg tænkte, at det bare var mig, der var noget galt med.\nDer var for eksempel mange af beboerne, som røg. Det måtte de på deres egne værelser, og så i det daværende rygerum. Det var andre tider - nu må man jo kun ryge udenfor. Men det rygerum lå ved siden af mit værelse. Min far røg rigtig meget. Så når der var røglugt, så mindede det mig altid om min far, og det, syntes jeg, var vildt ubehageligt. På Helheden lærte jeg, at hvis der var noget, jeg gerne ville have ændret, så måtte jeg selv gøre noget ved det. Jeg var nødt til at give udtryk for det, hvis andre skulle vide det.\nSå jeg gik ud og smækkede med døren til rygerummet, hvis nogen glemte at lukke den. Jeg var nok lidt konfliktsky. Hvis jeg kunne se, at nogen ikke lukkede døren, så kunne jeg ikke gå hen til den person og bede vedkommende om at lukke døren. Så i stedet gik jeg hen til døren og smækkede den i, så folk kunne fornemme, at den gik ikke. Måske forsøgte jeg at skubbe noget skam over på dem. Det var lidt teenageragtigt, men jeg gav udtryk for det. Det ville jeg aldrig have gjort, hvis ikke jeg havde været et sted, som tillod, at man viste sine følelser. Selvom det måske ikke altid var på en konstruktiv måde.\nJeg blev mere udtryksfuld i mine følelser. Hvis noget var uretfærdigt, så gjorde jeg opmærksom på det. Der var ikke nogen som sagde, at jeg skulle lade være at smække med døren. De spurgte, hvorfor jeg gjorde det, og hvad vi kunne gøre for at ændre det.\nMan blev også presset af at bo på bosted. Der var mange andre, og man skulle forholde sig til det skiftende personale. Og det var jo også forskelligt, hvordan personalet reagerede. Men jeg oplevede generelt at blive set og hørt.\nLidt som en efterskole\nNu gik jeg ikke så lang tid på efterskole, men jeg tænker, at Helheden er lidt det samme. Man møder nogle mennesker og får nogle relationer, som varer for evigt. Og der er måske noget personale eller nogle lærere, som har haft stor betydning i dit liv. Men til forskel fra en efterskole, var vi jo unge med psykiske lidelser. Her var der også et fokus på at styrke identiteten og motivationen af den unge, som er psykisk sårbar på den ene eller anden måde.\nDet lyder så voldsomt, hvis man siger, at man har boet på et bosted. Så må der jo have været et eller andet helt galt i hjemmet eller noget. Tidligere var efterskoler jo også et sted for folk med udfordringer. Så der kan man måske godt sammenligne de to miljøer. Det er ikke fordi, at det ville være godt for alle at komme på et sted som Helheden, men folk, som har svære kår, og som har brug for en støtte, som ikke kan gives derhjemme, dem ville jeg virkelig unde at komme på et sted som Helheden.\nMin veninde som havde dårlige oplevelser de steder, hun endte på, føler jeg, er blevet snydt. Samtidig tænker jeg: "hvorfor skal jeg være den heldige?" Hun kæmper stadigvæk med forskellige ting. Vi havde jo ikke den samme diagnose, og vi er to vidt forskellige mennesker. Men jeg tror, at Helheden er lidt anderledes end andre opholdssteder. Det er jo ikke sådan, at alle andre opholdssteder er forfærdelige. Og det kommer jo også an på, hvilket menneske, der kommer ind på opholdsstedet, og hvem der arbejder der. Det er en kombination af mange ting. Det var måske heller ikke alle de andre på Helheden, som syntes, at det var lige så fantastisk, som jeg gjorde. Men det passede perfekt til mig.\nDet kommer også i høj grad an på, om der er nogle andre beboere, som man kan sammen med. Vi havde et virkeligt godt fællesskab. Vi kunne alle sammen med hinanden.\nSå kom min bror på besøg\nHver anden weekend var man hjemme, og hver anden blev man på Helheden. Sådan var det i hvert fald for mig. Der var jo folk fra hele landet, der boede på Helheden. Nogle kom langvejs fra, andre havde ikke så langt til deres familie. Jeg kom et godt stykke væk fra Helheden, så med mellemrum fik jeg besøg af min bror i weekenden. Jeg følte, at når min lillebror var der, så blev der taget ekstra hånd om os. De forsøgte at styrke vores relation.\nVi fik lov til alle mulige ting, og det betød meget for os. Vi var i biografen og ude at spise og i legeland. Alle mulige ting. Vi var ude at bowle. Det er noget, som min bror stadig kan huske. Han følte sig altid ekstremt velkommen på Helheden, og han kunne skidegodt lide at være der og besøge mig. Det var med til at gøre opholdet bedre.\nVi havde et anstrengt forhold, før jeg flyttede. Efter jeg flyttede, var der mere plads til min bror. Min mor havde mere tid og kunne fokusere på ham. Når han så var på besøg på Helheden blev vores bånd styrket, og vi fik et tættere forhold. Det, at familien blev inddraget, og der var mulighed for at lave ting med dem, det betød alverden. Der blev sørget for, at de familiære relationerne stadig var der og blev stabile.\nJeg havde fået de redskaber, jeg havde brug for for at tage vare på mig selv\nJeg boede på Helheden i knap tre år. Efter de tre år var jeg mere bevidst om mine følelser. Jeg forstod bedre, hvordan jeg kunne være i relationer. Jeg var jo ikke helbredt, men jeg havde fået de redskaber, jeg havde brug for til at tage vare på mig selv. Jeg kunne selv sørge for at få noget at spise, vaske tøj - mange af de ting, man lærer på en efterskole. Fokus på Helheden var nu ikke på undervisningen som på en efterskole, men på en udviklingsproces. Vi arbejdede med sindet og de menneskelige færdigheder.\nDet var en kombination af mange forskellige ting. Jeg kom til Helheden som en skrøbelig, selvskadende pige, som havde udfordringer med at være sammen med mænd. Jeg havde flere år, hvor jeg ikke var så tryg ved at være sammen med mænd. Jeg tror, at tilliden og det at kunne fortælle folk, hvis jeg havde det skidt, betød meget.\nPå Helheden var jeg stadig selvskadende. Men der gik længere tid mellem adfærden. Jeg havde det her store mål om at tage en uddannelse og leve selvstændigt. Det var personalet meget støttende i.\nMen jeg boede på Helheden var jeg blevet rigtig forelsket i en fyr uden for Helheden. Jeg ved ikke, hvor meget det betød i forhold til at flytte ud. Men for mig var Helheden et springbræt til at komme videre i livet, og jeg behøvede ikke være 100 % "rask" for at kunne det. Jeg kunne tage så meget vare på mig selv, at jeg på sigt ville komme ud af de udfordringer, og jeg havde tillid til, at det ville ske, da jeg flyttede fra Helheden.\nDet sidste stykke tid boede jeg i en udslusningslejlighed. Da jeg flyttede fra Helheden, havde jeg lige færdiggjort min niende og tiende klasse, og jeg flyttede til en studiebolig i Aarhus, hvor jeg startede på gymnasiet. Der var jeg jo helt alene. Jeg havde ikke noget netværk. Det skulle jeg til at skabe mig.\nDa jeg forlod Helheden sagde personalet og ledelsen, at jeg altid kunne tage kontakt til dem. Jeg har med mellemrum kontakt til noget af det gamle personale. Det kan f.eks. være, at de skriver og spørger om et eller andet, eller, at de skriver en kommentar til noget på Facebook. Det er både trygt og hyggeligt. Jeg har efter min fraflytning besøgt Helheden et par gange. Indimellem har noget af personalet også besøgt mig til en kop et eller andet, hvis de var i Aarhus. Det er ikke meget, men der er en relation, og jeg har derfor altid kunne være sikker på dem. Ikke på den måde, at jeg tænkte, at jeg kunne flytte tilbage, men at institutionen ligesom var et ekstra hjem, som man altid kunne kontakte, hvis det var.\nFlytning fra Helheden\nJeg fik min egen lejlighed i Aarhus og startede hos en psykolog, som også behandlede beboerne på Helheden. Det gav noget stabilitet. Jeg startede hurtigt på en treårig HF, og selvom jeg havde op- og nedture, klarede jeg mig rigtig godt. Jeg fik gode venner og trivedes relativt godt. Min udfordring var nok min relation til mænd. Jeg havde en del promiskuøs adfærd, som desværre også betød at mine grænser blev overskredet, og jeg blev udsat for nogle overgreb. Den promiskuøse adfærd var nok en måde at blive bekræftet på. Så var der i hvert tilfælde en ting, som jeg var god til. Eller noget jeg kunne bruges til. Det var måske ikke så heldigt.\nAt flytte for mig selv betød også et væld af andre ting. F.eks. startede jeg med noget frivillig arbejde, hvor jeg lavede oplysning om seksualitet. Der fik jeg et andet socialt netværk. Jeg blev interesseret i arbejdet med seksualitet, og hvordan man kan bruge det som flugt eller som bekræftelse. Det fællesskab fortsatte i mange år. Mit frivillige arbejde gav mig nye kontakter, som gav nye relationer.\nEn ting er, at man tager sig en uddannelse, får sig et arbejde og betaler sin skat. En anden ting er at vise overfor sig selv, at man kan gøre noget i samfundet. Jeg havde mange drømme om, hvad jeg skulle i livet, men i mit frivillige arbejde fik jeg et nyt fokus, og det tror jeg hjalp meget. Min interesse var nok også på det faktum, at psykisk sårbarhed kan betyde, at man agerer uhensigtsmæssigt seksuelt.\nSenere blev jeg underviser, hvor jeg kunne undervise med baggrund i min egen historie. Jeg kunne bruge min specielle indsigt. Jeg har aldrig været lukket omkring, at jeg har boet på et opholdssted, og der er nogle mennesker, som har kunne se nogle kompetencer i mig, som man ikke kan få, hvis man ikke har prøvet det. Derfor blev jeg særlig brugt, når der skulle undervise i seksuel sundhed på opholdssteder eller beskyttede værksteder. Jeg udviklede mig rigtig meget i det her ved blandt andet at stå for arrangementer og undervisning. Det føltes godt at få noget ansvar. Jeg klarede mig også godt på HF, som jeg afsluttede med gode karakterer.\nJeg var ikke rask, da jeg flyttede\nI dag er jeg ikke selvskadende mere. Jeg skærer ikke i mig selv mere. Men da jeg i sin tid flyttede til Aarhus, blussede min spiseforstyrrelse en lille smule op. Jeg begyndte at tage afføringspiller, og det fortsatte jeg faktisk med i ti år. Det er jo også selvskadende adfærd, men det er mindre synligt, og så var det ikke på samme måde relateret til skammen.\nSå jeg var jo ikke rask, da jeg flyttede fra Helheden. Men jeg kunne klare mig selv. Jeg vidste, hvem jeg skulle tage kontakt til, hvis jeg havde det skidt. Det er jo det samme, når unge mennesker generelt flytter hjemmefra. Man kan jo ikke det hele. Ligesom når man tager kørekort, så lærer man det basale - og så lærer man rigtigt at køre, når man har fået kørekortet.\nJeg tror aldrig, at jeg slipper for skammen, men det ville jo også være mærkeligt. Det skal man jo føle engang imellem - det skal bare være berettiget. Jeg vil sige, at jeg nu er så langt, at jeg kan vurdere, om skammen, jeg føler, er berettiget eller ej. Jeg ved, hvad jeg skal gøre, og hvis jeg får en trang til at gøre noget ved mig selv, som ikke er hensigtsmæssigt, så ved jeg, hvem jeg skal tage fat i.\nSå jeg vil sige, at jeg er så tæt på at være fuldstændig helbredt, som... Eller det lyder også forkert at sige, fordi det er ikke sådan en enten eller situation. Men jeg vil ikke sige, at jeg har borderline diagnosen mere. Altså, den diagnose ville jeg ikke få i dag, hvis jeg blev undersøgt for diagnoser.\nJeg er klar over, hvordan jeg skal håndtere mine følelser\nJeg får faktisk stadig lyst til at skære i mig selv engang imellem, men jeg er klar over, hvordan jeg skal håndtere mine følelser på en anden måde. Det er måske lidt ligesom at være alkoholiker. Der er altid den der trang til at gøre det, man ikke bør. Men jeg ved, hvad jeg skal gøre, for at undgå det. Jeg skal bare tænke på noget andet, eller gøre noget andet. Det kommer også an på situationen og der går længere og længere tid imellem, at jeg får lyst til det.\nSidste gang, jeg fik lyst til det, er nok et halvt år siden. Der tænkte jeg, at det kunne være virkeligt rart, hvis jeg kunne skære i mig selv. Der tænkte jeg tilbage på den der afslappede følelse, hvor der ingen ubehageligheder er. Der er kun fokus på den skade, der kommer af at skade sig.\nTidligere ville jeg gøre det, når jeg følte skam, men nu får jeg slet ikke lyst til selvskade, hver gang jeg føler skam. Det er ikke en automatisk følelse længere. Jeg har fundet andre måder at håndtere den følelse på, hvor jeg tidligere kun så selvskaden som måden at håndtere følelser, jeg ikke kunne rumme. Der skal ret meget til, før jeg får den trang nu.\nBehandling efter Helheden\nÅret efter jeg flyttede fra Helheden, startede jeg i en meget intensiv behandling for borderline. Der gik jeg i to et halvt år. Det var meget diagnosespecifikt, hvilket man kan være enig i eller ej. Men behandlingen fungerede godt for mig. Det var en kombination af individuelle samtaler og gruppesamtaler. Der lærte man en masse færdigheder. For eksempel, hvordan man udskyder det, som man har lyst til at gøre, men som er uhensigtsmæssigt, når man har en følelse, som man ikke kan håndtere. Og så var der et stort fokus på relationer.\nDet er også noget behandling, jeg føler mig rigtig privilegeret over, at have fået. Det har hjulpet godt. Det er en af de ting, som gør, at jeg er nået dertil, hvor jeg er i dag. De to ting, som står stærkest for mig i min "helbredelse", er Helheden og det her behandlingsforløb. Det kan også have noget med relationerne at gøre. Hvis der havde været nogle andre mennesker involveret, så er det jo ikke sikkert, at det havde været ligeså godt.\nI behandlingsforløbet efter Helheden havde jeg også kontakt til nogle af terapeuterne efterfølgende. Så det betyder ret meget, at man kan huske dem, man har været i kontakt med, og som har betydet noget for ens udvikling.\nEfter HF startede jeg på universitetet. Først blev jeg færdig med en bachelor og fortsatte så, til jeg fik min kandidat. Mens jeg gik på universitetet, gik jeg også i terapi. Min uddannelse viser mig også, at der er noget, som jeg kan. Karaktermæssigt gik det ikke ligeså godt på universitetet, som på HF. Det er jo et andet niveau. Men det havde jeg det lidt svært med.\nDog fandt jeg nogle gode mennesker at være sammen med. Nogle lidt skæve typer, ligesom mig selv. Flere af dem havde oplevet svigt i deres barndom, og nogle havde også diagnoser. Så kunne vi snakke om det med at have det godt og at have det skidt og samtidig se på det fra et samfundsperspektiv. Jeg fandt ud af, hvordan de var nået til der, hvor de var nået. Dem har jeg også kontakt til i dag. En af dem er en rigtig god veninde. Vi blev færdige samtidig.\nJeg havde lidt op- og nedture på universitetet, så jeg blev et år forsinket. Men det er jo meget normalt. Mens jeg læste på kandidaten flyttede jeg faktisk til Sønderjylland. Der boede den fyr, som jeg havde mødt i Esbjerg, og som jeg havde være dybt forelsket i sin tid. Jeg troede, at det var den store kærlighed.\nDa vi mødtes i Esbjerg dengang var han i afvænning fra noget stofmisbrug, og han flyttede derefter til Sønderjylland. Vi blev kærester, mens jeg læste i Aarhus, og jeg flyttede ned til ham. Jeg nåede at være der nogle måneder, før jeg fandt ud af, at han var faldet tilbage i sit misbrug. Det vidste jeg, at jeg ikke kunne være en del af. Der var jo misbrug i min familie, så det kunne jeg slet ikke forholde mig til. Så jeg flyttede hjem igen - og startede derefter på kandidaten.\nHer fik jeg samtidig i behandling for bulimien - fordi jeg tog de her afføringspiller. Overordnet set har jeg fået en del hjælp efter Helheden, men det har været lidt afbrudt og nogle forskellige steder.\nDa jeg blev færdig med min uddannelse og skulle søge job, oplevede jeg nederlag på nederlag. Jeg fik mange afslag, og der var lange perioder, hvor jeg havde det rigtigt skidt, fordi jeg ikke følte, at jeg kom til nok samtaler, og at mine ansøgninger ikke var gode nok. Derfor blev jeg kortvarigt lærervikar. Det var en hård og drænende tid, og særlig hårdt for selvtilliden.\nEn dag blev jeg kontaktet af en rekrutteringskonsulent, som spurgte, om jeg ikke kunne være interesseret i et særligt job. Hun havde set min profil på jobnet og tænkte, jeg passede på det job, hun søgte kandidater til i Spanien. Først tænkte jeg, at jeg skal ikke til Spanien. Men mine dagpenge var ved at udløbe, så jeg var nødt til at gøre noget. Og så søgte jeg stillingen og fik den. Det havde jeg slet ikke forventet. Jeg kendte ikke rigtigt noget til Spanien.\nJobbet i Spanien\nDet var virkeligt godt at komme i arbejde. Det gav en masse selvtillid. Jeg arbejder som en hest. Det hører også til i det arbejde, jeg laver, hvor der er nogle meget intense perioder, hvor man bare skal være på dupperne. Det havde jeg nok ikke forventet, at jeg kunne holde til. Men arbejdet og den ros, jeg får, har virkeligt gjort noget godt for mig.\nSamtidig har det også været tydeligt, at det har været godt at komme væk fra livet i Danmark. Man er jo delvist de relationer, som man er en del af, og der har været nogle relationer, som det har været godt at komme væk fra. Her kan jeg mere selv bestemme, hvem jeg er, og hvordan jeg opleves.\nJeg går ikke længere til psykolog, og jeg blev helt færdig med den sidste gruppeterapi for bulimien for et års tid siden. Nu klarer jeg mig selv. Jeg får stadig medicin. Det har jeg fået, siden jeg var teenager, så det kommer jeg nok ikke ud af. Men det er også okay. Engang havde jeg en ambition om at komme ud af det, inden jeg fyldte tredive, men det er jeg gået væk fra. Det er ikke det, som betyder noget i forhold til, om jeg kan klare mig. Hvis det er medicin, der skal til, for at jeg kan klare mig, så er jeg villig til at tage det.\nMåske kan jeg komme ud af det senere. Vi får se. Det er i hvert fald vigtigt ikke at forhaste sig. Det er vigtigere for mig, at tingene fungerer.\nJeg regner med at fortsætte her i arbejdet i Spanien i et stykke tid endnu, så jeg kan få noget mere erfaring. Jeg har fået en masse gode kontakter hernede, da danskermiljøet er forholdsvist lille. Alle kender alle. Så jeg har masser af ambitioner for fremtiden, og jeg kan ikke forestille mig, at det psykiske skulle gå hen og blive et problem.\nJeg kan også bruge min erfaring fra psykiatrien direkte i mit arbejde, når vi arbejder med folk fra psykiatrien. Der kommer jeg med en helt anden indsigt, når jeg læser rapporter om børn på opholdssteder. Det har jeg fået særlig meget respekt for af mine kolleger.\nNoget af det, som jeg har lært fra psykiatrien, som jeg bruger nu i arbejdslivet er, at jeg er i stand til at spørge om hjælp. Samtidig har jeg lært at skelne mellem det personlige og professionelle, så når folk udfordrer mig på min arbejdsindsats, så ved jeg, at det ikke handler om, at jeg er et dårligt menneske, som ikke kan finde ud af noget som helst. Jeg kan hvile i min faglighed, og det har jeg lært gennem mine tidligere erfaringer.


S : roman | eReolen\nS : roman\nAf Simone Mørch Stjer (f. 1986) (2020)\nensomhed kærlighed misbrug misbrugere stofmisbrug stofmisbrugere unge samfundskritik samfundssatire samfundsskildringer\nMens gymnasievennerne suges ind i normaliteten drages Helene af rusen fra stofferne og miljøet omkring Istedgade. Men hun er jo ikke rigtig misbruger, vel?\nLæselisten: Julie M. Day anbefaler\nEn rørende roman om ulykkelig kærlighed. Kærlighed til stoffer og kærlighed til den (måske) helt forkerte mand. Romanen fortælles ud fra Helenes synsvinkel, der i begyndelsen bestemt ikke ser sig selv som en misbruger, men som i løbet af romanen forsvinder mere og mere fra læseren og fra sig selv. Sproget er råt og ærligt og skildrer uden omsvøb en virkelighed, der er meget fjern fra de fleste danskeres\nAnmeldelse af: S af Simone Mørch Stjer\nAt læse om stofmisbrug er ikke opløftende, men debutanten Simone Mørch Stjer har skrevet en absolut læseværdig roman, inspireret af egne erfaringer. Helene kommer fra en god baggrund og har alle forud...


Puslepude Dreamy Dots - Hvid\nDenne lækre puslepude med Elphee og Raffi på i hvid og med prikker, er et musthave på puslebordet. Puslepuden er 100% Øko-Tex certificeret, vandafvisende og nem at tørre af...\nDone by Deer Stofble Contour - grå\nSebra Stofbleer - 7 stk. - Mixed Colours\nDenne lækre puslepude med Elphee og Raffi på i hvid og med prikker, er et musthave på puslebordet. Puslepuden er 100% Øko-Tex certificeret, vandafvisende og nem at tørre af.\nJeg giver dem 4 stjerner idet selve købet er gået super godt men jeg synes beskrivelsen på hjemmesiden godt kunne være bedre på deres produkter.\nDone by Deer Puslepude Dreamy Dots - hvid\nPuslepude Dreamy Dots - Hvid 351,00 kr 439,00 kr


lollys laundry Lollys laundry skjorte, amalie, flower print - Find dametøj fra lollys laundry på nettet på superlove\nlollys laundry lollys laundry skjorte, amalie, flower print\nProducent: lollys laundry\n595,00 476.00 DKK\nKøb denne lollys laundry Lollys laundry skjorte, amalie, flower print hos superlove.\nBestil produktet online her hos superlove til en pris på 476,00 DKK.\nlollys laundry er kendt for at have de fedeste dametøj - og Lollys laundry skjorte, amalie, flower print er i den grad ikke undtaget. Og det er virkelig ikke hemmeligt at ekstremt glade i forhold til pris vs. kvalitet - og fordelene kan da heller ikke overses.\nDu skal skynde dig - Kun meget få på lager netop nu hos superlove.\nSe alle vores dametøj fra lollys laundry her.\nSe alle produkter fra lollys laundry her.\nSe alle og bestil lige den dametøj du mangler her.\nHvorfor lige lollys laundry Lollys laundry skjorte, amalie, flower print?\nHvorfor skal jeg købe dametøj fra lollys laundry - og ikke en af konkurrenter?\nDet er et rigtig godt spørgsmål - men dog ikke kompliceret at svare på. For lige med lollys laundry - specielt når det kommer til dametøj, så har de nemlig et virkelig godt omdømme, og de fleste af deres brugere elsker dem.\nHvorfor så det spørger man så? Det er meget simpelt. lollys laundry har nemlig en nær sammenhæng med pris og kvalitet. Og det er en ting alle købere prissætter meget højt.\nLige nu kan du finde lollys laundry Lollys laundry skjorte, amalie, flower print til kun 595,00 DKK. Og det er jo slet ikke så ringe endda!\nMen hvorfor skal man vælge at købe dametøj fra lollys laundry hos superlove?\nMen hvad er årsagen til at man skal købe lollys laundry Lollys laundry skjorte, amalie, flower print fra lige netop superlove - og ikke hos en af de mange andre konkurrerende butikker?\nFor det første er superlove kendt for hurtig levering. Køber du tidligt på en hverdag, så bliver produktet afsendt selv samme dag. Og samtidig har de lave priser på levering - en faktor at huske. Og når nu vi alligevel er ved delen om levering, så er reglerne omkring returnering, så kan Edgy.dk også bekræfte, at dette område er helt i orden hos superlove.\nEr der andre kendetegn ved denne online butik? Ikke nok med at have lave priser på levering, gode regler vedrørende retur, så kan superlove også være stolte af deres fantastiske service for deres kunder.\nSidst - men absolut ikke mindst - så er vi imponerede over de gode priser for varerne, samt det imponerende store varelager.\nsuperlove får Edgy.dk’s varmeste anbefalinger. Du kan sikkert og trygt bestille sine indkøb derfra.\nlollys laundry – dametøj\n2.900,00 1.450,00 DKK\n795,00 636,00 DKK\nlollys laundry lollys laundry skjorte, lux, stripe\n595,00 476,00 DKK\nlollys laundry lollys laundry bukser, aila, black


GFR julekalender 2019 – 25. december // Roskilde 19 - GFR\nHome Seneste December 2019 - Nyheder GFR julekalender 2019 – 25. december // Roskilde 19\nSå kom vi til vejs ende i 25 år på Rosklide Festival. Det har været en sjov rejse, altså både at være til festival, men også denne julekalender. Der skulle graves dybt for at få det hele til at passe, og der har da også været nogle huller i suppen og år der er blevet blandet sammen, men som heldigvis er blevet reddet på stregen.\nTak til alle der har hjulpet med info, minder og billeder fra de forskellige år, og jeg håber at det har været bare en lille smule interessant at læse med. Glædelig jul og godt nytår, vi ses i 2020 til endnu flere musikalske oplevelser, anmeldelser and what have you, som selvfølgelig kan læses her på GFR.\n25. december – 2019\nLet’s get to it, 2019 – 25 i træk…\nSå skete det sgu, tanken jeg har haft det sjovt med at sysle med i mange år, indtil det rent faktisk kom så tæt på, at det kunne blive en realitet. 25 år i træk på verdens bedste festival, crazy shit.\nDen gamle jubilar, gavebordet og grisefesten\nOg det skulle da også fejres, så jeg havde arrangeret en lille reception i Camp Gnu (igen i Get A Tent East), med alt der hører til – øl, vin, bobler, snacks, slips, konkurrence og allervigtigst, en masse glade Gnuer. Og de gjorde en i forvejen god dag, endnu bedre, med fine personlige gaver, der spændte fra en flaske Ga-Jol over et indrammet billede fra første år i 1995 til et custommade indgraveret skilt og sågar en sang, den gamle her blev sgu helt rørt. 1000 tak fellow Gnuer 🙂\nFesten varede ved nogle timer, indtil musikken på pladsen trak flokken mod sig, hvor Tears For Fears åbnede Arena. Jeg kunne godt have ønsket mig et lidt mere rock-præget program, nu hvor det var jubilæums år, men man kan jo ikke få i både pose og sæk. Og ved gennemgang af afkrydsede koncerter i mit program, så fik jeg da også hørt (nok ikke det hele af alle) 25 koncerter – 25 år = 25 koncerter. Jeg har da ikke kedet mig… Se årets plakat HER.\nDer var da også en række fine oplevelser imellem. Fontaines D.C., Testament, Robert Plant, Spleen United, Robyn, Johnny Marr, Whores. og Noel Gallagher’s High Flying Birds var alle super fede oplevelser. Men det var meget overraskende Catfish and the Bottlemen, der var årets bedste musikalske oplevelse.\nJeg kendte på forhånd kun et enkelt nummer fra P3!, så forventningerne var ikke specielt høje, da storesøster Charlotte og jeg ramte Arena. Forventningerne blev gjort til skamme. Her var den rock-fest jeg havde ledt efter i næsten 4 dage, hold kæft det var fedt. Tror måske jeg var en del mere oppe at køre over bandet end sidekick Charlie, men deres energi og sange, ramte en gammel, pænt brugt og halvsnaldret mand lige i mavsen. Koncerten blev krydret af den vildeste regnbyge på årets festival, hvilket et eller andet sted gjorde oplevelsen endnu mere intens, hvorfor ved jeg ikke, men fedt var det at stå inde under teltdugen og høre en omgang god gedigen rock, mens det stod ned i stænger udenfor. Læs anmeldelser og reportager fra Roskilde Festival 2019 HER.\nThe Cure lukkede Orange Scene med en mere end godkendt marathon koncert, og det var sgu lidt specielt at stå der foran samme scene, og opleve samme band som startede det hele 25 år tidligere – og så endda med storesøster igen, ringen var sluttet.\nEfter The Cure, var energien ved at være brugt, meeeen, der var da lige Cypress Hill kl. 02, der lukkede Arena, det skulle man da ikke snydes for. Så med 2 Long Island Iced Tea fik man energi nok til at feste til det sidste med Cypress Hill, Arena og resterne af Gnu flokken.\nTro mig, det var en lang tur til Jylland nogle timer senere, men det hele værd. Og i 2020, ja, der starter jagten på de 50 år i træk. Sæt i gang 🙂\nÅrets oplevelse: 25 års jubilæums reception, tak Gnuer. Årets musikalske oplevelse: Catfish and the Bottlemen\nPrevious articleGFR julekalender 2019 – 24. december // Roskilde 18\nNext articleGFR’s Favoritter: Koncerter 2019


⇒ Billige Primo Vinduer – Stort udvalg til gode priser → Klik her\nEn række internet forhandlere giver i øjeblikket en hel del forskellige billige leveringstyper til primo vinduer. Den mest benyttede er for øjeblikket udleveringssteder, fordi du på den måde nemt kan hente dine varer når der er mulighed for det. Fragtformen er nemlig meget smertefri, samt desuden tilmed den billigste leveringsmåde.\nDu kunne tillige forsøge at få produkterne leveret til dit hus eller til adressen på dit arbejde. Fragtformen bliver en gang i mellem en tand dyrere, men også vældig bekvem ved køb af primo vinduer online. Den mest betalelige løsning vil dog i de fleste tilfælde være at hente ordren selv, men det forudsætter at du fysisk befinder dig nærved internet shoppens byggecenter, for eksempel Jem og Fix, Bauhaus, Silvan eller Harald Nyborg.\nFragttiden på primo vinduer er selvfølgelig yderst relevant hvis man mangler din pakke inden for få dage, og i det øjemed er det forholdsvis centralt at du ser nærmere på det anslåede leveringstidspunkt for primo vinduer. Flere internet shops – fx Harald Nyborg, Bauhaus, Jem og Fix og Silvan – giver billig 1 hverdags levering på masser af produkter online, som trods alt forudsætter at ordren gennemføres før et nøjagtigt klokkeslæt, med det formål at de sandsynligvis kan nå at få varerne skippet afsted forinden de lageransatte får fri.\nEn række internet virksomheder yder fragtfri levering på primo vinduer online, men ofte er det så præmissen at der handles for et konkret beløb. I øvrigt må man udse dig den billigste fragttype, der gerne er at få bragt din bestilling til et afhentningssted.\nEn række webbutikker tilbyder afhentning hvor man bestiller billig primo vinduer derhjemme og selv henter i byggecenteret. Eksempelvis 10-4, XL-Byg, Bauhaus, Harald Nyborg, Davidsen, Stark, Bygma, Jem og Fix og Silvan. De udlover fx click-and-collect på primo vinduer i følgende byer:\nIkast, Vordingborg, Tårnby, Herlev, Viborg, Åbyhøj, Charlottenlund, Nakskov, Frederikshavn, Taastrup, Gladsaxe, Helsingør, Herning, Skanderborg, Lillerød, Værløse, Holbæk, Køge, Kokkedal, Middelfart, Frederiksværk, Nyborg, Skive, Gentofte, Vallensbæk, Allerød, Hedensted, Nørresundby, Roskilde, Hvidovre, Nærum, Aabenraa, Haslev, Randers, Brabrand, Nykøbing Falster, Svendborg, Varde, Vanløse, Slagelse, Rønne, Fredericia, Haderslev, Rudersdal, Frederikssund, Glostrup, Rødovre, Odder, Valby, Albertslund, Ringsted, Brøndby, Ishøj, Ølstykke, Jyllinge, Sønderborg, Dragør, Hillerød, Grenaa, Odense, Korsør, Vejle, Solrød Strand, Hørsholm, Højbjerg, Næstved, Virum, Horsens, Hedehusene, Greve, Lyngby, Søborg, Hjørring, Brønderslev, Frederiksberg, Lystrup, Farum, Thisted, Brønshøj, Stenløse, Kolding, Aarhus, Risskov, Tilst, Esbjerg, Struer, København, Kalundborg, Silkeborg, Ballerup, Hobro, Aalborg, Birkerød, og Holstebro, .\nAfhentning af primo vinduer er en mulighed i alle dele af landet: Sjælland (Sydsjælland, Østsjælland, Lolland, Falster, Bornholm, Nordsjælland, Hovedstaden, Vestsjælland, Midtsjælland, Amager), Fyn (Midtfyn, Vestfyn, Sydfyn, Nordfyn, Østfyn) og Jylland (Syddanmark, Østjylland, Midtjylland, Sønderjylland, Sydjylland, Vestjylland, Nordjylland).\nNår vi ser på statistikkerne fremstår det klart, at netshoppere som regel leder efter for eksempel primo vinduer priser og køb primo vinduer. Derudover ser vi tit online shoppere efterspørge fx primo vinduer tilbud, primo vinduer online samt billig primo vinduer, plus de velkendte byggemarkeder som Jem og Fix, 10-4, Stark, Bygma, Davidsen, Silvan, Bauhaus, XL-Byg og Harald Nyborg.\nDet er jo ualmindeligt praktisk for folk at finde frem til de bedste priser på billige primo vinduer online hos flere forretninger på nettet, og herved har flertallet af netshops fundet det uundgåeligt at reducere prisniveauet på primo vinduer drastisk, og derudover præstere fragtfri levering.\nTil gengæld kan det alligevel vise sig indbringende at efterprøve nogle forskellige webbutikker efter rabatter og tilbud på primo vinduer online inden du gennemfører dit køb, sådan at man er sikker på at antage den mindst kostelige pris. Kig ikke kun hos de gængse byggemarkeder som Bygma, Silvan, Harald Nyborg, Bauhaus, Jem og Fix, Davidsen, Stark og 10-4.\nMan bør imidlertid være klar over, at i tilfælde af at en e-butik tilbyder billige primo vinduer online for en pris der kan virke utrolig billig, er det mange gange være et fingerpeg om en bedragerisk internet shop. Betalinger med kort er på den anden side omsluttet af et regulativ, der begunstiger folk overfor snydagtige e-handler.\nVi går generelt ind for bestillinger med kort eller mobilbetaling. Som et alternativ kan du udnytte en afdragsløsning fra eksempelvis ViaBill, for så vidt du higer efter at afdrage prisen på primo vinduer i flere bidder. Det tilbydes normalt hos nichebutikker, men ikke de udbredte byggekæder som for eksempel Bauhaus, Bygma, Jem og Fix, Davidsen, 10-4, Harald Nyborg, Stark og Silvan.\nVed indkig i tendenserne står det tydeligt, at online shoppere tit kigger efter eksempelvis primo vinduer priser og billig primo vinduer. Derudover oplever man ofte internet shoppere søge efter for eksempel primo vinduer online, primo vinduer tilbud samt køb primo vinduer.\nTrustpilot forærer dig fuldt ud ærlige løsninger til at eftersøge forskellige tidligere forbrugeres vurderinger og derved er det smart, at du udforsker internet selskabets anmeldelser inden du shopper billige primo vinduer online.\nFacebook bringer dig tilsvarende relativt strålende metoder til at få en idé om e-forhandlerens troværdighed. Foruden det er der en række butikker på nettet hvor du kan skrive en evaluering af deres køb, som ligeledes kan benyttes til afvejning af hvor tilfredse kunderne er.\nForud for at folk køber billige primo vinduer online hos en webshop kan man i princippet have øje for shoppens forretningsvilkår, dog er det tit en tidskrævende opgave, særligt på de gængse byggecentre som Jem og Fix, 10-4, Harald Nyborg, Bauhaus, Davidsen, Bygma, Silvan, Stark og XL-Byg.\nEn anden valgmulighed kunne være at granske hvorvidt e-handlen er godkendt af e-mærket, eftersom det bør være en tilkendegivelse af at online forhandleren accepterer de officielle regler, foruden at e-forretningen hyppigt besigtiges af jurister der er indført i vedtægterne på området.\nDerudover tilbydes du genvej til at få bistand, ifald du bliver udsat for problemstillinger som følge af din shopping med primo vinduer. Tilsvarende anbefaler vi at køberen er påpasselig med de mest relevante forhold der kan have indflydelse på bestillingen af primo vinduer online, som eksempelvis den returret hjemmesiden lover.\nI relation til det er det samtidig vigtigt, at man permanent bevarer sin ordrekvittering, således man i fremtiden kan bekræfte sin bestilling af primo vinduer, ligegyldig om man har købt ved Jem og Fix, Bygma, Silvan, 10-4, Harald Nyborg, Davidsen, Bauhaus, XL-Byg eller Stark.


Fra studerende til assisterende erhvervsrådgiver - Finansbachelor\nVideregående uddannelser Professionsbacheloruddannelse Finansbachelor Mød-studerende Kristian\nFra studerende til ass. erhvervsrådgiver\nNærværende undervisere og et godt sammenhold på studiet er nogle de mange positive ting ved finansbacheloruddannelsen. Det mener den nyuddannede finansbachelor Kristian Rubach Winther.\nMed hårdt arbejde og ydmyghed kommer man langt. Det er Kristian Rubach Winther et levende eksempel på. Han er nyuddannet finansbachelor og arbejder som assisterende erhvervsrådgiver i Nykredit.\n”Jeg vil gerne tage fat,” konstaterer den 26-årige finansbachelor, der kommer fra en landmandsfamilie på Djursland. Den I7. december 2012 afleverede han sit bachelorprojekt. Sammen med klassekammeraten Mads Skov Uldal skrev han om korrekt aktiekursfastsættelse af Ringkøbing Landbobank. Opgaven fik topkarakter. To dage efter opgaveafleveringen skrev Kristian under på sin ansættelseskontrakt.\nAllerede på 2. semester fik Kristian studenterjob som mødebooker hos Nykredit i Aarhus. Også praktikken tilbragte Kristian i finanskoncernens gamle barokbygning i Latinerkvarteret i Aarhus, der tidligere husede nationalbanken og er nabo til byens domkirke. Da stillingen som ass. erhvervsrådgiver blev slået op, opfordrede kollegaerne Kristian til at søge. I dag varetager Kristian analytiske back office-opgaver som eksempelvis analyser, kunde – og projektvurderinger.\n”Jeg har arbejdet mig op fra gulvet og føler mig privilegeret over at have fået den her chance,” siger han.\nKristian har ikke sin arbejdsdisciplin fra fremmede. Kristians far driver landbrug ved siden af en fuldtidsstilling i SKAT. Selv har Kristian altid været fascineret af at drive egen virksomhed. Så efter et år i Den Kongelige Livgarde tog Kristian en landmandsuddannelse. I et par år arbejdede han som fodermester og elev for store svine- og kvægbrug. Derefter skiftede han kansasdragt og gummistøvler ud med lædersko og skjorte, og gik i gang med den tre og et halvt år lange finansbacheloruddannelse. Hos Nykredit består porteføljen, udover alm. erhverv, bl.a. af store produktionslandbrug, herregårde og godser. Her er Kristians viden om landbrug en fordel.\n”Når jeg sidder med et landbrugsregnskab, forstår jeg det bedre, fordi jeg selv kommer med en baggrund fra landbruget. Jeg har fundet en god niche,” siger han.\nStudie med nærvær\nAt være studerende på Erhvervsakademi Aarhus har været en positiv oplevelse for Kristian. Torsdag den 24. januar 2013 holdt han dimissionstale for cirka 200 tilskuere.\n”Som min mor altid har sagt, må man aldrig glemme hvor man kommer fra. Det samme vil jeg sige til jer. Vi skal være stolte over at være uddannet finansbachelor fra Erhvervsakademi Aarhus. Stedet, hvor man uddanner hele mennesker,” lød det bl.a. i talen til de 50 klassekammerater, deres familier og undervisere. Fra talerstolen fremhævede Kristian holdundervisning og undervisernes interesse for de enkelte studerende som et plus.\n”Der bliver spurgt ind til øget sygefravær eller manglende tilstedeværelse hos medstuderende. Her har vi et navn og kender alle hinanden. Alle bliver set og hørt, og det er ikke muligt at sidde og gemme sig i hjørnet. På erhvervsakademiet arbejder man med hele mennesker og er ikke bare et nummer i rækken. Det giver os udover faglige kompetencer nogle værktøjer til at forstå og begå os på en arbejdsplads,” siger han.\nStudierne har givet Kristian mod på mere finans, revision, regnskab og jura. Derfor tager han nu en kandidatgrad på Syddansk Universitet sideløbende med sit fuldtidsjob i Nykredit. Om alt går vel kan Kristian om ca. tre år kalde sig cand. merc. aud. (registreret revisor).


Fritidsinteresser: Vælg den rette forsikring | GF Forsikring\nForsikring og fritidsinteresser\nPasser din forsikring til dine fritidsinteresser?\nDer findes nærmest uendeligt mange fritidsinteresser.\nNogle af os dyrker motion, andre har mere sjælelige interesser, mange er med på de nyeste elektroniske trends, og nogle samler antikviteter.\nMen uanset, hvad du brænder for, skal du vide, at mange fritidsinteresser faktisk har betydning for dine forsikringer.\nHer klæder vi dig på, så du kan nyde dine interesser trygt og sikkert med de rigtige forsikringsdækninger.\nUlykkesforsikring er ofte byggestenen\nMed en ulykkesforsikring får du erstatning, hvis du pludseligt kommer til skade.\nDet kan eksempelvis være, hvis du får en knæskade i forbindelse med din fritidsinteresse. Hvor meget du får i erstatning, afhænger af, hvad du har valgt af dækning.\nI den forbindelse er det vigtigt at forholde sig til det, der kaldes méngrad. Du kan vælge mellem 5% (som de fleste vælger), 8% eller 10%.\nJo højere méngrad, du vælger, desto værre skal din skade være, før du får erstatning, omvendt opnår du en lavere pris ved at vælge en højere méngrad.\nVælg mellem heltids- eller fritidsdækning\nMed en fritidsdækning til ulykkesforsikringen er du, som navnet indikerer, dækket i din fritid. Den dækker også op til 10 timers erhvervsarbejde om ugen. Har du mere en 10 timers erhvervsarbejde om ugen, bør du overveje at få heltidsdækning i stedet – så er du dækket døgnet rundt, også under erhvervsarbejde.\nSammensæt din ulykkesforsikring\nVælg de rette tilvalgsdækninger\nDu kan vælge forskellige tilvalgsdækninger til din ulykkesforsikring. Det er vigtigt, at du har de rette tilvalg, hvis du har bestemte fritidsinteresser.\nDu risikerer nemlig, at du ikke kan få erstatning for en eventuel skade, hvis du dyrker ”farlige” fritidsinteresser.\nDer er forskel på fritidsinteresser, da nogle er farligere end andre. Derfor har vi inddelt farlig sport i to kategorier: risikosport og højrisikosport. Du kan se forskellen nedenfor:\n- Risikosport er fx kampsport, vintersport i udlandet og visse former for cykelsport\n- Højrisikosport er fx motorsport, luftsport, højdesport, hestesport og vandsport.\nForskellige interesser, forskellige forsikringer\nFritidsinteresser kommer i forskellige former, og det behøver ikke være forbundet med skader. Dyrker du fx e-sport, kan du være uheldig at få en skade på dit udstyr.\nMed en elektronikforsikring som tilvalg til indboforsikringen får du dækket funktionsfejl og pludselige skader på elektronisk udstyr, indtil det er 4 år gammelt. Det kan være rart, hvis du har en dyr gamer-pc, højtalere, bærbar, smartphone eller skærm.\nBevæger du dig ud i den ”virkelige” verden på et elløbehjul er der også et par ting, du skal være klar over.\nSammensæt din indboforsikring\nFritidsinteresser i udlandet er anderledes\nNår du dyrker dine fritidsinteresser på rejser, er det ikke nødvendigt, at du køber en tilvalgsdækning, medmindre det er formålet med selve rejsen. Det kan være at stå på ski, klatre i bjerge eller lignende.\nDet betyder, at hvis du gerne vil prøve vandsport på ferien, skal du ikke tilvælge noget til din ulykkesforsikring.\nTil gengæld skal du købe en rejseforsikring, så du er i sikre hænder, hvis du fx bliver syg, eller bagagen bliver forsinket.\nVær opmærksom på ansvarsforsikring\nSom del af indboforsikringen får du automatisk en ansvarsforsikring. Den er vigtig, hvis du skal erstatte skader på andre eller deres ting. Fx dækker forsikringen op til 10 mio. kr. ved en personskade og 2 mio. kr., hvis du skal erstatte ting.\nDer er dog visse fritidsinteresser, hvor det kræver en særskilt ansvarsforsikring. Det kan være, hvis du går på jagt – her skal du i stedet købe en lovpligtig jagtansvarsforsikring. Det samme gælder, hvis du har en drone, som vejer mere end 250 gram.\nHos GF er vi ejet af medlemmerne. Det betyder, at du som medlem får del i overskuddet. Det er din garanti for, at du aldrig betaler mere end højst nødvendigt for dine forsikringer. Du er altid velkommen til at kontakte os for at høre, hvordan vi kan tage hånd om dig og dine fritidsinteresserer.


Deltagerne og forløbet\nEn ansættelsessamtale er en situation, der kan være anspændt, måske også for arbejdsgiveren. Der skal tages hensyn til ansøgeren, men samtidig er det vigtigt, at begge parter får de oplysninger, de har brug for.\nTypiske deltagere i ansættelsessamtalen er:\n• Den uddannelsesansvarlige/mesteren/personalechefen\n• En daglig oplærer\nVirksomheden kan evt. overveje, om skolens LOP (lære- og praktikpladskonsulent) skal deltage i samtalen, selvom denne mulighed ikke bruges af mange.\nPlanlæg samtalen forud for mødet med eleven. Følgende 8 punkter er et forslag til et forløb:\n1. Velkomst og en kort indledning\n2. Spørgsmål til ansøgningen og fx om valg af virksomhed\n3. Spørgsmål til skoleuddannelsen\n4. Baggrund vedrørende interesser, fritid, familie, boform\n5. Informationer om virksomheden\n6. Informationer om lærepladsen og virksomhedens krav og forventninger\n7. Ansøgerens spørgsmål\n8. Afslutning af samtalen og aftale om det videre forløb\nI kan udarbejde et fast skema for samtalen, som kan danne ramme for samtalens forløb. Det har Grundfos gjort til ansættelse af lærlinge inden for Strøm, styring og it. Download interviewskemaet her til inspiration.\nAllerede i ansættelsessamtalen bør det klart fremgå, hvad man forventer af den unge. Det kan være på såvel det faglige som det personlige plan.\nLige så vigtigt er det at finde frem til elevens forventninger til virksomheden. Er de realistiske? Dette er en af måderne til forebygge frafald pga. skuffede forventninger.\nAfklar fx jeres forventninger til:\nElevens fremmøde og arbejdstider\nElevens forhold til kunder og kollegaer\nEleven fra jer omkring hans/hendes uddannelse?\nHvilke forventninger har eleven til løn og personalegoder?\nGør ansøgeren bekendt med jeres husregler, altså de retningslinjer I har i virksomheden for bl.a.:\nOmgangsformen og -tone\nEtik i virksomheden\nAdfærd over for kunder, leverandører og kollegaer\nPolitik for fx alkohol, rygning, påklædning m.m.\nSamtalens indhold og form\nHvad samtalen skal indeholde, og hvordan den udvikler sig er naturligvis præget af dem, der deltager. Ud over at svare på ansøgerens spørgsmål er det en god ide at informere om virksomheden, uddannelsen og de personer, som ansøgeren vil komme til at samarbejde med.\nSamtalen bør udforme sig som en gensidig afklaring af, om der er basis for et fremtidigt samarbejde.\nOfte har det første indtryk en afgørende effekt. Men forsøg alligevel at forblive åben og uafhængig af det første indtryk. Giv ansøgeren mulighed for at udfolde sig. Stil spørgsmål, som eleven kan besvare med andet end ja/nej, gerne hv-spørgsmål. Man kan blive positivt overrasket ved at vælge anderledes!\nLønforhold, ferie, sygdom, arbejdstid m.m.\nLærlingens og virksomhedens rettigheder og pligter fremgår af Lov om erhvervsuddannelser og Bekendtgørelse om uddannelserne i de forskellige erhvervsfaglige fællesindgange.\nLøn, ret til ferie, sygdom, betaling for overarbejde og lignende er reguleret i det enkelte fags lærlingeoverenskomst, som er en del af arbejdsmarkedets overenskomster.\nDet kan fx anbefales at aftale dokumentation for sygdom både i virksomheden og på skolen.\nTjek de faglige organisationers og de faglige udvalgs hjemmesider. Her vil der ofte være et link til erhvervsuddannelsesloven, bekendtgørelsen og til den aktuelle lærlingeoverenskomst, der gælder på jeres område.\nFor nogle virksomheder er det afgørende, at eleven har en ren straffeattest.\nAndre virksomheder ser det som en del af deres sociale ansvar også at give ansøgere med petter på deres fortid en chance.\nInden for nogle uddannelser skal eleven have erhvervet en række beviser og certifikater på grunduddannelsen eller i løbet af hovedforløbet. Dette kan fx være af sikkerheds- eller miljømæssige årsager.\nInden for transport- og mekanikerområdet opnår eleverne i løbet af uddannelsen en række certifikater og/eller kørekort, der gør dem i stand til at gennemføre en lang række opgaver i virksomheden.


Høring af de første bekendtgørelsesændringer som led i ny husdyrregulering\nHøring af de første bekendtgørelsesændringer som led i ny husdyrarealregulering\nSom del af udmøntningen af ny husdyrregulering er forslag til ændring af husdyrgødningsbekendtgørelsen samt forslag til bekendtgørelse om kort over oplande til nitratfølsomme habitatnaturtyper i Natura 2000-områder sendt i høring.\nFørste fase af bekendtgørelsesændringer\nMiljøstyrelsen sender hermed udkast til ændring af husdyrgødningsbekendtgørelsen samt udkast til bekendtgørelse om kort over oplande til nitratfølsomme habitatnaturtyper i Natura 2000-områder i høring. De foreslåede ændringer er del af en række bekendtgørelsesændringer, som følger af ændring af husdyrbrugloven.\nBekendtgørelsesudkastene er første fase af bekendtgørelsesændringer, der følger af forslag til lov om ændring af husdyrbrugloven, der har været i høring i perioden 26. september – 24. oktober 2016, og som skal udmønte ny husdyrregulering. Med forslaget til ændring af husdyrbrugloven adskilles reguleringen af anlæggene (stalde, beholdere, bygninger m.v.) fra reguleringen af husdyrgødningsanvendelsen på arealerne. Godkendelser og tilladelser vil derfor fremover alene omfatte anlæggene på husdyrbrug.\nÆndringerne forventes at træde i kraft den 1. august 2017, hvor den nye planperiode begynder. Ændringerne vil først kunne udstedes, når Folketinget har behandlet og vedtaget forslaget til ændring af husdyrbrugloven, hvilket forventes at ske primo marts 2017. Forslaget til ændringer er udarbejdet og sendes i høring nu af hensyn til landbrugets behov for at kende den ny regulering, herunder eksempelvis nye krav om udlæg af efterafgrøder af hensyn til markplanlægningen for planåret 2017/2018. Dertil kommer behovet for at sikre it-understøttelsen i NaturErhvervstyrelsen samt hos de private firmaer, der tilbyder it-systemer til landbruget, som anvendes i forbindelse med markplanlægning og indberetning til NaturErhvervstyrelsen.\nDe foreslåede ænd ringer\nDe foreslåede ændringer omhandler reguleringen af henholdsvis kvælstof, fosfor og zink, og Miljøstyrelsen skal på denne baggrund anmode om alene at modtage høringssvar vedrørende husdyrgødningsbekendtgørelsens kapitel 10-13 og bilag 3 samt den tilhørende kort-bekendtgørelse.\nMiljøstyrelsen gør derudover opmærksom på, at udkast til ændring af husdyrgødningsbekendtgørelsen bygger ovenpå en tidligere ændring af husdyrgødningsbekendtgørelsen, der blev udstedt i november 2016, men som først træder i kraft den 1. januar 2017. De forslag til ændringer af husdyrgødningsbekendtgørelsen, der hermed sendes i høring, er således indarbejdet i bekendtgørelse nr. 1324 af 15. november 2016 angivet som synlige ændringer.\nFase II af bekendtgørelsesændringerne implementerer de dele af ny husdyrarealregulering, der vedrører beskyttelse af ammoniakfølsom natur (regler om teknik i forbindelse med udbringning af husdyrgødning, der har en begrænsende effekt på ammoniakemissionen), erosion af jord samt anvendelse af slam på landbrugsjord, og forventes at blive sendt i høring i foråret 2017. Fase II vil også indeholde de nødvendige regler i forhold til den nye anlægsregulering samt konsekvensændringer i øvrige relevante bekendtgørelser.\nKort over oplande til nitratfølsomme habitatnaturtyper i Natura 2000-områder kan ses i MiljøGIS\nBekendtgørelse om kort over oplande til nitratfølsomme habitatnaturtyper i Natura 2000-områder indeholder de koordinater, som udgør afgrænsningen af oplande til nitratfølsomme habitatnaturtyper i Natura 2000-områder. Koordinaterne i bilaget er omsat til et kort, som vises i MiljøGis, der kan tilgås via linket nedenfor. På kortet kan man også se beliggenheden af de habitatnaturtyper, der danner grundlag for det nye oplandskort, samt oplysninger om hvilken naturtype, der er tale om.\nFra den 19. december 2016 vil det desuden blive muligt at se ud fra kortets oplysninger, hvilke af oplandene der i dyrkningsåret 2017 vil blive mødt med et husdyrefterafgrødekrav som følge af stigningen i anvendelsen af organisk gødning inden for oplandet. Oplysningerne udstilles på den samme MiljøGis-side. Ved hjælp af informationsknappen i det lag, der udstiller de berørte oplande, vil man kunne se hvilket husdyrefterafgrødekrav, der eventuelt er tale om\nForslag til ændring af husdyrgødningsbekendtgørelsen samt forslag til bekendtgørelse om kort over oplande til nitratfølsomme habitatområder i Natura 2000-områder, er i høring frem til den 16. januar 2017. Høringsmaterialet, herunder kortbekendtgørelsen med koordinater for kortet, kan findes på høringsportalen.\nGå til høringsmaterialet på Høringsportalen\nGå til Kort over oplande til nitratfølsomme habitatnaturtyper i Natura 2000-områder i MiljøGIS


Dansk Selskab for Teoretisk Biologi\nForeningens navn er Dansk Selskab for Teoretisk Biologi (Danish Society for Theoretical Biology).\nSelskabets formål er 1) at udbrede og fremme interessen for anvendelsen af matematisk-fysiske værktøjer og principper i beskrivelsen og forståelsen af biologiske fænomener, og 2) at fremme samarbejdet mellem eksperimentelt og teoretisk arbejdende forskere indenfor biologien i videste betydning.\nDette skal ske ved afholdelse af møder, ved at virke for oprettelse af tværfaglige postgraduate kurser og gennem samarbejde med beslægtede organisationer i ind-og udland. Endvidere vil selskabet orientere medlemmerne om publikationer, møder og seminarer gennem udsendelse af elektroniske nyhedsbreve.\nSom ordinære medlemmer optages personer med interesse for teoretisk biologi.\nOptagelse i selskabet sker ved henvendelse til bestyrelsen.\nEt medlem kan ekskluderes af selskabet, såfremt bestyrelsen beslutter dette.\nBeslutningen kan indbringes for generalforsamlingen.\nBestyrelsen kan fastsætte særlige medlemsvilkår for studerende og, under forudsætning af gensidighed, for medlemmer af andre organisationer.\nKontingentet betales ved indmeldelsen og ellers for et år ad gangen hver den 1. april. Ved indmeldelse i tiden mellem 1. oktober og 31. december, får et nyt medlem også tildelt medlemskort for det følgende regnskabsår.\nUdmeldelse skal ske skriftligt til kassereren senest den 1. december til den følgende 1. januar.\nErhvervsvirksomheder, offentlige institutioner og videnskabelige selskaber m.v. kan også optages som medlemmer på vilkår der fastsættes af bestyrelsen.\nEfter forslag af bestyrelsen kan generalforsamlingen udnævne æresmedlemmer. Disse betaler ikke kontingent.\nSelskabets arbejde ledes af en bestyrelse på 5 medlemmer, der vælges af en generalforsamling. Bestyrelsens medlemmer vælges for 2 år. I lige år vælges 2 nye bestyrelsesmedlemmer; i ulige år vælges 3 nye bestyrelsesmedlemmer. Medlemmerne kan genvælges to gange.\nPå hver ordinær generalforsamling vælges 2 suppleanter til bestyrelsen.\nPå den stiftende generalforsamling vælges 2 bestyrelsesmedlemmer for 1 år. Denne paragraf bortfalder efter den stiftende generalforsamling.\nBestyrelsen, der konstituerer sig selv umiddelbart efter generalforsamlingen, vælger ved afstemning en formand, en sekretær og en kasserer og fastsætter selv sin forretningsorden.\nBestyrelsen er kun beslutningsdygtig, når 3 eller flere medlemmer inklusiv formanden er til stede. I tilfælde af stemmelighed tæller formandens stemme dobbelt.\nSekretæren fører protokol over forhandlingerne på bestyrelsens møder, og protokollen underskrives af de tilstedevrende bestyrelsesmedlemmer.\nRegnskabet skal før den ordinære generalforsamling være revideret af to revisorer, der vælges blandt medlemmerne uden for bestyrelsen.\nSelskabets formue bør være anbragt i et anerkendt pengeinstitut og bør så vidt muligt være rentebærende.\nDen årlige generalforsamling afholdes inden 1. april.\nEkstraordinær generalforsamling kan indkaldes, når bestyrelsen finder det nødvendigt, og skal indkaldes når mindst 1/4 af medlemmerne skriftligt forlanger det. I sidstnævnte tilfælde skal generalforsamlingen afholdes senest månedsdagen efter begæringens modtagelse.\nGeneralforsamlingen indkaldes med angivelse af dagsorden ved bekendtgørelse i en af selskabet udsendt meddelelse til medlemmerne med mindst 30 dages varsel for en ordinær og 14 dages varsel for en ekstraordinær generalforsamling.\nGeneralforsamlingen er i alle selskabets anliggender selskabets højeste myndighed inden for de af loven fastsatte grænser.\nGeneralforsamlingens forhandlinger ledes af en af forsamlingen valgt dirigent, som ikke må være medlem af bestyrelsen, efter følgende dagsorden:\n1. Formandens beretning om selskabets virke siden sidste ordinære\nDet reviderede regnskab skal være tilgængeligt for medlemmerne mindst 8 dage før generalforsamlingen på en i indkaldelsen nærmere angivet måde.\nIndkaldelse af generalforsamlingen skal indeholde meddelelse om, hvilke bestyrelsesmedlemmer der afgår i henhold til vedtægterne, hvilke der er villige til at modtage genvalg, samt hvilke af selskabets medlemmer bestyrelsen foreslår nyvalgt. Eventuelt andre forslag til valg til bestyrelsen skal være denne i hænde senest 14 dage før generalforsamlingen. En liste over samtlige kandidater skal senest 5 dage før generalforsamlingen gøres tilgængelig for selskabets medlemmer.\nAfstemninger kan kun finde sted om de på dagsordenen opførte forhandlingspunkter samt om ændringsforslag til disse.\nAfstemning sker skriftligt, hvis blot et af de tilstedeværende medlemmer ønsker det.\nVed afstemning gælder i almindelighed simpel stemmeflerhed, jfr dog § 12 og 13.\nDer tilkommer hvert medlem en stemme. De i §3, stk. 5, nævnte erhvervsvirksomheder, offentlige institutioner og videnskabelige selskaber mv. har hver en stemme.\nTil ændring af selskabets love samt til optagelse af æresmedlemmer kræves mindst 2/3 stemmeflerhed af afgivne stemmer.\nTil selskabets opløsning kræves mindst 2/3 stemmeflerhed af samtlige selskabets medlemmer.\nEr 2/3 af medlemmerne ikke til stede ved generalforsamlingen, kan bestyrelsen - senest 30 dage efter - indkalde til en ny generalforsamling, hvor opløsning kan vedtages med 2/3 af de fremmødtes stemmer.\nOpløses selskabet overgår dets formue til en fond eller en institution, der har som formål at støtte teoretisk biologi eller et beslægtet område.\nSelskabet forpligtes ved underskrift af 3 bestyrelsesmedlemmer, hvoraf den ene skal være formanden.\nBestyrelsen kan meddele selskabets kasserer fuldmagt til at modtage indbetalinger og betale indgåede forpligtelser.\nSelskabet hæfter kun for sine forpligtelser med den selskabet til enhver tid tilhørende formue. Der påhviler ikke selskabets medlemmer eller bestyrelse nogen personlig hæftelse.\ntilbage til hjemmesiden for dstb


Gode produkter her og nu – Kom på nettet\nGode produkter her og nu\nAnna marts 28, 2015\nEr man på udkig efter noget nyt til de små, og sjove ting og sager, så findes der altid gode udvalg online, hvor man kan få alt til baby og børn. Lige nu er der forrygende tilbud på sutter med navn. Er man derfor interesseret i at købe nogle spændende og sjove sutter med navn, så har man alletiders chance for dette her, og prisen er også fornuftig.\nMan kan også finde en masse udstyr til børn, og her er der alt fra seler, rygsække, hvor der er plads til børn med meget mere. Derudover kan man også finde høreværn til børn. Er man derfor interesseret i et nyt høreværn til børn, således man kan have dem med overalt, så kan man få dette fantastiske lige nu og her. Der er faktisk mange forskellige modeller at vælge imellem her og nu, og det kan betale sig at tjekke det fantastiske udvalg ud her og nu.\nMan kan også finde nogle utrolige fine armbånd med navn til de små. Er man derfor interesseret i at lave nogle armbånd med navn, kan man designe dem selv online og få dem sendt hjem. Her kan man også finde en masse inspiration online, hvor man har alletiders mulighed for at finde sjove måder at lave smykker på og være kreativ. Så tjek de gode modeller ud og få de fedeste armbånd til de små.\nSutter og meget mere\nForuden høreværn til de små og sutter med navn, så findes der meget andet udstyr, og det kan i den grad betale sig at tjekke det ud online, for her kan man også være sikker på at priserne er lave, og man kan få det hele til super gode tilbud. Så slå endelig til her i dag, det betaler sig i den grad. Man kan få Alt med navn til din baby. T-shirt, hatte, briller og meget mere. Der er alt hvad de små kunne bruge og det er helt op til fem års alderen. Derudover har man mulighed for selv at designe.\nLondon og tea time med agurkesandwiches