Dansk skolehistorie i 1700-tallet\nmed særlig vægt på landsbyskolerne\nDette websted er et ´arbejdende værksted´, som blev påbegyndt for snart tre årtier siden, men stadig er under udvikling. I årenes løb har webstedet imidlertid udviklet sig til at være det mest omfattende websted om dansk skolehistorie især i 1700-tallet, hvor hovedvægten dog især er lagt på udviklingen af landsbyskolerne i perioden inden vedtagelsen af skolelovene af 1814. Udgangspunktet var oprindelig beskrivelser af Danmarks ældste bevarede landsbyskoler bl.a. ´Rasmus Svendsens Skole´ i Faxe fra omkring 1644 og ´Prins Carls Skole´ fra 1719 i Store Torøje mellem Faxe og Store Heddinge på Stevns, men det blev ret hurtigt Frederik IVs ´Kongelige Skoler´, som efter afslutningen af den tyve år lange "Store Nordiske Krig" blev opført i de tolv nyoprettede rytterdistrikter i perioden mellem 1721 / 1722 og 1727, og som i dag bedre er kendt som ´rytterskolerne´, der nu udgør den mest omfattende del af webstedet. Det har imidlertid også været magtpåliggende at sætte beskrivelsen af hver enkelt af disse i alt 241 rytterskoler ind i en samfundsmæssig, historisk sammenhæng, så webstedet efterhånden omfatter omkring 60´specialsider´ bl.a. om degneundervisningen i kirkerne af især almuens børn siden reformationen i 1536, udbredelsen af ´Luthers lille Katekismus´, de ældste egentlige landsbyskoler. Desuden har webstedet artikler om pietismen og kongehusets rolle i forbindelse med oprettelsen af skolerne både af Frederik IV og hans søskende, prins Carl og prinsesse Sophie Hedevig, de såkaldte prinse- og prinsesseskoler. Samtidig omtales dagliglivet for befolkningen både i landdistrikterne og i købstæderne og de betydelige ændringer af samfundet, som fandt sted i løbet af århundredet, samt gennemgang af pengevæsenet, forklaring af ord og begreber, gengivelse af en række skolelove og bekendtgørelser inden skolelovene af 1814, litteraturhenvisning og meget, meget andet. Det udvalg på 42 af disse ´specialsider´, som herunder kan vælges ved enten at klikke på billederne eller de tilhørende grønne knapper under de enkelte billeder og beskrivelserne af indholdet, giver derfor kun adgang til en del af alle de behandlede emner. Ønskes en samlet oversigt over samtlige ´specialsider´, anbefales det derfor at vælge ´Oversigten over webstedet´ i anden række i nedenstående skema. I omtalerne af de enkelte rytterskoler, som løbende bliver revideret og udvidet med nye oplysninger m.m., findes desuden en del litteraturhenvisninger og links til en række relevante websteder på Internettet, som er af særlig interesse for den pågældende rytterskole. Vær opmærksom på, at enkelte af ´specialsiderne´ samt beskrivelserne af nogle få skoler stadig er under udarbejdelse eller vedligeholdelse, ligesom hele webstedet løbende bliver revideret og suppleret. (Webmaster Finn Thorshøj)\nOmtale af det nationale rytteri og opdelingen i rytterdistrikter, opførelsen af de 241 ´Kongelige Skoler´ - rytterskolerne, omtale af ´Instructionen´ til skolemesteren m.m. fra 1721 og selve skolernes indretning. Desuden omtale af inskriptionen på sandstenen og de opbyggelige vers over dørene, samt orientering om den daglige undervisning, rytterskolerne betydning for den efterfølgende skolelovgivning og om bygningerne, der i adskillige tilfælde var i brug som skoler i mere end 200 år.\nDe 12 rytterdistrikter og rytterskolernes placering i distrikterne samt oplysninger om hver enkelt af de 241 rytterskoler\nOversigt over alle 241 rytterskoler som de var fordelt i rytterdistrikterne. Links til websteder på internettet, hvor det har været muligt at finde oplysninger om de enkelte rytterskoler, kort over skolernes placering, henvisning til websteder på internettet med lidt mere fyldige beskrivelser af enkelte rytterskoler.\n"Instruction (...) hvorledes enhver Skolemester i Rytter-Districterne i det\nham anbetroede Skolemester Embede, indtil videre skal rette og forholde\n28. Marts Anno 1721"\nGengivelse af ´Instructionen for Skoleholderen´ med den originale ortografi.\nKlik hér for at se den tilsvarende instruktion for præsterne.\n(åben, men endnu under udarbejdelse)\nmed links til samtlige\nca. 60 `specialsider´\nDette websted blev påbegyndt for omtrent 30 år siden, da computerne havde en ringere opløsning, end vi kender i dag. Af praktiske grunde er den oprindelige skærmopløsning alligevel bibeholdt, så man har mulighed for at zoome ind og ud, som man behager. Websiderne fungerer bedst ved en opløsning på 1024 x 768 eller højere. De fleste specialsider er dynamiske og vil automatisk tilpasse sig skærmstørrelsen, men ved mindre skærme - fx i forbindelse med mobiltelefoner, IPads m.m.. - kan der i enkelte tilfælde være problemer med at se hele siden i fuld bredde. I sådanne tilfælde kan det derfor muligvis blive nødvendigt at ´scrolle´ lidt, for at få overblik over hele siden.\nOmtale af Christian V og Charlotte Amalies historie. Kongeloven, Skånske Krig og Christian Siegfried von Plessen. Charlotte Amalies godser, bl.a. Vemmetofte.\nfra reformationen i 1536 og\ntil begyndelsen af 1700-tallet\nBeskrivelse af degnelæsningen med anvendelse af både sæde- og løbedegne samt betydningen for undervisningen på landet fra reformation i 1536 og til begyndelsen af 1700-tallet. Desuden fortælles om Peder Palladius samt hans og andre danske udgaver af ´Luthers lille Katekismus´ med forklaringer, som har holdt sig som skolebog i flere århundreder og været anvendt i undervisningen af danske skoleelever helt frem til midten af 1900-tallet. Desuden omtale af Fattigforordningen af 1708 og dens betydning for undervisningen i landdistrikterne inden opførelsen af rytterskolerne mellem 1721/1722 og 1727.\nPietismen i Danmark og indførelsen\naf den tvungne konfirmationen i 1736 samt Christian VIs skoleforordning af 1739\nPietismen; dens opståen, idé og betydning for etablering af skoler i begyndelsen af 1700-tallet i Danmark. Den tidlige pietismens betydning for bl.a. opførelsen af Vajsenhuset og rytterskolerne i perioden 1721-1727. Indførelsen af den obligatorisk konfirmation i 1736 og skoleforordningen af 1739. Statspietismen under Christian VI\nKatekismus og visitationer -\nog lidt om biskop Balle\n1700-tallets pædagogiske målsætning. Skoleundervisningen hørte under kirkens opsyn, og fra tid til anden blev kvaliteten af undervisningen på de enkelte skoler afprøvet i forbindelse med visitatser fra den lokale præst og provst eller biskoppen. Betydningen af Luthers lille Katekismus, som også er medtaget i en komplet udgave fra 1813/1856. Lidt om biskop Balle m.fl. med omtale af og citater fra biskop Balles ´Lærebog´ og ´visitatsbøger´ m.m.\nOmtale af Danmarks ældste, men kun delvist bevarede landsbyskole, Rasmus Svendsens Skole i Faxe, som blev opført omkring 1644, men siden flyttet og genopført i 1730´erne. Beskrivelsen omfatter både oversigt over skolens indretning og dens historie. Desuden er der lidt information både om Faxe by på dette tidspunkt og lidt biografiske oplysninger om Rasmus Svendsen, som var præst i Faxe og senere provst i Faxe Herred. Dertil kommer information om skolegangen indtil 1742, hvor skolen ophørte, og bygningens historie frem til nu, hvor den i 2018 blev genstand i en ´kulturkamp´ mellem nogle mennesker, som ønsker at bevare bygningen i Faxe og andre, som ønsker bygningen flyttet til fx Frilandsmuseet.\nSkolen blev opført som en af flere skoler i 1719 af prins Carl, som var broder til Frederik IV. Skolen er en såkaldt ´prinseskole´, og bygningen er i dag den bedst bevarede af de ældste landsbyskoler fra 1700-tallet. Beskrivelsen omfatter både en oversigt over skolens historie og indretning efter fundatsens bestemmelser og en omtale af skoleholdere og gennemgang af den daglige undervisning og de anvendte undervisningsmidler. Hverken Faxe Kommune eller Østsjællands Museum var imidlertid interesseret i at bevare skolen som museum for eftertiden. Som ejer af bygningen valgte staten derfor at sætte bygningen til salg i 2017. Året efter overgik Prins Carls Skole til privateje. Museet blev dermed også nedlagt.\nPrins Carls og prinsesse\nEn biografiske oversigt over Frederik IVs søskende, prins Carl og prinsesse Sophie Hedevigs historie. Prinsens rejse og venskabet med Carl Adolf von Plessen. Jægerspris, Højstrup, Vemmetofte. prinsesse Sophie Hedevig og Carl Adolf von Plessen. Tiden på Vemmetofte\nPrins Carls og prinsesse Sophie Hedevigs 23 skoler på godserne Vemmetofte, Højstrup, Jægerspris, Dronninglund med flere.\nCarl Adolf von Plessen (1678-1758)\nSlægten von Plessen (og von Skeel), gennemgang af Carl Adolf von Plessens familieforhold og biografi, venskabet med prins Carl og prinsesse Sophie Hedevig, forbindelsen til Vemmetofte, Christian VIs konseil,interesserne på De vestindiske Øer, de sidste år.\nDe ´Plessenske Skoler´\nOmtale af hver af de 14 ´Plessenske Skoler´(greveskolerne), som Plessen lod opføre på sine godser ved Næstved. Kun 2 af disse skoler eksisterer stadig. Ligesom kongehuset var Carl Adolf von Plessen meget optaget af pietismen.\nPrins Carls Fundation for skolerne\npå Vemmetofte og Højstrup Godser\nGengivelse af hele fundatsen for prins Carls skoler (´prinseskolerne´) med original ortografi.\nSophie Hedevigs Fundation\nfor skolerne på Vemmetofte, Højstrup, Dronninggaard og Frederiksdal godser\n5. April 1721\nGengivelse af hele fundatsen for prinsesse Sophie Hedevigs skoler (´prinsesseskolerne´) med original ortografi.\nDen plessenske Fundation\nfor de 14 skoler på hans godser\nGengivelse af hele fundatsen for Carl Adolf von Plessens skoler (´greveskolerne´).\nDagliglivet i landsbyerne i 1700-tallet\nGennemgang af livet i landsbyerne, som ændrer sig meget i løbet af 1700-tallet. Gennemgang af en række emner bl.a. bindingsværkshuse og fæstegårde, stavnsbånd og hoveri, bystævner og oldermandens rolle, driftsformen med . trevangsbruget, landsbysmeden, kobbelbrug, bytyren, godset og fæstesystemet, hjulploven og andre redskaber, ´årets gang´ i landsbyen, Struensees reformer mellem 1770 og 1772 samt landboreformerne og ophævelsen af stavnsbåndet i 1788.\nDagliglivet i købstæderne i 1700-tallet\nMiddelalderbyerne og Hanseforbundet, byernes kriser og fremgang, ´Den florissante handelsperiode` i sidste halvdel af 1700-tallet, styre og økonomi, købstædernes indbyggertal, bindingsværk og købstadshuse, købstadsrettigheder og borgerskab, livet i købstæderne, rettersted og galgebakke, gilder og lav, handel og håndværk, kaffehuse, torvedage og messer, reformationen og latinskoler, oplysningstid m.m.\nDagliglivet i København i 1700-tallet\nKøbenhavns topografi især mellem Frederik IVs og Christian VIi s tid (1699-1808) bl.a. om pesten i 1711, branden i 1728, Englandskrigene 1801-1807 og branden i 1794 m.m. samt en længere ´byvandring´ gennem 1700-årenes København citeret fra topograf Boths historisk-topografiske skildring af "Kjøbenhavn" fra 1873. Websiden indeholder også et lille udvalg af litteratur og links til mere ´specielle´ websteder, som normalt ikke - eller kun sjældent - ses omtalt andre steder.\nSiden er under udarbejdelse (endnu delvis lukket)\nbåde tidligere, men især på Frederik IVs og Christian VIs tid (1699-1746)\nKunst, kultur og videnskab især på\nFrederik IVs og Christian VIs tid\nArkitekt, kgl. bygningsinspektør Svenn Eske Kristensen (1905-2000), udarbejdede som studerende en opgave til Kunstakademiets arkitektskole i København om Frederik IVs rytterskoler. Opgavebesvarelsen, som er smukt håndskrevet med skrifttypen Anglais, indeholder bl.a. en række større kort, som viser placeringen af de enkelte rytterskoler i rytterdistrikterne med angivelse af, om bygningerne stadig eksisterede, da kortene blev tegnet mellem 1918 og 1920.\nMønter og sedler i Frederik IVs regeringstid / 1699-1735\nGennemgang af pengesystemet med gengivelser af mønter i alle værdier (enkelte også i stor gengivelse) samt af den første danske pengeseddel fra 1713.\nForklaring af ældre udtryk og begreber samt måleenheder, som er anvendt på websiden i forbindelse med eksempelvis mål og vægt m.m. Forklaring af Ole Rømers opmåling af rigets landeveje, definitionen af den ´danske mil´ samt brugen af H. C. Ørsteds ´milevogn´. Kort over jordbundens bonitet i Danmark samt forklaring af begreber som hartkorn m.m.\nGengivelse af hele Frederik IVs\n´Fattigforordning´, som var et opgør med udformningen af den statslige fattigforsorg, som Danmark havde haft siden reformationen i 1536.\nInstruction hvorefter Wi Frederich den Fjerde af Guds Naade etc. allernaadigst ville, at hver Præst, angaaende de i hans Sogn eller Sogner oprettede Skoler, sig skal rette og forholde.\nHafniæ den 28. Martii Anno 1721\nGengivelse af instruktionen for præsterne med den originale ortografi.\nKlik hér for at se den tilsvarende instruktion for skolemestrene.\nAngaaende den tilvoxende Ungdoms Confirmation og Bekræftelse\nGengivelse af hele Christian VIs forordning om indførelse af\nden tvungne konfirmation.\nGengivelse af hele Christian VIs instruks om indførelse af den første egentlige skolelov i Danmark, som fulgte efter indførelsen af den tvungne konfirmation 3 år tidligere.\nPlacat og nærmere Anordning angaaende Skolerne paa Landet\n29. april 1740\nGengivelse af hele Christian VIs\n´Plakat´, som er en offentlig kundgørelse. Plakaten modificerede skoleloven af 23. januar 1739. Godsejerne, som havde protesteret voldsomt mod skoleloven , blev med denne forordning fritaget fra økonomisk at bidrage til oprettelsen af landsbyskolerne.\npaa Landet i Danmark af 29. juli 1814\nGengivelse af hele hele lovteksten\ntil Skoleloven af 1814, hvormed Danmark - midt i en ellers meget alvorlig økonomisk og politisk krise -\nsom det første land i verden indførte almindelig skolegang. Skoleloven for landdistrikterne udgjorde en af tre skolelove, der blev lanceret samme dag. De øvrige to love var gældende for henholdsvis købstæderne og København\nBilag til Anordning for\nAlmue-Skolevæsenet paa Landet i Danmark af 29. juli 1814\nGengivelse af hele lovteksten til denne anordningen til skoleloven af 1814, som er en instruktion til læreren i, hvorledes han skal håndhæve normer, hygiejne og varetage undervisningen af børnene. Det var lærerens pligt at sikre, at børnene blev velopdragne og dannede mennesker.\n1826 tiltrådte Lars Nielsen kaldet som skoleholder ved rytterskolen i Hårlev i Tryggevælde Rytterdistrikt. Lars Nielsens kaldsbrev, som blev udfærdiget af lensgreve Adam Wilhelm Moltke til Bregentved og en kopi af Lars Nielsens edsformular er bevaret og kan læses her.\nEn kortfattet oversigt over de væsentligste begivenheder i dansk skolehistorie fra reformationen og frem til i dag bl.a. med de vigtigste årstal og links til yderligere information\nSelv om det nu nedlagte Prins Carls Skolemuseum var ´Danmarks tommeste museum´, blev det alligevel besøgt af mange mennesker, som gerne ville opleve stemningen i den 300 år gamle landsbyskole. De viste ´klip´ fra den gamle gæstebog vidner også om museets mange besøgende i årenes løb.\nRytterskolen i Karise blev opført 1724. Den fungerede som skole i 145 år indtil skolen blev nedlagt i 1869. Siden anvendt som købmandsforretning indtil bygningen nedbrændte i 1926.\nLandsbyerne Store Torøje\nog Lille Torøje\nStore Torøje, tidligere Taarøje, er en landsby på Sydsjælland, som ligger i Smerup Sogn mellem Faxe og Store Heddinge i Faxe Kommune. Byen nævnes allerede i 1397 (Thorøwe).\nLille Torøje, som ligger et par kilometer fra Store Torøje, opstod efter udflytningen fra ´Taarøje´ i 1767-68.\nDe danske kolonier i 1700-tallet\nKortfattet orientering om den danske deltagelse i ´trekantshandelen´, De vestindiske kolonier og de økonomiske konsekvenser for især København bl.a. med opførelsen af Frederiksstaden.\nKronologisk oversigt over\nDanmarks og Europas historie\nmellem 1699 og 1746\nEn koncentreret oversigt, som år for år i perioden 1699 til 1746 viser hovedpunkterne af de både begivenheder i Danmark og i det øvrige Europa, som har relevans for beskrivelsen af det danske samfund i første halvdel af 1700-tallet.\nLitteraturhenvisning og links til\nwebsites bl.a. til undervisningsbrug\nHenvisning til bøger og artikler, som jeg kan anbefale interesserede, om dansk skolehistorie i begyndelsen af 1700-tallet. Links til både danske og udenlandske websteder primært af skolehistorisk interesse og om dansk historie på Frederik IVs og Christian VIs tid. Desuden også med links til videoklip med skolehistoriske foredrag, interviews m.m. og undervisningsrelevante websider m.m.\nE-mail: Klik på adressen eller på fotoet herunder\n.æ "Præsentation af mig selv" (klik på billedet)\ni Store Torøje (Faxe Kommune)\nMed Christian VIs skoleforordning af 23. januar 1739 fik Danmark den første egentlige skolelov, som skulle sikre, at alle børn i landdistrikterne kunne modtage undervisning, og at der skulle opføres det nødvendige antal landsbyskoler. Allerede i løbet af 1600-årene var der dog undervisning af almuens børn på landet, men kun i meget sjældne tilfælde foregik det i en egentlig skolebygning. Den såkaldte degnelæsning fandt almindeligvis sted i kirken én gang om ugen, men der er dog også eksempler på, at undervisningen fandt sted andre steder fx i kirkeladen eller hos degnen, hvis forholdene tillod det. Med Christian VIs skoleforordning, som fulgte 3 år efter indførelsen af den tvungne konfirmation i 1736, havde den pietistiske konge ganske vist haft den velmente hensigt at indføre undervisningspligt for alle børn og at oprette det nødvendige antal almueskoler på landet, men især på grund af en mangelfuld finansiering af det ambitiøse skoleprojekt fik forordningen slet ikke den ønskede virkning. Først med anordningen for ´Almueskolevæsenet på Landet i Danmark af 29. juli 1814´ fik Danmark omsider en skolelov, som virkelig sikrede, at den tvungne skolegang blev gennemført med det nødvendige antal skoler ikke kun i købstæderne, men også i landdistrikterne. Skolelovene af 1814, som både omfattede en "Anordning for Almue Skolevæsenet i Kjøbstæderne i Danmark" og en tilsvarende "Anordning for Almueskolevæsenet paa Landet i Danmark", regnes derfor almindeligvis for at være den egentlige grundlæggelse af den danske folkeskole. Den reelle institutionalisering af skolegangen, som fandt sted med 1814-lovene, betød nemlig, at undervisningen af alle landets børn herefter blev obligatorisk - også i landdistrikterne - og dermed ikke længere blot var en mulighed for nogle børn, men at det nu kom til at omfatte alle børn - både drenge og piger -, og at det herefter blev en pligt for alle forældre at sikre børnenes undervisning.\nGennem mange år blev Prins Carls Skole i Store Torøje mellem Faxe og Store Heddinge regnet for at være den ældste, bevarede landsbyskole i Danmark, men undersøgelser, som Nationalmuseet foretog 1970´erne, viste dog, at denne ´titel´ med rette må tillægges Rasmus Svendsens Skole i Faxe, selv om denne skole fra 1640´erne i 1770 blev flyttet til den nuværende placering og på det tidspunkt var i så voldsom forfald, at bygningen reelt blev ´genopført´ på den grund, hvor den stadig ligger. Enkelte dele af det originale træværk fra den oprindelige bygning blev dog genanvendt i den ´nye´ bygning. Til gengæld er der ingen tvivl om, at Prins Carls Skole med sine 300 år ´på bagen´ i dag må regnes for at være den bedst bevarede landsbyskole i Danmark, fordi den - i modsætning til Rasmus Svendsens Skole i Faxe - indtil videre fremstår nøjagtigt, som den var indrettet, da den blev opført på grunden i 1719. Bygningen blev imidlertid afhændet af staten i 2018 (se senere) og overgik dermed i privateje. Det er hensigten at bevare bygningens facade, men den oprindelige indretning med skolestue og lærerbolig vil blive ændret, da bygningen med fredningsmyndighedens godkendelse forventes ombygget til fritidshus.\nPå et ukendt tidspunkt blev dette skilt sat op over døren på Prins Carls Skole. Indtil 1970´erne, hvor Rasmus Svendsens Skole i Faxe, som på det tidspunkt nærmest var en ruin, blev restaureret, var det den almindelige opfattelse, at Prins Carls Skole netop var ´Danmarks ældste Landsbyskole´, som det også fremgår af skiltet. Dendokronologiske undersøgelser af træværket i Rasmus Svendsens Skole, som Nationalmuseet foretog i forbindelse med restaureringen i 1970´erne, viser dog, at noget af træværket kan stamme fra den oprindelige skole helt tilbage fra 1640´erne, og selv om bygningen blev flyttet og genopført omkring 1730, så må Rasmus Svendsens Skole i Faxe nok regnes for at være den ældste landsbyskole i Danmark. Prins Carls Skole i Store Torøje er imidlertid ikke genopført omend restaureret i 1916 og ligger stadig på den plads, hvor den blev opført for 300 år siden. Det vil derfor nok være mere korrekt i dag at betragte Prins Carls Skole som den bedst bevarede landsbyskole i Danmark.\nI de fleste større købstæder havde der længe været latinskoler, men i landdistrikterne var situationen anderledes, for selv om der findes eksempler på, at der har været opført enkelte landsbyskoler, er det først i begyndelsen af 1700-årene, at der begyndte at komme skred i byggeriet af skoler på landet, hvor dagliglivet i landsbyerne ellers mest var præget af stavnsbånd og hoveriarbejde. Æren for det nye skolebyggeri tilkom først og fremmest Frederik IV, der lod i alt 241 skoler, - i dag kendt som ´De kongelige Skoler´ eller ´rytterskoler´ -, opføre i de 12 rytterdistrikter, som krongodset på det tidspunkt var opdelt i, og hans søskende, prins Carl og prinsesse Sophie Hedevig, der begge havde påbegyndt opførelser af en række skoler på deres godser - de såkaldte ´Prinse- og Prinsesseskoler´ - bl.a. på Vemmetofte i Sydsjælland, hvor de begge boede i en del år, havde utvivlsomt også været med til at inspirere kongen til det omfattende skolebyggeri i rytterdistrikterne, som blev påbegyndt med Frederik IVs 50-års fødselsdag i 1721. En vigtig person, som også har inspireret kongen til det store skoleprojekt, var prins Carls overkammerherre, Carl Adolf von Plessen, som også var gehejmeråd for Frederik IV og en nær og livslang ven af både Carl og Sophie Hedevig. Carl Adolf von Plessen, der ligesom kongehuset var stærkt optaget af tidens religiøse strømning, pietismen, interesserede sig personligt meget for skolebyggeriet og lod selv bekoste opførelse og drift af i alt 14 skoler på sine egne godser ved Næstved. Disse skoler er kendt som de ´Plessenske Skoler´ eller ´greveskolerne´.\nPrins Carl (1680-1729) blandede sig ikke i de statslige forretninger, men levede et stille og tilbagetrukket liv på sine godser, bl.a. Jægerspris og Vemmetofte, især efter at han og storesøsteren, Sophie Hedevig, havde vendt hoflivet i København ryggen. Det var en reaktion på, at Frederik IV i 1721 giftede sig ´til venstre hånd´ med komtesse Anne Sofie Reventlow, som kongen havde ´bortført´ fra Clausholm Slot i 1712. På Vemmetofte gik prins Carls tid med jagter, hesteopdræt og et ofte meget kostbart hofliv, men prinsen, der i øvrigt som sin far, Christian V, ikke var nogen markant begavelse, men ligesom faderen synes at have været et både rart og godgørende menneske, var også oprigtig interesseret i at hjælpe bønderne på sine godser. Prinsens pietistiske livssyn mærkes overalt i skolefundatserne: "Fundamentet af al godt og af den evige Lyksalighed er at kende Gud, at frygte og elske ham, og intet er højere fornødent, end at en sand Gudfrygtighed maa betimelig indplantes i Ungdommens Hjerter, hvortil vi ingen tjenligere Middel vide end at Skolevæsenet bliver sat paa en god og kristelig Fod". Af de skoler, som prins Carl og prinsesse Sophie Hedevig lod opføre på deres godser, findes et par af ´prinsesseskolerne´ stadig bevaret til vore dage, omend de er ombygget og ændret i tidens løb. Kun en enkelt af ´prinseskolerne´, nemlig Prins Carls Skole i landsbyen Store Torøje, som ligger mellem Faxe, Karise og Store Heddinge på Stevns, er bevaret, og den fremstår til gengæld i dag både udvendigt og indvendigt, som den så ud, da den blev opført i 1719. Prinse- og prinsesseskolerne må ikke forveksles med de lidt yngre ´Kongelige Skoler´, der i dag bedst er kendt som ´rytterskolerne´, som Prins Carls ældre broder, Frederik IV, lod opføre i årene efter 1721 (1722-1729). Rytterskolerne er alle grundigere beskrevet på dette websted (klik hér).\nPrins Carls Skole er opført i bindingsværk, der er en bygningskonstruktion, som var almindelig til omkring 1920. Bindingsværkshuse er ikke grundmurede, men består af rammer af tømmer, som står på et fundament af sten (syldsten). Bindingsværk udføres som fag i moduler, og hele konstruktionen er ´tappet´ sammen med nagler af træ, som også tydeligt kan ses på fotografiet herover. Felterne mellem tømmerstykkerne, som kaldes for tavl, er udfyldt enten med lerklining eller med murværk. At bygningen er tappet sammen, gør det også muligt at adskille og igen samle den bærende trækonstruktion, så det bliver forholdsvis let at flytte huset, som det blev brugt i vid udstrækning i forbindelse med landsbyernes udflytning fra slutningen af 1700-årene. Prins Carls Skole har dog aldrig været flyttet. Bygningen ligger således på nøjagtig den plads, hvor den blev opført i 1719. I Danmark en den typiske længde på et fag almindeligvis omkring 1,50 meter. Prins Carls Skole er på 5 x 3 fag, hvilket nogenlunde svarer til en længde på ca. 7,50 meter og en bredde på 4,50 meter.\nEt bindingsværkshus har et skelet af træ, som bærer husets tag og holder på væggeneBBindingsværkshuse er opført med et skelet af træ, som bærer husets tag og holder på væggene. Tømmerstokkerne var bundet sammen af såkaldte tavl, som var udfyldt med lerklining eller lignende. Lerklinet tavl, som tydeligt ses på tegningerne herunder, var oprindeligt det almindeligste, men i løbet af 1800-tallet blev lerkliningen dog ofte erstattet af murværk. Sådan er det sikkert også gået med Prins Carls Skole, hvor alle tavl i dag er udfyldt med kalksten. Huse opført i bindingsværk var i høj grad afhængig af sted og tradition, så lokaliteten afgjorde ofte både materialernes art og omfang, og traditionen bestemte også deres anvendelse og på den måde, huset blev opført. Selve ordet ´bindingsværk´ kommer af udtrykket at ´afbinde´, som kom af, at man ´prøvesamlede´ de tilvirkede tømmerstokke og eventuelt skilte den ad igen, inden konstruktionen så igen blev rejst på den blivende plads på et fundament af syldsten, og derefter sammenføjet til den færdige tømmerkonstruktion, som udgjorde den bærende konstruktion i den færdige bygning. Bindingsværket blev sat sammen med forskellige ´rene´ tømmersamlinger og tappe, som altid var udført i træ uden brug af søm eller andre former for jern. Det var heller ikke ikke tale om tegninger eller specielle beregninger, når et bindingsværkshus skulle opføres. Størrelsen på huset blev opgjort i ´fag´, som er vægfladen mellem to stolper i et bindingsværk, og også selve opførelsen af huset var som allerede nævnt i høj grad præget af lokale traditioner, som kunne afvige en del fra egn til egn. I princippet er bindingsværk derfor i virkeligheden en form for elementbyggeri, idet dimensionerne i fagene var ens, nemlig ca. 150 cm. i bredden og ´elementet´ bestod af et sæt stolper, en bjælke, et sæt tagspær samt vægflade og tagflade fra stolpen og hen til den næste stolpe. Tømmeret i ydervæggene var normalt af egetræ, mens der blev anvendt f.eks. fyrretræ til skillevæggene. Det kan derfor også være meget vanskeligt at afgøre, præcis hvornår en bindingsværksbygning er opført, fordi det var forholdsvis let at føje ekstra fag til et eksisterende hus eller at fjerne et eksisterende fag. Desuden blev gammelt tømmer i vid udstrækning genanvendt i skillevægge eller som fyldtømmer, og kunne derfor ofte være anvendt i flere tidligere huse i årtier og undertiden gennem århundreder. I modsætning til et grundmuret hus, var et bindingsværkshus derfor også forholdsvis let at flytte til en ny placering, som det jo i høj grad skete, da gårdene blev udflyttet fra landsbyerne efter landboreformerne i 1788. Gulvet var normalt lerklinet og taget tækket med langhalm - som på prins Carls Skole - eller med de noget mere kostbare tagrør. Det var et valg, som igen var afhængig af den lokale byggetradition. Det samme var også tilfældet med valget af farven på det kalkede hus og om træværket også skulle kalkes ´over stok og sten´ eller fx tjæres. På prins Carls Skole skal væggene således være hvidkalkede - også træværket -, mens døre og vinduer skal være malet i den blå farve, som Nationalmuseet kalder ´stevnsblå`. Sådan er traditionen nemlig hér.\nSkitserne herover viser opbygningen af vægge og tag opført i bindingsværk efter samme konstruktion, som er anvendt i Prins Carls Skole: 1. syldsten, 2. fodrem (fodtømmer), 3. løsholt, 4. stolpe, 5. loftsbjælke, 6. vindskede, 7. gavlklædning af brædder, 8. hanebånd, 9. ´Skadegabet´, rum over hanebåndet, 10. spær, 11. lægter, 12. kragtræer, 13. bjælkehoveder, 14. rem eller læde, 15. støjler med risfletning. Felterne mellem tømmerstykkerne kaldes tavl. I det omfang det var muligt, blev der anvendt egetræ til tømmeret, mens ´indtømmeret´, der var under tag, almindeligvis var af en billigere træsort f. eks. fyrretræ. Den lokale byggetradition på disse kanter krævede også, hvordan den færdige bygning skulle fremstå mht. farven på de kalkede flader og på træværket. På Stevns var traditionen eksempelvis, at den færdige bygning blev kalket ´over stok og sten´ dvs. uden fremhævelse af træværket, og at døre og vinduesrammer udvendigt blev malet blå i den nuance, som i dag er kendt som ´stevnsblå(t)´. Indvendigt var døre og vinduer normalt rødmalede. På tegningerne herover mangler det skråbånd i de yderste fag, som ret ofte støttede hjørnestolperne og den ekstra lodretstående afstivning midt i faget mellem fodremmen og løsholten - en såkaldt dok -, som undertiden også blev anvendt, og som tydeligt ses på tegningen til højre.\nPrinseskolen i Torøje\nPrins Carls skole var beregnet alene til Torøje, som landsbyen hed dengang, da der hér skulle have været mere end 70 børn, som især om vinteren ikke kunne komme til skolen i nabolandsbyen Spjellerup, fordi Stevns Å, som i dag er grænsevandløb mellem Faxe Kommune og Stevns Kommune, på dette tidspunkt var noget bredere end i dag og derfor også var ret vanskelig for børnene at komme over. Skolen, som er opført i bindingsværk, er på 3 x 5 fag. På dette tidspunkt var den normale bredde på et hus netop 3 fag, dvs. ca. 4½ meter, og det var også tilfældet med prins Carls Skole. Længden af husene kunne derimod variere. Prins Carls Skole har således en længde på 5 fag. Metersystemet kendte man ikke på dette tidspunkt, så datidens længdemål var alen, hvor én alen omregnet til metersystemet udgjorde ca. 62,77 cm. Skolestuen var på i alt 40 alen2, og da man regnede 1 alen2 pr. barn, var/er der formelt plads til 40 børn. (Det minder lidt om vore dages beregning af pladsbehovet for burhøns!). Af bygningens samlede areal på godt og vel 30 m2 udgør skolestuen således omkring 13½ m2. På et tidspunkt sidst i 1700-årene gik der angiveligt over 60 børn i skolen, men reelt har der dog næppe været så mange børn i skolen på én gang på grund af et ret stort fravær blandt børnene, men selv om et vist fravær altid måtte forventes, som man også kendte det fra de allerede omtalte rytterskoler, er der dog ingen tvivl om, at pladsen har været trang.\nOm skolens indretning fremgår det af prins Carls fundats af 22. september 1722 for de i alt 6 skoler under Vemmetofte og Højstrup godser, at\n"I disse Huse ere tvende Fag paa den høyre Side, naar man kommer ind, indrettet til Skole-Stue med en Jern-Ovn udi, et Bord, aatte Bænke og Hylder rundt omkring; det tredie Fag er Forstuen til Indgangen, hvor og Skaarsteenen staar med et Skillerum for, at bevare Ildsteden for Vindblæst. Bagved Skaarstenen er indrettet et lille Spisekammer, hvortil Indgangen er af Forstuen; Vaan-Stuen er anlagt i det fjerde og femte Fag, paa den venstre Side, naar man kommer ind i Forstuen, og derudi er opsat et Sengested, et Bord, trende Bænke, tre Træstole og en Steen-Kakkelovn, saa og Hylder rundt omkring, og tvende Hylder udi Spisekammeret. Døren paa Huset og den til Skolestuen og Skolemesterens Stue iligemaade Opgangen til Loftet, er med behørig Laas forsynet, samt en liden Stige til Loftet. Udi Vaan-Stuen er indsatte tvende Fag Vinduer og trende Fag udi Skole-Stuen."\nDet var ikke altid let at finde duelige lærere, der var villige til at arbejde for den ringe løn, embedet kastede af sig. Fundatsen krævede af skolemesteren eller skoleholderen, at han var "veloplyst og funderet i sin Kristendom og kunne med ren dansk Tungemaal undervise og læse i danske Bøger og derhos kan skrive nogenlunde god Skrift, især at de ere Gudfrygtige, ærlige og uberygtede Personer... (Han) skal leve ædruelig, skikkelig og aldrig holde nogen Drik fal eller Haandtering at befatte sig med, hvorved hans Embede skal forsømmes... Husene ere Skolemestrene frigivne for ald Afgift i hvad Navn det have kunde; Saa skal og Huset samt Kaal-Havens Vedligeholdelse ikke komme Skolerne til nogen Last." Desuden modtog skoleholderen "til Løn og Underholdning Tredive Rixdaler og til Lys og Ildebrand 10 Rd.", og det var - selv for den tid - et meget beskedent beløb og svarede fx nogenlunde til prisen på en ko. En hest kostede det dobbelte. Pengene til skoleholderens løn stammede fra renterne af en fond på 4800 rigsdaler, som prins Carl havde afsat til formålet. Ud over den kontante aflønning modtog skoleholderen også enkelte naturalier fx brændsel foruden friboligen (´vånstuen´ dvs. lærerboligen i skolen) og den jordlod, som hørte til skolen. Ud over denne løn modtog skoleholderen et stipendium på 7 rigsdaler og 3 mark, som stammede fra frøken Juul Wind.\nI de 121 år, hvor skolen fungerede, virkede følgende skoleholdere ved ´Taarøje Legatskole". som også var navnet på Prins Carls Skole.\nKnud Pedersen Gaas 1719-1726 (døde 1726 kun 36 år gammel)\nJens Jensen Bysted ? -1734 (studeret, død 1740)\nLorents Storm ? 1742- ? (attestatus dvs. en person, som har teologisk embedseksamen, tidligere skoleholder i Spjellerup,\n1762 degn i Lille Heddinge - Havnelev)\nChristen Nielsen ? -1770 (død 1781)\nDaniel Johs. Christophersen ? 1789- ? (ustuderet, oprindelig væver, død 1827)\nPeder Rasmussen ? -1829 (tidligere skoleholder i Lyderslev, fortsatte efter 1829 som skoleholder i Frøslev)\nDa 7 gårde fra Taarøje i 1768 blev udflyttet et par kilometer, så de lå tættere på deres jorder, fik den nye bebyggelse efterhånden navnet ´Lille Taarøje´, og Taarøje blev derefter kaldt ´Store Taarøje´; i dag Store Torøje. Allerede fra 1769 blev de yngste børn - i alt 22 - fra Lille Torøje, som landsbyen hedder i dag, undervist i en lille skole på stedet med skrædderen som underviser. For det modtog han derfor 1 skæppe rug og 1 skæppe byg fra hver gård og dertil et skovlæs brænde m.m.\nFølgende skoleholdere har fungeret ved den ´nye´ skole, som blev opført 1830 til afløsning af Prins Carls Skole (se senere).\nJørgen Bagger 1829/30?-1861 Sidste skoleholder ved Prins Carls Skole i ganske kort tid.\n(Fh. Houby,og i 1839 betegnet som ´stymper´ af præsten i Spjellerup, senere biskop Mynster.)\nChristian Bagger (søn af ovennævnte) 1861-1875 (Overtog embedet ved skolen i Spjellerup efter lærer A. V. Seidenfaden)\nHans Vilhelm Seidenfaden 1775- ? (Søn af A. V. Seidenfaden i Spjellerup, hvor han også havde været hjælpelærer i nogle år indtil 1875)\nDen ovenfor nævnte skoleholder, Daniel Johannes Christophersen, nedstammede fra en anset væverfamilie. Farfaderen, Daniel Ulrich, var væver i nabolandsbyen Smerup, og hans far, Christopher Danielsen, var også væversvend. Daniel Johs. Christophersen, som også selv var væver, blev skoleholder som 40-årig. Han fortsatte dog med at væve fra skolestuen, men forsømte tilsyneladende ikke undervisningen af den grund. Skolen blev visiteret både i 1789 og senere i 1799 af den navnkundige biskop Balle, der var biskop over Sjælland Stift mellem 1783 og 1808, og senere i 1819 blev skolen visiteret af Balles efterfølger, biskop Münter. Det er fra visitatsen i 1789, at vi om skoleholder Christophersen ved, at ´han katekiserede fatteligt og ordentligt samt oplærte Børnene vel i Læsning´. Børnene lærte nu bibelhistorie og nogle kunne skrive, men ´de forsømmelige læste slet og røbede Vankundighed`. Skolen havde på et tidspunkt ikke færre end 62 børn (!).\n1799 gav det betydelige antal af forsømmelser hos en del elever anledning til bekymring, men en betydelig grad af forsømmelser var imidlertid et problem, som var gennemgående for landsbyskolerne især indtil skolereformerne i 1814.\n1809 havde skolen 40 elever fordelt på 2 klasser. Også her blev undervisningen vurderet som ´ganske god´ i forbindelse med en visitats, hvor der bl.a. står, at de 40 børn ´havde været flittige, de læste vel i Bog, havde begyndt på Skrivning, sang smukke Salmer, men ingen regnede´.\nTidens syn på pædagogik og børneopdragelse taget i betragtning, var holdningen i forordningerne både for Frederik IVs rytterskoler og i prinse-, prinsesse- og greveskolerne forbavsende rimelige, fornuftige og fremadrettede. På baggrund af den tids almindeligt udbredte opfattelse, hvor børn blev betragtet som en slags ´udisciplinerede små voksne´, der med en håndfast opdragelse hurtigst muligt måtte bringes til at tilpasse sig samfundets normer og krav, er den pædagogiske forståelse af, at ikke alle børn var ens, og at der derfor måtte tages individuelle hensyn til, at børnene derfor heller ikke alle kunne lære at læse godt og hurtigt; et udmærket eksempel på, hvor fremsynet og forbavsende moderne kravene i instruksen var til den ønskede pædagogik i de nye skoler. Virkeligheden var desværre normalt en ganske anden. Aflønningen af skoleholderne var simpelthen så ringe, at det ofte var vanskeligt eller ligefrem umuligt at skaffe kvalificerede - og det vil sige uddannede - skoleholdere, der også evnede at undervise børnene efter instruksens intentioner, og da det jo ikke var bønderne, som havde ønsket skolerne, var deres forståelse af, at skolegangen var nyttig for børnene derfor heller ikke altid særlig stor. Dertil kom, at børnenes arbejdskraft hjemme ofte var nødvendig, for at få dagligdagen til at fungere. Om sommeren skulle børnene gå i skole mellem klokken 7 og 11 og igen mellem klokken 14 og 18. I vinterhalvåret foregik undervisningen mellem klokken 8 og 12 og fortsatte igen mellem klokken 14 og 16. Forældrene kunne dog beholde børnene hjemme den halve dag, hvis de havde brug for deres arbejdskraft. Det var ofte tilfældet, og i indberetningerne fra bispernes visitatser fra de enkelte skoler, giver de mange forsømmelser blandt børnene anledning til tilbagevendende bekymrede kommentarer.\nMartin Luthers Katekismus har spillet en stor rolle gennem adskillige hundrede års undervisning, og den er uden tvivl - sammen med ABC´en - den mest udbredte skolebog i Danmark. Den første danske oversættelse skyldes Peder Palladius (1503-1560), som var luthersk superintendant dvs. biskop over Sjællands Stift i tiden efter reformationen i 1536, og Luthers Katekismus er som skolebog i tidens løb udkommet i mange udgaver med pædagogiske forklaringer. Den viste katekismus, ´Dr. Morten Luthers Liden Catechismus´ (øverst til højre), som er fra 1780, er endda illustreret. Opslaget viser ´Det femte Bud` - Du skal ikke slaae ihjel, og Luthers forklaring, som børnene skulle lære udenad, lyder i dette tilfælde: "Det er: Vi skulle frygte og elske GUd; ikke skade vor Næstes Legeme, og ey giøre hannem Uret derpaa; men hjelpe og staae hannem bi udi al Livsfare". Udenadslæren både af ´det daglige salmevers¨ og af Luthers forklaringer i "Luthers lille Katekismus" har holdt sig i nogle danske folkeskoler helt frem til sidst i 1950´erne og enkelte steder måske endda endnu længere.\nBørnenes skolegang begyndte, når de var 6 år gamle, og den fortsatte, indtil det enkelte barn havde lært nok til at kunne blive konfirmeret. Det var læsning af bibel og katekismus, der var det vigtigste. Herom står i fundatsen: "Til Skolens Inventarium og Børnenes Læsning findes en Bibel, fem nye Testamenter med tilføjede Psalmebøger saa og Et Hundrede Stykker Catecheser og Et Hundrede ABCDer, hvilke Bøger forblive ved Skolen (...) Som Intentionen af denne Anordning sigter alene til at plante i Ungdommen den sande Kristendom og Gudsfrygt, hvortil Skriven og Regnekunsten ikke egentlig henhører, men derved Tiden ikkun mere forspildes; thi skal Regne- og Skrivekunsten her ikkun agtes som et tilføjet Værk." I det omfang, skoleholderen besad den fornødne faglige viden, kunne børnene også undervises i skrivning og regning mod en ekstra betaling fra barnets forældre til skoleholderen .\nAlle skoledagene var ens, og formelt så dagens ´program´ nogenlunde sådan ud:\nLæsning for og med børnene. Katekismus skal kunne læses højt, og forklaringerne skal læres udenad.\nBørnene skal også kunne forstå meningen med forklaringerne, hvilket betyder, at læreren udlægger teksten typisk ved spørgsmål og ofte udenadslærte svar fra børnene (læreren ´katekiserer´)\nØvelse i at læse indenad i bøger\nEventuelt arbejde med skrivning og regning, hvis skoleholderen kan undervise i det samt, at forældrene ønsker det og ellers betaler ekstra for det\nSkoledagen afsluttes med bøn (knælende) og fællessang af endnu en åndelig salme\nVirkeligheden har nu nok set lidt anderledes ud. Det fremgår ofte af de vurderinger, der blev nedskrevet i visitatsbøgerne og derefter periodisk indberettet til Danske Kancelli i København (datidens ´Indenrigsministerium´), når landsbyskolerne i hele landet blev visiteret af både af præster, provster og især med nogle års mellemrum af bisperne. Mange af disse indberetninger er bevaret til vore dage og giver ikke kun et udmærket indtryk af skolernes dagligdag, men ´afslører´ ofte også den virkelighed, som prægede datidens undervisning både i købstædernes latinskoler og i landsbyskolerne. Skolegangen var i høj grad præget af udenadslæren, og for mange af børnene skete det uden større forståelse af indholdet. Undervisningen har utvivlsomt også i større eller mindre grad været suppleret med en del praktisk arbejde i skoleholderens ´kålhave´ eller ´skolelodden´, som var det jordstykke, der hørte til skolen og som reelt udgjorde en del af lærerens aflønning. Der har bestemt været dygtige lærere rundt om i landsbyskolerne, men før det efterhånden blev almindeligt med uddannede lærere i løbet af 1800-årene, har flertallet af lærerne især på landet utvivlsomt været meget mådelige og oftest uden pædagogisk forståelse og især i 1700-årene som regel også uden større faglige eller pædagogiske kvalifikationer. Da der heller ikke var nogen pensionsalder, og aflønningen som skoleholder var meget ringe, har der næppe været mulighed for skoleholderen og hans familie at lægge meget - hvis overhovedet noget - til side med henblik på alderdommen. Dengang var der som bekendt ikke var noget, som hed aldersrente eller folkepension, så flertallet af skoleholderne havde derfor reelt ikke anden mulighed end at fortsatte med at undervise børnene selv højt op i alderdommen, - ofte indtil de bogstaveligt talt blev ´båret ud´. Det har hverken været inspirerende for børnene eller for læreren selv og har - sammen med forældrenes behov for børnenes arbejdskraft hjemme - utvivlsomt også medvirket til det allerede omtalte betydelige fravær blandt eleverne, som det ofte fremgår af indberetningerne efter visitationerne, hvor problemet med det store fravær med bekymring omtales gang på gang.\nOrla Clausens mesterlige tegning kunne næsten være blevet til i Prins Carls Skole. Placering af vinduerne, døren og bilæggerovnen er præcis den samme. De primitive borde og bænke er nedrammet direkte i det lerstampede gulv, og på skolemesterens bord, som der dog næppe har været plads til i den lille skolestue, ligger ferlen, - et grydeskelignende afstraffelsesinstrument til ´fremme af indlæringen´. Af Christian Vs ´Danske Lov´ fra 1883 fremgik det ganske vist klart og tydeligt (2. bog -18 -12), at "Færler maa de ej bruge i Skolerne at lemlæste Børn med; Dog maa de vel have Færler, om nogle store Rebeller ville sette sig op imod dennem", men meget tyder dog på, at ferlen alligevel har været i flittigt brug og ikke kun overfor ´store Rebeller´. Gennem flere århundreder har prygl været en så integreret del af skolelivet, at ris og ferle lige siden middelalderen ligefrem har været det ikonografiske tegn for en skolelærer, som det herover også ses på et udsnit af et kalkmaleri fra ca. 1450 i Tuse Kirke ved Holbæk. Maleriets motiv er ganske vist Jesus på vej til at modtage undervisning i templet, men dengang var det ikke et mål at være historisk korrekt, så mesteren til kalkmaleriet viser i stedet undervisningen i en samtidig dansk latinskole. Sceneriet forestiller tre drenge med deres skolebøger og skolemesteren - udstyret med ris og ferle - er klar til dagens gerning. Klædedragten omfatter den karakteristiske spidshue, som var almindelig for ´peblingene´ dvs. eleverne, og som formentlig har været kilde til øgenavnet ´Per Caudi´,- af latin cauda, der betyder 'hale', - der bl.a. også blev benyttet af Holbergs figur Jacob von Tyboe. Spidshuen har overlevet som ´nissehue´ til vore dage, men den har oprindelig intet med julen at gøre. Den blev anvendt hele året. Især ferlen har med stor sandsynlighed været anvendt flittigt hver dag i alle skoler både i by og på land gennem århundreder. Med ferlen kunne læreren slå børnene enten i håndfladen eller på knoerne. På fotografiet til højre ses også den frygtede bambuspind - spanskrøret -, som efterhånden afløste ferlen og med tiden blev standardudstyr i de fleste skoler til langt op i 1900-årene. Først i 1967 fik lærerne forbud mod at afstraffe børnene fysisk i danske skoler. På billedet herunder, som er et udsnit af et maleri af den hollandske genremaler Jan Steen (1626-1679), ses en situation, hvor læreren tager imod børnene med ferlen i hånden og straffer et barn, der måske ikke har svaret korrekt på lærerens spørgsmål, foregår ganske vist i en hollandsk skole sidst i 1600-årene, men - bortset fra omgivelserne og klædedragterne, kunne situationen sådan set lige så godt være fra en dansk skole i 1700-årene. En anden faktor, som utvivlsomt også var medvirkende til den undertiden ret hårdhændede behandling af børnene, var den kristne forestilling om ´arvesynden´, hvor ´man´ - bland disse også Martin Luther - tog det for givet, at mennesket siden Syndefaldet, hvor Adam og Eva blev fordrevet fra Paradis, bar på en medfødt ´ondskab´, som børn naturligvis også besad. Barnets ´nedarvede´ ondskab, som fx var skyld i, at det ikke opførte sig, som det burde, måtte derfor bekæmpes - også for barnets egen skyld - , og det skete så efter devisen: Med ondt skal ondt fordrives!\nDenne ABC, som blev trykt i København 1705, kan meget vel have været den, som blev indkøbt i 100 eksemplarer til undervisningen i Prins Carls Skole.\nDe få sider med stavelser er blevet terpet igen og igen under lærerens direktion, og når man ser bogen, kan man næsten høre eleverne i kor messe det udenadlærte "h a siger ha, h e siger he, h i siger hi...." Hanen, som findes på læsebøger helt tilbage til midten af 1600-årene, er symbol på årvågenhed.\nPrins Carls Skole kom til at fungere som skole i ca. 110 år. 1830 blev den afløst af en ny, men også meget primitiv skole, der blev opført på grunden til venstre for Prins Carls Skole. Denne skole blev nedrevet i 1919, da en nyopført, grundmuret skole opført med teglsten i stedet blev taget i brug. Denne skole fungerede som sådan indtil 1939, hvor den daværende centralskole for området, Spjellerup-Smerup Skole, blev opført i nabolandsbyen Spjellerup. Bygningen i St. Torøje eksisterer dog endnu som nabo til Prins Carls Skole.\nPå dette postkort fra "Store Thorshøje" ses Nordhøjvej, mens den endnu var en grusvej, med den ´nye´ skole, som i 1830 afløste Prins Carls Skole. Halvdelen af Prins Carls Skole, som derefter blev anvendt til privat beboelse, ses helt til højre i billedet, som er fotograferet i begyndelsen af 1900-tallet og afgjort før istandsættelsen af Prins Carls Skole i 1916. Hoveddøren var på dette tidspunkt muret til, som det også ses på fotografiet, så indgangen til huset foregik ad den nuværende bagdør, som det også tydeligt fremgår af andre fotografier af skolen fra dette tidspunkt. Den ´nye´ skole blev revet ned i 1919, da den blev erstattet af en ny, grundmuret skole, der var opført med teglsten. Denne bygning eksisterer endnu og er nabo til Prins Carls Skole. Af fotografiet fremgår det tydeligt, at de to skolebygninger, Prins Carls Skole og den ´nye´ skole fra 1830, lå ret tæt på hinanden. Fotografiet findes på Faxe Kommunes Arkiver.\nFotografiet til venstre, som er uden datering, viser ligeledes af den ´nye´ skole fra 1830. Bygningen i baggrunden til højre er Prins Carls Skole, som på dette tidspunkt blev anvendt til privat beboelse. Den ´nye´ skole blev revet ned i 1919 og erstattet af en større skole på den samme grund, blot længere tilbage fra vejen, så der blev plads til en lille skolegård foran skolen. Denne skole, hvor den daværende hovedindgang ses på fotografiet herover til højre, var i brug indtil 1938, hvor den blev nedlagt efter opførelsen af en centralskole i nabobyen Spjellerup, som herefter var fælles kommuneskole for børn i Spjellerup, Smerup og Store Torøje. Den nedlagte skolebygning i Store Torøje blev derefter anvendt som kommunekontor (Smerup Kommune) indtil kommunesammenlægningen i 1972 og siden solgt fra til privat beboelse. Den røde teglstensbygning eksisterer endnu, som det ses på fotografiet herunder, hvor Prins Carls Skole ses i baggrunden.\nPå fotografiet herunder ses omtrent det samme motiv som på postkortet fra begyndelsen af 1900-årene med Prins Carls Skole, som den så ud i 2018. Den ´nye´ bindingsværksskole, som i 1830 afløste Prins Carls Skole, er væk, og afløseren, skolen fra 1919, der blev opført i røde teglsten, anes til højre bag Prins Carls Skole.\nPrins Carls Skole blev efter 1830 anvendt til privat beboelse, indtil den efterhånden gik mere og mere i forfald. I 1916 bekostede Vemmetofte Kloster en grundig istandsættelse af bygningen, som samme år blev overtaget af Nationalmuseet. Bygningen blev fredet i 1959 (se senere). Skov- og Naturstyrelsen overtog bygningen fra Nationalmuseet i 1989 og overdrog på lejebasis i 1990 tilsyn og vedligeholdelse af den gamle skole til Spjellerup-Smerup Lokalsamfund bl.a. for at fremme lokalt bevaringsengagement. Bygningen er således Statens ejendom, som i dag også har ansvaret for bygningens vedligeholdelse. Museets hovedattraktion er naturligvis selve bygningen, og det er derfor altid svært at afveje, hvor grundigt bygningen skal istandsættes ud over den nødvendige vedligeholdelse. Ved alle reparationer går der i sagens natur ofte noget tabt af den oprindelige bygning, og vi vil jo gerne undgå på et tidspunkt at stå med en kopi eller rekonstruktion af det, vi gerne vil bevare for eftertiden.\nIngen af skolebygningerne fra begyndelsen af 1700-tallet har undgået ændringer i årenes løb. Det gælder for alle de rytterskoler, som stadig er bevaret, og det gælder naturligvis også for både Rasmus Svendsens Skole i Faxe og for Prins Carls Skole. Ændringerne på Prins Carls Skole har imidlertid været få og små, og selv om bygningen har været anvendt til privatbeboelse i næsten hundrede år, har den siden istandsættelsen i 1916 med ganske få og ubetydelige undtagelser fremstået, som da den blev opført i 1719.\nPrins Carls Skole fremstår i dag præcis, som den så ud for snart 300 år siden. Det samme er tilfældet med skolestuen, som ses på fotografiet i midten herover, og lærerens lejlighed eller ´vån-stue´, som den kaldes i fundatsen, Loftet er udskiftet for et par årtier siden. Møblerne er gamle, men ikke de originale. De oprindelige meget simple borde og bænke var nedrammet i lergulvet. Disse møbler blev utvivlsomt anvendt til brændsel, når de ikke længere var brugbare. I skolestuen var der en bilæggerovn af jern, som ikke længere eksisterer. Den røde lem til venstre dækker hullet ind til ildstedet, der netop blev anvendt til bilæggerovnen. Bagsiden af bygningen, som ses på det tredje fotografi herover, har i dag en smal dør i havesiden, som ikke eksisterede i den oprindelige bygning. Denne dør kom først til på et ukendt tidspunkt i perioden mellem 1830 og 1916, hvor bygningen ikke længere fungerede som skole, men blev anvendt til privat beboelse. Som det fremgår af det ældre fotografi, som ses herunder, var døren på facaden tilmuret på et tidspunkt, så adgangen til huset foregik ad ´bagdøren´. Bindingsværket burde ikke være synligt. Byggetraditionen fordrer nemlig, at huset blev kalket ´over stok og sten´, så hele bygningen fremstod hvidkalket undtagen de to trekantede gavlfelter af træ, som var sværtet med ´finsk tjære´. Vinduer og døre skulle - ligeledes efter den lokale byggetradition - udvendigt være blåmalet i den nuance, som Nationalmuseet betegner som ´stevnsblå(t)´.\nStuen eller ´skolemesterens Vaan-Stue´ er 2x3 fag og var i følge fundatsen udstyret med ´et Sengested, et Bord og trende Bænke, samt en Stenkakkelovn og tre Træstole´. Stenkakkelovnen var en bilæggerovn, så der blev fyret fra det åbne ildsted under skorstenen i mellemgangen. Hullet i væggen (i billedets venstre side) vidner endnu om, hvor bilæggerovnen har stået. Der var også en tilsvarende bilæggerovn i skolestuen i den anden halvdel af huset. I virkeligheden var der dog tale om to forskellige bilæggerovne. Bilæggerovnen i stuen hos læreren var nemlig en lerovn, som angiveligt skulle give bedre varme, mens man i skolestuen i stedet havde valgt en jernovn, som børnene ikke så let kunne ødelægge. Gulvet er lerstampet og så vidt vides originalt, og de pudsede vægge i bindingsværk og med lerklinede tavl er hvidkalkede både udvendigt og indvendigt, som byggetraditionen på stedet foreskriver. Der har været meget småt med plads til skoleholderen og hans familie, som i flere tilfælde talte adskillige børn. Fra kildematerialet ved vi, at mindst et par af skoleholderne havde mere end 10 børn, men børnene har naturligvis ikke ´boet hjemme´ på samme tid. Senest ved 10-årsalderen, men undertiden allerede når børnene var 6 eller 7 år gamle, var de normalt ude at tjene oftest på en gård. De yngste af børnene arbejdede fx som ´hønse- eller gåsepiger´ og hyrdedrenge. Som regel var det kun gårdmandsbørn fra de større gårde, som arbejdede hjemme, indtil de blev konfirmeret. Konfirmationen, som blev indført i 1736, spillede i det hele taget en helt anderledes afgørende rolle på dette tidspunkt, end det er tilfældet i vore dage. Konfirmationen fungerede i praksis som en ´eksamen´ eller prøve, som afsluttede barndommen og de normalt 6 års skolegang. Konfirmationen var ikke knyttet til en bestemt alder, som i vore dage, men bestod i, at præsten overhørte, om børnene kunne deres salmevers og Luthers lille Katekismus udenad. For de børn eller unge, som ikke kunne svare på præstens spørgsmål og derfor heller ikke kunne blive konfirmeret, var det intet mindre end en katastrofe; først når man var konfirmeret, kunne man nemlig komme ud at tjene eller senere gifte sig og stifte familie, hvilket normalt skete omkring 30-års alderen. Barndom, som vi kender det i dag, var ukendt. Det er et begreb, der reelt først opstod og udviklede sig i løbet af det 20. århundrede.\nÆldre fotografi i to forskellige udgaver af Prins Carls Skole, som den så ud, da bygningen endnu var privatbeboelse. Døren mod gaden var tilmuret, så indgangen er foregået fra havesiden. Der var også opført et lille forrådskammer på bagsiden, som taget var forlænget ud over (længst til højre i billedet). De små loftsvinduer i gavlene, som stadig findes, er også senere tilføjelser. Ved istandsættelsen i 1916 blev det lille forrådskammer sløjfet og indgangspartiet genskabt. Træværket i sydgavlen, der ses på billedet, var imidlertid meget råddent, og tømmeret blev derfor udskiftet med nyt ved samme lejlighed - desværre maskinafrettet og ikke hugget til i hånden som det oprindelige tømmer. Til venstre for Prins Carls Skole ses ´den nye´ skole, som havde afløst Prins Carls Skole i 1830. ´Den nye skole´ var dog efterhånden meget nedslidt, og bygningen blev derfor fjernet i 1919 (fotografi fra et ukendt år). Samme skæbne var tiltænkt Prins Carls Skole, men da det blev klart, at bygningen var den eneste af prins Carls oprindelige skoler, som stadig eksisterede, valgte Vemmetofte Gods derfor af bekoste en istandsættelse af den gamle skole. Fotografiet til højre i øverste række viser Prins Carls Skole fotograferet ganske få år efter, at Vemmetofte Kloster bekostede denne istandsættelse af bygningen og derpå overdrog den til Nationalmuseet. Indgangsdøren i væggen ud mod gaden, - den nuværende hovedgade gennem landsbyen, Nordhøjvej, som på dette tidspunkt (1921) endnu var en grusvej, - er genetableret. Den ´nye´ skolebygning i bindingsværk, som tidligere blev opført på venstre side af Prins Carls Skole, er siden revet ned og erstattet af et hegn. Bortset fra postkassen, som heldigvis for længst er fjernet, fremstår den smukke, gamle skolebygning i dag fuldstændig på samme måde, som på det snart 100 år gamle fotografi.\nSkolestuen ligger i den højre halvdel af huset, når man kommer indenfor. Skolemøblerne på fotografiet herover er gamle, men ikke originale. De oprindelige, groft sammentømrede borde og bænke var kortere, bordpladen var ikke skråtstillet, og alle ben borde og bænke var nedrammet i lergulvet, så møblerne ikke kunne flyttes.\nI venstre side af huset ligger ´Skolemesterens Vaan-Stue´, dvs. lærerboligen, som her (øverst til venstre ) er fotograferet for adskillige årtier siden af Rudolf Broby Johansen til en af hans bøger. Mellem vinduerne var et bord med bænke, som stod med den korte side mod væggen. Til venstre ses hullerne, hvor der oprindelig har været en bilæggerovn af ler, som sammen med bilæggerovnen i skolestuen af jern blev tændt op og passet fra ildstedet i mellemgangen ved hoveddøren, der fungerede som køkken. På den måde undgik man røg i både skolestuen og i lærerboligen og mindskede brandrisikoen. Hullerne i væggene til bilæggerovnene både i lærerboligen og i skolestuen er siden dækket af rødmalede låger. Fotografiet herover til højre er ikke fra Prins Carls Skole, men viser en tilsvarende stue fra et skolehus i Lysgård ved Viborg. Det er medtaget hér for at give en fornemmelse af, hvordan skoleholderens stue i Prins Carls Skole kunne have været indrettet. Der har næppe været stor forskel. Bemærk bilæggerovnen til venstre for døren. Fotografiet herunder i midten viser mellemgangen ved indgangsdøren, som rummede ildstedet lige under skorstenen, som fungerede som køkken. Herfra har der tidligere også været en smal passage til det bagved liggende spisekammer, som det også ses på tegningen over bygningens indretning (se tidligere). Prins Carls Skolemuseum blev åbnet i 1987, og på fotografiet herunder til højre klipper daværende skoleleder ved Spjellerup-Smerup Skole, Tage Jensen, officielt ´snoren´ ved indvielsen efter at have holdt en lille tale for de godt halvt hundrede mennesker, som var mødt op til lejligheden. Prins Carls Skole har dog også tidligere været ramme om skolehistorisk formidling. For et halvt hundrede år siden indspillede Danmarks Radio således en lille dramadokumentarisk 16 mm. kortfilm til en tv-udsendelse - naturligvis i sort/hvid -, som viste, hvordan undervisningen foregik ´i gamle dage´ med både skoleholder og børn udklædt i datidige klædedragter. Desværre er det ikke lykkedes at finde denne film, som muligvis også siden er gået tabt. På fotografiet herunder til venstre, som Faxe Kommunes Arkiver har dateret til at være fra omkring 1950, ses lærer Vilhelm Hellested fra Hellested i egnsdragt, mens han i ´Store Torøje gl. Skole´ fortæller en gruppe skolebørn om skolelivet i gamle dage. Både radio og TV har i de seneste årtier besøgt Prins Carls Skole flere gange, som det også fremgår af skolemuseets gæstebog (se senere).\nSom det var almindeligt ved mange stråtækte gårde og huse har Prins Carls Skole også et ´tordentræ´, som tidligere var den eneste lynafleder, man kendte til.\nPå fotografiet herover til højre, som efterhånden er flere årtier gammelt, ses tækkemanden i gang med en på det tidspunkt absolut nødvendig udskiftning af stråtaget.\n(© Elmer Madsen, Dagbladet / gengives med tilladelse).\nDa selve bygningen er museets hovedattraktion, kræver det altid omhyggelig overvejelse, hvor grundigt bygningen skal istandsættes ud over den nødvendige vedligeholdelse. Det er lidt af et dilemma at stå i. Ved alle reparationer går der nemlig ofte noget tabt af den oprindelige bygning, som man netop ønsker at bevare for eftertiden. På den anden side er reparation og påkrævet udskiftning af f.eks. råddent træværk og stråtag en nødvendighed for at sikre, at det gamle skolehus ikke forfalder, men på den anden side skulle det nødig ende med, at vi en dag står med en kopi eller en ren rekonstruktion af den oprindelige bygning, som man netop ønskede at bevare. For nogle år siden blev det således nødvendigt at udskifte træloftet, som det ses på fotografiet fra skolestuen (til venstre), og i efteråret 2004 var turen kommet til en nænsom reparation af vinduerne mod vejen (fotografierne i midten og til højre). Vinduet i sydgavlen måtte dog udskiftes og erstattes af en nøjagtig, men nyfremstillet kopi.\nKlik på billederne herover for ydereligere information om\n´Landsbyen Store Torøje´ og ´Skolemuseets besøgende og klip fra gæstebogen´.\nBygningsfredningen af Prins Carls Skole\nPrins Carls Skole blev bygningsfredet ved tinglysning den 22. december 1959. I fredningsbeskrivelsen vurderes bygningens kulturhistoriske og arkitektoniske værdier bl.a. således:\n"Bygningens kulturhistoriske værdi knytter sig i det ydre til den oprindelige placering samt oprindelige fremtræden som tidstypisk skolebygning på 5 x 3 fag i bindingsværk med stråtækt tag. På nær sydgavlen, som har gennemgået en istandsættelse, står øst-, nord- og vestsiden med en betydelig mængde oprindelige og ældre bygningsdele, herunder remme, stolper, tavl og bjælkeender. Dørene har tillige ældre, håndsmedede beslag og låse. I det indre knytter den kulturhistoriske værdi sig til den næsten intakte, oprindelige grundplan med forstue, bolig, skolestue, ildsted og spisekammer. Spisekammeret fungerer nu som entré fra havesiden. Hertil kommer det oprindelige lerstampede gulv, revledørene med håndsmedede beslag, gerichterne samt de ældre vindueskarme og –rammer.\nDen arkitektoniske værdi ligger i det ydre i bygningens ydmyge, traditionelle fremtræden i overkalket bindingsværk med opsprossede vinduer og stråtag med kragetræer. Udtrykket er enkelt og solidt, uden unødig pynt og dekoration. I det indre ligger den arkitektoniske værdi i det enkle, funktionelt betingende interiør med lavloftede, mindre rum, lerstampet gulv, ældre døre, åbent ildsted og uisolerede vægge, der sammen med fraværet af alle former for moderne installationer, giver en stemningsfuld og meget autentisk atmosfære.\nI bygningens ydre knytter de bærende fredningsværdier sig til skolebygningens oprindelige placering samt enkle og ydmyge fremtræden i kalket bindingsværk med gennemstukne bjælkeender, opsprossede vinduer, revledøre og stråtag. Hertil kommer bygningens traditionelle materialeholdning. I bygningens indre knytter de bærende fredningsværdier sig til de bevarede dele af den oprindelige planløsning samt til bygningens oprindelige elementer, herunder ildsted, døre, gerichter, beslagværk, lofter og lerstampede gulv."\nPrins Carls Skole blev fredet i 1959.\nKulturstyrelsens pjece om fredningsværdien af Prins Carls Skole kan hentes som pdf-fil ved at klikke hér\nSom allerede nævnt står bygningen i dag tom, men alligevel byder Prins Carls Skole den besøgende en enestående chance for at opleve atmosfæren i en nu snart 300 år gammel landsbyskole. Det vidner vores efterhånden tykke gæstebog også om. Et besøg på Prins Carls Skolemuseum kan med fordel kombineres med et besøg på landets bedst bevarede rytterskole, som ligger i Lille Heddinge og Rasmus Svendsens Skole i Faxe, som begge kun er få kilometer fra Store Torøje. Rytterskolerne er et par år yngre end Prins Carls Skole; Rasmus Svendsens Skole blev oprindelig opført i midten af 1600-årene og regnes trods flytning og ombygning i 1730 for den ældste i et vist omfang bevarede landsbyskole i Danmark.\n"Prins Carls skole er beliggende på en lille grund, som kun er ganske lidt større end selve bygningen, hvorfor der umiddelbart ikke er mulighed for at fastlægge flere typer friluftszonering på arealet. Bygningen og grunden udpeges som facilitetszone, idet det er selve bygningen og en mindre infostander udenfor, som udgør faciliteten og besøgsmålet på stedet. Faxe Kommune arbejder med planer om at opgradere fokus og formidling af skolen, idet der også ligger andre skolehistoriske bygninger i kommunen (rytterskoler), som kunne indgå i en samlet formidlingsplan for skolehistorie i Faxe Kommune". (Citeret fra Naturstyrelsens webside vedrørende kommunal driftsplanlægning på Stevns. Klik evt. hér.)\nPrins Carls Skole var ejet af Staten, som i sommeren 2017 valgte at sætte den gamle skolebygning til salg med følgende begrundelse fra Naturstyrelsen (Nykøbing Falster): "Naturstyrelsen har gennem de sidste 5-8 år meget ihærdigt søgt fonde, og i særlig grad forsøgt, at indgå et partnerskab med Fakse kommune og Østsjællands museum om, at anvende og formidle Prins Carls skole. Vi har desværre måtte erkende, at det ikke har været muligt, at finde de nødvendige midler til formidling af skolen. Folketingets finansudvalg her derfor med aktstykke nr. 94 af 8. juni 2017 valgt at overdrage ejendommen til Statens Ejendomssalg". Den eksisterende fredning af bygningen vil forhåbentlig sikre, at det gamle skolehus efter et salg både udvendigt, men naturligvis også indvendigt ikke vil kunne ændres i en sådan grad, at bygningen mister sit originale præg, men forhåbentlig kan medvirke til, at Prins Carls Skole kan bevares og vedligeholdes på en sådan måde, at det også fremover vil være muligt at opleve, hvordan en dansk landsbyskole så ud i begyndelsen af 1700-tallet.\nDen 16. april 2018 bragte TV ØST et indslag om det igangværende salg af Prins Carls Skole. Indslaget kan ses ved at klikke på billedet herover til venstre..\nTV ØST fulgte op på historien den 24. maj med oplysningen om, at et ´enigt Plan- og Kulturudvalg´ havde besluttet, at heller ikke Faxe Kommune ønskede at overtage eller bevare den historiske skole.\nPå et møde i Plan- og Kulturudvalget den 24. april 2018 besluttede udvalget, at Faxe Kommune ikke vil engagere sig i situationen omkring Prins Carls Skole og har dermed også tilkendegivet, at kommunalbestyrelsen ikke føler nogen forpligtelse til fortsat at varetage den kulturarv, som tidligere slægtled gennem flere hundrede år har udvist for at sikre, at den 300 år gamle skole har overlevet til vor tid. Samtidig har Østsjællands Museum ikke opgivet at få ophævet den fredning, som også har sikret, at den allerede omtalte Rasmus Svendsens Skole i Faxe - den ældste i nogen grad bevarede landsbyskole i Danmark - ikke kan fjernes fra kommunen, som det ellers er museets erklærede ønske. Heller ikke i denne sag har kommunalbestyrelsen i Faxe Kommune udvist nogen som helst interesse for at sikre, at denne enestående historiske bygning også fremover skal være tilgængelig for kommende generationer i Faxe. Det er ikke blot uforståeligt, men også dybt deprimerende at overvære, hvordan en kommune, som historien har ´foræret´ ikke mindre end de to ældste landsbyskoler i kongeriget, kan udvise en sådan mangel på ansvarlighed overfor at sikre, at en så vigtig kulturarv, som de to ældste bevarede landsbyskoler repræsenterer - ikke blot for den lokale historie, men også for Danmarks historie, - bliver bevaret for eftertiden, så også fremtidige generationer får chancen for at opleve den specielle atmosfære, det er for de fleste besøgende at befinde sig i de gamle, enestående landsbyskoler. Klik hér for yderligere information om dette tragiske stykke lokalpolitik!\n"Der er ingen offentlige instanser, der vil overtage og drive den historiske Prins Carls Skole i Faxe. Det står klart, efter et enigt Plan- og Kulturudvalg i Faxe Kommune har besluttet, at heller ikke Faxe Kommune ønsker at overtage den historiske skole. Det oplyser formand for udvalget, René Tuekær (Borgerlisten), til TV ØST.\n- Vi havde en god debat om hvorvidt vi skulle bevare prinseskolen. Men det er altså et enigt udvalg, der vælger at bakke forvaltningen op, siger René Tuekær til TV ØST. Naturstyrelsen, som ejer den fredede skole, har uden held forsøgt at indgå et samarbejde med Østsjællands Museum og Faxe Kommune om at drive og vedligeholde den gamle skole. Derfor valgte styrelsen i stedet at overdrage skolen til staten, som har sat den til salg for 60.000 kroner. Tirsdag skulle Plan- og Kulturudvalget så tage endelig stilling til, om Faxe Kommune ville overtage og drive skolen videre.\n- Sagen om prinseskolen har ikke været diskuteret politisk, og derfor valgte vi at tage sagen op, da vi modtog kritik fra beboerne i Store Torøje. Men da Naturstyrelsen, Østsjællands Museum og forvaltningen i Faxe Kommune ikke kan se en mening med at drive skolen videre, så har vi valgt at bakke op om den beslutning politisk, siger René Tuekær".\n(Citeret fra https://www.tveast.dk/artikel/enigt-udvalg-kommunen-vil-ikke-koebe-300-aar-gammel-kulturarv, 24. april 2018)\n24. april 2018 - nyeste om planerne om fremtiden for de historiske skoler i Faxe Kommune: https://www.tveast.dk/artikel/museum-oensker-fredning-af-landets-aeldste-skole-ophaevet-men-staten-siger-nej\nEn afsluttende kommentar, når hverken staten, kommunen og museet har interesse for eller vilje til at bevare de ældste landsbyskoler i landet...\nSammen med Rasmus Svendsens Skole i Faxe, og den bedst bevarede af Frederik IVs rytterskoler, rytterskolen i Lille Heddinge, som begge ligger få kilometer fra Prins Carls Skole, udgør disse 3 skoler simpelthen de ældste bevarede eksempler på landsbyskoler i Danmark. Naturligvis kræver sådanne bygninger vedligeholdelse m.m., men i virkeligheden er og bliver kun ´småpenge´, der er tale om. Faxe Kommune har i en snes år betalt ´huslejen´ for Prins Carls Skole på nogle få hundrede kroner om året. Det er alt, hvad Faxe Kommune har haft af udgifter på bygningen. Man kan derfor kun undre sig over, at ikke blot staten, som er den egentlige ejer af Prins Carls Skole, men også Østsjællands Museum, - som i 2017 besluttede sig for at ´afhænde´ rytterskolen i Lille Heddinge og ´overdrage´ den til Stevns Kommune, - og Faxe Kommune / Østsjællands Museum , som er ejere af den desværre altid ´lukkede´ Rasmus Svendsens Skole, alle tre er helt uden interesse i at bevare disse 300 år gamle skolebygninger, som ellers udgør helt unikke kulturminder i netop dette område, og man kan kan ikke lade være med at spørge sig selv, om ikke man engang i fremtiden vil se tilbage på denne (måske?) forspildte mulighed for - eller måske snarere klare forpligtelse til - at bevare disse få originale og hidtil stadig ganske velbevarede landsbyskoler og dermed også et meget betydningsfuldt kapitel af dansk skolehistorie for eftertiden med undren, hovedrysten og vrede!\nPrins Carls Skole er solgt og overgik til privateje den 29. august 2018\nEfter at have været sat til salg siden efteråret 2017 blev Prins Carls Skole solgt til en privat køber med overdragelse den 29. august 2018. Hverken staten, Faxe Kommune eller Østsjællands Museum har været interesseret i at bevare bygningen for eftertiden i dens nuværende funktion som museum med offentlig adgang, hvor bygningen stort set fremstår med skolestue, lærerbolig og ildsted under skorstenen, som den var, da den blev opført i 1719, og dermed var den ældste bevarede danske landsbyskole fra en tid, hvor kun kongehuset og enkelte godsejere lod opføre skoler på deres godser. Det er naturligvis glædeligt, at bygningen med dette salg bliver bevaret, men det forandrer ikke ved det faktum, at bygningens oprindelige og bevarede indretning med lerstampet gulv og manglende ´moderne´ installationer som el og vand nu er tabt for altid. Prins Carls Skole vil fremover kun eksistere som en pæn facade på endnu et ´københavnerhus´, hvor den fredede bygningens oprindelige funktion og indretning med fredningsmyndighedernes godkendelse ændres til et funktionelt ´moderniseret´ fritidshus med indlægning af gulv og moderne installationer. Sådan må det nødvendigvis være, når bygningen skifter fra den oprindelige funktion for - som museum - at bevare et tre århundreder gammelt skolemiljø til en funktion som tidssvarende fritidshus. Det må nødvendigvis være konsekvensen af, at bygningen overgår til privateje. Sådan kom det til at gå med den gamle skolebygning, så selvom Prins Carls Skole i Store Torøje blev 299 år gammel som bevaret skolebygning, og trods mange generationers interesse og indsats for at bevare denne enestående og hidtil bedst bevarede landsbyskole i hele kongeriget, er det nu et faktum, at Prins Carls Skole - især på grund af den manglende kommunale opbakning og interesse for at bevare ikke blot en af Faxe Kommunens, men også af Danmarks ældste og helt unikke skolebygninger - ikke længere kunne sikres for eftertiden som museum , og at der derfor heller ikke længere er offentlig adgang til bygningen.\nEt indlæg i ´Faxe Bugten´ fra medio maj 2018 om situationen omkring Prins Carls og Rasmus Svendsens Skoler kan læses i webudgaven af avisen ved at klikke på billedet herover.\nEn mindre artikel om salget af Prins Carls Skole kan læses i ´Faxenyt.dk´ fra den 12. september 2018 ved at klikke på billedet herunder til venstre. Også TV-Øst, som løbende\nhavde fulgt salget af Prins Carls Skole med flere indslag, bragte et sidste indslag om sagen den 15. september. Indslaget kan ses ved at klikke på billedet herunder til højre.\nKort artikel om Prins Carls Skole i sn.dk fra 17. juni 2011 på https://sn.dk/Sjaelland/En-skole-for-Guds-skyld/artikel/135569\nKort artikel i Faxe Netavis fra 6. februar 2018 på http://faxe.netavis.nu/koeb-danmarks-aeldste-skoler/\nOmtale på http://www.kulturarv.dk/1001fortaellinger/da_DK/prins-carls-skole (Forkert foto)\nBeskrivelse på https://historiskatlas.dk/Prins_Carls_Skole_(5562)\nNaturstyrelsens omtale på http://naturstyrelsen.dk/drift-og-pleje/arealoversigt/storstroem/prins-carls-skole/\nKort omtale på Stevnsblokken fra 27. oktober 2007 på http://stevnsbloggen.blogspot.dk/2008/10/prins-carls-skole-i-st-torje.html\nFakta om bygningen på "Ejendomstorvet" på https://www.ejendomstorvet.dk/ledigelokaler/vest-og-sydsjaelland/faxe/andre-typer/230833\nKort omtale på https://www.sydkystdanmark.dk/prins-carls-skolemuseum-gdk1059085\nBeskrivelsen på ´kulturarv.dk´ af Prins Carls Skole i forbindelse med bygningsfredningen på https://www.kulturarv.dk/fbb/sagvis.pub?sag=9320773\nFlere års mangelfuld vedligeholdelse af Prins Carls Skole har beklageligvis sat sine tydelige spor på den snart 300 år gamle bygning.\nStaten satte Prins Carls Skole til salg i sommeren 2017, og bygningen overgik til privateje i august 2018.\nKlik på den grønne knap herunder for at ´besøge´ Prins Carls Skole i Store Torøje på ´Google Maps´\nPrins Carls Skolemuseum ligger på Nordhøjvej 6 i Store Torøje ved Stevnsvej mellem Fakse / Karise og Store Heddinge.\nDøren til skolemuseet er normalt aflåst, så ønske om besøg i selve bygningen må aftales med Naturstyrelsen i Nykøbing Faster eller med Faxe Kommune.\nKlik på den grønne knap, hvis du ønsker en oversigt over samtlige sider på dette websted,\nog klik derfra videre til hver af de ca. 50 ´specialsider´.\n"Præsentation af mig selv"\n(Besøgstælleren er sidst nulstillet den 27. juli 2017. Midlertidig pauseret 1. oktober 2020, da webhotellet ikke længere understøtter den aktuelle besøgstæller.)


Baltisk rav med myg og andet insekt (A) i København S af radiohead01 på QXL.dk\nQXL.dk > Kategorier > Ure, Smykker & Sten > Sten > Øvrige > Varenummer 824621138\nBaltisk rav med 3 sørgemyg (A)\nmeteorstykke fra Campo Del Cielo\nBaltisk rav med myg og andet insekt (A)\nDer er tale om ægte stykker rav med insekter indkapslet. Baltisk rav er cirka 44 millioner år gammelt. Ravstykkets størrelse fremgår af foto. Ægtheden er garanteret. der er tale om en myg og et andet insekt. kan sendes for 10 kr og ved køb af flere genstande sendes de med DAO som sporbar pakke til hjemmeadressen af 40 kr.\nBaltisk rav med myg og andet insekt (A) i København S af radiohead01\nDe billigste priser på Sten - Øvrige. Køb og salg af nyt og brugt i smykker, guld, sølv og billig på QXL.dk.\nBekræft dit bud på: Baltisk rav med myg og andet insekt (A) (824621138)


Død og sorg kan og bør ikke ties ihjel - Kristeligt Dagblad\nEr danskerne dødsparate, lød spørgsmålet i denne uges "De højere magter” på P1. Foto: Iris/Ritzau Scanpix\nDøden gør de døde tavse, men død og sorg kan og bør ikke ties ihjel. At være dødstille er ikke det højeste udtryk for deltagelse, skriver sognepræst Jesper Bacher\nDet er hørt til ulidelighed, at man skal være omstillingsparat. Det er selvfølgelig rigtigt nok, at ethvert menneske må lære at leve med forandringer i livet og arbejdslivet, men omstillingsparathed kan også være en eufemisme for krav om at flyde med strømmen og ukritisk accept af hoved-løse og urimelige forandringer.\nMen hvad med dødsparatheden? Døden er dog den ultimative omstilling i et menneskeliv, men er danskerne dødsparate?\nDet var Anders Laugesen, som stillede spørgsmålet i ”De højere magter” på P1, der i denne allehelgens-/halloween-uge havde døden på programmet. Kan døden blive hverdag, hvis man ofte nok møder døden i sit professionelle virke? Er døden stadig tabu, eller er der kommet større åbenhed blandt danskerne?\nOg selvom samtalen altså gik på døden mellem Anders Laugesen og medværten, Paula Larrain, og de to gæster, bedemand Frederik Andersen og læge Ingeborg Torp Hoffmann-Pedersen, gik samtalen ikke død hverken i tabuer eller klichéer. Der blev talt frimodigt og ærligt om død og sorgarbejdet.\nFrederik Andersen så det som sin opgave at være familiens højre hånd efter et dødsfald, men han var aldrig uberørt af de andres tab. Bedemanden var også klar i mælet i forhold til de efterladte, der sommetider møder forlegen tavshed og berøringsangst fra deres omgivelser: ”Det sidste, man skal gøre, det er at tie.”\nDøden gør de døde tavse, men død og sorg kan og bør ikke ties ihjel. At være dødstille er ikke det højeste udtryk for deltagelse.\nIngeborg Torp Hoffmann-Pedersen, en ung læge på Thisted Sygehus og medlem af tænketanken Eksistensen, viste sig et interessant radiobekendtskab. Ikke mindst da det kom til aktiv dødshjælp, som sørgeligt nok nyder en betragtelig folkelig opbakning, men til lægestandens ros afvises aktiv dødshjælp af de fleste af dens medlemmer.\nIngeborg Torp Hoffmann-Pedersen skelnede skarpt mellem smertelindrende behandling i den terminale fase og aktiv dødshjælp og gik ind på begrebet ”den værdige død”. Ønsket om den værdige død er jo et ofte benyttet argument for retten til aktiv dødshjælp. Men hvad er værdighed, og hvordan taber et menneske sin værdighed? Hun sagde noget, som burde være en selvfølge i et kristent land:\n”Man bliver ikke uværdig af at miste nogle evner, og man bliver ikke uværdig af at have behov for hjælp og omsorg.”\nSå ofte hænges værdighed op på styrke og selvhjulpenhed, men det er et såre betænkeligt værdighedsbegreb. Det fører meget let til foragt for de svage og selvforagt grundet i egen svaghed.\nStyrkedyrkelse er hedenskab, og i centrum af kristentroen står ikke en sundhedsstruttende kraftkarl, men en korsfæstet taber. Naturligvis vil vi gerne beholde vores evner og helst klare os selv, men svagheden gør ikke livet uværdigt, så næste skridt er aflivning af de dårlige liv.\n”Mit hjerte i mig ler/ når jeg min grav besér,” hedder det i en salme af Bror-son. Så er man dødsparat, vel at mærke fordi man er klar på, at døden ikke får det sidste ord.


Bison Lædervarer er en familieejet virksomhed der følger de stolte traditioner. VI har altid øje for fornyelser og tendenser i branchen. Vi har erfaringen der skal til for, at kalde os fagmænd, så du får altid en kompetent vejledning om vore produkter. Service har den højeste prioritet og er altid en selvfølge. Bison Lædervares fysiske butik blev startet i 1962 i Fredericia og har kun skiftet ejer en gang gennem årene, hvilket skete i 1999. Vores stærkeste kort er Pia Brandt som er udlært i branchen istarten af 90´erne er daglig leder af den fysiske butik og har i skrivende stund 20 års erfaring fra branchen. Birgit M. Andersen står for det administrative samt drift af webshoppen, i samarbejde med det øvrige personale går det hele op i en højere enhed.\nVi forhandler mange stærke danske og udenlandske kvalitetsmærker. En del af mærkerne har været på det danske marked, gennem flere årtier, ja et enkelt i et par hundrede år og de alle er kendt for deres høje kvalitet, funktionalitet og design som følger modetendenserne. Vi har ca. 1.000 varenumer på lager i den fysiske butik, som spænder over et bredt udvalg indenfor tasker, punge, mapper, tegnebøger, nøglepunge, kortholdere, rygsække, skoletasker, penalhuse, kufferter, rejsetasker, toilettasker, paraplyer, handsker, stokke, plejemidler og meget andet. Er der noget du savner som ikke fremgår af webshoppen kan du altid ringe på tlf.: 75920376 i den almindelige åbningstid og få oplysning om vi kan opfylde dine specifikke ønsker inden for vort område.\nTOUT BY BON GOUT


Feriebolig Općina Cernik | Lej nemt feriebolig eller ferielejlighed i Općina Cernik\nLej feriebolig i Općina Cernik med vores søgemaskine. Vi har samlet feriehuse og ferielejligheder i Općina Cernik fra både bureauer og private her på siden, så du hurtigt og let kan finde den indkvarteringsløsning, der passer dig allerbedst.\nHvis du lejer din feriebolig i Općina Cernik med Campaya, er du sikret den bedste pris på markedet. Vi samler feriehuse og ferielejligheder i Općina Cernik på tværs af de mange forskellige udlejere her på siden og lejer dem ud til præcis den samme pris, som de også kan lejes til på udlejningsbureauernes egne portaler.\nCampaya har mange års erfaring med at hjælpe danske og udenlandske feriegæster godt afsted på rejser til Općina Cernik. Når I er indlogerede i jeres feriebolig Općina Cernik, er der rigtig gode muligheder for at læne sig tilbage i sofaen eller terrassestolen med en god kop kaffe, en kold øl eller måske et glas vin og ellers bare nyde hinandens selskab. En ferie i feriebolig i Općina Cernik er nemlig indbegrebet af hygge og god stemning. Her er der ingen sure pligter som tøjvask, rengøring og græsslåning. Det eneste, I skal koncentrere jer om, er at få hygget godt og grundigt i hinandens selskab med hyggelige gåture og oplevelser i nærområdet og med brætspil ved spisebordet eller familiemiddage på terrassen.\nHos Campaya har vi gennem en lang årrække hjulpet mange tusinde feriegæster med at finde de perfekte rammer til ferien. Vi er en danskejet virksomhed, som har som sin udtalte ambition at give vores gæster den bedst mulige oplevelse og service. Både digitalt, når I bruger vores søgemaskine og finder den perfekte feriebolig Općina Cernik, og når I snakker med os i telefonen.\nI er med andre ord sikret et højt serviceniveau og en tryg oplevelse, når I lejer jeres feriebolig Općina Cernik på Campaya.dk.\nFeriebolig i Općina Cernik for enhver smag\nDer findes ferieboliger i Općina Cernik og omegn for enhver smag. Det er oplagt at bruge ferieboligen som udgangspunkt for en kør selv ferie Općina Cernik, og I kan bruge vores søgemaskine herunder til let at finde den indkvartering, der passer jer bedst. I har mulighed for at præcisere, hvor meget jeres feriebolig Općina Cernik må koste, hvilken periode I skal bruge boligen i, hvor mange personer der skal være plads til, antal sengepladser, afstand til strand og by, om I må have husdyr med, om det skal være en et feriehus eller ferielejlighed Općina Cernik med pool og meget mere.\nHvis der ikke er en ferielejlighed eller et feriehus Općina Cernik, som passer helt præcist til jeres ønsker, kan det være en god idé at søge i et af områderne tæt ved.\nI kan også bruge kortfunktionen til at trække jer rundt i området og se, hvor de forskellige muligheder ligger. Det er en smart måde at blive inspireret på, og samtidig kan I på den måde let finde et feriehus eller en ferielejlighed Općina Cernik, som ligger tæt på det, I ønsker.\nNogle vil nemlig helst holde deres ferie midt i naturen, mens det for andre er vigtigere at være tæt på by og oplevelsesmuligheder. Den slags kan I helt selv definere i søgemaskinen, så I finder den feriebolig Općina Cernik, som passer bedst til jeres ønsker.\nFå en minderig ferie i Općina Cernik\nFor mange er barndommens ferier noget af det, der træder tydeligst frem i hukommelsen. De varme sommeraftener med badeture til stranden, hygge og plasken i poolen og ture ud til lokale seværdigheder. Alt det og meget mere er oplevelser, der brænder sig fast i ethvert barnesind og er noget, som I sammen og hver for sig kan tænke tilbage på i mange år og i nogle tilfælde for altid. Der er ikke noget, der knytter folk sammen som oplevelser, og en feriebolig Općina Cernik er den perfekte ramme om en masse hyggelige oplevelser i familiens skød. Hvis du selv tænker tilbage, har du så ikke et særligt minde fra en tur til sydens sol, som står knivskarpt i din erindring?\nPopulære områder i Općina Cernik


Dato for lanceringen: marts 23, 2021\nTilbage i starten af 2020 kunne Daisycon byde den nye annoncør Home-tex velkommen som en del af vores netværk. Et samarbejde der skulle vise sig af blive yderst succesfuldt for Home-tex, med en meromsætning på +10 millioner danske kroner det første år. Et resultat der allerede er tæt på at blive slået i 2021.\nHome-tex er en dansk virksomhed med hovedfokus på det nordiske marked. Med fokus på produkter af ypperste kvalitet til en meget fordelagtig og konkurrencedygtig pris sælger de via deres hjemmeside boligtekstiler såsom dyner, puder, lagner, madrasser og meget mere.\nHome-tex ønskede i endnu højere grad at øge deres digitale tilstedeværelse. Valget faldt på affiliate marketing. Men hvad lå til grund for dette valg?\nFor at afdække netop dette satte vi dem tidligere på året i stævne for at høre deres tanker omkring valget af affiliate marketing. Vi er glade for, at vi i samarbejde med dem kan belyse nogle af de spørgsmål, som de havde op til samarbejdet. Spørgsmål, som de bestemt ikke har været de eneste, der har siddet med.\nI tog selv kontakt til Daisycon. Hvordan hørte I om Daisycon i første omgang?\nEfter en snak på kontoret blev vi enige om, at vi skulle prøve affiliate marketing. Vores mand, der står for vores Google Ads, kendte en lille smule til det, og han havde en kontakt til et andet firma. Dem startede vi faktisk med at indhente et tilbud fra. Daisycon fik vi øjnene op for igennem nogle af jeres marketingaktiviteter og indhentede derfor et tilbud fra jer.\nKendte I affiliate marketing inden?\nVi kendte løst til det. Inden vores søgen efter et netværk, der kunne matche vores ønsker, var det kun enkelte kurser, vi havde vores viden fra. Så affiliate marketing var på mange måder ukendt farvand for os, hvorfor vi selvfølgelig også havde brug for mere sparring og vejledning, end andre måske ville have. Derfor var det også vigtigt med en partner, som forstod vores forretning og kunne tage os i hånden fra dag 1.\nEfter en samtale med vores business developer Michael, hvad var det så der tiltalte jer vedr. affiliate marketing og denne model?\nDet troværdige produkt, der blev præsenteret gennem vores samtaler, var blandt andet det, der gjorde, at valget faldt på jer. Affiliate skiller sig selvfølgelig ud fra mange andre former for annoncering, i og med at man kun har en udgift, når der reelt genereres et salg. For os er denne løsning helt ideel.\nHelt lavpraktisk betyder det jo, at vi altid vil kende vores udgift forbundet med X antal salg. Specielt i den tid, vi er i nu, hvor konkurrencen online er høj grundet nedlukningen af detailbranchen. For os er det vigtigere end aldrig før at vide, at de investeringer og tiltag vi kaster sig os ud i, også har den ønskede effekt og det afkast, som man håber. Det har vi ved affiliate marketing.\n“Affiliate skiller sig selvfølgelig ud fra mange andre former for annoncering, i og med at man kun har en udgift, når der reelt genereres et salg. For os er denne løsning helt ideel.” – Home-tex\nHavde I nogle betænkeligheder ved at starte op med affiliate?\nDa det var helt nyt for os, havde vi naturligvis nogle betænkeligheder vedr. dette. Når man starter op med noget helt nyt, er en smule skepsis vel altid lidt sundt. Vi var selvfølgelig betænkelige omkring, hvilke af Daisycons samarbejdspartnere, der nu skulle til at promovere vores webshop, og hvordan dette i praksis ville tage sig ud, når vi kom i gang.\nVi blev nødt til at slippe kontrollen en smule, hvilket selvfølgelig for mange kan være lidt angstprovokerende, når man snakker om sin egen forretning. Men vi var samtidig ret overbeviste om, at det skulle prøves.\nHvilke forventninger havde I til affiliate i starten?\nVi havde egentlig ingen forventninger, inden vi startede. Vi havde selvfølgelig en forhåbning om, at det kunne blive en god forretning for os. Men uden nogen tidligere erfaringer med disciplinen, så var vi reelt på bar bund. Igennem vores mange snakke med Michael fra Daisycon fik vi dog nogle bud og konkrete eksempler på, hvordan programmet kunne tage sig ud, afhængigt af hvilke kanaler og partnere vi ville benytte os af.\nSå det var en proces, hvor vi blev klogere hen ad vejen. Men det endelige resultat og hvor vi er i dag, havde vi aldrig turde drømme om.\nHar affiliate levet op til jeres forventninger?\nJa, det er en rigtig god forretning for os. Vi får nu trafik og salg gennem partnere, som vi aldrig tidligere havde tænkt kunne have været interessante for os. Det er en kæmpe gevinst. Til dags dato tror jeg, at vores kampagne i samarbejde med Daisycon og deres partnere har genereret over 5.000 salg til vores webshop. Det er jo helt vildt! Med så store ord blev der ikke snakket i starten. Som købmand må jeg dog også indrømme, at jeg måske havde været en anelse skeptisk, hvis jeg havde fået stillet dette i udsigt.\n“Vi får nu trafik og salg gennem partnere, som vi aldrig tidligere havde tænkt kunne have været interessante for os.” – Home-tex\nDer skal lyde en stor tak til hele teamet ved Daisycon og specielt vores kontaktperson Benjamin, som virkelig formår at tage vores aktiviteter til nye højder igen og igen. Vi føler, at I virkelig vil os som kunde, og det sætter vi stor pris på.\nGo-to market strategien – sådan gjorde vi i samarbejde med Daisycon\nEn bred vifte af forskellige samarbejdspartnere, for så stort et reach som overhovedet muligt var, hvad planen fra dag 1 var. Et større spænd af content medier som review sites, sammenligningssider og reward sites blev aktiveret i forlængelse af muligheden for at køre social og e-mail marketing foruden Product Listing Ads, som kunne supplere Home-tex’ allerede eksisterende aktiviteter.\nMed en omsætning på næsten 10 millioner kroner var resultatet for 2020 mere, end hvad vi havde håbet på.\nFaktaboks: Statistik for affiliate programmet i 2020\n+20.000 salg genereret\nOmsætning: 9.500.000 DKK\nOmkostning: 1.030.000 DKK\n2021 har fortsat hvor 2020 slap. Allerede nu kan vi berette, at næsten 15.000 salg er genereret, med en omsætning på knap 9 millioner kroner. Sidste års salg projekteres dermed at blive slået inden Q1 overhovedet er overstået.\nEn ROAS på 9,2 (920%) for kunden. Hvor en ROAS på 4-5 for mange digitale strategier ses som en god case, har vi via affiliate samarbejdet formået at holde denne på 9,2.\nHvordan komplimenterer affiliate jeres marketingmix udover de andre kanaler, I benytter jer af?\nVi kommer ind på nogle markeder, som vi normalt ikke selv ville arbejde hen imod. Daisycon har som et internationalt netværk åbnet nogle døre for os, som vi aldrig selv ville have haft ressourcerne til at afdække. Jeres netværk og mange medier, som vi nu har fået adgang til, er en kæmpe gevinst for en virksomhed af vores størrelse.\n“Ønsker man mere synlighed online udover den åbenlyse faktor, at man kun betaler for de salg, der reelt genereres, så er affiliate bestemt en kanal, der er værd at vælge til.” – Home-tex\nAt I og jeres medier principielt laver alt arbejdet for os, har været en stor hjælp. Til det må jeg dog også nævne, at vi selvfølgelig altid har en finger på pulsen, således at der ikke bliver sat noget i gang uden vores accept. Det falder igen tilbage på den gode og ærlige sparring, vi får.


Fire korncirkler og et paradigmeskifte\nPolitiken 5. juli 2004, 1. sektion, side 6\nAf Christina Zemanova Ekelund\nCamperen mødte en healer, da mystiske cirkler på en korn- mark skulle under- søges. Det var skæbnen. Siger healeren.\nVi står i våd kornmark til hoften. Healeren, gemt væk i en grøn regnfrakke, slår ud med hænderne og stirrer intenst på skiftevis journalist og fotograf.\n»Vi er på vej til at opleve et paradigmeskift. Believe it or not . Det er fantastisk. Og det er ikke tilfældigt, at jeg mødte jer. Nu kan I fortælle historien videre«, siger han og går ivrigt videre ned ad de tynde stier.\nKornmarken i Gummerup på Vestfyn trækker folk til denne søndag. De lokale aviser har skrevet om fænomenet, der ikke kan forklares: Kornet har lagt sig fladt mod jorden i figurer på tre-fire meter, der ligner cirkler. I vejkanten holder flere biler parkeret, mens søndagsdetektiver trasker rundt i de mystiske spor.\nHealeren, der beskriver sig som en kristen, buddhistisk hindu og ikke vil have sit navn i avisen, fordi »de ting, jeg fortæller, er så vanvittige, at folk ikke tror på det, før de er klar til et paradigmeskifte«, har set disse korncirkler før.\nDet var oppe i Nordjylland. Dengang lagde han sig på ryggen sammen med sin veninde, og han følte en kløen og en sværmen omkring ansigtet, som blev han overfaldet af fluer. Bagefter var han så tørstig, at han ikke havde kræfter til at komme over til sin bil.\nVia telepati fik hans veninde, der også lå i cirklen, besked på, at hun var blevet gravid. Bedækket af healeren, som dog ikke var til stede, mens hun siger, at det skete. Om hun bagefter fødte, svarer han ikke på. I stedet traver han rundt i sporene på den 300 meter lange og 1,5 hektar store mark.\n»Det tager kun ufoerne et sekund eller to at lave mærkerne. Cirklerne er energimærker, de tilfører jorden. Fordi der er så meget forurening, ødelæggelse, drivhusgasser... Fordi vi har brug for dem«, forklarer han.\nMen hvorfor skulle de gide hjælpe os?\n»Fordi livet handler om at gøre gode ting for andre mennesker«, svarer han.\nIngen hørte eller så noget, da de mystiske mønstre blev til natten til mandag i sidste uge. Naboens hund, der gør vildt i baggrunden - måske fordi marken bliver overrendt af fremmede - sagde ikke en lyd.\n»Men han var også låst inde i køkkenet«, indskyder markens nabo Christian Nielsen, der opdagede cirklerne, da han mandag morgen gik tur med selv samme hund. Han vil nødigt rode sig ud i forklaringer på fænomenet. »Men mennesker kan ikke have lavet det, så ville der være fodspor«, siger han.\nForklaringer vil den kristne, buddhistiske hindu til gengæld gerne komme med. Men som han siger - igen og igen:\n»Believe it or not«.


Synopsis om medborgerskab i KLM - Lærerstuderende.dk\nAntal ord: 572\nSynopsis i KLM om demokrati, medborgerskab og demokratisk dannelse.\nHvordan kan man som lærer i sin daglige praksis få minoriteten til at føle sig hørt, når den danske folkeskole er majoritetspræget, og derfor bygger på dansk kultur, historie og normer? Hvilken medborgerskabsfølelse kan det give minoriteten, der muligvis ikke føler sig som en del af skolens demokrati?\nVi havde nogle rigtig gode kommentarer til opgaven, dog var perspektiveringen ikke helt optimal, da vi kun havde haft om det ene emne, og derfor ikke helt præcist kunne vide, hvad der kunne perspektiveres til.\nPerspektiveringen kan gøres bedre\nAt være lærer i den danske folkeskole kan være en kompleks opgave, når flere kulturer skal bindes sammen i et klasselokale. Folkeskolens formålsparagraf fortæller læreren, at folkeskolen i samarbejde med forældrene skal “gøre eleverne fortrolige med dansk kultur og historie”, og dermed også de danske normer, skolekultur og adfærd. Det vil sige, at folkeskolen er majoritetspræget. Det vil naturligt medføre en minoritet i klasselokalet, der ikke nødvendigvis er opvokset med dansk kultur, som læreren ifølge formålsparagraffen vil have svært ved at imødekomme.\nMajoriteten vil derfor naturligt få en dansk medborgerskabsfølelse, mens minoritetseleverne ikke får den samme ønskede medborgerskabsfølelse. Laura Gilliams skriver i sin artikel “Den utilsigtede integration”, at de interviewede elever i artiklen med anden etnisk baggrund hverken føler sig helt eller halvt danske og derfor har svært ved at føle sig som medborgere på lige fod med de andre børn i klassen... Køb adgang for at læse mere Allerede medlem? Log ind\nMaterialer relateret til Synopsis om medborgerskab i KLM.


Flere varianter. Fremover får vi vores kleppert fra Gistrup Bageri Haals. Vestbjerg Samrådsmøde havde onsdag aften valgt at holde sit årsmøde en ny, frisk plus anderledes måde. For også at få de unge børnefamilier med, var der arrangeret børnepasning, så forældrene kunne deltage. Den debat ville godt hun- drede vestbjergensere gerne deltage i. For at få skub i debatten havde samrådet bedt tre nye ansigter i Vestbjerg hver give deres bud på aftenens spørgsmål: Købmand Kasper Thomsen fra SuperSpar, sognepræst Ane Stolze Katborg og den nye leder af Vestbjerg Skole Martin Pedersen. Også tre piger fra elevrådet på Vestbjerg Skole gav deres hensigt til kende om, hvilke muligheder der er for ungdommen i byen, ligesom en repræsentant fra én af byens børnehaver og en medarbejder fra Forvaltningen for Sundhed og Bæredygtig Udvikling hver gav et oplæg til debat.\nVi har forhandlet med Falk Lauritsen omkring et rigtigt godt tilbud til vores læsere. Lidt om Tenerife: Når de kigger sig omkring og betragter man golde omgivelser, er det indlysende, hvorfor Spaniens højeste bjerg og verdens tredjestørste vulkan har dannet ramme om fiction fiction film som Abernes Planet plus Stjernekrigen. Men der er meget andet at gå på opdagelse i på Tenerife — snup f. Tenerife pr. overblik Tenerife er den største af de syv kanariske øer. Med sine km2 svarer øens areal til Lolland, Falster og Møn og den ligger midt i Atlanterhavet ca. Med et mildt klima og dagstemperaturer på om grader hele året, får de Størst er den moderne og farverige hovedby Santa Cruz de Tenerife, der blev grundlagt under kolonitiden og hvordan hvert år lægger asfalt og bymure til et af verdens største karnevaller Karneval de Santa Cruz de Tenerife. Playa de las Américas Anderledes livligt er der i Playa de klud Américas, som er Tenerifes mest besøgte feriemål. For familiens yngste medlemmer er der adrenalinsus og kilden i maven i byens store vandland Siam Park.