Kreeka tuld pisargaas ei kustuta | Kaheksanda Mai Liikumine\nKreeka tuld pisargaas ei kustuta\t23. detsember 2008\nPeale seda, kui Kreeka politseinik tappis kuuliga rindu noormehe Ateena kesklinnas, on järgnevate päevade jooksul puhkenud rahutusi üritatud marginaliseerida ja üksikute “ekstremistide” kaela ajada. Seda tegid nii Kreeka võimud ja parlamendiparteid kui ka rahvusvaheline ajakirjandus. Alles paar nädalat hiljem hakkasid esimesed väljaanded mõistma, et seekord ei ole tegu vaid pahameelega Kreeka politsei liigagi tavalise vägivallatsemise üle.\nMudel, mis Eestis tavaliselt taoliste välisuudiste puhul käiku läheb, on märkimisväärselt lihtne ja üheülbaline. Hoolimata ühe riigi eripärast, protestide taga olevatest ühiskondlikest põhjustest või isegi protestijate endi argumentidest, ilmub mõlemas peamises ajalehes lühike noot, mis pea eranditult pealkirjastatud: “Kohas N. märatsesid noored/immigrandid/ekstremistid.” Juhul, kui probleem on tõsisem ja püsib avalikkuse tähelepanu all pikemalt, esitatakse taolisi rindeteadete stiilis nupukesi mõni veel, rõhudes vägivalla ulatusele ja “kurioossetele” elementidele. Joonitakse alla sündmuste puhkemise ajendit, aga mitte põhjuseid. Hoolimata tegelikest arengutest või sündmuste kestvusest teatatakse mõne päeva pärast, et olukord on rahunenud, vältides mingeidki viiteid tegelikele vajadustele midagi ühiskonnas muuta.\nSellises (aja)kirjanduslikus narratiivis jääb ühiskondlikele pingetele äärmisel juhul karnevali sarnane roll – mingid elemendid, äärmuslikud ja marginaalsed, olla vallutanud mingitel arututel põhjustel tänavad. Kõik sündiv on protestijate endi süü, nende põhjendused naeruväärsed, hiljem protestieelne olukord “taastub”, tänavad pühitakse klaasipurust puhtaks ja kõik läheb vanamoodi edasi. Taoline lähenemine kipub langema üsna viljakale pinnale, kus kommentaatorite ainukeseks rolliks jääb sündmuste võrdlemine lihtsustatud arusaamaga Eesti aprillisündmustega ja süüdlase otsimine Venemaa suunal.\nSuutmatus isegi elementaarseid tagamaid uurida või erinevaid argumente läbi lugeda saatis ka praegust Kreeka sotsiaalset konflikti. Kokku õnnestus mul leida ainult üks vähegi asjalikum artikkel Liisi Polli sulest Postimehe külgedel, seegi nadilt kirja pandud. Kardinaalsed erinevused ajakirjanduses esitatu ja tegelikkuse vahel – olukord Kreekas pole kaugeltki rahunenud, sündmused arenevad üha laiemates ringides, sealsetel noortel on ilmselgelt laiem tähelepanu ulatus kui ajakirjandusel – ainult rõhutab vajadust põhjalikuma analüüsi ja Kreekas toimunud sündmuste dünaamika mõistmise järele.\nEi ole maad noortele meestele\nKreeka noorte seisukorda iseloomustavad märksõnad on ühised kogu Lõuna-Euroopale. Terve põlvkond üritab saada iga hinna eest ülikooli, et üldse mingit tööd leida, aga ülikooli lõpetanuid ootab ees tööpuudus, ajutised töölepingud või praktikakohad. Palk, mis ei võimalda inimväärset elu ning ei luba isegi iseseisvat elu alustada. See ühiskonnakiht, mida Saksamaal kutsutakse “praktikapõlvkonnaks“, Hispaanias “1000-euristeks“, Itaalias üleüldiselt prekariaadiks, peab Kreekas leppima veelgi napima 600 eurose sissetulekuga ja viiendik noortest seisab vastamisi tööpuudusega (üleüldise 7% tööpuuduse taustal). Kolmandik Kreeka elanikkonnast ja pool riigi tööstusest on koondunud Ateenasse ja sealne elukallidus ei luba noortel isegi omaette korterit otsida.\nKreeka valitsuse katsed ülikoole privatiseerida, hariduse omandamist õppemaksustada ja edasist ligipääsu haridusele piirata ainult suurendavad pingeid noorte seas, kes niigi peavad pidevalt võitlema korruptsiooni ja onupojapoliitikaga. Poliitilist lahendust ei paista kusagilt, sest nii parempoolne Uue Demokraatia erakond kui tsentristlik PASOK (Panhelleeniline Sotsialistlik Liikumine) on ühte moodi korrumpeerunud, ning ainukesteks noorte probleemidega sümpatiseerivateks jõududeks jäävad vasakradikaalne SYRIZA koalitsioon ja anarhistid. Samal ajal kui Itaalias ei jäänud peavoolupoliitika, näiteks ametiühingud, nii ükskõikseks ning sealne üliõpilasliikumine jäi rahumeelseks.\nRahvusvaheline peavoolumeedia on taolistest tagamaadest küllaltki teadlik ning vastavaid artikleid ka omajagu avaldanud, üks nendest (The Independenti külgedel ilmunu) on sellesinatse ajaveebi jaoks ka Analyytiku poolt tõlgitud. Need artiklid toovad peamiste põhjustena välja just nimelt majanduslikud tingimused, mis on soodustanud Ateena sündmuste arenguid, ning selgitavad paari sõnaga Kreeka poliitilise maastiku mõningaid märksõnu nagu omaaegne sõjaväeline hunta või üliõpilasliikumise ajalooline roll. Muidu tunnevad nad peamiselt muret taoliste reaktsioonide levimise pärast mujal Euroopas ning pakuvad omalt poolt välja täpselt selliseid reforme, millega Kreeka valitsus on juba terve hulga inimesi ära pahandanud.\nKahjuks saab majandusliku olukorraga küll selgitada struktuurseid ebakõlasid nii Kreekas kui Euroopas laiemalt, ent need ei selgita, miks just Kreekas taolise ulatusega rahutused puhkesid või kas näiteks madalama tööpuuduse korral oleks taoline politseipoolne märatsemine kuidagi lubatud.\nMundri- ja relvakangelased\nEsiteks tuleb mõista, et Kreekas ei jää keegi uskuma argumenti, et tegu oli üksiku juhtumiga või et politsei tappis noormehe enesekaitseks või et mõrva eest keegi ka karistada saab. Selleks on “korrakaitseorganite” süül hukkunute arv liialt suur, nende organite kasutamine teisitmõtlejate maha surumisel liiga järjekindel ning politsei realiikmete poliitiline kallutatus liiga suur.\nAlles 6 detsembril ründasid politseinikud taaskord immigrante, kes ootasid politseijaoskonna ees järjekorras võimalust elamisluba taotleda, rünnaku tulemusel sai viga 24-aastane pakistanlane, kes tänaseni koomas. Tavaline on olukord, kus paremäärmuslikest organisatsioonidest pärit aktivistid leiavad end turvaliselt politsei ridades. Ateena Indymedia andmeil ei olnud erandiks ka Alexise mõrvar, üles kasvanud tugeva fashistliku taustaga peres ja 80ndatel Kreeka neofashistliku liikumise “Kuldne koidik” liige.\nMillist karistust ta oodata võib, said kreeklased teada juba rahutuste ajal, kui süüdi mõisteti 8 politseinikku, kes 2006 aastal paistsid silma ühe Küprose päritolu üliõpilase korraliku läbi peksmisega. Karistuseks vangla 15 kuust kuni 3 aastani, kõik süüdimõistetud vabastati trahvi vastu, mis võrdub 5 euroga päeva kohta. Küll aga ei läinud nii kaht päevagi kui kaheks aastaks reaalselt vangi ja riigist välja saatmisele määrati ligi 50 suvaliselt tänavalt üles korjatud mitte-kreeka päritolu inimest. Kiirprotsessidel, kus süüdistavatele keelduti määramast isegi tõlki, sai karistuse rüüstamise eest ka immigrant, kellel oli vaid tema enda mobiiltelefon taskus.\nKuigi valitsus hoidis ära suurema veresauna, keelates politseil kasutada liigset vägivalda puhkenud rahutuste ajal, ei hoidnud see tagasi politseinike sõpru või neid endid niikaua kui nad tsiviilriietes ringi jalutasid. Ateenas ja mujal Kreekas oli ridamisi juhtumeid, kus raudkangidega varustatud tegelased rahulikult politseiga juttu ajavad enne omapoolse panuse andmist üldisesse kaosesse. Ajalehtedel oli taaskord põhjust rääkida “murelikest kodanikest” – tüüpväljend diktaktuuri ajast viitamaks paremäärmuslikele elementidele, kes streike ja meeleavaldusi jõuga laiali ajasid – kui salk Kuldse Koidiku ja valitseva Uue Demokraatia partei noorteorganisatsiooni liikmeid ründas Thessalonikas meelt avaldavaid üliõpilasi. “Murelike kodanike” olemasolu üle ei imesta nagu keegi, aga samal ajal mõistetakse süüdi 16-aastaseid keskkooliõpilasi terrorismi-vastaste seaduste abil ilma, et neil lubataks isegi vanematega kohtuda või korralikku õigusabi saada.\nSellal kui politsei ja poliitikud naudivad karistamatust ja elavad mingis omas virtuaalses reaalsuses, riskivad tavakodanikud ja meeleavaldajad reaalsete vanglakaristuste ja juhuslike kuulide all. Vast see selgitab, miks avalik arvamus ei ole hoolimata tahmunud Ateenast, põlenud autodest ja pisargaasist sugugi meeleavaldajate vastu meelestatud.\nOleks ennatlik arvata, et Ateena mõõtu rahutused võiksid tekkida ainult tänu kehvadele majandusoludele või äärmuslikele politseinikele – ka mujal maailmas lokkab tööpuudus ja politseivägivald, aga pisargaasihaisu ei tunne ei Londonis ega New Yorgis. Tõsi, Kreeka puhul on nii vägivaldne politsei kui korrumpeerunud poliitika kroonilised nähtused, ja mitte keegi ei ole rutanud neid olusid muutma. Viimane kord, kui midagi sellist välja pakuti, saabusid Ühendriikide tääkide toel riiki valitsema sõjaväelased. Sellises suletud seisukorras on tekkinud kestvad traditsioonid, mis lihtsalt eiravad taolisi kivistunud struktuure. Anarhistlik liikumine on Kreekas olnud elujõuline juba hunta kukutamisest saadik ning ka nende rahutuste vaibumise järel võib oodata, et poliitilist mõjuvõimu noorte seas võidavad just nemad.\nLisaks organiseeritud meeleavalduste pikaajalisele kogemuste pagasile pakuvad nende alternatiivsed võrgustikud okupeeritud sotsiaalkeskuste ja sealsete ürituste näol teistsugust lähenemist ning teatavat tugipunkti kõigile. Olukorras, kus eelnevad sündmused on võõrandanud tavalised väljapääsuteed (nn kolmandad parteid ja ametiühingud) nende realiikmetest ja võimalikest toetajatest on loomulik, et just anarhistid suutsid kaasata sellise hulga pettunud ja vihaseid noori.\nNad on suutnud luua omad info levitamise meetodid, siduda meeleavaldamise infosõjaga ning leiutanud hulgaliselt uusi viise, kuidas jõuda n.ö. muu publikuni. Nende organiseerimisvõime läbi tänapäevase infotehnoloogia – erinevad foorumid, ajaveebid, SMS-d – on osutunud hämmastavalt tõhusaks. Samuti on nad efektiivselt ja massiliselt okupeerinud klassikalisi infovälju – raadioid ja telekanaleid. Kui ka sellised aktsioonid nagu ametiühingu hoonete okupeerimine ei suuda ametiühinguid mõistma panna, et nad peavad midagi muutma, siis ei olegi tulevikus enam suurt rolli mida mängida.\nLiikumise tänased nõudmised – valitsuse tagasi astumine, tavapolitsei desarmeerimine ja amnestia rahutuste jooksul arreteerituile – leiavad üha suuremat poolehoidu kõigi seas, ilma et rahulolematute toeks oleks ühtegi konkreetset poliitilist mehhanismi. Poliitiliste mehhanismide puudumine mõistagi raskendab tegelike muutusteni jõudmist. Võib oodata, et rahutused lõpevad hoopis jõulude aegu tühjenevate koolihoonete vallutamisega politsei eriüksuste poolt, millega kaasnevas brutaalsuses ja meeleavaldajate õiguste jalge alla tallamises ei tuleks hetkeski kahelda. Kahelda ei tuleks ka selles, et taoline (võimalik) reaktsioon valitsuse poolt annab vaid põhjust edasisteks rahutusteks.\nSäde Ateenas, tulekahi Pariisis?\nKuigi solidaarsus-demonstratsioonid on kulutulena levinud üle terve Lääne Euroopa ja isegi Ameerika Ühendriike puudutanud, ei ole teiste riikide radikaalsed reaktsioonid – näiteks kümned arreteeritud Madriidis – veel kuidagi õigustatud. Mis toimub praegu Kreekas tuleneb sealsest konkreetsest kontekstist: parempoolseist läbi imbunud politsei, korrumpeerunud poliitikud, üleüldine karistamatuse tunne võimulolijate seas ja ajalooliselt tugev anarhistlik liikumine ning tänavavõitluste traditsioon. Fakt, et ei kusagil ei soovi üliõpilased oma koolide arvelt kinni maksta majanduskriisi ei tähenda, et kõikjal rünnataks kohe parlamendihoonet.\nOht ei tulene mitte anarhistlike liikumiste agitatsioonist vaid strukturaalsetest hädadest, mis vaevavad kogu Oktsidenti. Kui ükskõik milline vähegi suurem rahvakiht leiab end marginaliseerituna, ilma jäetud poliitilisest esindusest või tavalistest kodanikuõigustest, olgu need siis pealekasvav põlvkond, immigrandid või lihttöölised, siis varem või hiljem peavad nad muid vahendeid otsima. On selge, et meile meedia poolt pakutava informatsiooni ja eelarvamuste omaks võtmine või üleüldises hüsteeriahoos paremääre populistide ja kapi-fašistide poolt hääletamine toob taolised kriisid ainult lähemale.\n1.\tWild - 23. detsember 2008\nEksole, kui kõik maha lõhkuda, põlema pista ja hävitada, siis see loob kahtlemata töökohti.\nSoovitav oleks õhku lasta ka infrastruktuurid, siis saaks siingi “Obamat teha”.\nJamaks läheb sellega, et kõigeks oleks tarvis kusagilt kosmiline kogus pappi laenata ja sellega on praegusel ajal nii nagu on. IMF-i raputada? See oleks juba “Argentiina tegemine”.\nJa ülikooli lõpetanud – kas nad tormaksid hurraaga mörti loopima ja raudteenaelu taguma kui ongi olukord, kus reaalsus enam ei kannata “üks vant kaevab, ümber 10 asjameest lipsuga” lähenemist?\nKristjan - 23. detsember 2008\nEksole, kui härrad leiavad, et rahulolematuid on lihtsam kohapeal maha lasta, siis võiksid viimased õppust võtta, lõuad pidada ja edasi teenida…\n2.\tNirti - 23. detsember 2008\nSama ootab ees ilmselt ka Eestit. Lõviosa inimesi tahab saada “valge inimese tööd”, st. kasutu toolinühkija ametit kuskil. Reaalselt oma kätega midagi luua, ehitada või toota ei ole moekas ega prestiižne, isegi mitmekümnetonnised palgad ei motiveeri inimesi nt. keevitajaks minema.\nHoolimata sellest, et enne näiteks filosoofiasse või ajalukku minekut uuritakse järele, et erialast tööd ei ole ja peale kooli enda äraelatamiseks tuleb kõvasti ajusid pingutada, siis minnakse ikka ja massiliselt. Pärast töötavad algatusvõimetumad inimesed Selveri kassiiridena ja Vanemuise kohanäitajatena & kiruvad riiki, et see neile tööd ei anna.\nKust see riik neile need töö võtab…?\nIse tuleb töökohti luua või leppida sellega, et olgugi, et aastal X lõpetas, ütleme, 500 ajaloolast, siis reaalselt erialast tööd saavad neist 3-4, ülejäänud peavad end mujale pressima.\nSeega sekundeerin Wildi arvamusele, ma arvan. Raudteetööliseks, söekaevuriks ja koristajaks minna ei kõlba, aga iga kaevava vandi ümber kümmet lipsuga inimest ka ei saa hoida igavesti.\nMis sellesse puutub, et Kreeka valitsus & vähemalt meiemaine ajakirjandus on ebakompetentsed, siis mul pole haridust, et selle üle otsustada, ent usun täiesti, et nad seda on. Ega meiegi valitsus “pronksiöö” ajal ennast just kõige helgemast küljest ei näidanud.\nÜkski riik ei tunnista, et “Käitusime nõmedalt, andke andeks, mida me tegema peaksime, et seda kuidagi parandada?”\nKuigi see oleks suurepärane populistlik võte, mul tekiks hoobilt austus partei vastu, kes ausalt oma vigu tunnistab ja nende eest ka vastutada üritab natuke.\nMis puutub üks kaevab kraavi/õmbleb rõivaid kümme õpetavad, siis n.ö teadusmahukat tööjaotust peetakse praegu efektiivsemaks. Ka on kõigile eluaeg räägitud, et tehku tööd, õppigu ülikoolis, siis saab ka palka. Ma Kreeka numbreid nii täpselt ei tea, aga naabermaa eeskujul vöin öelda, et sitta palka ja veel sitemat lepingut näeb hoolimata erialast.\nka mulle on lähedasem mudel, kus inimeseloom ise (ja iseendale) rohkem tööd teeb ja vähem teiste omasuguste toolinühkijate käest hiina mänguasju ostab. Ple teps nõus, et 70ndate kriisi järel loodud teenuspõhine ühiskond ilmtingimata etem oleks. Samas on väheusutav, et me nüüd suure hurraaga naaseme tolle kriisi eelsesse aega ja hakkaksime ühtse töölisklassi ja ressursimahuka tööstuse toel õnnelikku tulevikku ehitama.\nAga ka siis kui ülejäänud elu mõnuga tööd rabada on meil kõigil õigus ligipääsule haridusele ilma et me maksaks selle eest, lihtsalt selle pärast, et see annab meie elule lihtsalt kõvasti juurde.\n3.\tWild - 23. detsember 2008\nHariduse küsimus on keeruline ses mõttes, et mulle tundub, et kuidagi on noortele sisendatud see, et nende ülesanne on kätte saada paber, baka on praegu by default, “normaalsem inimene” püüab ka magistri kinni ja edasi … eeldatakse, et peale seda peab “keegi” selle õppimispingutuse eest andma elu valmispaketi vastu, korraliku tasuva töö, palga ja siis tuleb kõik muu, mis ühe keskklasse valge trashi elus olema peab. Paraku see ei ole nii ja see “mind on petetud, mulle ju lubati” ajab tigedaks.\nPuhtalt iseenda pärast või süvahuvist eriala vastu, et seda ehk ka tulevikus ise arendada ja teaduse uutele tasanditele viia – no kui palju on selliseid õppijaid?!\nEfektiivsusest rääkides – tööjõu vajadus vähenebki, üks robot on investeering, aga ei küsi pärast kümne inimese palka ega makse (see on muidugi maksustamise küsimus ja võib muutuda) … mõnel šarlatanil oleks õige paras aeg ludiide hauatagusest elust tagasi kutsuma hakata.\nMa olen sinuga ainult pooleldi nõus. Lõuna Euroopa tegelikkuses on prekariaat lihtsalt tööandja poolne racket. Tean küll ja küll ülikooli lõpetajaid, kes parimate tulemustega küllaltki prestiizhetel erialadel virelevad 6-7 aastat ühelt poolikult kohalt teisele, teevad kontoris viie inimese tööd ja näevad kuidas päriskohtadele edutatakse mingeid täditütreid. 6 kuu järel näidatakse ust ja kolme kuu järel hakkab ring otsast peale. “Edutamine” efektiivsusele ei mõju, sest taolisi tublisid rügajaid on ju ka mujalt samal ajal lahti lastud ja neid saab siis pooliku palga eest üles korjata. Küll aga saab üleüldine statistika sellisest orjatööst hea boosti – töötuid näib olevat vähem. Selge, et noorele inimsele selline mölaklus ei istu, aga keegi talle appi ka ei tule. Sellegi poolest, su jutul on kindlasti point sees.\nJa ma parem ei hakkagi rääkima kui võimatu on ülikoolis kohta leida ja kui kaua selleks peab hoopis tasuta töötama.\n4.\tsirje - 23. detsember 2008\nKomme lugedes jääb mulje, nagu kommijad liiguks ainult ringkonnas, kus tavalist, haridust mitte vajavat tööd, ei tehta.\nEi ole sugugi nii, et kõik inimesed tahavad ainult kõrgharidust, omaette kabinetti jne.\nMa töötasin elektroonikatehases, kus meil oli tavalisel liinitööl mitu inimest, kel oli valgekrae haridus ja/või nad õppisid ülikoolis. Meil oli vaja uut vahetusevanemat ja me rääkisime neile kõrgharitud liinitöölistele, kes muideks olid ka intelligentsed naised, et hakake vahetusevanemaks, saate kõrgemat palka, vähem liini taga istuda ja nats paberitööd. Aga nad ei tahtnud. Neile meeldis liinitöö, nad ei tahtnud teiste töö eest vastutada.\nMa kulutasin paari tüdruku seepimiseks ikka väga palju aega ja nad ei jäänudki nõusse, mitte mingil tingimusel. Samas oli meil logistikuks enam-vähem sama haridusega, sama vana ja kah ilma valgekrae kogemuseta tüdruk, kes tahtis kontoritööd teha ja oli tehasetöölisest ennast sinna välja võidelnud. Tema tahtis vastutada ja julges võtta vastutust, millega hakkama saamiseks tal isegi eelteadmised puudusid. Igaüks ei taha riskida.\nMa ei tea, miks meil kultiveeritakse arvamust, nagu kõik noored muud ei taha, kui valgekraeks saada. Kõik inimesed sugugi ei taha vastutada, aga valgekrae töö üldjuhul tähendab vastutust.\nKõik noored ei taha ka kõrgharidust saada. Ma arvan, et sellekohaseid näited teab ikka igaüks tuua.\nEhk inimesi on igasuguseid ja kui meil on suuremalt osalt teenindusühiskond, siis loomulikult sobivad sellisesse väga hästi kõrgharidusega inimesed, aga see ei tee veel kõikidest teenindajatest automaatselt valgekraesid. Need ajad, kus kõrgharidus tagas ka automaatselt vastavateemalise ja tasemelise töökoha, olid NSV Liidus. Kapitalism tähendab võitlust töökoha nimel ja valgekraed tegelevad sellega päevast-päeva. Kui mitte-valgekraed tahavad kah, et neid inimestena koheldaks, siis pole neil omavahelisest võitlusest kasu, vaid neil on kasu ühinemisest ja kollektiivsest võitlusest parema töökoha eest. Omaette nohisemise variant jätab inimese kaotajaks nii valgekraede kui tööliste hulgas.\n5.\tGallacher - 24. detsember 2008\nIrw, autori juttu lugedes jääb Kreekast tõesti ahastamapanev mulje: valitseva natsionalistliku klike poolt viimse piirini viidud töölisklass on koostöös vennalike immigrantidega haaranud kivid, et nõuda “valitsuse tagasiastumist” (valima minna on liiga keeruline?), “tavapolitsei desarmeerumist” (politsei peab relvad ära andma?) ja “rahutuste ajal arreteeritute amnesteerimist” (kui lõhkus ja märatseski siis õige asja nimel, anarhistile seadused ei kehti?).\nKristjan: Yeah, same shit, different century. Juttu oli muideks koolinoortest, sellest et politsei on kreeklastele üldiselt ohtlik ja enamus arreteerituid üles korjatud juhuslikkuse alusel. A ega siis kommenteerimise jaoks veel pea artiklit läbi lugema.\n6.\taraterl - 24. detsember 2008\nKontrollin, et kas õiguslus (tsenseerimine) kestab?\nKristjan: oleneb, kohe pärast esimest kümne a4 pikkust kommentaari hakkab taas kestma\n7.\tNirti - 27. detsember 2008\nMina ei tea näiteks ainsatki inimest, kes tahaks töötada müüjana, vabrikutöölisena vms. Tean inimesi, kes olude sunnil müüjatööd teevad või midagi muud “vähemmoekat”, aga kõigil on kindel tulevikuvisioon – teen tööd, kuniks ülikool läbi ja siis saan lahedamalt elada ning normaalse tubase töö.\nTartu Ülikooli näitel käib see silmaringi avardamine nii, et esimese loengusse ei jõuta, kuna on pohmakas ja viimasest, kell kuus hakkavast loengust minnakse ära, sest kuskile hakkab oleng. Vahepeal kuulatakse natuke hajevil peaga lektorit, tehakse leheküljeke märkmeid, joonistatakse kaustiku servale ja siis hakatakse raamatut lugema, kui veab. Kui ei vea, võetakse kotist MSN ja hakatakse tšättima.\nÜhesõnaga, ülikool ei ole by default mingi silmaringi avardumise koht. Raamatukogud on minu teada ka Kreekas tasuta. teatri- ja kinopiletid ei maksa ka hingehinda ning töötav inimene jaksab endale ühes kuus 1-2 raamatut ikka soetada – maailm tunneb lugematul hulgal autodidakte, nende seas ka märkimisväärselt kuulsaid inimesi. Ning kui sul juba on olemas oskused, silmaring, sõnaseadmisoskus ja enesemüümisoskus, ei hakka mitte keegi paberit vaatama (kui sa just, jah, arstiks vms ei taha minna).\nFakt on see, et usin inimene õpib raamatukogude abiga omal käel mingist erialast aastaga kordades rohkem, kui ta 3 aastat ülikoolis sitsides teeks. Tean seda mitme inimese pealt, kes on ülikooli pooleli jätnud ja ei ole sugugi piiratud silmaringiga inimesed, vastupidi.\nParaku, kui riik ikka vajab ainult ca 35 ühe kindla eriala inimest aastas, siis mina ei näe küll mitte mingisugust põhjendust, miks see riik peaks peale 35 tublima inimese hariduse kinni maksma ka ülejäänud 100 inimese hariduse, sest nad lihtsalt “tahavad”.\nKes tahab, see pingutab – õpib keskas paremini, teeb kooli kõrvalt poole kohaga tööd või kui ainsaks eesmärgiks on lihtsalt võimalikult palju RAHA teenida ja silmaringi aredamise kõrged eesmärgid on lihtsalt sõnakõlksud (nagu ta tänapäeval olema kipub), siis tuleks noortele selgeks teha, et keevitades ja liipreid paigaldades teenib ka head raha.\nNing see, et inimesed end lihtsalt ei viitsi liigutada ja tahaks kontoritoolis istudes ning Delfi Naisteka kohalikke ekvivalente lugeda & kopsaka palga taskusse pista… See ei ole ju riigi asi, enam.\n8.\tNirti - 27. detsember 2008\n“Ma ei tea, miks meil kultiveeritakse arvamust, nagu kõik noored muud ei taha, kui valgekraeks saada. Kõik inimesed sugugi ei taha vastutada, aga valgekrae töö üldjuhul tähendab vastutust.”\nValdav enamik noori tahab justnimelt valgekrae tööd. Võib-olla oled sa lihtsalt liiga vanast põlvkonnast pärit, et mõista 15-21 aastaste noorte mõttemaailma?\nEi ole solvanguna mõeldud, lihtsalt ma suhtlen väga, väga paljude noortega ja isegi, kui keegi ei taha kontoritööd või ministeeriumitööd, siis on ikkagi tegu “peenema” sordi töödega, nt. füsioterapeut või maastikukujundaja. Vabrikusse liini taha ei minda tappes ka mitte.\nKristjan - 27. detsember 2008\nKuivõrd kõik ei õpi ülikoolis võrdse intensiivsusega oleks parem piirata ligipääsu haridusele kõigile? Töö kõrvalt ju veel parem õppida, keegi ju pole pärast tööpäeva väsinud ega eelista tõsisele lugemisele näiteks telekat. Kuivõrd mõned käivad raamatukogus niisama aega veetmas või tukkumas, siis tuleks sissepääs teha tasuliseks; kuna mõned ei tagasta raamatuid õigeaegselt, tuleks laenutamisele määrata eraldi tasu? Maailm tunneb palju autodidakte seega peaksid kõik olema autodidaktid, omandama maagilisel kombel maksimaalse eneseteadvustuse ning selleks kõigeks ei lähe vaja ühtegi õpetajat ega professorit?\nÜlikoolid töötavad selleks, et varustada riiki ettenähtud arvu spetsialistidega. Loomulikult saavad tublimad alati paremad kohad, meritokraatia töötab kõikjal ja inimesed saavad oskustele-kogemustele vastavat palka.\nNah, Nirti, ei ole liialt nõus. Pealegi tunnen noori, kes töötavad lihtsatel tööpostidel, barmanide, ehitajate ja pizzerias kokkadena, kõrgharidusega ja hariduseta noori, kes läksid vabatahtlikuks, kes on oma karjääri sidunud ametiühingutega, inimesi, kes otsustasid saada advokaatideks, õppejõududeks, filmi ja kunstiajaloolasteks. Ei nad ei taha tööposti, kus saaks delfi naistekas lobiseda. Ja isegi kui tahaksid, ei tähendaks see veel, et peale kasvavale põlvkonnale peaks ülikool jääma kättesaamatusse kaugusse. Isiklikult eelistan liiprite löömist haigete inimeste mudimisele (füsioterapeut).\n9.\tsirje - 27. detsember 2008\nNirti, sinu mainitud tööd on minu arvates täpselt samasugused tööd nagu liinitöötaja omad. Maastikukujundaja ja füsioterapeut vastutavad ainult enda töö eest, täpselt nagu liinitöötajagi.\nSee, kas inimesele meeldib töö ajal katsuda inimesi või tinutuskolbi, on maitseasi ja mõlemat tuleb õppida. See, kas inimene tahab ainult ruumis töötada (vabrik) või eelistab liikuvat tööd eramajade omanikega puid ja põõsaid jagades, on kah maitseasi. Kuigi ma tõesti ei tea eriti palju inimesi, kellele sobib nii klienditeenindus ja sealjuures veel õues (maastikukujundaja). Igatahes on meil sinuga, Nirti, erinev arusaamine valgekrae tööst. Minu arvates ei ole teenindaja, kes vastutab ainult enda töö eest, valgekrae. Pealegi on teenindusühiskondades teenindajad üldjuhul kõige madalama palgaga.\nTahtmine ja võime teiste eest vastutada on seotud iseloomuga ja selle võime jaotus ei sõltu sellest, millisest põlvkonnast keegi pärit on. Mina, muideks, olen Eesti sellest põlvkonnast, kes sai noorelt juhtivatele kohtadele, aga kõik seda ei tahtnud, kuigi see oli väga lihtne. Eks veena mind, et praegune 20-30 aastaste põlvkond on tahtejõulisem kui 90ndatel.\n10.\taraterl - 27. detsember 2008\nKristjan, kas “kümme a4-ja” on uus eufeism “mulle lihtsalt ta seisukohad ei meeldi” kohta?\n10 A4 on eufemism sinu kommenteerimisstiili ja vestluse hijackimise kohta. Kui sul on midagi asjalikku öelda ja suudad seda mingi mõistliku kommenteerimissageduse ja lühidusega teha, siis palun väga. Pikemad jutud jäta oma ajaveebi, küll ma prst otsustan, kas on mõtet ping-backi siia jätta.\nArvesta, et modereerin seda jada nagu vestlust, kustutan vajadusel teemasse vähem puutuvaid kommentaare ja ülekarjumise või teema ammendumise korral pikalt ei viitsi, s.t. sulen kommentaarid selle jutu all. Räägin ainult enda eest, teised moderaatorid võivad teistes threadides teistmoodi otsustele jõuda.\nNing ära pasunda kogu aeg mingist tsensuurist, trolle ei tsenseerita, trollamine lihtsalt läheb kustutamisele. Ja kui teile ei meeldi… internet on suur ja lai.\n11.\tWild - 27. detsember 2008\nOi, milline okaskera.\n12.\tGallacher - 28. detsember 2008\nOhoh, Kristjani näol vist uus 8Mai aktivist leidunud?!\nVahepeal oligi asi väga soiku jäänud, Sirje ja Oudekk viitsisid vaid oma blogides kirjutada ja ligi pool aastat valitses siin vaikus? Nüüd siis üks teema teise järel. Kust uus ja aktiivne seltsimees leiti?\nKristjan: kui sa nüüd tähelepanelikult loed, siis näed, et teised kirjatükid ei ole minu kirjutatud/tõlgitud. Aga kell pool viis on seda vist palju tahta.\nSirje: Mina ja Oudekki oleme jõudumööda kogu aeg komminud. Seega – kui sul on vaja inimesi kokku loendada, siis paluks meid mitte välja jätta :)\n13.\taraterl - 29. detsember 2008\nKristjan, enne kui modereerimisentusiasmiga silma paista, tee endale selgeks, mis on trollimine ja mis mitte. Juhul kui on mingid mittesubjektiivsed reeglid kommenteerimise\n– pikkuse (eelpool Sirje 2100 tähemärki, Nirti 2300)\nosas, siis on loogiline, et\n– eeltoodu on kuidagi reguleeritud ja sõnastatud kommenteerimise reeglites\n– need kehtivad nii “omadele” kui ka mitte-omadaele\nmitte nii, et omad võivad pikalt leelotada ja teemast hargneda ja neid, kes autorile halleluuja ei hõiska, hakatakse vastavalt tujule represserima.\nNagu ikka sooviks näidet selle kohta, kus ma seda eelnevat teinud olen. Seni on olnud ütlejatel raskusi oma väidete tõestamisega.\nSirje: Kuule, see kommentaar käsitleb sinu meeldivat isikut, minu ja nirti kommentaaride uba ei olnud põhiteemalt tähelepanu ära juhtida. Sulle ilmselt makstakse selle eest, et sa tähelepanu eemale juhiks, teised kommivad siin tasuta. Kui selle järgi jaotada, siis jah, tasulisi kommijaid tulebki “eraldi kohelda.”\nSirje (viimane komm sel teemal): Avastasin, et spämmifilter on otsutanud, et sa pead oma blogisse tegema pika haliseva postituse kuidas 8ML sind pisikest ahistab. Küsi palka juurde!\nKristjan - 29. detsember 2008\nAR, ma ei näe kuskist otsast, et sul oleks positsioon siin õpetada, mida keegi peaks endale selgeks tegema või üles riputama, ENNE kui sa oled suvatsenud oma kaks senti vestlusele lisada. Sinu probleem ei seisne mitte vastu käivates vaid pinda käivates kommentaarides. Arvestades, et sa oled siin varem olnud bännitud, ei pea me sulle mingeid garantiisid andma ja võime vabalt sinu kommentaare karmimalt vaagida.\nIsegi kui Sirje ja Nirti “leelotavad” siin mingil hargneval teemal, siis vähemalt on nende jutul iva sees, sina aga leiad, et oleks hoopis sobivam hakata arutama kommenteerimispoliitikat ja sinu personaalküsimust. Kas me peaksime ühe personaal-postituse sulle eraldama, kus sa saaksid rahulikult poriseda? Loodan, et selleks korraks on see teema nüüd ammendunud ja ma ei pea enam kahetsema, et su esimest kommentaari kohe spämmi hulka ei tõstnud.


Riigikogu ToimetisedEelmised numbridNr 32Kakskümmend kolm aastat valimisi kaante vahel *\nRiigikogu Kantselei valimiste osakonna juhataja\nDemokraatia aluseks on põhimõte, et rahvas teostab kõrgeimat riigivõimu valimiste ja rahvahääletuste kaudu. Valimistel osutuvad valituks rahva usalduse võitnud kodanikud ja rahvahääletusel otsustatakse riigielu kõige olulisemad küsimused.\nValimiste ja rahvahääletuste korraldamise käigus tekib suur hulk mitmesuguseid arvandmeid, otstarbekas on neid üldistada ja nendevahelisi seoseid otsida. Statistika on hea abivahend paljudes eluvaldkondades tegeliku olukorra hindamisel ja selle alusel otsuste langetamisel, seda ka valimiste korraldamisel.\nTaasiseseisvunud Eestis on demokraatlikul viisil valimisi korraldatud üle kahe aastakümne. See on piisav aeg, et teha üldistusi. Kuigi valimissüsteem, millega selgitatakse valimistulemusi, on selle aja jooksul säilitanud oma algpõhimõtted, on tehtud ka muudatusi, mis väljenduvad valimisstatistikas.\nVabariigi Valimiskomisjon on avaldanud eraldi statistikakogumikud kõikide ajavahemikul 1992–2011 toimunud valimiste ja rahvahääletuste andmetega. Nendega on võimalik tutvuda Vabariigi Valimiskomisjoni veebilehel aadressil www.vvk.ee.\n2011. aastal andis Vabariigi Valimiskomisjon nii eesti kui ka inglise keeles välja kogumiku „Valimised Eestis 1992–2011”. Eesmärk oli koondada Eestis aastatel 1992–2011 toimunud valimiste ja rahvahääletuste andmed ühtsesse kogumikku. Kogumiku koostamisel tuli, eriti varasemate valimiste puhul, läbi töötada mitmed algandmed, mille põhjal koostatud üldistustest avaldati osa esimest korda.\nPärast eelmise kogumiku ilmumist on toimunud kolmed valimised: 2013. aastal kohaliku omavalitsuse volikogu valimised, 2014. aastal Euroopa Parlamendi valimised ja 2015. aastal Riigikogu valimised. Seetõttu andis Vabariigi Valimiskomisjon käesoleva aasta lõpul välja statistikakogumiku „Valimised Eestis 1992–2015. Statistikat ja selgitusi”, mis koondab lisaks eelmistele ka nende kolme valimise statistilisi andmeid.\nKogumik annab ülevaate valimiste korraldamisest Eestis ning valimisseaduste muudatustest ja täiendustest, mille mõju valimistulemustele ja -korraldusele peegeldab esitatud statistika. Raamat on mõeldud kasutamiseks nii poliitikahuvilistele, teadlastele, tudengitele kui ka kõikidele valijatele ning on kättesaadav nii trükiväljaandena kui ka elektrooniliselt Vabariigi Valimiskomisjoni veebilehel.\nKogumiku alguses on toodud valimiste ja rahvahääletuste üldstatistika tabelite ja joonistena, mis annavad hea ülevaate seaduspärasustest, mis valimiste käigus kogutud andmete põhjal ilmnevad.\nNäiteks saab välja tuua tendentsi, et aastate jooksul on suurenenud eelhääletanute, sh väljaspool elukohta hääletanute arv ning samuti on kasvanud kandidaatide keskmine vanus. Samas väheneb näiteks kodus hääletanute ja kehtetute hääletamissedelite arv.\nMärkimisväärne on asjaolu, et aastatel 1992–2015 on valimistel kokku toimunud 100 517 kandideerimist.\nÜldstatistikale järgnevad kogumikus eri liiki valimisi ja rahvahääletusi kajastavad osad, milles on esitatud selgitused, eraldi tabelitena ühte valimisliiki kajastav statistiline ülevaade ning hääletamis- ja valimistulemused aastate kaupa.\nKõiki aastatel 2013–2015 toimunud valimisi mõjutasid 2012. aastal vastu võetud valimisseaduste muudatused, mis täpsustasid elektroonilise hääletamise korda. E-hääletamisega seonduvad muudatused tõid kaasa ka uuendusi tavahääletamisel. Nii on alates 2013. aasta valimistest ühtlustatud eelhääletamise aeg ja elektroonilise hääletamise aeg, nii pabersedeliga kui ka elektrooniliselt saab hääletada 10.–4. päevani enne valimispäeva. Lisaks rakendus 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel uus kord, et valimisliit moodustatakse kirjaliku lepingu alusel seltsinguna. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel mindi taas tagasi kandidaatide avatud nimekirjade juurde ja valija sai jälle anda oma hääle konkreetse kandidaadi, mitte erakonna nimekirja eest tervikuna.\nKogumikule on saatesõna kirjutanud Alo Heinsalu, kes oli aastatel 2012–2015 Vabariigi Valimiskomisjoni esimees. Tänusõnad ütleb Vabariigi Valimiskomisjon Eesti Rahvusraamatukogule, kes on kogumiku toimetanud ja kirjastanud.\nHEINSALU, A., KOITMÄE, A., PILVING, M., VINKEL, P. (koostajad). (2011). Valimised Eestis 1992–2011. Statistikat ja selgitusi. Tallinn: Vabariigi Valimiskomisjon.\n*Valimised Eestis 1992–2015: statistikat ja selgitusi.(2015). Tallinn: Vabariigi Valimiskomisjon


Rohelise Matcha sidrunitee BIO - RUDRA jooga- ja tervisliku toidu pood\n/ Roheline Matcha sidrunitee BIO\nGreen Match sidrunitee, 30,6g\nSelles tees on värskendav kombinatsioon ajurveeda ravimtaimedest ja budistlikust rohelise tee valdamisest. Elegantset rohelist teed täiendatakse rohelise "matchaga" ning kombineeritakse sidrunheina ja laimiga, et luua imeline maitseelamus. Kallis matchapulber saadakse keeruka protsessiga. Tee kõigile, kes otsivad uut tähelepanu.\nKoostis: roheline tee * (Tencha *, Sencha *, Matcha *), lubi *, lagrits *, sidrunhein *, sidrunimürt *, piparmünt *, must pipar *, kuivatatud sidrunimahl *, guaraana *, sidruniõli *, sidruni verbena *, sidrun koor *, ingver *. * - orgaaniliselt sertifitseeritud\nSisu: 17 kottides, igaüks 1,8 g (kogumass 30,6 g).


Kuidas paberist paberist välja tõmmata 💉 Tervis, Ilu, Toitumise ... 2019\nPõhiline » Harjutus » Kuidas paberist paberist välja tõmmata\nKuidas paberist paberist välja tõmmata\nVäljas lumi maa peal ja paneb teid pulseerivas valges maastikus puhkama. Te võite ehitada lumememmi, libistada oma käed ja jalad, et teha lume ingel või isegi lumepall võitlust soovi või mitte-nii soovivad osaleja. Kui aga olete seikluslikum, võite täita vajaduse kiiruse järele ja lasta alla mäed bobslile. Isegi kui teil pole oma autosid, võite ikkagi tunda külma tuule oma nägu abiga pappkarpi.\nAvage suur pappkarp. Kui soovite lihtsalt kiiret põnevust, võite lihtsalt esiosa ja külgi kokku hoida, alles hoida all ja lükata alla. Kuid te saate siiski veelgi loomingulisemaks, pisut lisapingutust ja kujutlusvõimet.\nAsetage oma sülearvuti põhi nii palju, et see sobiks teie kehaga või mahub nii palju inimesi, kellega soovite sõita teiega siduda. Võite teha külgi ja isegi pealmist kokkuklapitavat ja kanali kleepimist kartongitükkidega koos. See võib olla ükskõik milline disain, mida soovite - paak, jet või võib-olla draakon.\nKui soovite, peske oma kelgute põhjaga vaha. See aitab veekindlalt kelgule ja aitab see ka veidi kiiremini libiseda.\nVärvige küljed ja tipud vastavalt oma teemale. Näiteks, kui soovite, et teie kelgid näeksid välja nagu armeepaak, võite soovida joonistada oliivrohelist värvi ja kasutada musta värvi, et juhtida külgedelt rulle ja ketid. See on ainult dekoratiivne ja ei mõjuta teie bobsleri funktsionaalsust.\nLõbutse hästi. Puidust bobsleri kujundamiseks ei ole kehtestatud reegleid. Teid piirdub ainult teie kujutlusvõime.\nEelmine PostKuidas teha masketipea\nJärgmine PostitusKuidas saada kiiremaks Sprinteriks\nKuidas ehitada lihaseid pärast 30\nKuidas teostada Heimlichi manööver rasedatel naistel\nKuidas seadistada Bowflex Squat rihma\nLinna tagasilöögi sertifikaadid\nKuidas treenida jääma terviseks üle 50-aastastele meestele\nKuidas parandada Gluteus Maximus'i\nKuidas teha pesapallivõrk PVC-st\nKuidas firmat Saggy rinnad kahe kuu jooksul\nKuidas kiirkotti platvormi ehitada\nKuidas teha Bowflex Extreme 2 SE-i keharauale\nKuidas teha lõpmatu venitus koos harjutuspalliga\nBungee hüppamise ohutusnõuanded\nSub Zero 500 seeria spetsifikatsioonid\nKuidas saada paindlikkus teie varbad puudutavad\nKuidas kaitsta rätiku eest


iPhone X ehk kas nutitelefon on lõpuks valmis saanud? :: Digitest\nAvaldatud 26. märts 2018\nKõige suurem muutus iPhone’ide ajaloos senini on olnud siis, kui Apple oma telefonide ekraane suurendas ning plussversiooniga välja tuli. Samas tähendas suu muutus vaid suuremat ekraanipinda, ei muud. Kümne aasta kohta pole seda just väga palju.\nKüll aga on Apple’is olnud kümme aastat aega viimistleda ja lihvida oma telefonivisiooni ning tundub, et Apple iPhone X näol on see ka realiseerunud. Tegu on ühe erilisema ja inimlikuma telefoniga, milles vähemalt mina näen nutiseadmete lähiaastate tulevikku. Aga vaatame lähemalt.\nEhkki paljude jaoks moodustavad teras ja klaas abielu, mis on sõlmitud taevas, siis minule isiklikult selline kombinatsioon seadme juures, mida ma igapäevaselt kasutan, eriti ei meeldi. Eriti klaas, mis pole kuigi vastupidav kohtumisel karmi reaalsusega. Eriti veel kui mõelda, et uue klaasist tagakülje eest küsib Apple üle kahe korra rohkem kui nutika ekraani ees. Selline hinnapoliitika jääb mulle muidugi arusaamatuks. Aga öeldakse, et ilu nõuab ohvreid ja bling ei peagi eriti taskusõbralik olema.\nReaalsus on aga see, et vähegi majanduslikult mõtlev inimene paneb sellisele kallile ja haprale korpusele esimese asjana ümber kaitsva kesta. Ning kõik see klaasi ja roostevaba kirurgilise terase sära kaob vaatajate pilkude eest varjule. Kindlasti on ka selliseid, kes ei suuda kiusatusele vastu panna ja Apple’i tootedisaini ilu vaka all ei hoia. Loodetavasti on neil ilumeelega uljaspeadel niipalju nutti, et sõlmida Apple’i kindlustus, mis enamuse kahjust enda kanda võtab.\nVälimuse alla kuulub kindlasti ka telefoni füüsiline suurus ning võib öelda, et Apple on siin tabanud täiega pullisilma. Peale mitmete plussversiooniga iPhone on mul lõpuks telefon, mida saan ülimugavalt ühe käega kasutada.\nPeale mitmete plussversiooniga iPhone on mul lõpuks telefon, mida saan ülimugavalt ühe käega kasutada.\nTelefon istub kätte nagu valatud. Hoolimata sellest, et telefoni ekraan on suurem plussversiooni omast. Ning ekraan on tõepoolest suur ja ilus. Kindlasti üks iPhone X-i tugevamaid külgi. Kuigi juba praegu käivad jutud juba sel aastal ilmuvast iPhone X-i uusversioonist, mille peaks olema juba 6-tolline ekraan, siis pole ma põrmugi kindel, kas seda saab olema mugavam kasutada st kas ma enda praeguse X-i uuema vastu üldse välja vahetan.\nEkraani puhul ei saa me mitte mööda vaadata selle ülaosas asuvast nö kulmust või tukast. Mitmed arvustajad on tõstnud kisa, otsekui oleks tegu grandioosse möödalasuga Apple’i disainis. Ok, kindlasti oleks ekraan ilma selleta kenam, kuid pean tunnistama, et mind see moodustis mingil moel ei häiri. Tõsi, ma pole ka telefoniekraanilt eriline filmivaataja, vaid eelistan selleks ikkagi suuremaid ekraane. Seega minul siin Apple’ile etteheited puuduvad.\nTelefoni servast servani ekraan toob meid järgmise suurema disainiuuenduse juurde, mille Apple ette võttis – kodunupu eemaldamine. Mina igal juhul plaksutan selle sammu juures käsi nagu ka 3.5mm kõrvaklapipordi eemaldamise puhul. Tagantjärele tunduvad mõlemad detailid veidrate atavismidena. Aga sellest juba allpool.\nErinevalt eelmistest mudelitest on iPhone X saadaval vaid kahes värvitoonis – mustas ja hõbedases. Kuigi siiani olen ma eelistanud eranditult musta korpusega telefone, siis on iPhone X esimene erand selles reas. Hõbedane tundus lihtsalt visuaalselt ilusam isegi minu maskuliinsele maitsele, mis sest, et see ilu valdavalt ümbrisega varjatud on.\nOojaa. Siin ei taha minu kiidusõnad lõppeda. Võiks öelda, et olen taasleidnud oma esimese armastuse nutiseadmete vastu. Võlusõnu on siin üks – intuitiivsus. Kodunupu kaotamisega ning telefoni näpuviibetega haldamisega on iPhone liikunud nagu täiesti uuele tasemele. Inimlikule tasemele. Oma portsu maagiat lisab siia ka Face ID. Põhimõtteliselt tähendab see, et sinu telefon tunneb su ära ja ei aja segi võõraste onude-tädidega. Ning alistub ainult sinu sõrmedele.\nTegelikult ootasin ma uue telefoniga pikemat harjumistsüklit, kuid reaalsuses tundus mulle juba paari nädala pärast kodunupp lootusetult vananenuna ja ma vaatasin seda isegi kerge võõristusega. Tundus, et telefon oleks algusest peale pidanud selline olemagi. Face ID avab ekraani sujuvalt, ilma viivituseta isegi pimedas autos. Või voodis. Kus iganes. Rakenduste haldamine näpuliigutuste abil toimub sujuvalt ja kiiresti. Telefon istub pihku nagu valatud. Eraldi võttes pole ehk ükski funktsioon midagi silmapaistvalt erilist (ok, Face ID võibolla siiski), kuid Apple on neist kokku seganud sellise hoolikalt läbimõeldud kokteili, millele on raske, kui mitte võimatu, leida võrdset.\nReaalsuses tundus mulle juba paari nädala pärast kodunupp lootusetult vananenuna ja ma vaatasin seda isegi kerge võõristusega. Tundus, et telefon oleks algusest peale pidanud selline olemagi.\nKasutamisele lisavad võlu meeldivad pisiasjad nagu näiteks ekraanimärguannete avamine, kui telefonile nö otsa vaadata. Oletame, et keegi saadab sulle Facebook Messengeriga sõnumi. Telefon teavitab, et antud rakenduselt on sõnum, kui aga telefoni ekraani silmitseda, siis avaneb seal ka sõnumi saatja nimi ja sõnumi sisu. Mõistagi ainult omaniku silmadele. Mugav ja tundub sealjuures täiesti iseenesestmõistetav.\nMööda ei saa minna ka kaamerast. Ehkki iPhone X kaamera pole üle elanud erilist arengut võrreldes iPhone 8 Plusiga näiteks, teeb ta sellest hoolimata suurepäraseid pilte. Ühest väiksemat sorti, kuid olulist uuendust peaks siiski mainima. Apple on iPhone X-i ekraanikaamerale lisanud populaarse portreerežiimi, millel samaväärselt tagakaameraga ka valgusrežiimi saab valida. Loodetavasti toob see kaasa endlipiltide kvaliteedi massiivse tõusu.\nApple on iPhone X-i ekraanikaamerale lisanud populaarse portreerežiimi\nTilgutaks siiski ka paar tilka tõrva sellesse meepotti. Juba iPhone X-i esitluse ajal ei suutnud ma mõista Apple’i juhtide vaimustust animojide (animeeritud emotikonid) teemal. Pigem meenus mulle laulvat si..ajunni vaadates tsitaat filmist „Fight Club“: You are the all-singing, all-dancing crap of the world. Ma ei kujuta ette ühtegi täiskasvanud inimest, kes seda funktsiooni võiks kasutada rohkem kui korra või kaks. Jättes aga konkreetse tilulilu meelelahutusliku aspekti kõrvale, siis kõneleb see pigem telefoni võimekusest ning võimalusest kasutada seda funktsiooni juba märksa vajalikumate rakenduste juures.\nTeiseks tõrvatilgaks oli minu jaoks rakenduste sulgemine, mida on ebamugav teha ühe käega. Kusjuures märksa elegantsema ja intuitiivsema lahenduse suutsin isegi mina välja nuputada. Aga loodan, et ehk Apple tuleb selle peale ka ise mõne järjekordse iOS-i uuendusega.\nKolmandaks ja kõige suuremaks tõrvatilgaks, et mitte öelda pangeks, on sõltuvusttekitavus.\nKolmandaks ja kõige suuremaks tõrvatilgaks, et mitte öelda pangeks, on sõltuvusttekitavus. Olen avastanud end uut iPhone’i näppimas märksa tihemini, kui selle eelkäijat. Isegi siis kui see alles uus oli. Ehkki Apple’i enda aktsionärid esitavad firmale nõudmisi, et see muudaks oma telefone vähem sõltuvusttekitavateks, siis iPhone X on küll samm täiesti vastupidises suunas. Õnneks on sellel piisavalt hea aku, et survele vastu pidada. Suudaks ma ennast veidi enam vaos hoida, siis võiks ühe laadimisega isegi paar päeva vastu pidada.\nNagu ma juba alguses ütlesin on Apple’il algusest peale visioon, milline telefon olema peab ning turundusega käsikäes viiakse seda edukalt ellu. Minu jaoks ehk liiga tasapisi, kuid eks aktsionäridel ole omad ootused. iPhone X on saanud ohtralt vastakaid hinnanguid, küll kodunupu kadumise, küll Face ID ja kohe kindlasti oma hinna üle. Samas ei saa ma võtta tõsiselt Face ID kriitikat, kui kasutaja kurdab, et ekraanilukk ei lähe maha, kui ta on oma näo poolenisti patja surunud. Või et ekraaniluku avamiseks tuleb lisaks telefonivaatamisele veel sõrmega üle ekraani libistada. Sama hästi võiks ju nuriseda, et telefoniga rääkimiseks tuleb suu lahti teha või et vihmaga õues jalutades saab märjaks.\nNagu öeldud, on minu käest läbi käinud mitmeid häid ja väga häid telefone, kuid mitte ühelgi neist pole varem olnud sellist vau-efekti nagu iPhone X-il. Kindlasti on paljude jaoks takistuseks selle seadme kõrge hind. Samas aga pean ma iPhone X-i pigem selliseks telefoniks, mida igal järgneval aastal uuema mudeli vastu ei vahetata, vaid mis muutub aja jooksul kasutaja persooni lahutamatuks osaks. Tänu oma intuitiivsusele ja personaalsusele on see vaieldamatult kõige isiklikum tehnikavidin, mida tean. Seade, millega kasvatakse aja jooksul kokku.\nKokkuvõtlikult on vähemalt minu jaoks kõik ülejäänud hetkel müügis olevad telefonid nö eilse päeva mudelid. Seega on aga igaühe enda otsustada, kas ta liigub tulevikku koos iPhone X-iga või eelistab jääda traditsiooniliste väärtuste juurde.\nApple iPhone X 64 GB space grey Photopointis\nApple iPhone X 64 GB silver Photopointis\nApple iPhone X 256 GB space grey Photopointis\nApple iPhone X 256 GB silver Photopointis\nApple Apple iPhone X Apple nutitelefonid Mobiiltelefonid Nutitelefonid


Puumarket lõi valdkonna tipptegijatele uued ametikohad – Puumarket\nPuumarket lõi valdkonna tipptegijatele uued ametikohad\nJuhtkonnaga liitusid valdkonna tipptegijad Reigo Oras ja Priit Tamm.\n2018 aasta kevadel asus Puumarketi ostuosakonda juhtima Reigo Oras, kellel on pikaajalised kogemused töötamisel ehitusmaterjalide müügi- ja tootmisettevõttes Optimera ja Krimelte. Samuti ettevõtte uueks müügidirektoriks valitud Priit Tamm omab laiapõhjalist kogemust ehitusvaldkonnast, olles töötanud erinevatel teenuse müügiga seotud ametikohtadel ehitusettevõtetes ning on oma viimases ametis arendanud terviklahenduste müüki Kesko Senukai Estonias.\n„Kasv ja areng saavad toimuda ainult läbi edukate muudatuste elluviimise. Sellega seoses sai täiendust ka Puumarketi juhtkond kahe oma ala tipptegijaga, kes astusid Puumarketi uutele ametipositsioonidele,“ selgitas ettevõtte tegevjuht Toomas Tauk.\nPuumarketi juhtkonna uute liikmetena näevad Reigo Oras ja Priit Tamm enda sõnul võimalust muuta Puumarket parima teenindusega ehitusmaterjalide müügiettevõtteks Eestis. Samuti on eesmärgiks läbi sortimendi juhtimise ning selle laiendamise tuua Puumarketi kaubavalikusse rohkem konkurentsivõimelisemaid tooteid.\nVärskete tulijatena hindavad mehed kõrgelt Puumarketi kaubamärgi tuntust puitmaterjalide müügiturul ja ettevõttes töötavaid inimesi. „On näha, et Puumarket kui meeskond soovib kiiresti areneda ja on jäädud truuks oma traditsioonilisele kontseptsioonile, keskendudes puit- ja üldehitusmaterjalide müügile. Puumarket on ka tugev projektimüüja ja koostööpartner majatehastele, samuti hulgimüüja teistele jaekettidele. Pidevalt kasvav klientide arv annab märku ettevõtte läbimõeldud sortimendist ja heast teenindusest,” ütles Tamm.\nOras tõdes, et ehitusmaterjalide turgu Eestis on viimaste aastakümnete jooksul ilmestanud tõusud ja mõõnad, kuid hetkel liigub turg veel selgelt tõusu suunas. “Puumarket on oma nišši leidnud, olles spetsialiseerunud eelkõige puitmaterjalide pakkumisele ja see on taganud ka soovitud edu. Võistlemine suurte ehitusmaterjalide kettidega oleks kindlasti olnud raske või isegi mõttetu,“ nentis ta.\nTamm lisas, et ehitusmaterjalide turg on hetkel kasvufaasis, aga samas kasvab ka konkurents. “Puumarket on koht, kus tegijad aega ja raha kokku hoiavad. Jäägu meie klientidel rohkem aega töö jaoks,” ütles ta.\nSoovime Reigole ja Priidule edu ja kordaminekuid.\nLoe pressiteate originaalversiooni siit:\nTulepüsiv ja sertifitseeritud viimistletud voodrilaud esimesena Baltikumis!\tStiilselt ökoloogiline Easycare terrassilaud


Ajalugu - Tehnopol\nAsutati SA Tallinna Tehnikaülikooli Innovatsioonikeskus (TIK). Sihtasutuse eesmärgiks oli tehnoloogiapargi loomise ettevalmistamine, esmaste äriteenuste käivitamine ja ettevõtlusvõrgustike loomine. TIK lõi alused tänase Tehnopoli loomiseks.\nSA Tallinna Tehnikaülikooli Innovatsioonikeskus astus Rahvusvahelise Teadusparkide Assotsiatsiooni (IASP) liikmeks.\nSõlmisid Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Tallinna Tehnikaülikool, Majandusministeerium, Haridusministeerium ja Tallinna Linnavalitsus ühise kavatsuste protokolli Tallinna Tehnoloogiapargi asutamise kohta Mustamäel.\nTöötati välja Tallinna Tehnoloogiapargi äriplaan ja koostati asutamisdokumendid.\nSA Tallinna Tehnikaülikooli Innovatsioonikeskuse ja Tallinna linna ühisprojektina avati Mustamäel alustavatele ettevõtetele mõeldud äriinkubaator. Inkubaatoris alustas tegevust 4 ettevõtet.\nAsutasid Eesti Vabariik, Tallinna Tehnikaülikool ja linn Tallinna Tehnoloogiapargi Arendamise Sihtasutuse.\nLiideti Tallinna Tehnikaülikooli Innovatsioonikeskus Tallinna Tehnoloogiapargi Arendamise Sihtasutusega.\nTallinna Tehnoloogiapargi arendamise sihtasutusele alustati leppepõhiste varade ja hoonete üleandmist ning park alustas nendega opereerimist.\nTallinna Tehnoloogiapargi Arendamise SA kaubamärgi ja käibenimena võeti kasutusele nimetus Tehnopol.\nTehnopoli pargi detailplaneeringu kehtestamine. Detailplaneering näeb ette pargi territooriumile mitmete uute hoonete väljaehitamist ja vanade lammutamist.\nTehnopol sõlmib koostöölepingud AS YIT Ehituse ja Astlanda Ehitusega kahe uue keskuse väljaehitamiseks. Kaks rajatavat hoonet valmivad 2012 aasta jooksul ning lisavad Tehnopoli ligi 20 000 m2 labori- ja kontoripinda. Hoonete nimeks saab Tehnomeedikum ja Mehhatroonikum.\nAlustatakse Teaduspargi nurgakiviks oleva Küberneetika hoone renoveerimise esimese etapiga, mille kohaselt läbib uuenduskuuri hoone 1. korpus. Läbi lähiajaloo on hoone olnud koduks innovaatilistele ettevõtetele, kus on oma tegevust alustanud muuhulgas sellised ettevõtted nagu Skype Technologies ja Cybernetica. Rekonstrueerimistöödega soovitakse säilitada hoone väärikat olemust ning muuta see samas inspireerivaks tuleviku ettevõtetele.\nTallinna Teaduspark Tehnopol jätkab Küberneetika hoone teiste korpuste renoveerimistöödega. Alustatakse põhjaliku uuenduskuuriga, mille käigus saab värske ilme kogu teaduspargi linnak. Planeeritud on investeeringud Küberneetika maja korpuste 3 - 6 renoveerimisse ja keskkonna parendamisse. Eesmärk on kujundada Teaduspark Tehnopolist kaasaegne ja tark linnak, mis oleks eelistatud asukohaks ja kohtumispaigaks innovaatilistele ettevõtetele, teadlastele ja üliõpilastele.


Autorent Randers - Auto rentimine Randers\nAuto rentimine Randers\nOdav rendiauto Randers\nOdav autorent Randers korraldades on võimalik mugavalt uurida riigi maantee. Autorent-online.com pakub kõik saadaval auto palkab võrdlus eri tarnijatelt, koos juhtivate autorendifirmad on meil parim kvaliteedi auto rentimine Randers. Ühele leheküljele, te kuvatakse kõik sõiduautod ja nende määrad. Broneering protsess on väga lihtne ja kiire. Valida erinevaid sõidukid, mis saab endale online kodulehelt.\nKui soovite nautida kauneid ranniku, mägesid Randers on ideaalne sihtkoht ja odav auto rental Randers on ideaalne viis see saada. Kui kavas on läbida pikki vahemaid, valige piiramatu kilometraaž. Randers liiklus ei ole liiga halb ja on kerge mõista süsteemi teede ja maanteede. Läbi meie saidi, säästad aega otsides parima rendiauto Randers. See on suurepärane koht külastamiseks aastaringselt lummav maastik ja talvel kell saab pakkuda spordialade nagu suusa.\nMida me pakume autorent asukohas Taani lennujaam, linnad, raudteejaam, keskus: Suur valik, garanteeritud parimad hinnad, kvaliteetsed renditud autod. Tänu mugavatele ja turvalistele online autorenditeenust saate valida täiendava lisavarustuse, näiteks lapseistme, GPS-i, katuseraami jne. Lumeketid, mis toetavad talve transporti. Autorent-online.com toob teieni suure valiku soodne autode rentimine Randers, nii et ärge viivituseta, olete broneerinud oma puhkuse nüüd broneeri rendiauto.\nAuto rentimine Randers - Autorent Taani Lennujaam\nTaani Lennujaam on palju võimalusi odav auto rendi teenuste puhul. Muidugi on car hire parim viis veetma suurepäraseid tegevusi ja nautida vaatamisväärsusi, mis teevad linna nii kuulsaks. See võimaldab teil leida odavaimad autorent Randers mõnes minutis. Valige maailma kaubamärkide suurtest pakkumistest ja broneerige rendiauto ainult mõne klikiga. Auto rentimine Randers on võimalik ka veebipõhiste allahindlustega, nii et saate mugavalt rentida auto odavaima hinnaga kodus.\nÄra jäta võimalust, kiiresti ja lihtsalt parima autoga auto rental Randers. Kui te lennukist saabute, koostage oma lennunumber auto rentimise ajal, kuna autorendib sageli seda teavet. Soodsam auto rental Randers laiast valikust saab rentimiseks väiksemaid ja ökonoomsemaid sõiduautosid.