Dagbog for rejse til New Zealand 2008, uge 5\nTorsdag d. 27/11-2008\nVi havde snakket om vi skulle med en tidligere færge, men besluttede at tage færgen kl,. 13.15, så var der lidt tid til at vågne og lige få kigge lidt på mail og skype med farmor og farfar. Det blev til lidt snak med dem Nordenfjords. Vi havde skypet med mormor og morfar dagen før. Der blev også lidt tid til at spille på nettet.\nVi fik tømt tanken på camperen, og så kørte vi mod havnen, men inden da skulle vi lige hæve lidt penge og købe lidt søsygemedicin til Linnea. Vi havde brugt det sidste i går (som Linnea så ikke fik brug for, da vi ikke skulle ud at sejle!). Vi skulle have noget som man ikke bliver så sløv af. Det viste sig, at de ikke længere havde noget af det, vi havde med hjemmefra, men et andet produkt med ingefær i, så det prøver vi. Det er ikke så blæsende i dag som i går, så det går nok...\nDer var ingen problemer med vores billet, som vi jo havde fået ændret dagen før (selvom det ikke var en fleksibel billet). Vi kom i god tid, og der stod på et skilt at bølgerne var moderate, dvs der ikke var så vild søgang. Der blev lavet lidt lektier og spillet fisk mens vi ventede.\nEndelig fik vi lov at køre ombord. Vi fandt hurtigt ”restauranten” og fik noget at spise. Det nåede vi næsten inden vi lagde fra kajen, og så ville vi ovenpå for at nyde turen ud af fjorden, men det blæste ærlig talt lidt rigeligt, så vi fandt agterdækket (overdækket) med udsigt og fine borde, og slog os ned her. Her fik ungerne fundet deres matematikbøger frem og gik i gang. Vi sad ved to små borde, og drak kaffe og varm kakao mens der blev arbejdet intenst.\nDa vi kom ud af fjorden blev der lidt søgang, og Linnea måtte stoppe med lektierne. Lars og Linnea gik lidt ud for at trække frisk luft, og bagefter tog de sig et spil fisk. Imens arbejde Johan videre med sin matematik, og kom et godt stykke videre. Det var noget med kubikcentimeter og kubikmeter – rumfang. Johan kom også med i fiske-spillet, og nu kom der sport i at sige et fiskenavn i stedet for blot ”fisk”. Vi kom langt omkring, startende med torsk, over fjæsing til kuller. Vi var også lidt i gang med haj, linguster og krabbe, men det er vist ikke fisk? Det var i hvert fald hyggeligt og sjovt at udvide spillet med dette. Og så var det sjovt at finde sjove fiskenavne, kulmule!\nUd på det åben hav var vejret lidt bedre – der var sol. Inde i Picton og hele vejen ud gennem fjorden, var det overskyet (tåget) og en smule regn, derfor tog turen ud gennem fjorden sig ikke så flot som den sikkert ville være, hvis vejret havde været bedre...\nVel ankommet til Wellington kl. 16 kørte vi gennem myldretiden til campingpladsen ved Lower Hutt, hvor vi fik en plads. Ved receptionen stødte vi ind i en dansk familie med tre børn, familien Toftdahl/Djernes, Christian på 12, Johanne på 8 og Jens på 5, og forældrene Rie og Jesper fra Mors. Det var lige noget der passede Linnea, og Johanne så også ud som om hun trængte til lidt pige-leg.\nVi kørte dog hurtigt ud igen, da vi skulle købe ind. Vi kørte ind til Lower Hutt, hvor der ifølge vores NZ økologiske indkøbsguide (som vi havde købt på den økologiske restaurant i Kaikoura), var en økologisk butik. Vi fandt den også fint med det samme, og så blev der ellers powershoppet. De havde alt det vi skulle bruge og mere til, så vi slap helt for at gå i det almindelige supermarked.\nDa vi kom tilbage til campingpladsen kom der hurtigt gang i legen med Johanne og Christian. Vi fik en snak med Rie og Jesper. De har kørt på Nordøen ca. den vej vi regner med at køre (bare modsat), så vi må lige se at få udvekslet lidt tips med dem. Alle ungerne legede til sent og de vil meget gerne lege dagen efter. Vi har samme planer for i morgen, så det kan være vi møder dem der.\nFredag d. 28/11-2008\nI dag gik turen til Wellington for at gå på sightseeing. Vi tog afsted kl. lidt i ti for at tage bussen derind. Der var et busstop ikke så langt fra campingpladsen, hvor bussen gik direkte til centrum af Wellington. Det tog ca. 35 minutter.\nFørste mål var deres nationalmuseum Te Papa. Det betyder Nationen, og det var fyldt med historie om fortiden for mennesker på New Zealand, først Mauri og derefter Europæere og andre. Der var også en del om naturen, vulkaner, jordskælv, vejr, og en del om den naturlige vegetation og dyreliv, og hvilken indvirkning mennesket havde haft på det.\nDet var meget spændende, og vi brugte hele dagen derinde. Til frokost tog vi en sandwich i cafeteriet og om eftermiddagen fik vi en cola i cafeen. Adgang var gratis undtagen til to action-attraktioner inde i deres afdeling for New Zealands nutid. Vi købte billet til begge. Der var en vild en og en mindre vild en, the high ride og the low ride. Begge var film, men stolene bevægede sig sammen med filmen, så man fik en meget virkelig fornemmelse af at være med. The High Ride tog en med rundt i NZ, fårefarm, flyvetur, motorcykel, skateboard, bungyjump, netball, rugby og delfinsvømning. Vi blev godt rystet, og Linnea endte med at blive næsten køresyg. Vi bad derfor om at det blev stoppet, og de tog nødstoppet. Heldigvis var der kun én anden publikum derinde sammen med os. Linnea gik udenfor, og det hele blev startet forfra. Da vi kom ud derfra var Lars også blevet lidt bleg. Den anden The Low Ride tog en ned i en ubåd til en undersøisk vulkan. Den var noget mere rolig, men til gengæld var man her helt indkapslet, så man ikke kunne se hvad der var rigtigt op og ned. Linnea klarede denne fint, men Lars var noget sløj efter disse to udfordringer for hans balancecenter lige efter hinanden. Han måtte efterfølgende lige sidde stille ude i forhallen indtil han var på benene igen.\nDa vi var kommet ud af de to forlystelser mødte vi familien Toftdahl/Djernes. De havde også brugt det meste af dagen derinde.\nVi så en del om Mauri historie og kultur. Der var flere hele Maori huse, og der var et Maori teater; der var dog ikke noget der, da vi var der. Der var også noget om deres både og kanoer. Deres oprindelige ankomst var med sejlbåde, og sejlene var af flettede siv eller flax. De så meget fine ud. Det sidste vi så var deres have med oprindelige planter. Der fik vi navnene på nogle af de ting vi havde set før, men ikke havde vidst hvad var.\nDa vi kom ud var det sen eftermiddag. Vi gik en kort tur ned til lystbådehavnen. Vejret var herligt, solskin med omkring 25 grader. Det var fredag eftermiddag så der var mange der gik tur på havnen og der var en del kåde unge, hvoraf nogle sprang i havnen. Vi fandt bus-stoppet og vores bus, og kom sikkert hjem.\nDa vi havde spist legede børnene med Christian, Jens og Johanne, og derefter satte børnene sig til at se film, drengene for sig i vores camper og pigerne for sig i deres camper. Vi voksne satte os sammen med kort og rejseplaner og udvekslede erfaringer om hvad vi havde oplevet. Vi skulle jo næsten køre i hinandens fodspor, så det var rigtigt godt at få nogle informationer om, hvad der var godt og skidt. Vi snakkede i længere tid over rødvin og chips, og vi blev da lidt pressede af tid til sidst, da nogle af børnene krævede at komme i seng.\nFamilien Toftdahl/Djernes har også en rejse-hjemmeside: www.travellog.dk/td\nVi stod forholdsvist tidligt op for at komme hurtigt afsted fra Lower Hutt, da vi skulle køre ret langt denne dag. Vi kom afsted fra campingpladsen kl 9:15 efter at have tømt spildevand og fået spulet bilen en smule.\nVi kørte afsted mod hovedvej 1, men da Lower Hutt ligger på hovedvej 3 skulle vi lige køre lidt hen over et bjerg. Vi tog så den mindre vej frem for den store, og som forventet ledte den til en ret flot dal med mange gode udsigter. Vi endte helt oppe på toppen ude ved kysten med hovedvej 1 lige neden under os 3-400 meter nede, hvor vi holdt ind på et udsigtspunkt inden den bratte nedfart. Vi kunne se op langs syd-vest kysten og vi kunne se bjergene stikke op af skyerne på sydøen. Vejret var super flot, så det var en meget fin udsigt.\nDa vi var kommet ned var landskabet ret kedeligt, fladt med rigtig mange køer. Vejen var fin, bred og flad, så vi holdt et godt tempo. Vi kørte gennem byen Levin, men vi holdt ikke, da den var meget travl sådan en lørdag morgen. Vi kunne heller ikke lige finde byskiltet. I lavlandet var der mange frugtudsalg og der var skiltet med friske jordbær. Det lykkedes os dog ikke at få købt nogen, da vi holdt god fart og skiltene ikke stod ude ved vejkanten, så vi var suset forbi inden vi opdagede det..\nVi spiste frokost i en park i en lille by (Hunterville) lige før det begyndte at blive bakket igen. Så begyndte vi at køre op langs Rangitiki River og de flotte udsigter begyndte at vise sig. Floden har skåret sig dybt ned i landskabet, og der var bratte skranter langs floddalen. Det var et helt andet slags landskab end vi har set hernede tidligere. Der bliver simpelthen ved med at komme nye slags flotte udsigter og landskaber.\nDa vi havde kørt et stykke i floddalen var vi inde i en wool-shop, som Anna havde planlagt vi skulle. Vi købte nogle huer og halstørklæder, meget relevant når der er høj sol, 25-30 grader varmt og gode vejrudsigter.\nLidt længere oppe drejede vi af fra hovedvejen for at køre ind til en kløft, som har været med i Ringenes Herre. I filmen var det floden Anduin, hvor rejseselskabet flød ned ad. Vi kørte ind til en bro over floden, Mokai Bridge. Her var skrænterne helt stejle (nærmest lodrette) og den var 100m høje på den ene side og næsten dobbelt så høj på den anden side. Nede i bunden løb floden. Kløften var ca. 50m bred, hvor broen gik over. Her kunne man bungyjumpe og andre aktiviteter, hvor man skulle kaste sig ud i intetheden. Der var også en cafe og vi fik sodavand, kage og kaffe. Vi var ude og se nogle, der susede forbi på en kabelbane (extreme flying fox) nede i kløften.\nEfter kaffen ville vi gå en tur. Vi gik over broen og beundrede den fantastiske udsigt ned i kløften. Vi gik ad den snoede og stejle sti, der førte op til det sted, hvor kabelbanen startede; det var højt oppe på den høje side af floden. Vi gik helt op til startpladsen, og der var en utrolig udsigt. På vejen op havde Johan snakket meget om at han gerne ville prøve at køre ned med kabelbanen. Da vi havde set et par starter deroppefra besluttede vi, at det skulle Johan og Lars også prøve. Desværre kunne man kun betale (og skrive under på et papir) nede i cafeen, så vi måtte gå hele vejen ned igen før vi igen kunne gå derop.\nKabelbanen bestod af et 1km langt kabel hængt op over kløften på den lange led i en svag bugtning i floden. På kablet var der en løber, og på denne kunne man blive hængt op enkeltvis eller dobbelt (eller tre personer), og fræse ned med op til 160km/t kun med hjælp fra tyngdekraften. Turen stoppede, når kablet gik op ad igen, og så kørte den baglæns. Den kørte så frem og tilbage til farten var taget helt af, og man hang på det laveste punkt. Så var der en anden løber, som kunne trækkes langs kablet og dermed skubbe den første løber hele vejen op igen. Så blev man trukket baglæns op til udgangspunktet, hvor man blev hægtet af og måtte gå ned ad stien igen.\nJohan og Lars blev iklædt seler. Så blev de hængt op vandret på maven med hovedet let nedad. Da man, sagde man var klar, blev løberen med Johan og Lars sluppet og de susede ned i dybet. De vinkede til Anna og Linnea, som stod oppe på platformen og kiggede på (og spiste is!). Efter dette sus og turen frem og tilbage et par gange i bunden, kunne man se den flotte udsigt nede i kløften. Det var utroligt som floden havde gnavet sig lodret ned i den bløde klippe. Der blev taget mange billeder. Lars havde prøvet at tage film mens de susede ned, men i forvirringen under ”affyringen” havde han ikke fået trykket ordentligt på knappen. Så der blev ingen film...\nDa de så ikke havde fået filmet, købte vi den DVD, der blev optaget af det kamera, der var monteret på løberen. Den så vi i camperen om aftenen. Efter suset pustede vi ud lidt før vi kørte videre. Der var en del som sprang bungy jump – og det var åbenbart ikke kun for de unge... Det var sjovt at høre dem skrige, når de kastede sig ud over platformen på broen. På cafeen stod der da også ”if you don't dare jump - push youself”. Det lod nu til at de fleste bare sprang ud.\nVejen kørte nu videre gennem dalen og op, og pludselig så vi den store vulkan Mt. Ruapehu i Tongariro nationalparken med skyer om toppen og et andet helt symmetrisk bjerg som en kegle. Det var imponerende. Vi drejede af mod Ohakune, og endelig nåede vi temmelig sent frem til campingpladsen i Ohakune. Her fik vi en plads med aftensol. Ungerne løb ud for at lege, og maden blev lavet så hurtigt som muligt. Da vi havde spist, så vi DVD'en fra den 8 minutter lange tur, hvorefter vi hørte endnu en CD med historien fra Ringenes Herre. Det blev sent før vi alle kom i seng, og det havde været en lang transportdag med spænding og flotte indtryk.\nSøndag d. 30/11-2008\nVi tog fra Ohakune campingpladsen (ligger i 600m højde) kl. 10 og kørte direkte op ad vejen mod vulkanen Ruapehu, 2800m høj. Vi kørte mod bjerget fra syd. Vejret var super flot med skyfri himmel, så bjerget/vulkanen lå flot foran os med masser af sne på toppen. Det er en ret bred vulkan, ikke sådan en ”standard” symmetrisk keglevulkan, men det er en stor kegle, bare uden spids top. Der ligger et skiområde (Turoa) 17km ind for enden af vejen i 1600m højde. Oppe ved skiområdet var landskabet meget goldt og barskt at se på. Alt i skiområdet var lukket, og der holdt kun et par andre biler på den kæmpe p-plads. Landskabet var ret ungt og det var tydeligt, at det var vulkansk. Der var ganske få planter. Man kunne godt forestille sig Mordor fra Ringenes Herre her, eller der hvor Frodo og Sam går fra Emun Muil mod Dødemandsmarsken..\nVi gik en tur lidt op ad en af de blå pister (nu uden sne) og gik så lidt ud i landskabet. Det var ret svært at gå pga. det knudrede vulkanske landskab. Vi klatrede ned og op ad de formationer der var, og endte ved en lille bæk. Her slappede vi af lidt i solen. Der var fint lunt i læ, men vinden var lidt kølig. Der var vel 20 grader varmt. Derefter gik vi tilbage til camperen. Fra skiområdet kunne man se mod vest og man kunne tydeligt se Mt. Egmont helt ude mod vest på Nordøen. Der er vel 150km derud i luftlinie. Det var flot. Det er også en vulkan, og fra hvor vi kunne se den, så var den fuldstændig symmetrisk og kegleformet.\nVi kørte lidt ned ad bjerget samme vej vi var kommet (der var ingen anden vej) og stoppede et sted, hvor en bæk løb flot ud over en kant og faldt 10-12m, det hed Mangawhero Falls. Vi skulle gå 5 minutter for at komme dertil. Derefter kørte vi hele vejen ned ad bjerget på den smalle og snoede vej, som endte i regnskov. Det er lidt spøjst hver gang at se denne regnskov, for det minder en om noget tropisk pga. at vi normalt forbinder regnskov med varme. Men dette er stadig tempereret regnskov, som vi så på sydøen. Der var nu ganske lunt med 22grader.\nNæste stop var et tilsvarende skiområde på den anden side af vulkanen. For at komme derom skulle vi køre hele vejen ned, og hele vejen rundt om nationalparken, en tur på mindst 60km. Efterhånden som vi kørte vestover, og derefter nordover kom vi rundt om den store vulkan og to andre vulkaner dukkede op. Den ene af dem var flot kegleformet, helt som en vulkan ”skal” være. Det var Mt. Ngauruhoe, som man ikke kunne komme så tæt på. Det var også en ret ung vulkan, faktisk kun 2500 år gammel!! Den anden vulkan hedder Mt. Tongagiri, og er den vulkan som har givet navn til nationalparken. Den er dog slet ikke kegleformet, men mere uformelig, og det ser ud som om toppen er ”sprunget” væk., og har haft en stor byld på den ene side...\nVi kørte igen op ad Mt. Ruapehu, denne gang fra nord-vest. Målet var et andet skiområde, Whakapapa/Iwikau, men her var der mere liv. Dette ligger også i 1600m højde. Der var hytter helt oppe ved lifterne, og der var en åben cafe med souvenirsbiks, og en del besøgende. Vi parkerede camperen og fik frokost – rugbrød, som vi havde købt i økobiksen i Wellington. Efter frokost gik vi op mod cafeerne og lifterne. Landskabet her så også voldsomt og barskt ud, men her var der endda mere skarpe konturer og lodrette fald og skrænter. Det var flot og også på en måde grimt, for det var så voldsomt. Vejret var skiftet en smule, da der nu var enkelte skyer, men her var der til gengæld lidt varmere, 25 grader.\nLige bag cafeerne ligger en helt lodret klippevæg kaldet Meads Wall. Den indgår i Ringenes Herre filmen, som der hvor Frodo og Sam firer sig ned med rebet fra Emun Muil, og der hvor de fanger Gullum. Vi gik op til væggen, som vel er ca. 30m høj. Det viste sig, at der lige bag denne væg var et helt lodret fald ned i en dyb dal, så det var noget mærkeligt, hvordan denne væg var blevet dannet. Det var tydeligt, at det var en lava-væg. Vi gik lidt rundt i området og beundrede udsigten. Her kunne man stadig se Mt. Egmont mod vest. Vi klatrede lidt rundt på klipperne, og kastede lidt med sne fra de pletter af sne der lå tilbage.\nVi gik ned til cafeen, og fik en kop kaffe og kakao. Derefter fandt vi camperen igen og kørte ned ad bjerget. På vejen ned stoppede vi to steder. Første stop var ved et flot vandfald, der hed Tawhai Falls. En kraftig elv kastede vand fra bjergets sne ud over en kant dannet af en lavastrøm. Det faldt vel omkring 6m, og det var ret flot fordi det var så kraftigt. Vi nød det varme vejr ved strømmen og ungerne legede lidt med vandet. Det tog kun 10minutter at gå fra bilen derind.\nNæste stop var også en kort gåtur fra vejen hen til nogle knolde. Det var resterne af et kæmpe jord/mudder/klippe/lavaskred, som havde flydt ned fra bjerget. Det skete for godt 11.000 år siden. Knoldene var vel 10m høje og runde. Der var flotte udsigter til alle de tre vulkaner i området.\nNu var det blevet eftermiddag, og vi skulle se at komme videre mod Taupo. Vi kørte nu gennem store områder med nåleskovsplantage, hvorefter vi kom ned til den ret store Lake Taupo (største sø i NZ). Vi kørte langt søen mod byen, som ligger i nordenden. Dette ser ud til at være et sommerturiststed for New Zealændere, for der var rigtigt mange mennesker i byen og nede ved søen, hvor der blev badet Vi fandt campingpladsen, hvor der var god plads. Det er en stor plads med megen luksus, men det er også ret dyrt.\nDer var opvarmet pool (geotermisk varme), så efter aftensmaden var vi alle i. Det var sjovt og hyggeligt. Vejret var skiftet lidt om aftenen, idet der var kommet en del skyer, men det er meget lunt, omkring 25 grader, selv efter solnedgang. Poolen var delt i to og bliver opvarmet fra varme kilder, men vandet var fyldt med klor. I den ene pool var vandet 39 grader, og i den ”kolde” var det ”kun” 29 grader. Vi gik alle i bad efterfølgende, og bagefter spiste vi is, mens vi hørte historie (Ringens Herre).\nSikke en måde at tilbringe 1. søndag i advent. Ingen adventskrans eller lign., så vi har ikke tændt noget lys. Det er en lille smule svært at forstå, at det er den 1. december i morgen – det er ikke fordi, der IKKE er juleting hernede, men pga vejret er det svært at forestille sig at julen nærmer sig, man går rundt i kortærmede t-shirts og shorts/nederdel!\nMandag d. 1/12-2008\nNu er det den første dag i december, og julemåneden er begyndt. Vi har ikke et stykke julepynt i camperen eller et kalenderlys. Det har vi nu godt nok heller ikke set hernede, men alligevel.\nVi ville have en forholdsvist stille dag, så der var kun to ting på dagens program foruden, at vi skulle køre til Rotorua og til de termiske områder omkring Rotorua. Solen gemte sig bag skyer, men det var ikke koldt – omkring 22 grader.\nFørste stop var Huka Falls, som ligger lige uden for Taupo. Dette er NZ's mest vandfyldte vandfald, men det er kun 9m højt. Afløbet fra Lake Taupo er reguleret lige ved søens bred af hensyn til de nedenfor liggende vandkraftværker. Lidt nede af strømmen er der så dette vandfald, hvor hele den store strøm skal passere en meget smal naturlig kanal, 15 m bred og 10m dyb. I gennemsnit passerer der ca. 160 kubikmeter vand i sekundet (men pga kraftværkerne længere nede af floden variere det melle 32 og 270! kubikmeter per sekund). Der var virkeligt drøn på gennem kanalen. Og der hvor kanalen slutter, er der så et stort basin, hvor vandet sprøjtede, hvirvlede rundt og skummede.\nDet var meget imponerede, og man kunne fornemme de voldsomme kræfter ved blot at høre den kraftige brusen fra det skummende vand. I solstrejfene kunne man se regnbuer.\nKanalen er skabt, fordi flodens naturlige erosion af den bløde klippe har ramt et hårdt lag sten. Her har vandet kun kunnet slide i sprækker i klippen, men da den så er trængt igennem dette lag via revner, har det kunnet slide klippe væk nedenunder. Kanalen i det hårde klippe er så blevet ret smal.\nEfter dette kørte vi mod Rotorua, som er kendt for sin vulkanske aktivitet, dvs. kogende kilder, damp, svovllugt og kogende mudder. Den første del af turen var ret kedelig, lange bløde bakker med enten køer eller høje nåletræsplantager. Der er tre områder, hvor man kan komme ind og opleve disse varme fænomener tæt på. Vi havde valgt den der hed Wai-o-tapi ud fra diverse beskrivelser og gode råd fra andre, og denne lå også direkte på vejen mod Rotorua.\nVi kørte derind, betalte entre og gik ind. Føj for en stank...\nI området var der tre gåture rundt som hang sammen i et fint stisystem. Hele turen rundt var 3 km. Der var en stram lugt af svovl, og man skulle koncentrere sig om ikke at komme til at trække vejret gennem næsen. Vi gik hele vejen gennem området, på alle tre gåture. Vi kom forbi mange forskellige flotte formationer. Svovl-spring med gult pulver på, jordfaldshuller, kogende mudder, gule søer, blå søer, mørkegrønne søer og lysegrønne søer. Farverne får de fra forskellige salte som ”bobler” med op gennem jorden/vandet. Fx var Djævelens badekar fuldstændig lysegrønt – det var en blanding af svovl- og jernsalte. Det var ikke en pæn farve\nMange steder var der små kilder med kogende vand. Der var også mindre geysere. De havde en stor geyser (Lady Knox), som de styrede til at springe om formiddagen (kl. 10.15 ret præcis), så den så vi ikke springe. Der var også en champagnesø, hvor vand sydede (det var 74 grader) med kuldioxid brus, og hvor der var orange kant langs. Det var alt sammen meget flot, men det var ikke så rart at gå rundt i den stank. Linnea var noget utilfreds med lugten, og det krævede en del overtalelse at få hende hele vejen med rundt.\nÅbenbart er der andre som godt kan leve i dette miljø – for i en af jordfaldshullerne, havde forskellige fugle lavet reder i skrænten, og den varme luft hjalp med at udruge æggene. Der var også en del insekter, så fuglene havde masser at leve af. Bla. så vi en broget stylteløber som gik rundt (på sine meget lange ben) i det syreholdige vand og fangede insekter. Tilsyneladende påvirker det ikke stylteløberen...\nDa vi kom ud fra området igen kiggede vi lidt i souvenirbutikken. Der var mange flotte træudskæringer, og meget andet. Der var juleudsmykket og der blev spillet julemusik. Bla spillede de ”Dreaming of a White Christmas”, noget vi havde lidt svært ved at greje, der hvor vi stod i shorts og t-shirts i 25 graders varme. Det må vist blive ved drømmen, når det drejer sig om hvid jul, så længe man er i NZ.\nVi fik frokost i camperen, hvorefter vi kørte videre. Lidt derfra var der en dam med kogende mudder, og vi var også lige derinde og kigge. Det boblede og spruttede, og er nok ikke lige noget man skulle stikke sine fingre i. Det stod skyer af damp op, når der kom nogle vældige udbrud af mudder. Det er nok ikke lige her man skal tage mudderbad! Linnea som havde fået nok af svovlstank ville ikke med ud, men lugten var slet ikke så slem, som det vi lige kom fra (eller også havde vi vænnet os til det). Efter dette kørte vi direkte mod Rotorua. Flere steder så vi damp stige op fra grøfter og marker. Selv fra nogle af kloakkerne kom der damp. Det er altså kun hvis der er hul på en varmtvandsledning, at vi ser den slags i DK. Vi var også kørt forbi en kæmpe geotermisk anlæg, et elværk – det så imponerende og kompliceret ud.\nResten af vejen mod Rotorua hang en svag lugt af svovl i luften...\nAllerede ved 15-tiden ankom vi til campingpladsen i Rotorua. Her skulle der ikke lugte at svovl – i flg. folderen og det passede meget godt.. Ungerne løb ud for at lege lidt, og senere kom de ind for at lave lektier. Johan lavede dansk og Linnea lavede matematik. Efter aftensmaden lavede Johan og Lars lidt på den opgave Johan havde fået med at lave et foredrag om et emne. Det var sjovt og det tog lidt tid. Derefter hørte vi igen historie.\nVi havde ikke specielt travlt med at komme op, og vi tog den med ro – der var kun to ting på programmet – Kiwier (altså fuglene) og så se en maori-landsby. Rotorua er en slags center for maorierne (eller hvert fald hvis man er turist og vil se og opleve maori-kultur).\nTrods løfter om at det var en lugtfri (svovl) campingplads, så var der en svag lugt at svovl over pladsen om morgenen – det kan vist ikke helt undgås, når Rotorua ligger nærmest lige i centrum af vulkansk aktivitet – med sprækker i jorden og varme kilder og bække.\nVi havde fået anbefalet, at se kiwier i Rotorua af vores guide fra Doubtful Sound, så vi var noget spændte. I den folder vi havde fået stod der, at man skulle booke plads, da der kun kom et begrænset antal ind. For en sikkerheds skyld ringede vi så ind, og ganske rigtig, så kunne vi ikke komme til før kl. 12. Så blev ventetiden brugt på lidt skolearbejde.\nStedet er en slags reservat for kiwier (den brune kiwi). Kiwien er udrydningstruet og for at hjælpe den, så tager man deres æg til udrugning, og passer derefter kyllingen til den er ca et halvt år (eller vejer mellem 1000 og 1200 gram), og så genudsætter man den, der hvor man fandt ægget eller æggene. Kyllingen ved per instinkt hvordan den skal søge føde, så den behøver ikke lære det at sine forældre. Faktisk er det sådan at det er hannen som passer ægget, da hunnen er udmattet efter at have lagt ægget. Selve ægget vejer ca. 20% af hunnen, og for at få plads til det i sin krop kan hun ikke selv spise de 14 dage det tager at lave ægget. Hun lægger som regel to æg med et par dages mellemrum\nVi var inde og se deres laboratorier. Først er der nogen der er ude og finde æggene. Når de har samlet dem bliver de vasket, og hvis der er revner i æggene bliver de lappet. De kan se hvor gamle æggene er ved at måle luftboblens størrelse, og dette gør de ved at lyse gennem ægget med en lygte. Skallen er ret tynd. Derefter bliver de lagt til udrugning, og de skal vendes to gange per time. De hele æg udruges i en automatisk maskine, mens de revnede æg skal vendes manuelt. Når de er lige ved at blive udruget kommer de over i en rugekasse, og så overvåges de når de klækkes. Vi så en nyklækket og en én dag gammel kylling. De sover de første tre dage efter udrugning, hvorefter de er klar til at løbe fra reden og være helt selvstændige. De er ret store og ser helt færdige ud når de kommer ud. Den vi så som nyudklækket lå og sparkede i søvne. De så ret fine ud. De første ti dage lever de af den blomme som var i ægget. Den suger de ind via en slags navlestreng lige inden den klækkes.\nDerefter fodres de op og vejes regelmæssigt i starten. Vi så et par kyllinger blive vejet. Linnea synes de var ret nuttede. Derefter skal de gå udenfor i hegn uforstyrrede i et halvt år, for de udsættes først når de vejer mere end 1kg. Dette skyldes at de så selv kan forsvare sig mod deres fjender måren og ilderen. De har kraftige ben og meget skarpe klør, så de kan sagtens forsvare sig. Derfor skal man passe på, hvis man skulle være så heldig at møde en kiwi live, for det skulle gøre ret ondt\nVi fik også en tur i et nathus, hvor de har vendt nat og dag, og dermed har gjort det muligt for os at komme til at se kiwier, som er natdyr. Det var fint at se dem i fuld vigør. Der var tre kiwier i hver deres ”gård”. De er jo territoriale dyr, så de kan ikke gå sammen med mindre det er et par. De ventede på en hun-kiwi fra Auckland, som de gerne ville sætte sammen med den ene han der var, så de med tiden kan få kyllinger (hvis de altså kan sammen). Kiwier danner par for livet med mindre den ene falder fra, så sker det at de prøver at finde en anden mage.\nDe forsøger at røre så lidt som muligt ved kiwierne som muligt, så de kan genudsættes. De kiwier som er i nathuset forbliver der hele deres liv, da de er for præget af mennesker.\nVi spiste frokost i camperen på p-pladsen før vi kørte videre til en Maori landsby. I selve Rotorua er der to Maori landsbyer, hvor man kan komme ind og se, hvordan de bor. Der er en meget kommerciel by, hvor der nu ikke bor nogen, men kun er lavet for turister. Og så er der den anden, som er knap så friseret, men til gengæld er levende. Vi valgte den ”autentiske”, og fik set lidt om, hvordan de bor og hvordan de bruger de varme kilder til dagligt.\nNår man kom til deres byport, så skulle man over en bro. Længe før de fik bygget broen, så havde de haft rundvisninger. Så stod mændene klar til at bære turisterne over den ret kolde flod. Mænd blev båret på ryggen, kvinder og børn i armene foran. Der var også en anden tradition som børnene i byen hyggede sig med – penny-diving. De dykkede efter penge som folk (nok mest turisterne) smed i floden. Det var en ret fornøjelig måde at få lommepenge på – når det blev for koldt, så løb de lige en tur op i det varme fællesbad for lige at blive varmet op, og sådan fortsatte det...\nDe lavede deres mad i dampbokse (hangi box – hangi for mad på maori) i jorden, og de havde såmænd også en kilde til at koge mad i. Det var mellem 96 og 110 grader varmt. Kilde var 17 meter nede, og der var der 285 grader varmt, hvor der var et stort reservoir med varmt vand og en masse kanaler som fordeler det varm vand til andre kilder. De havde haft besøg af forskere som havde lavet forskellige undersøgelser af deres ”køkken”. Vandet var ikke godt til te og kaffe, men når det blev kølet ned, så var det fint drikkevand (kildevand).\nDe havde et stort åbent fællesbad med varme bade. Der blev badet morgen og aften, og efter aftensbadet, så blev alle karrene tømt og rengjorte, og fyldt med frisk (og meget varmt vand) til morgenbadet. Der var fællesbad for hele landsbyen samtidig – undtagen for gravide kvinder eller kvinder med menstruation.\nDer var varme kilder over det hele, og der kom damp op af rør forskellige steder. Der var et af husene som for nyligt var blevet forladt, da der var opstået en varm kilde under stuegulvet (det må vist kaldes centralvarme). Der var også ved at opstå to nye minigeysere midt på deres stisystem. Det var en guidet tur (lidt a la Munksøgård) og alle stier var indhegnet, men det var tydeligt at de boede der. Der var 26 familier i byen, men de fleste arbejdede udenfor. Til sidste gik vi op forbi deres kirkegård (hvor gravene var betonkister over jorden, og der var damprør som ledte varmen væk), og op til deres tre geysere. De springer en-to gange i timen, så vi ventede der et stykke tid, til det skete.\nLugten på stedet var lidt streng, men dog lugtede det ikke så kraftigt af svovl som, hvor vi var dagen før. Linnea var ikke glad for det, men endte dog med at acceptere det. Vejret var lidt køligt, men solen skinnede.\nVi sluttede af med is til isspiserne – Linnea og Johan. Desværre var det blevet så sent, at deres cafe var lukket, så ingen kaffe til de kaffetørstige.\nDa vi kom tilbage, blev der lavet lektier igen, samt leget udenfor. Dagen blev igen afsluttet med historie. Vi snakkede lidt om den videre færd og blev enige om, at droppe turen til filmkulissen for Hobbittrup, da det ikke så vildt spændende ud. Vi vil hellere bruge tiden oppe ved Coromandel halvøen og måske bade lidt.\nOnsdag d. 3/12-2008\nDette var så Annas luksusdag. Hun havde booket en helkrops mudderbehandling i Polynesian Spa. Vi var derinde kl. 10 og Anna kom ud igen kl. 13. Mens havde Linnea og Johan været i en svømmepøl der også lå derinde. Lars sad og slappede af og lavede hjemmesiden klar med den seneste uges billeder. Ungerne var i poolen til de var lyserøde rosiner, og simpelthen ikke gad at plaske mere. Vi fik noget frokost mens Anna stadig blev nusset, vasket, smattet og masseret.\nDa vi kom og Anna sagde, hun havde bestilt tid, så blev vi vist ind forbi butikken til en særlig reception. Her skulle Anna udfylde et skema, og så fik Johan og Linnea en billet til familie-poolen. Der blev sagt på gensyn kl. 13, og Anna blev vist rundt, og fik fortalt hvad der skulle ske. Der var 4 udendørs opvarmede bassiner med varmt mineralholdigt vand. Temperaturen var hhv. 36, 38, 40 og 42 grader. Man skulle begynde med det koldeste for at vænne sig til temperaturen. Da det var en mudderbehandling, så skulle man går op af vandet mindst 15 minutter for at være tør. Og så blev der ellers smurt varmt mudder på (dog ikke kogende), og så indpakning, hvile i 20 minutter, derefter brusebad, og til sidst en god gang massage. Skønt...\nVed halv to-tiden tog vi så afsted fra Rotorua. Vi havde ikke helt klare planer om hvor vi skulle overnatte, men vi ville bare se hvor langt vi ville nå på vejen mod Coromandel. Det første stykke var lidt dårlig vej, og det bumlede noget i bilen. Derefter var der en del trafik i omegnen af Tauranga. I det hele tager er der noget mere trafik på nordøen end på sydøen.\nPå kysten mod Bay of Plenty er næsten alt landbruget frugtplantager, enten kiwi, appelsin, avocado eller fersken. Alle marker er afgrænset af meget høje hække, 5-10m høje og flot klippede. Vi stoppede et sted for at få en kop kaffe. Der var en fuglepark, men vi skulle bare have noget kaffe og is. Da vi kom ind fandt vi ud af at de ikke tog imod kreditkort. Vi var selvfølgelig næsten løbet tør for kontanter, så vi måtte så finde en kombination af kaffe og is, som kunne lade sig gøre med de penge vi havde. Det blev derfor til en kort pause. Vi fik så hævet nogle penge i den næste by - Katikati.\nVi kørte ikke så meget længere den dag. Vi stoppede i Waihi Beach, hvor vi fandt den campingplads, vi havde overvejet der. Den lå helt ud til kysten, men det var ikke lige et sted man bader. Det er vist mere til (vind)surfing... Til gengæld var der en fin pool med vandrutchebane og en lille varm pool. Linnea, Johan og Anna gik over til poolen, Anna dog ikke for at bade – ikke noget med klorvand oven på mineralvand og mudder. Der mødte hun en ex-dansker, og hendes familie som snakkede ganske godt dansk – dog med engelsk ordstilling... De hyggede sig der en times tid, og derefter gik vi alle hen til en cafe, hvor vi spiste aftensmad. Vi sad udenfor og det var rigtig lunt.\nVejret har været noget anderledes denne dag en vi tidligere har mødt. Vi startede med ca. 25 grader og lidt spredte skyer. Om eftermiddagen, da vi kom ud til havet, var der 32 grader og skyfrit. Om aftenen var der 20 grader. Det var skønt. Havet var dog stadig koldt.\nPå den cafe vi spiste aftensmad, havde de stillet et (plastik)juletræ op med det helt store lysshow, og en palme var blevet pyntet med guldsløjfer og guldengle... Og så fik vi at vide, at vi absolut må kigge på det kæmpe juletræ, der er stillet på i Victoria parken i Auckland. Med sådan dag som i dag, så er det mærkeligt at forestille at det snart er jul...\nDet var så den femte uge i NZ.


Velkommen til Nørre Alslev Private Børnehus\nDen 1.4. 2017 har vi ændret navn fra Børnehave til Børnehus. Vi er en integreret institution med plads til 12 vuggestuebørn og 40 børnehavebørn. Vi er en lille hyggelig privat institution beliggende i centrum af Nørre Alslev by. Vi har en dejlig stor legeplads, og har fordelen ved både at have bymiljø og naturen tæt på.\nVi er under Danske Daginstitutioner.\nI er meget velkomne til at komme på besøg efter aftale. Så vil vi med glæde bruge tid på at vise jer rundt og fortælle om vores gode Børnehus.\nVi har efter besøg af arbejdstilsynet d.19-4-2018, modtaget en grøn smiley her i Børnehuset\nAlt om kost - mad, måltider og motion\nSunde madpakker - blog med gode madpakkeidéer\nSjov for børn - udflugtsidéer, mv.\nBarneguiden - alt om børn\nFamiliekanalen - alt om familieliv\nMine forældre skal skilles - råd og støtte til børn, hvis forældre skal skilles\nBørns Vilkår - for børn og unge, der har det svært\nDanske Daginstitutioner - landsorganisationen\nMange af jer har spurgt til om det ville være muligt stadig at afholde vores traditionelle "spring-ud-dag".\nGuldborgsund Kommune har fremsendt forslag om rykning af skolestart til 1. maj. Dette er pt. i høring ved alle de private dagtilbud i Guldborgsund Kommune og dernæst privat skolerne.\nSå snart vi ved ved mere, vil I også få besked.\nSommerfest 19. juni\nJuletræsfest 22. november


Årets juletræ kom på plads på Torvet: Det spreder så meget glæde | ugeavisen.dk\nDet store juletræ svævede for en stund i luften, inden det med sikker hånd fra chauffør Ebbe Andersen blev placeret på ladet af en lastbil og siden fragtet til Torvet, hvor det skal stå hele december igennem. Foto: Mathilde Nygaard Jespersen\nÆgteparret Kjeld og Lissi Sørensen har doneret dette års store juletræ, som hele december igennem kommer til at stå på Torvet. De plantede selv træet foran deres hus på Platanvej i 1970'erne.\n20 nov. 2020 kl. 11:14\nVamdrup: Det var lidt af et syn, der mødte beboerne på Platanvej torsdag eftermiddag. Lastbilen fra K. Andersen's Eftf. bakkede forsigtigt ned ad vejen og med hjælp fra en stor kran, seletøj og ikke mindst Hans Christian Jespersen fra Trim Service bevæbnet med en motorsav, blev dette års store juletræ til Torvet bakset op på et lad og fragtet ned centralt i byen.\nI byen er der tradition for, at borgere donerer et juletræ, og i år er det ægteparret Kjeld og Lissi Sørensen, som har givet lov til, at det store, tætte træ, som ellers har prydet forhaven til deres hus siden 70'erne, skulle have en ny plads på Torvet.\nVi er blevet spurgt ad flere omgange, men vi synes, at det var på sin plads i år. Det er sådan et flot træ, og det har været et træls år, så hvis det kan sprede lidt ekstra glæde, så er det, det helt rette tidspunkt.\n- Vi er blevet spurgt ad flere omgange, men vi synes, at det var på sin plads i år. Det er sådan et flot træ, og det har været et træls år, så hvis det kan sprede lidt ekstra glæde, så er det det helt rette tidspunkt. Selvom det da er lidt underligt, at det nu er væk. Vi plantede det som et lille bitte træ, da vi flyttede ind for mere end 40 år siden, siger Kjeld Sørensen, og hans hustru supplerer:\n- Hvis man kan huske H.C. Andersens "Grantræet", så kan man også huske, at det er lidt trist, når det lige bliver fældet, men når der så først kommer lys på, så bringer det simpelthen så meget godt med sig, siger Lissi Sørensen.\nÆgteparret fulgte ivrigt med fra sidelinjen, mens Hans Christian Jespersen rutineret med hjælp fra sin motorsav fik den store stamme skåret igennem, inden det flyvende juletræ under kyndig opsyn af chauffør Ebbe Andersen blev placeret på ladet af lastbilen.\n- Sikke meget solskin, der pludselig kan komme ind i huset. Nu behøver I nærmest ikke tænde lyset i baggangen længere, lød det grinende fra vognmanden til ægteparret, inden han satte kursen mod Torvet.\nBåde vognmand og træfælder donerer hvert år tiden til at få det store træ fældet, og det er et arbejde, der kræver stor præcision, fordi alle borgeres øjne er rettet mod træet i løbet af december.\n- Kan du huske det år, hvor vi fik placeret det skævt. Hold nu op, det måtte vi høre for, siger Hans Christian Jespersen henvendt til Ebbe Andersen, som hurtigt svarede:\n- Ja, eller det år, hvor det desværre væltede under blæsevejr. Der fik vi den skåret for smalt til i bunden, så det skal helst ikke ske igen, forklarer Ebbe Andersen, inden Hans Christian Jespersen starter motorsaven op og begynder arbejdet med at få den store stamme til at kunne passe i hullet på græsplænen.\nÆgteparret Kjeld og Lissi Sørensen, som tidligere har drevet frisørsalon i byen, har i år doneret det store juletræ til Torvet. Det har i mange år stået solidt plantet foran parrets bolig på Platanvej. Foto: Mathilde Nygaard Jespersen\nGodt en halv time senere kunne Ebbe Andersen ved hjælp af kranen på lastbilen få juletræet løftet op, og et par velplacerede kiler blev banket i for at sikre, at juletræet bliver, hvor det skal.\nMens de to kunne nikke anerkendende til hinanden, gik spekulationerne så småt i gang hos ægteparret på Platanvej for at finde ud af, hvad pladsen foran huset nu skal rumme.\n- Jeg tror, det er for stort et arbejde at skulle grave stub og rødder og det hele op. Måske vi placerer en lille krukke på stubben. Det kan også være, at vi skal have plantet et nyt træ. Det må vi lige finde ud af, siger Kjeld Sørensen grinende.\nJuletræet på Torvet bliver i år tændt i forbindelse med black friday fredag den 27. november klokken 17.00.\nDet var et nøje koordineret samarbejde mellem vognmand og træfælder, der sikrede, at det store træ blev fældet rigtigt og placeret på ladet af lastbilen, inden det blev kørt mod Torvet. Foto: Mathilde Nygaard Jespersen\nHans Christian Jespersen, som er indehaver af Trim Service i Østergade, stod igen i år for at få fældet det store juletræ, som hele december står placeret på græsplænen på Torvet. Foto: Mathilde Nygaard Jespersen


Venelite II - Voxhot\nI perioden fra den 19/5/2021 og 3 dage frem har et uvildigt lytterpanel lyttet til "Venelite II" og givet deres bedømmelse af nummeret. Lytterne er udtrukket fra Voxmeters panel med tilhørende baggrundsdata, og er repræsentativt fordelt.\nAnalysen viser, at 24% af befolkningen synes godt om "Venelite II". Til sammenligning ligger gennemsnittet på 38%. Snittet (i det følgende anført ”SNIT”) beregnes på baggrund af de 500 senest testede musiknumre i VoxHot.\nUd af de 24% synes under 1% at nummeret er super godt (SNIT 5%). Blandt fans af musikgenren gælder det under 1%.\nOmregnet til antal danskere (15 år +), er der 1.164.000 lyttere, der synes godt om "Venelite II", mens 0 personer synes, det er super godt.\nSå meget i døgnet hører fans af "Venelite II" musik:\n4% af lytterne vil tilføje "Venelite II" til sin playliste (SNIT 12%).\nSådan hører fans af "Venelite II" musik:\n100% - (SNIT 66%)\n50% - (SNIT 32%)\n42% - (SNIT 20%)\n33% - (SNIT 10%)\n14% vil høre "Venelite II" til koncert (SNIT 20%)\nSå ofte går fans af "Venelite II" ud og hører livemusik:\nHer er top 3-listen over de anledninger, som lytterne synes "Venelite II" passer bedst til:\nHer er top 3-listen over den stemning, som lytterne synes "Venelite II" vækker i dem:\nHer er de 3 musikgenrer, som lytterne hyppigst forbinder "Venelite II" med:\nDem, der synes godt om "Venelite II", har følgende døgnrytme for musiklytning:\n92% - (SNIT 72%)\n75% - (SNIT 48%)\n2% af lytterne vil være ambassadører og fortælle venner og kollegaer om "Venelite II" (SNIT 9%).


Klinikchef, Vest hos Sahva A/S\nKlinikchef til Sahva klinikker i Midt- og Nordjylland\nStortrives du i krydsfeltet mellem forretning og mennesker? Og evner du at sikre en høj medarbejdertrivsel samtidig med en effektiv drift? Så er du måske vores nye klinikchef!\nSom klinikchef i Sahva bliver du en del af en professionel og udviklingsorienteret sundhedsvirksomhed. Din primære opgave bliver at omsætte strategiske beslutninger til operationelle tiltag og optimere samt effektivisere driften med vægt på ledelse og høj trivsel blandt medarbejderne.\nDu bliver daglig leder af et stærkt og dedikeret team på næsten 30 medarbejdere, som hver dag leverer unikke kundeoplevelser til vores kunder. Teamet består af behandlere, specialister, serviceteknikere og administrativt personale. Midt- og Nordjylland dækker pt. vores klinikker i Aalborg og Aarhus.\nPlanlægge og koordinere klinikkernes daglige drift med fokus på kapacitetsudnyttelse og effektive processer, der følger virksomhedens retningslinjer\nLedelsesansvar for regionens medarbejdere herunder motivation, udvikling og fastholdelse\nSalgsstyring og nøgletalsopfølgning\nEtablere og udbygge netværk til hospitaler, kommuner, genoptræningscentre og andre samarbejdspartnere.\nDerudover medvirker du til udvikling af strategien for klinikkerne og identificerer nødvendige indsatsområder i samarbejde med regionschefen i vest.\nDu er desuden en vigtig medspiller i ensretningen af vores processer og får en stor berøringsflade på tværs af organisationen, hvor du fortsætter det gode interne samarbejde.\nDin uddannelsesmæssige baggrund er ikke afgørende, men det er en klar fordel, hvis du har en sundheds- eller socialfaglig uddannelse - eller et indgående kendskab til området fra kommune eller hospitalsvæsen. Du har allerede etableret dig som leder, og har min. 3 års erfaring med ledelse af specialister. Hvis du har suppleret din erfaring med en diplomuddannelse i ledelse, vil det være en fordel, men det er ikke et krav.\nSom leder er du tydelig og nærværende, og du trives godt i det operationelle felt, hvor du kan udnytte dine evner til at planlægge, motivere og udfordre dine medarbejdere. Samtidig evner du at gribe og agere på de uforudsete bolde, der kastes i din retning.\nEr du drevet af at bidrage til menneskers livskvalitet, og kan du se dig selv udfolde dit talent i jobbet? Så send os dit CV og en kort motiveret ansøgning hurtigst muligt. Vi inviterer løbende til samtale og tager stillingsannoncen ned, så snart den rette kandidat er fundet.\nHar du spørgsmål til jobbet, kan du kontakte regionschef, Gitte Lyndrup på telefon 6155 2176.


Skiltegravering i Aarhus - Vi graverer i alt fra glas til metal og m.m\nHome · Gravering · Skiltegravering\nVi kan levere alle slags skilte:\n– Galvaniseret stål\n– Skilte til alle formål\n– Alt i pictogrammer\nSkilte kan fås i matslebne, blankpolerede, brunerede, forgyldte og forskellige farver efter ønske. Vi har mange års gravør-erfaring og tilbyder både almindelig gravering og lasergravering af skilte.\nTenikken bag gravering\nDer er tale om en såkaldt spåntagende proces, hvor små spåner “høvles” af med en håndholdt gravstik, hvilket medfører, at mønstret kommer til at ligge overfladisk uden særligt relief. Selve gravstikken er en stålstand på omkring 10-15 cm med rektangulært tværsnit og med en skråt afskåret ende. Gravøren skubber gravstikken under forskellige vinkler med pladen, hvorved der tages små spåner af, indtil det ønskede mønster er skåret i overfladen.\nAnvendes normalt til:\nAlt fra postkasseskilte, husskilte, navneskilte, reversskilte, husnumre, træskilte, hundetegn og skilte til alle former for sportspræmier, pokaler og medaljer.


Thorsvænge 263, 4673 Rødvig Stevns - Villa på 134 kvm - Sagsnr. 106STH20057\nEnergivenligt hus fra 2009 i hyggelige Rødvig\nPå Thorsvænge 263 i Rødvig kan I netop nu overtage denne villa på 134 kvadratmeter fra 2009. Der er tale om et energivenligt hus med en lav varmeudgift, og I får tilmed glæde af et udhus opdelt i en garage og et værksted, som er isoleret og med strøm. I garagen er der mulighed for at kunne oplade en elbil.\nI bosætter jer i et dejligt kvarter nær åbne marker og naturskønne omgivelser. Via et lukket stisystem føres I til skole, indkøb og stationen med hyppige togafgange, så I kommer ikke til at mangle noget i hverdagen. I har ligeledes gåafstand til daginstitution, stranden og byens hyggelige havnemiljø.\nDet træbeklædte hus præsenterer sig velholdt og charmerende udefra, og det positive førstehåndsindtryk fortsætter inden døre. Fordelt over ét veldisponeret plan finder I en oplagt forældreafdeling bestående af et soveværelse med eget walk-in-closet. De to andre værelser kan indrettes til børn, kontor eller hobbyrum alt efter jeres ønsker og behov, og de ligger samlet omkring fordelingsgangen sammen med gæstetoilettet og badeværelset med bruseniche. Dertil kommer et praktisk bryggers til vaskefaciliteterne, mens hjemmets resterende kvadratmeter er dedikeret til et opholdsmiljø med køkken-alrum og stue i åben forbindelse, hvor I mødes på tværs af dagligdagsrutinerne.\nFra opholdsmiljøet er der direkte udgang til den solrige, vestvendte terrasse. Haven er flot anlagt med en legevenlig græsplæne, velpassede bede og skønne hyggekroge.\nBrt./Nt. ekskl. ejerudg. 7.696 / 6.769\nFor at bygge vores eget hus med trygge omgivelser til vores børn, pg tæt på offentligt transport. Så vi ikke er afhængig af at skulle have en bil\nDer er stille og roligt selv om der er kommet mange børn til kvateret. Dejlige naboer som snakker sammen,og gerne giver en hånd.\nVi går gerne en tur på havnen, og nyder især at gå langs vandet fra kro stranden og over til sand stranden hvor man kan gå op i gennem byen og hjem\nForskellige steder både online, rema i strøby egede,st.heddinge det er brugsen aldi, netto og meny. Og her i rødvig har vi daglig brugsen der har åbent hver dag i ugen\nHer hjemme både inde og ude. Eller ved havnen\nBørnene er flyttet hjemme fra og vi ønsker noget mindre at bo i


Ny bog: Kristen forkyndelse på samtalens vilkår | Helsingørstift.dk\nEn ny bog af Malene Bjerre, en af stiftets kommunikationskonsulenter, giver et bud på, hvordan folkekirken gør sig relevant for en større del af sine medlemmer.\nMalene Bjerres nye bog: 'Religiøst sprog i en verden, der ikke forstår det' udkom på Eksistensen i november.\nAf Birgitte Stoklund\nEr det forkyndelse, når en præst skriver i Politiken om at være misundelig på alle de andres perfekte jul? Når en præst anmelder en ny bog om børneopdragelse? Eller når en præst advarer mod udskamning af vaccineskeptikere?\nJa, mener Malene Bjerre, kommunikationskonsulent i Helsingør Stift. Hun har lige skrevet bogen ’Religiøst sprog i en verden, der ikke forstår det’, hvor hun argumenterer for, at folkekirken skal blive bedre til at kommunikere til den store gruppe af medlemmerne, der ikke kommer i kirken.\nHun peger på, at hvis vi gerne vil i samtale med mennesker, der ikke uden videre forstår og behersker det, hun kalder kirkesprog, så skal vi tale om nogle andre emner og bruge andre ord. ”Der skal ikke nødvendigvis stå Gud, Kristus, synd og frelse på linjen, for at der er tale om kristen forkyndelse,” som hun skriver.\nMalene Bjerre giver i sin bog et bud på, hvordan folkekirken kan tale kristent og bidrage til den fælles samtale uden at skræmme folk væk ved at tale i koder eller bruge et sprog, der virker ekskluderende. Det handler om mere end sprog, også om at undersøge, hvordan kristendommen er relevant for mennesker i dag.\n”Det er nødvendigt, at kirken begynder at interessere sig for, hvordan man deltager i en offentlig samtale,” skriver hun. ”Det vil sige den samtale, hvor ingen har opsøgt kirken. Hvor den stiller sig til rådighed med sit perspektiv uden at have den opsøgtes privilegerede status og autoritet. Det er et perspektiv, som faktisk efterspørges i samfundet, og som den enkelte har brug for. Du kan ikke give svar, når ingen har spurgt. Så må du gøre dig gældende på anden vis, på samtalens vilkår.”\nHvordan gør man så det? Man spørger, hvad kernen i kristendommen er, hvilket lys kristendommen er i stand til at kaste ind over de samtaler, vi går og har med hinanden i samfundet, mener Malene Bjerre. Om mennesket, der ikke kan reduceres til noget materielt, og hvis værdi er uendelig. Om vores medfødte egoisme, og hvordan det alligevel kan lade sig gøre at se på mennesket med et kærligt blik. Om forandring, der altid er mulig, og om, at det hele ender godt.\nBogen er en udfordring til folkekirkens eksterne kommunikation og værd at blive klogere af.


Skind & Pind lukker | Haderslev | Ugeavisen.dk\nDu er her: Forside - Haderslev - Dødsfald i Haderslev 24.12 – 6.1 2015\nDu er her: Forside - Haderslev - Skind & Pind lukker\nFra venstre Tu Tryk har de senere år haft fuldtidsjob ved siden af forretningen. Derfor har Ina Maron været daglig bestyrer i Skind & Pind. Foto: Dorthe Rasmsusen\nSkind & Pind lukker\n13. maj 2019 kl. 12:56\nTu Tryk har besluttet at lukke tøjbutikken Skind & Pind i Bispegade 4 for at få mere tid til familien. Hun holder ophørsudsalg fra torsdag.\nHADERSLEV: En af byens velkendte butikker, Skind & Pind, lukker.\nButikken, der blev etableret i Nørregade 3 for over 30 siden, har de seneste 12 år været drevet af Tu Tryk.\nDen 40-årige Tu hed tidligere Le Dinh.\nHun har giftet sig til sit nye efternavn, og for tre år siden blev hun mor for første gang til datteren Leah.\nDet, at Tu er blevet mor, er den primære årsag til, at hun har valgt at stoppe som selvstændig forretningsdrivende.\n- Nu var muligheden der. Jeg stod for at skulle forny lejekontrakten på butikken, og jeg måtte træffe en beslutning, fortæller Tu Tryk, som de senere år kun har været i forretningen, når tiden har tilladt det.\nEllers har hun haft en butiksbestyrer, Ina Maron, til at passe forretningen.\n- Jeg er uddannet på kontor og har fuldtidsjob som sagsbehandler hos Vurderingstyrelsen på havnen, så det har været noget med, at jeg skulle herind i butikken efter fyraften. Nu vil jeg gerne have mere tid til familien, fortæller en afklaret Tu Tryk.\nHun virker glad og letter over sin beslutning.\nDet har været nogle gode år med forretningen, der har mange trofaste stamkunder.\n- Så det er slet ikke fordi, at det går dårligt med butikken, og jeg vil gerne sige stor tak til alle de kunder, der har støttet os gennem årene. Haderslev er en fantastisk handels-by, og jeg har også været rigtig glad for samarbejdet med de andre butikker, siger Ty Tryk.\nUdover dametøj har Skind og Pind også forhandlet gallatøj, forskellige brugsting og accessories.\nDe første år drev Tu forretningen sammen med Vanessa Hinrichsen i Nørregade.\nI 2009 splittede de op og Tu flyttede til Bispegade med Skind & Pind, mens Vanessa fortsatte med stofbutik og skrædderi i Nørregade under navnet Metermål.\n- I mange år har jeg kørt på karrieren med butik og kontor, men nu har jeg en familie, som jeg gerne vil tilbringe mere tid sammen med, siger Tu Tryk.\nI forbindelse med afviklingen af Skind & Pind stopper hun også i Haderslev Butikker, hvor hun i dag er bestyrelsesmedlem.\nHun holder ophørsudsalg i Skind & Pind fra torsdag, så det er også nu, hvis man har et gavekort eller et tilgodebevis, der skal bruges.\n- Jeg har lokalerne indtil 30. juni, men det kan godt være, at jeg lukker tidligere, hvis vi ikke har flere varer på lager, slutter Tu Tryk.\nEt liv med spil og smøger: Gitte er byens kiosk-mamma\n"Jeg er pigen på den hvide hest"\nSky hund stukket af: Har du set Balaika?\nKløften Festival: Lyden af Stones og et foryngret Souvenirs


Nyt elevinitiativ skaber nye musikalske konstellationer - Gymnasiet\nHjem > Nyhed > Nyt elevinitiativ skaber nye musikalske konstellationer\n3. september så et nyt koncept dagens lys på Sankt Annæ Gymnasium.\nBAND-SPEEDDATING – eller måske bare BSD fra nu af?\nBand-speeddating er tænkt for at inspirere, motivere og opfordre elever på Sankt Annæ til at danne nye bands på tværs af årgange og instrumentgrupper, så den fælles musikkultur vokser.\nBand-speeddating’ bidrager til den fælles musikkultur på Sankt Annæ\nBag konceptet står Victoria 3.c, Jeppe 3.h Elias 2. og Jonas 4.i og de beskriver ideen sådan her:\n“Band-speeddating er tænkt for både dem, der står og mangler et band og for dem, der søger et medlem i et allerede eksisterende band. Men også for alle de elever, der bare har lyst til en hyggelig dag med musikalsk snak og møder på tværs af årgange og instrumentgrupper.\nDer er lagt op til at møde og snakke med en masse spændende personer i konstellationer af forskellige grupper. Det vil både være muligt at diskutere musik, genrer, instrumenter og andre musikrelaterede emner.\nDet overordnede mål er, at der bliver dannet bands til arrangementet, og herigennem bidrager ‘Band-speeddating’ til den fælles musikkultur på Sankt Annæ. Vi håber på, at arrangementet gentager sig i løbet af året, og at den fælles musikkultur vil vokse.”\nOg ja.. der BLEV dannet nye bands, talt musik og ikke mindst var der en forrygende stemning af boblende begejstring, engagement, nysgerrighed og glæde.\nFotos: Jonas Kiær Fibiger 4.i.\nAf Andrea Hoffmann | 16. september, 2022 | Kategori: Gymnasiet\nSe Rytmisk Kor optræde på Strøget ifb med Operation Dagsværk\nRytmisk Kor var på pletten på Strøget ved Amagertorv, da Danmarks globale elevbevægelse, Operation Dagsværk, løb af stablen i november.\nNu er der en film fra dagen\nDEN ISCENESATTE REPLIK / Litterær salon med Line Knutzon\nDramatikeren Line Knutzon gæster Sankt Annæ Gymnasium i forbindelse med et længere kreativt skriveforløb i KULT regi.\nUGEN PÅ HOVEDET\nHele ugen har stået i musikkens tegn for alle MGK elever i dét, vi kalder "UGEN PÅ HOVEDET".\nForrygende, festligt og folkeligt\n4.-5. november deltog 1.g'erne i SAG's traditionsrige "Folketoner og Høstfest"\nFredag 5. november slog Sabkt Annæ Gymnasium op for et brag af en gl.elev fest


Erhverv - oversigt over brancher\nFå en kombineret driftstabs- og meromkostnings-\nforsikring, som f.eks. dækker merhusleje i et midlertidigt lejemål, annoncering om midlertidig adresseændring og andet, der kan lette dig for en masse udgifter.\nFå rådgivning om dækning i forbindelse med eksempelvis beboerdeltagelse i arbejds-\nweekender, hvor der kan ske skade.\nVær bl.a. dækket med en kombineret Erhvervs- og produktansvarsforsikring, hvis din grossist eller fabrikant går konkurs.\nVi sikrer, at du er dækket, hvis du f.eks. oplever en nedgang i omsætningen som følge af en skade hos din leverandør eller kunde.\nFå en forsikring, der dækker, hvis du kører med varer og værktøjer i egne biler.\nVær dækket i tilfælde af maskin- og arbejdsulykker - og vær også dækket mod tab af omsætning.


Casinopoker – Live Ultimate Texas Hold'em\nCasino – FAQ\nLive Casino – FAQ\nSpil Live Ultimate Texas Hold’em på PokerStars Casino\nLive Ultimate Texas Hold’em er en spændende femkortsvariant af poker, hvor spilleren dyster én mod én mod dealeren. Sæt dig ved vores Live Ultimate Texas Hold'em-borde for at udfordre vores livedealere. Du skal ikke bekymre dig om at holde dit pokerfjæs – du bruger bare din intuition til at prøve at slå dealeren og snuppe puljen.\nLive Ultimate Texas Hold’em – grundreglerne\nPræcis som i almindelig Hold’em og de fleste andre pokervarianter går puljen til den bedste pokerhånd bestående af fem kort. Efter at have placeret ante og blind bets har du tre chancer for at raise på forskellige tidspunkter i spillet, men du kan vælge kun at raise én gang i hver hånd. Alle spillere, som placerer ante og blind, har også mulighed for at placere et Trips bonus bet.\nSpillerne får to lommekort med billedsiden op, og dealeren får to skjulte lommekort. På det tidspunkt kan spilleren checke eller "raise" ved at placere et play bet på enten tre eller fire gange værdien af sin ante. Tre fælleskort bliver vendt (floppet). Hvis spilleren ikke placerede et play bet før floppet, kan vedkommende gøre det nu til det dobbelte af ante bet-værdien. Nu giver dealeren de resterende to fælleskort, hvorefter spilleren har tredje og sidste chance for at placere et play bet (hvis spilleren ikke allerede har gjort det). En spiller, som endnu ikke har placeret et play bet, skal gøre det nu – svarende til sit ante bet – eller folde.\nHvis dealeren ikke har en kvalificerende hånd (et par eller derover):\nAlle spillere, som stadig er med i hånden, får deres ante bets tilbage. Blind og play bets afgøres ud fra oddstabellerne (se siden med regler for Live Ultimate Texas Hold’em for at få detaljerede oplysninger), så længe spillerens hånd er bedre end dealerens. Hvis spillerens hånd er dårligere end dealerens hånd, får vedkommende ikke gevinst for blind eller play bets. Hvis spillerens hånd er tilsvarende dealerens, får spilleren blind og play bets tilbage.\nHvis dealeren har en kvalificerende hånd (et par eller derover):\nSpillere, som ikke kan slå dealerens hånd, mister ante, blind og play bets. Hænder, som slår dealeren, giver gevinst som angivet i oddstabellerne på siden med regler. I tilfælde af uafgjort gives alle bets tilbage med undtagelse af Trips bonus bets, der indfries individuelt.\nDen teoretiske udbetalingsprocent (RTP) i Live Ultimate Texas Hold'em er 97,82%.\nDen teoretiske udbetalingsprocent (RTP) for Trips bonus bet i Live Ultimate Texas Hold'em er 98,10%.\nHvis du vil se odds for ante/bonus bets eller læse mere om, hvordan du spiller, kan du gå til vores side med regler for Live Ultimate Texas Hold’em.\nLive Ultimate Texas Hold’em kan spilles til et udvalg af forskellige indsatser, og det kan også spilles på private borde, der kun er åbne for vores spillere. Gå til fanen Casino i desktopklienten for at vælge et bord og komme i gang.\nDu kan også spille Live Ultimate Texas Hold’em på din iOS- eller Android-telefon og -tablet og i din browser (hvor det er tilgængeligt). Klik her for at få mere at vide.\nHvis du vil vide mere om, hvordan du spiller Live Ultimate Texas Hold’em, kan du gå til vores side med regler for Live Ultimate Texas Hold’em.\nKontakt kundeservice, hvis du har spørgsmål om at spille Live Ultimate Texas Hold’em.\nSpil PokerStars Casinos spil på farten i appen, som du kan downloade til iOS og Android.\nPokerStars' kundeservice står klar døgnet rundt for at hjælpe dig, og de kan besvare alle spørgsmål, der ikke er dækket af vores FAQs.\nGratis spins Instant bonus


Koncept | COK – Center for Offentlig Kompetenceudvikling\nSamskabelsens 10 veje #5: Gør ikke noget for dine borgere.\n10 leveregler for alle, der ønsker at samskabe.\nTest din organisation: Er i klar i samskabelse?\nTag testen og sæt din organisations samskabelses-mindset på prøve! Samskabelsens DNA\nDen samskabte vej går forbi relevante aktører, så de kan bidrage til at formulere både udfordring og løsning.\nVi gennemfører Kattegat 2014 som internatforløb regionalt fra torsdag aften til lørdag frokost. Den gennemgående bemanding af forløbene vil være to kommunaldirektører. I programmet indgår der et oplæg om KL og kommunestyret – perspektiver og udfordringer, ligesom der vil være et kort oplæg ved COK om politikere og kompetenceudvikling.\nFormen i de fem moduler veksler mellem klassiske oplæg/undervisning, workshops og erfaringsudveksling. Endvidere vil der i modulerne blive benyttet generelle, fiktive cases og reelle cases fra deltagernes egne kommuner/regioner. Formen for de enkelte moduler er endnu ikke fastlagt.\nDeltagerne forventes at deltage aktivt på kurserne. Dvs. de kommer til at arbejde med fiktive og reelle cases. Derudover forventes det, at deltagerne konkret tager læringen med hjem til deres egen kommune og virke.


Melby Forsamlingshus er klar til overtagelse | Nordfyn | fyens.dk\nMelby Forsamlingshus er klar til overtagelse\nStiftende generalforsamling planlagt til 7. oktober\nMELBY: Tirsdag den 7. oktober falder de sidste formaliteter på plads, så en gruppe borgere i Melby kan overtage Melby Forsamlinghus fra Nordfyns Kommune.\nDen aften holdes der nemlig stiftende generalforsamling i den nye forening for Melby Forsamlingshus, og når foreningen står klar er det kun byrådets endelige godkendelse, der mangler før forsamlingshuset ikke længere hører under kommunen.\nMen først skal foreningen være klar med vedtægter og bestyrelse og det skulle gerne falde på plads den 7. oktober.\n- Vi er klar og har styr på alt papirarbejdet, så nu er det bare de sidste detaljer, der mangler, fortæller Mai-britt Nielsen, der er med i det fem mand store forsamlingshusudvalg, der har forhandlet vilkårene for overtagelsen på plads med kommunens Erhvervs- og Fritidsudvalg.\nOg forsamlingshusudvalget er tilfreds med den aftale, det har fået med kommunen.\n- Vi har fået, hvad vi kan forlange. Aftalen lyder på et forøget driftstilskud i to år. Det præcise beløb ligger ikke helt fast endnu, men vi er afgjort godt tilfredse, fortæller Mai-britt Nielsen.\nForud for den stiftende generalforsamling vil de fem initiativtagere dele en indkaldelse og en folder rundt til godt 400 husstande i Melby.\n- Vi håber selvfølgelig, at rigtig mange møder op den 7. oktober, så vi har valgt at lave en folder, der fortæller lidt om vores visioner for forsamlingshuset. Hvad vi gerne vil med det, og hvordan vi håber at kunne skaffe pengene, forklarer Mai-britt Nielsen.\nGeneralforsamlingen finder logisk nok sted i Melby Forsamlingshus og begynder klokken 19.00.


Anmeldelse: Oliver Twist, Odense Teater - Ungt Teaterblod\nDe fleste kender nok Charles Dickens’ historie om drengen Oliver Twist; en lille forældreløs dreng, der falder i de forkerte hænder, men stræber efter at finde lykken andetsteds. Vi følger den kløgtige Olivers kamp for overlevelse. Historien gøres lige til og let forståelig, hvilket jeg synes, at denne forestilling mestrer at formidle. Et eksempel kan være, at svære ord løbende bliver oversat til et genkendelige ord og hvis der er tale om pund eller pence, så omregnes der til det, som vi bruger i dag. På den måde møder forestillingen også det yngste publikum, og i mine øjne er det, hvad en ægte familieforestilling kan.\nScenografien, der er lavet af Catia Hauberg Engel, er meget benævnelsesværdig for denne forestilling. Først og fremmest har jeg en stor forkærlighed for drejescener, men den blev endnu større af at se denne forestilling. Den bød konstant på nye overraskelser og vinkler af scenen, hvilket gjorde, at man fik indtrykket af at befinde sig flere forskellige steder i Londons gamle slidte gader. Derudover blev der også gjort stor brug af flere muligheder for at lave entre på scenen, hvad enten det var at komme frem via drejescenen eller op af gulvet. Det gav et godt flow i forestillingen, da det resulterede i glidende sceneskift, hvilket gav den ret dystre forestilling en vis lethed.\nForestillingen er meget intens, og nogle gange kan man måske blive lidt skræmt over følelsen af at være så ”tæt på” skuespillerne. Ment på den måde, at lyden fra skuespillerne ikke strømmer højt ud gennem højtalere hele forestillingen igennem, men oftest føles som om, at de bare taler til publikum. Det giver en hel speciel form for intensitet i salen, hvilket er en af de ting, som jeg elsker ved Odense Teater, da det oftest er et kendetegn for deres forestillinger. Replikker når én helt ind til benet, hvad enten det er de skræmmende replikker fra Bill Sikes eller Fagin, eller det er de humoristiske af slagsen som forestillingen heldigvis også har en del af.\nIgennem forestillingen akkompagneres vi af et tremandsorkester, som fra start til slut er en del af selve skuespillertruppen, dvs. at de indgår nogle af scenerne og falder rigtig godt ind blandt resten. I og med, det ikke er et stort band eller orkester, der er tale om, men tre enkelte personer på få instrumenter af gangen, er det også noget, der er med til at styrke intensiteten i forestillingen. Musikken er en vigtig del af forestillingen, da det er med til at ligge stemningen, hvad enten det er til det mere muntre eller til det uhyggelige.\nÉn ting der for nogen, inklusiv mig selv til tider, kan virke forstyrrende, er, at nogle af skuespillerne bærer flere roller. Det kan også fungere fint, men nogle gange synes jeg, at det lige river mig ud af den, at det er det samme ansigt, men med ny baggrund og betydning, hvilket jeg synes er ærgerligt. Til gengæld skal det siges, at på trods af, at nogle af dem, f.eks. Hanne Hedelund, bærer flere roller, så er der ingen af dem, der minder om hinanden.\nSelvom forestillingen udelukkende spilles af en voksen skuespillertrup, er dyster og til tider også uhyggelig, så synes jeg, at det er en ideel forestilling at tage det yngre publikum med ind at opleve. Det er en forestilling, der rammer bredt, og som skal opleves.\nSpilleperiode: 9. november 2017-6. januar 2018\nSet den 9. november 2017


4 kg rensede sild\n750 g groft køkkensalt\nevt. 1-2 spsk sandeltræ (rødt farvestof, kan undværes)\nevt. 1 spsk oregano\nTil nedsaltning anvendes helt friskfangede sild, og der skal altid anvendes 1 kg salt til 4 kg rensede sild. Fiskene renses for indvolde og gælder, men skylles ikke. I en ren beholder, stenkrukke eller plastspand (godkendt til madvarer) dækkes bunden med et lag af den færdige blanding (salt og krydderier). Sildene lægges ned i lag, således at hver enkelt sild dækkes af et lag saltblanding. Sildene må ikke pakkes for tæt, skal opbevares under let tryk og ikke med tætsluttende låg.\nHvis der ikke i løbet af et par dage er dannet så meget lage, at sildene er dækket, hældes en kold lage på - af 1 kg salt og 3 l vand. Opbevaringstemperaturen må under ingen omstændigheder overstige 10° C.\nSildene skal modne. Modningstiden er afhængig af temperatur og sildenes kvalitet - modningstiden er mindst 1 måned. Man bør ikke salte sild før vejret er blevet tilstrækkeligt køligt om efteråret og der bør ikke saltes flere end de kan være brugt inden næste forår (ultimo april). De største og fedeste sild er bedst til saltning.\nKilde: Pjecen FISK 1987, Statens Husholdningsråd – Hans-Henrik Topp


Hvordan åbner Jeg Filen MSHI? Filendelsen .MSHI - File Extension .MSHI\nFile Extension MSHI\nExtensión De Archivo MSHI\nRozszerzenie Pliku MSHI\nExtension De Fichier MSHI\nРасширение файла MSHI\nExtensão Do Arquivo MSHI\nHvad er MSHI fil?\nMSHI filnavnsefiks bruges mest til Microsoft Help Index Format filer. Microsoft Help Index Format specifikation blev oprettet af Microsoft. Filer med MSHI-udvidelse kan bruges af programmer distribueret til Windows platform. MSHI filformat sammen med 1183 andre filformater hører til kategorien Udviklerfiler. FAR understøtter MSHI filer og er det mest anvendte program til at håndtere sådanne filer, men 2 andre værktøjer kan også bruges.\nProgrammer, der understøtter MSHI filtypenavn\nFølgende liste indeholder MSHI-kompatible programmer. MSHI filer kan findes på alle systemplatforme, inklusive mobil, men alligevel er der ingen garanti for, at hver enkelt understøtter sådanne filer korrekt.\nProgrammer, der understøtter filen MSHI\nHvordan åbner jeg filen MSHI?\nAt være ude af stand til at åbne filer med MSHI udvidelse kan have forskellige oprindelser. På den lyse side er de mest opståede problemer vedrørende Microsoft Help Index Format filer ikke komplekse. I de fleste tilfælde kan de adresseres hurtigt og effektivt uden hjælp fra en specialist. Følgende er en liste over retningslinjer, der hjælper dig med at identificere og løse filrelaterede problemer.\nTrin 1. Installer FAR software\nDen mest almindelige årsag til sådanne problemer er manglen på korrekte applikationer, der understøtter MSHI filer installeret på systemet. Denne er let. Vælg FAR eller et af de anbefalede programmer (for eksempel Microsoft Windows Help, Microsoft Visual Studio) og download det fra passende kilde og installer på dit system. Øverst på siden findes en liste, der indeholder alle programmer, der er grupperet baseret på understøttede operativsystemer. Hvis du vil downloade FAR installer på den mest sikre måde, foreslår vi, at du besøger website og downloader fra deres officielle arkiver.\nTrin 2. Opdater FAR til den nyeste version\nDu har stadig ikke adgang til MSHI filer, selvom FAR er installeret på dit system? Sørg for, at softwaren er opdateret. Nogle gange introducerer softwareudviklere nye formater i stedet for det, der allerede understøtter sammen med nyere versioner af deres applikationer. Hvis du har en ældre version af FAR installeret, understøtter den muligvis ikke MSHI-format. Alle filformater, der blev håndteret helt fint af de tidligere versioner af det givne program, skal også være åbne ved hjælp af FAR.\nTrin 3. Indstil standardprogrammet til at åbne MSHI filer til FAR\nHvis du har den nyeste version af FAR installeret, og problemet fortsætter, skal du vælge det som standardprogrammet, der skal bruges til at styre MSHI på din enhed. Det næste trin bør ikke udgøre nogen problemer. Proceduren er ligetil og stort set systemuafhængig\nHvis du klikker på MSHI med højre museknap, åbnes en menu, hvorfra du skal vælge Åbn med\nEndelig vælg Søg efter en anden app på denne pc, peg på den mappe, hvor FAR er installeret, marker afkrydsningsfeltet Brug altid denne app til at åbne MSHI-filer og konformér dit valg ved at klikke på OK knappen\nHøjreklik på filen MSHI og vælg Information\nEndelig vil en Denne ændring blive anvendt på alle filer med MSHI udvidelsesmeddelelse skal pop op. Klik på knappen Frem for at bekræfte dit valg.\nTrin 4. Sørg for, at MSHI-filen er komplet og fri for fejl\nDu fulgte nøje trinnene, der er anført i punkt 1-3, men problemet er stadig til stede? Du skal kontrollere, om filen er en ordentlig MSHI-fil. At være ude af stand til at få adgang til filen kan relateres til forskellige problemer.\n1. Kontroller, at det pågældende MSHI ikke er inficeret med en computervirus\nHvis filen er inficeret, hindrer malware, der findes i filen MSHI, forsøg på at åbne den. Scan MSHI filen såvel som din computer for malware eller vira. Hvis filen MSHI faktisk er inficeret, skal du følge instruktionerne herunder.\n2. Kontroller, at MSHI-filens struktur er intakt\nModtog du den pågældende MSHI-fil fra en anden person? Bed ham / hende om at sende det en gang til. Det er muligt, at filen ikke er korrekt kopieret til en datalagring og er ufuldstændig og derfor ikke kan åbnes. Det kan ske, at downloadprocessen for fil med MSHI-udvidelsen blev afbrudt, og fildataene er defekte. Download filen igen fra den samme kilde.\nNogle filer kræver forhøjede adgangsrettigheder for at åbne dem. Skift til en konto, der har krævet privilegier, og prøv at åbne filen Microsoft Help Index Format igen.\n4. Kontroller, om dit system kan håndtere FAR\nHvis systemet er under høje belastninger, kan det muligvis ikke håndtere det program, du bruger til at åbne filer med MSHI udvidelse. I dette tilfælde skal du lukke de andre applikationer.\nRegelmæssigt opdaterede system, drivere og programmer holder din computer sikker. Dette kan også forhindre problemer med Microsoft Help Index Format filer. Det kan være tilfældet, at MSHI-filerne fungerer korrekt med opdateret software, der adresserer nogle systemfejl.\nHvis du har yderligere oplysninger om filendelsen MSHI, vil vi være taknemmelige, hvis du deler dem med brugerne af vores service. Brug formularen placeres her og sende os dine oplysninger, der bekymrer filen MSHI.


Tidlig julegave: 200 nye arbejdspladser til Bladt Industries | TV2 Nord\nTidlig julegave: 200 nye arbejdspladser til Bladt Industries\nI 2019 får Bladt Industries brug for op mod 200 nye medarbejdere for at kunne udføre de mange store ordrer, der er kommet i hus i 2018.\n21. dec 2018, kl. 13:48\nTakket være nogle store ordrer i bogen hos Bladt Industries i Aalborg, kan virksomheden i det nye år sandsynligvis mere end fordoble antallet af medarbejdere.\nSalgsdirektør hos Bladt Industries, Lars Bender, fortæller, at der vil blive brug for både smede, svejsere og funktionærer for at imødekomme de store ordrer. Det betyder, at de nuværende 300 medarbejdere i virksomheden snart kan få selskab af op mod 200 nye kolleger.\n- De ordrer vi har landet det seneste års tid betyder vi har en solid ordrebog for de næste 1,5-2 år. Det giver naturligvis en glæde i hele organisationen, siger Lars Bender til TV2 Nord.\nGlobal indsats betaler sig\n- Den succes, vi har haft på ordresiden, kan i høj tilskrives den fantastiske indsats, som vores medarbejdere hver dag yder i forhold til vores kunder og den særlige ”Bladt-ånd”, som kendetegner vores virksomhed. Derfor er vi naturligvis utrolig stolte og glade over de ordrer, som vi har landet i løbet af det sidste år, fortsætter salgsdirektøren.\nEn af ordrerne i 2018, der har været medvirkende til den store efterspørgsel på arbejdskraft, er en trecifret millionordre på dele til havvindmøller for Vattenfall.\nOg når Bladt Industries ledelse ser fremad, ser det også positivt ud.\n- Vi har i forhold til ordreindtag haft et rigtig godt 2018 samtidig med at vi ser, at offshore-markedet er i vækst både i Europa og globalt. Vi har haft succes både på vores hjemmebane i Nordeuropa og med at satse mere globalt i de seneste år. Vi har fået fodfæste på det taiwanske marked i løbet af det sidste år, hvor vi har etableret et samarbejde med en taiwansk partner. Vi skal sammen levere jacket-fundamenter til det taiwanske marked. På den baggrund ser vi positivt på fremtiden, siger Lars Bender, salgsdirektør i Bladt Industries.\nHan tilføjer, at det ikke vil blive nødvendigt at udbygge de fysiske rammer i virksomheden for at rumme 200 nye medarbejdere.\nBladt Industries får millionordre til havvindmølleprojekt.


Ritter: Fornem indsats af yngste VM-hold nogensinde | Ishockey | DR\nRitter: Fornem indsats af yngste VM-hold nogensinde\nDR Sportens ishockeyreporter Carsten Ritter er meget imponeret over det unge landsholds indsats ved VM i Slovakiet.\nDet unge landshold har leveret en meget flot præstation ved VM. (Foto: Grigory Dukor © Scanpix)\nDanmarks VM-kampagne var imponerende. Når ni spillere fra sidste års VM melder afbud - syv af dem nøglespillere som Frans Nielsen, Peter Regin, Jesper Damgaard, Philip Larsen, Lars Eller, Jesper Duus og Mads Bech Christensen - så skal det sætte sine spor på et hold som Danmarks. Det gjorde det også, men ikke i den grad, vi havde ventet. Slet ikke.\nJeg har tjekket Danmarks VM-trupper fra første optræden i Helsinki i 2003 til Bratislava i 2011. Landsholdet i udgave 2011 rummede ikke bare en håndfuld debutanter. Med en gennemsnitsalder på 24,8 år, var det også det yngste landshold, Danmark nogensinde har optrådt med i A-VM. Danmarks VM-hold har haft tradition for at være et ungt mandskab, og en gennemsnitsalder på mindre end 25 år, er formentlig også et af turneringens yngste. Og et hold, som viste os, hvor stort et potentiale, der er i dansk ishockey. Det endda til trods for et begrænset grundlag af spillere.\nHer er Danmarks gennemsnitsalder på VM-holdet:\n2011: 24,8 2010: 25,7 2009: 26,7 2008: 25,8 2007: 25,9 2006: 25,7 2005: 25,7 2004: 26,0 2003: 27,4\nSpillerne havde ryggen mod muren mod Letland, og både spillede og fightede fantastisk. Danmark har aldrig spillet så flot mod Rusland, som det var tilfældet i nederlaget på 3-4. Og sejren over Tyskland - sidste års semifinalist, var også aldeles uventet med tanke på sidste års kamp, hvor tyskerne besejrede et toptunet dansk hold med 3-1.\nDet er blevet sagt flere gange den seneste uge. Ikke desto mindre var det fantastisk, hvad debutanter som Kasper Jensen og Jesper B. Jensen præsterede på isen. Philip Hersby det samme. Når de kan præstere sådan allerede nu, bliver det endnu bedre om et år. Det samme kan siges om de mere rutinerede spillere, som tog yderligere et skridt op. Nichlas Hardt og Mads Christensen er gode eksempler på det. Kirill Starkov i princippet også. Han har tilsyneladende fundet sig selv efter et ulykkeligt NHL-mareridt, som satte hans karriere tilbage. Mikkel Bødker var også blevet bedre end i 2009, hvor han sidst optrådte på landsholdet. Mod Letland, Rusland og Tyskland var han i en klasse for sig. Det samme var Danmarks målmænd. Frederik Andersen og Patrick Galbraith er begge meget unge. Andersen er 21 år, Galbraith 23. Tænk fem år fra nu - så holder mindst en af dem absolut verdensklasse. Til gengæld tør man næsten ikke tænke tanken, hvis de begge skulle rejse til Nordamerika. Frederik Andersen gør det med stor sandsynlighed senest om en sæson. Patrick Galbraith har tidligere talt om at forsøge sig derovre, men har foreløbig kontrakt med Leksand i Sverige et år mere.\nMorten Green sagde til mig, at vi alle sammen er overraskede, fordi danske journalister ikke forstår, hvor stort et talentarbejde, der bliver lavet - og er blevet lavet de seneste otte til 10 år i de danske klubber. Jeg håber han eller en anden vil fortælle mig om det, og vise mig det en skønne dag. For der er næppe større succeshistorie i dansk idræt end den, ishockey præsterer med at tage skridtet op i verdenshierarkiet, og samtidig levere talenter på samlebånd til større ligaer i Nordamerika og Europa.\nBegge danske ungdomslandshold, U20 og U18 spiller i A-gruppen i den kommende sæson. En pæn del af de spillere, som prøver det som juniorspiller, plejer at få meget ud af det - se bare Jannik Hansen, Peter Regin, Mikkel Bødker, Lars Eller, Philip Larsen. Den gode cirkel er godt i gang, og Danmarks ishockeydrømme om jævnlige VM-kvartfinaler og OL-deltagelser, har fået ny næring. Den gode cirkel er godt i gang, Danmark har vundet nye fans, og de står ikke til at forsvinde lige med det første.


Hvorfor løfter Morten to Oscar-statuetter på sit medarbejderfoto? | Journalisten\n25.04.2018 · 18:32\nMedarbejderbilleder kan sige mere end 1.000 ord, er erfaringen hos Operate.\n02.11.2017 · 11:41\nSascha Maria Dupont optræder i samme positur som vært på 'Den Korte Radioavis' Kirsten Birgit Schiøtz Kretz Hørsholm.\n”I Operate rådgiver jeg virksomheder, myndigheder og organisationer i at flytte adfærd og agendaer via digitale og sociale medier. 'Den Korte Radioavis' er et godt eksempel på radio, der blandt andet i kraft af sociale medier flytter dagsordner. Og så er det sjovt, at Kirsten Birgit, som jeg i øvrigt bedårer, kalder typer som mig for "SoMe-kællinger",” siger hun.