Mustas talaaris must-valge lipu all – EELK Usuteaduse Instituut\nVasakpoolsuse vastasus, nii nagu Räpina koguduse õpetaja Anton Saarmann kirjutas 1932. aastal koguduse kroonikas, oli esimene asi, mis kirikut ja vapse ühendas, sest viimased olid “ägedad antimarksistid” kes suhtusid väga heatahtlikult kirikusse. Vabadussõjalaste liikumine ei olnud üksnes ainult religiooni positiivselt suhtuv liikumine. Kristlikes ringkondades peeti seda ka uueks usuliseks liikumiseks, religioosseks jõuks, mis pidas metafüüsilist võitlust kurja ja pimedusega, mida ilmestab eriti hästi 1932. aasta 20. märtsi Võitluse numbri esikaane pilt, kus kujutatakse religioosse kohtu saabumist Eesti ühiskonna üle. Jumaliku kohtu läbiviijateks olid vapsid.\nSee religiooni hääl kõlas väga tugevalt vabadussõjalaste “Võitluses” kuni ajakirja sulgemiseni (viimane number 13. märtsil 1934). Teravik oli suunatud vasakpoolsete erakondade pihta, kes levitasid usuvastaseid vaateid ja hoiakuid Eesti ühiskonnas, aga see oli ka suunatud riigijuhtide usuleiguse pihta, millega oli rahvas lükatud “marksistliku kuristiku äärele”. “Meie rahvas on ja saab olema usklik ja ei lähe usu pärast iialgi tegema kompromisse sotside ja kommunistidega.\nVabadussõjalaste liikumine on ka uus usuline liikumine. Ta ei tunnista rahva kõlbelises elus ühtki kompromissi ei sotsidega, ei kommunistidega ega ka “tuulelippudega”. [—] Sellepärast – uuele Eestile – usulised alused,” nõudis keegi pseudonüümi –ks.- taha varjunu. Pseudonüümide –ks, ks.- ja –ks.- taha võis olla varjunud Rõuge koguduse õpetaja Valter Viks, kes ka vabadussõjalaste propagandaalbumis “Vabadussõjalane 1918-1933” kirjutas vabadussõjast kui religioossest ja metafüüsilisest pimeduse ja valguse võitlusest.\nTerves maailmas oli käimas “uue vaimu” otsimine, millest pidi sündima uued eluvormid ja uued elumõisted. Siiamaani valitses vana “punase Jumala” sotsialistlik vaim, mida “meie riigi juhid alati sõbralikult pooldasid”, aga see ei pidanud nii enam edasi kestma. Lahenduse pidi tooma Eesti elu vaimne ümbersünd. Valter Viks kuulutaski, et “meie elu põhimõte ja siht on võidelda kõige selle vastu, mis meie senist elu on teinud inetuks ja ka alatuks. Sest mitte igakord ei ole siin süüdi rahvas ise, küll aga peamiselt need, keda nimetatakse rahva juhtideks. Meie senised juhid on alati Jumalast kaugel olnud ja nendel on heameel olnud, kui üks ja teine värdjas on suu Jumala teotamiseks täis võtnud [—] Jumal saatis vabadussõjalasi selleks, et võitluse läbi puhastada ja uueks teha inimese südant ja vaimu.” “Vabadussõjalased on tule äratanud, mis tõstab rahvast, mis puhastab rämpsust ja saasta põletab [—] hoidke, et tuli põleks, sest rahvas on oma saatuse juba teist korda vabadussõjalaste kätte usaldanud,” kuulutas Türi koguduse õpetaja Peet Nõmmik.\nTeise faktori, miks osa selle vaimulikest olid valmis toetama vabadussõjalaste rahvaliikumist ja nende võimule tulekut, oli kiriku ebakindel positsioon ühiskonnas. Ühest küljest oli see seotud sajandite pikkuse härraskiriklik-koloniaalse mineviku poolt eestlastesse jäetud raske rahvuslik-religioosse traumaga. Teisest küljest aga sellega, et Eestis oli iseseisvuse algaastatel kiriku suhtes vastu võetud rida vasakpoolseid otsuseid, nagu kirikumaade sundvõõrandamine, usuõpetuse koolist väljaheitmine ja pärast selle ainult vabatahtliku õppeainena tagasitoomine, kiriku jätmine ühiskonna äärealale. Kiriku keskvalitsusele ei meeldinud muidugi ka 1926. aastal kehtima hakanud usuühingute ja nende liitude seadus, mis jättis demokraatliku võimaluse üksikkogudustel koos varadega üldkirikust eralduda. Sellist liberaalset kiriklikku individualismi kritiseerisid põhimõtteliselt ka vapsid, sest seegi sarnanes vasakpoolsusega. “Võitluses” ilmus Have-Valtmani karikatuur “Kolleegid”, mis kujutas Eesti-Vene riigipiiril vestlemas usu ja kiriku lõhkumise teemadel Venemaa kommunisti ja Eesti uusprotestant Theodor Tallmeistrit.\nNiisiis tegeleti ka kirikus nn valedemokraatia kritiseerimisega. Individualistlikke trende, mis olid vastuolus rahvusühtsuse ja kirikuühtsuse ideele, ei väärtustatud. Kord oli esteetiline. Üksikul polnud eraldivõetuna väärtust. Tähtis oli rühmakuuluvus. Hugo B. Rahamägi rääkiski “kiriklikust bolševismist”, pidades sellega silmas kiriku keskvalitsuse nõrkust, koguduste ja vaimulike isepäisust. Niisiis oli vasakpoolsuse ja kiriku mitteväärilise positsiooni vahele tõmmatud seos ning võitlus sellega ühendas kirikut ja vapse.\nVapside poolelt jõudis Andres Larka esitada 1933. aasta 7. detsembril Riigikogu juhatusele “Marksismi vastu võitlemise seaduse” eelnõuprojekti. Seaduse eelnõu järgi tuli keelata ära Eesti sotsialistliku Tööliste partei ja teiste sotsialistliku ühiskonna korra maksmapanekut taotlevate organisatsioonide tegevus Eestis (§1). Riigikogu juhatus otsustas 15. detsembril, et esitatudeelnõule käiku ei anta ega esitata ka rahvahääletusele. Levitasid ka lendlehte “Lõpp marksismile Eestis”. Sotsialistliku Tööliste partei keelustamist lootsid ka vaimulikud. Adolf Horn kirjutas veel 1935. aasta alguses, et “sotsialistlisse või teistesse pahempoolsetesse erakondadesse kuuluvus kustutab aegamööda usuelu.”\nVabadussõjalaste suurkongressil “Estonias” 1933. aasta 17. detsembril vastu võetud resolutsioonides öeldi: “Kuna kristlik kirik süvendab ja arendab riigi kodanikes usutundeid ja elamusi, seega luues aluse riigikodanike kõlblisele kasvamisele ja ausale tegutsemisele, siis tunnistab riik kirikut kui tähtsat tegurit riiklikus ja rahvuslikus elus ja tagab temale väärilise tegutsemisvõimaluse.” Kirik oli rahva moraalse, usulise ja isamaalise kasvatuse edendaja, kuid lükatud seadustega ühiskonna äärealale, kus tal puudus vajalik riigipoolne kaitse. Ükskõiksust usu ja kiriku suhtes väljendasid riigijuhid kasvõi juba ainuüksi sellega, et ei osalenud Vabariigi tähtpäevade tänujumalateenistustel. Seepärast nähti just teistsuguse suhtumisega vabadussõjalastes uut kõlbelist jõudu.\nNii olid kirikul vapsidega oma kokkupuutepunktid olemas ja üks keskne aateliselt mõlemaid ühendav tegur oli vasakpoolsuse eitamise kõrval ka rahvustervik ja juhiprintsiip. Kuid avalikult kiriku keskvalitsus ennast vabadussõjalastega siiski siduda ei soovinud. Ilmselt sünnitas see vabadussõjalaste ringides kerget rahulolematust, kuna sellele küsimusele on “Võitluses” ka tähelepanu pööratud. 25. aprillil 1933 ilmus seal kirjutis “Kiriku poliitika”, milles autor polemiseeris pikalt küsimusega, kas kirik võib osaleda poliitikas või mitte. “Kui kirik enesele selle õilsa ülesande on võtnud, kasvatada inimest, siis peab ta teadma, et usulise arenguga on nii lähedalt seotud isamaaline vabadus ja isamaaline vaim. Sest iga kirik on rahvaga ja rahvusega seotud ja sellepärast ei ole kirik kunagi võinud olla internatsionalismi teenistuses. Ta teenib vaid ühte rahvast ja ühte rahvust. Iga kirikuõpetaja peab kõigepealt oma rahvusest võrsunud olema ja peab ka oma rahvast armastama.” Ja umbes kuu aja pärast ilmus “Võitluses” kirjutis, milles kutsuti üles rahvast teenima. “See teenimine ei ole n.n poliitika tegemine, vaid see on eneseohverdamine. Poliitika ei ohverda, ta võtab. Kirik aga andku rahvale ühtmeelt, ühendagu teda [—] Siin on, kirik, sinu praegune ülesanne, mine ja teeni evangeeliumiga Eesti rahvast, aga mitte erakondi ja erakonnamehi, sest teenida neid tähendab teenida sotsialismi ja ristiusu vastaseid.”\nKiriku keskvalitsus otsustas 29. mail 1933 jääda Eesti erakondade suhtes neutraalseks, distantseerides ennast käimasolevatest poliitilistest aktsioonidest ja palus õpetajatel kantslist mitte poliitikat teha. Erakondade põhiseaduse muutmise kava kukkus rahvahääletusel läbi, (vastu 333 045 poolt 161 089), millest tundis vapside sõnul rõõmu kogu usklik eesti rahvas ja evangeelne luterlik kirik ning kiriku keskvalitsus ei olnud kunagi nii suurt lugupidamist ära teeninud, kui nüüd, kus ta keeldus ennast rakendamast erakondade agitatsiooni ikkesse. “Eestlased on alati olnud usklikud ja jumalakartlikud inimesed, aga uskmatud ehk paremal juhul “heatahtlikud” on olnud n.n juhid, kes ennast 14 aastat tagasi rahvale kaela sokutasid ja kes siis “vabameelsust” oma kõnede, kirjutiste ja ajalehtede kaudu propageerima hakkasid. Aga meie näeme rahva suurt armastust kiriku vastu [—] aga n.n juhid – teenisid Jumala vastaseid – ja said ka oma palga. Ja nüüd edasi – mis peab kirik tegema? Paluma, et Jumal ühes uue Eesti ajajärguga tooks kaasa ka uut südant ja uut vaimu. Siin seisab määratu suur töö meie kirikul ees, sest nüüd peab kirik olema võitleja kirik.” Mida konkreetselt ootas kirik vabadussõjalastelt? “Esimene soov on – anda Eesti kirikule inimeseõigused tagasi, s.t tunnustada tema tööd ja tegevust, kui vajalikku rahva kõlblises ja vaimlises elus. Ja sellepärast peab kiriku vastu au ja lugupidamine uuesti jalule seatud saama. Seda aga ei saa enam need “juhtivad” mehed teha, kes oma hinge ja vaimu poolest on mädad, küll aga uued mehed ja uued rahvajuhid [—] riik peab kirikut kaasa tõmbama, rakendama ja võimaldama temale oma ülesandeid täita täie jõuga ja armastusega [—] Praegused erakonnamehed tunnustavad kirikut sama palju, kui ühe küla pulliühingut, kanakasvatust või paremal juhtumil haridusseltsi või rahvaraamatukogu. Mida viletsam on kiriku seisukord, seda rõõmsam on erakonnameeste süda ja meel, sest erakonnad on saatana tööriistad rahva hinge, vaimu ja rahakoti kallal [—] Kiriku ja usuvastased on n.n rahva juhid, nende süda on mäda, rahva hing on aga terve ja ootab õigeid juhte. Kirik ja riik peavad üks olema. Jumal valitseb üle mõlemate ja sellepärast peab ka mõlemal töö ja tegevus kooskõlastatud olema. Ei või usklik kodanik sarnase valitsuse sõbralik olla, kes kirikut teotab ja maha surub [—] Meie uus Eesti peab kirikut enesega siduma ja temale kõige laiemal kujul võimaldama Kristuse riiki levitada. Kui oleme erakondade saatana kavalused ära võitnud, siis oleme Eestile uut Nelipühi Vaimu võitnud. Jumal, aita meid!”\nMilline oli aga õieti vapside juhtkonna kirikupoliitika ja suhtumine riigikiriku ideesse, milles sotsialistid neid süüdistades kahtlustasid, et nad olevat sel eesmärgil sõlminud salajase kokkuleppe luterliku kirikuga? Artur Sirk valgustas 1933. aasta septembri lõpul vabadussõjalaste suhtumist põhiseaduse §1, mis sätestas, et riigiusku Eestis ei ole. Selle paragrahvi jättis vabadussõjalaste põhiseaduse muutmise eelnõu muutmata. “Meie austame usku ja kirikut [—] iga suurem toiming, iga tähtsam üritus on alustatud palvega ja Jumala sõnaga [—] Vabadussõjalaste liikumine näeb ristiusus suurt kõlblist väärtust meie riigi ja rahva elule [—] Samuti ei luba maksev põhiseadus (ega ka vabadussõjalaste eelnõu) teha ühtegi kirikut riigikirikuks ega eelistada üht usutunnistust teisele. Nii hästi Lutheri, Ap. Õigeusu, Methodisti, Baptisti, Adventisti jne usutunnistused on üheväärsed põhiseaduse ees ning sellisena võtab neid ka vabadussõjalaste liikumine.”\nSeega püüdsid vapsid olla kogu rahvast ja kirikut ühendav rahvaliikumine. See ei tähendanud, et võimule tulles oleksid nad lubanud luterliku kiriku juhtkonnale luua Eestis luterlik riigikirik. Kuid tuleb ka mõista, et mingid muud poliitilised voolud polnud Eesti iseseisvuse ajal esinenud nõnda religioosselt kõlavate toonide ja kirikut pooldavate žestidega, kui seda tegid vabadussõjalased. Seepärast oli sellel liikumisel positiivset vastukaja kiriku vaimulike hulgas, kes nägid liikumises uut religioosset jõudu. 1933. aasta oktoobris vapside põhiseaduse muutmise eelnõu rahvahääletuse võidu puhul peetud tänujumalateenistustel Tallinna Kaarlis jutlustas Käina koguduse õpetaja Boris Aareandi: “Ja Jumal ütles: “Saagu valgus!” Ja valgus sai.” [—] Jumal äratas rahva nüüd uuele otsimise ja valguse teele.” Sealsamas kuulutas Rõuge koguduse õpetaja Valter Viks: “16. oktoober 1933 saavutatud vabadussõjalaste võit on vendluse, rahvusühtluse võit.” Tallinna Jaani kirikus kuulutas õpetaja Friedrich Stockholm: “Kõik, mis Jumalast on sündinud, võidab maailma ära.” Selliselt väljendudes andis ta kuulajatele mõista, et vabadussõjalaste liikumine oli Jumalast sündinud liikumine, mis pidi jumalatu maailma ära võitma.\nMis puudutab juhiprintsiipi, siis mõned vaimulikud nägid kindral Larkas ka midagi enamat kui ainult erusõjaväelast. Näiteks Sangaste koguduse õpetaja Mihkel Ostrov, keda sidusid kindraliga ka lähedased perekonnasidemed (Larka oli teist korda abielus Mihkel Ostrovi õe Marianne-Leontinega (surn 1928)  ja kolmandat korda abielus Mihkel Ostrovi õe Helmi-Veronikaga) võrdles Larkat 1934. aasta 5. märtsil Hargla rahvamajas talle peetud 55nda sünnipäeva aktuse kõnes Moosesega. “Iisraeli rahvast kui rahvast ei olnud olemas, vaid Jumal saatis ühe mehe, kes lõi Iisraeli rahvast rahva, ja see mees oli Mooses. Eesti rahvast kui rahvast ei ole senini olnud ja nüüd on Jumal saatnud meile ühe mehe, kes loob Eesti rahvast rahva.” Ostrov palus õnnistust Jumalast saadetud mehe Andres Larka ettevõtmistele.\n1934. aasta jaanuaris toimus Tartus traditsiooniline usuteadlaste jaanuarikonverents, kus tuli arutlusele riigi ja kiriku suhted. Vabadussõjalased ootasid huviga usuteadlaste otsuseid. Teemat arutatigi suure tõsidusega ja 24. jaanuaril pidas Lääne praostkonna praost Gustav Haller seal ettekande “Mis järeldused peab tegema kirik viimasest rahvahääletusest?” Ta palus kirikul väga arvestada sellega, et “kiriklik rahvas” hääletas suures enamuses põhiseaduse muutmise poolt. “Rahvajuhid ei juhi rahvast, vaid lasevad end juhtida erakonna pilli järele. Juhiks olgu usaldatav mees, valitav otseselt rahva poolt. Riigivanem olgu rahva teener, tema ülemus olgu aga Jumal. Senini on valedemokraatia valitsenud ka kirikus [—] Valedemokraatia on heidetud välja riigist, seda peab tegema ka kirik [—] Riik ja kirik peavad ütlema: meie tunnistame, austame üksteist [—] Annaks Jumal meile niisuguseid riigimehi. Riigikogu liikmete arvu vähendati. Ka kirikul tuleks sama teha demagoogide mõjule pääsemist takistada. Kiriku põhikiri tuleks muuta. [—] Loobuda tuleb valedemokraatiast ja demagoogiast.” Pärast pikki arutelusid jõuti lõppettepanekuni, mille järgi oli kirik autonoomse üksusena rajatud väga halvale usuühingute seadusele. Riik pidanuks oma seaduste kaudu tunnustama kirikut kui tervikut, nii et oleks üks Eesti luterlik kirik ja selle kõrval ei oleks teisi luteriusu nimelisi kirikuid Eestis. Sellise tervikliku luterliku kiriku juhtivate organite otsuste teostamisvõimalus pidi saama garanteeritud vastava uue seadusega.\nAjutiselt vaimulikuametist tagandatud Boris Aareandi arvates tulnuks usuteadlastel ja kogu kirikul osutada vabadussõjalaste rahvaliikumisele palju suuremat solidaarsust. Usuteadlaste jaanuarikonverentsi hinnangud ja kokkuvõtted olid vapside juhtidele siiski igati vastuvõetavad, nagu väljendas “Võitluses” ilmunud pealkirigi “Eesti rahvakirik mõistab hukka valedemokraatia riigi- ja kirikuelus”. Ka tulevane piiskop, professor Hugo B. Rahamägi, kes esines 14. veebruaril akadeemilises usuteadlaste seltsis ettekandega riigi ja kiriku vahelistest suhetest, pidas neid suhteid täiesti ebarahuldavateks. “Kui mujal kaevatakse, et riiklik piiskop püüab valvata üksikute kodanikkude südametunnistuse üle, siis meil on asi ümberpöördult – riik ja kirik on üksteisest liig kaugel.”\nEi ole põhjust arvata, et vabadussõjalastega opositsioonis olevad erakonnad ei oleks olnud teadlikud vapside religioonipoliitika sisust ja suurema osa kirikurahva hulgas levivatest meeleoludest. Vabadussõjalaste eeskujul nägi ka Asunike Koondise poolt riigivanema kandidaadiks esitatud Johan Laidoneri poliitiline platvorm 1934. aasta veebruaris ette, et riik “peab toetama kiriku keskvõimu ja aitama jalule seada kiriku keskvõimu autoriteeti.” Laidoneri riigivanemaks valimist korraldava Peatoimkonna häälekandja “Rahwa Tahe” avaldas 24. veebruaril nõudmised Eesti kiriku uuendamiseks ja tervendamiseks. See nägi ette suuremat võimu kiriku keskvalitsusele, kuid mitte riigikiriku loomist, mis oleks eeldanud põhiseaduse muutmist.\nPärast 12. märtsi riigipööret kritiseeriti alguses teravalt ja naerdi välja vaimulikke kui varisere, kes olid õnnistanud vabadussõjalaste kui “kurjategijate ja inimkonna jätiste” lippe. “Rööbiti vaimse vägistamise ja usuliste tunnete mõnitamisega käis ka [—] ühiskonnale hädaohtlik demagoogia [—] usklikele lubati kirik riigi kirikuks muuta ja koguduste maksud ära jätta,” kirjutati vapse laimavalt ajalehes “Rahwa Tahe”. Samasugust demagoogilist laimu levitati ka 1934. aasta “Eesti Kroonikas”. Me ei tea päris täpselt, kuidas oleksid vapsid oma poliitikat, kaasaarvatult religioonipoliitikat, võimule tulles teostama hakanud. Põhiseaduse vastasest riigikiriku loomisest olid nad ennast avalikult distantseerinud. Võimu haaranud Päts hakkas seadusi kehtestama igatahes ilma parlamendita. Kirikut puudutavad dekreedid olid iseloomult niisugused, mis pidid aitama vaimulike autoriteeti riigis tõsta. Võidule pidid kirikus tulema need, kes olid otsinud ja taotlesid riigilt senisest suuremat tuge kirikule. Sisuliselt võtsid Päts ja Eenpalu kohe vapside religiooni ja kirikut pooldavad žestid ning religioonipoliitika põhiosa üle hakates seda endale sobivalt ellu viima.\nEsimeseks märgiks sellest oli vaimulike ametirõivastuse kaitseks antud dekreet, mis avaldati 6. aprillil “Riigi Teatajas”. 7. septembril võeti vastu kirikutelt võõrandatud maade eest tasumaksmise seadus. 14. detsembril kuulutati Riigivanema dekreediga välja pühade ja puhkepäevade seadus, mis lähtus luteri kiriku pühadekalendrist. Selle seadusega koos hakkas kehtima ka kiriku liikmemaksu sundkorras sissenõudmise seadus. 24. detsembril kuulutati Pätsi dekreediga välja uus kirikute ja usuühingute seadus, mida uus piiskop Hugo B. Rahamägi nimetas heldinult tõeliseks “jõulukingiks”. Pätsi aga tõeliseks “eesti rahva isaks”. Propaganda toimetajad aga kirjutasid valitsuse sammude ja kirikuseaduse suurest mõjust kiriku “tervendamisel”, nimetades seda lausa kiriku “uussünniks”. “Uus Eesti” peatoimetaja Hugo Kukke kirjutas, et kui oleks jäänud kehtima “endine olukord”, siis polekski saanud kehtestada uut kirikuseadust. Ta lootis, et see seadus loob eeldused, et kirikud ja kogudused tõusevad “võimsaks rahvuskirikuks”.\nKas kiriku juhtkond eesotsas piiskopiga läksid kaasa võimukolmiku poolt viljeldud poliitika toetamises? Otse loomulikult, sest selle autoritaarse valitsuse konservatiivset, tsentraliseerivat ja traditsioonilisi väärtusi väärtustav reformideprogramm sobis väga hästi kiriku keskvalitsusele. Ainsad demokraatia kaitseks väljaastunud kritiseerijad olid liberaalsed uusprotestandid, peamiselt nende juhtfiguur Theodor Tallmeister, kes oli varem kritiseerinud Tallinna Pühavaimu kiriku kantslist vapse ja nüüd siis võimukolmikut . Kuid nemadki olid seda avalikkuses ja publitseeritud kirjasõnas teinud viimati 1934. aasta oktoobris. Valitsuse propagandajuht Kukke seletas pressiesindajatele 1934. aasta detsembris, et uus kirikuseadus oli suureulatusliku tähtsusega kiriku korraldus, mis väljendas riigi uut suhtumist kirikusse. Piiskop Rahamägi tõstis aga esile, et Riigivanem Päts oli “mitmel puhul otsustaval viisil rõhutanud usu, kiriku ja eriti ristiusu tähtsust. Ta on öelnud, et kasvatajad ei tohi enam käperdades ja pilgates käia ümber rahva hinge paremate tunnetega. Kasvava noorsoo hinge ei tohi enam veristada ega lagastada, vaid see tuleb täita kõige sellega, mis on igavesti suur, püha, ilus, hea, tõde.”\nKa Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku metropoliit Aleksander võis öelda, et valitsusvõimu suhtumine usuellu oli muutunud, ja “see püüe ilmneb kas või selles, et valitsuse poolt algatatud suuremad koosolekud avatakse vaimuliku talitusega.” Nii oli tehtud 1935. aasta jaanuaril omavalitsustegelaste kokkutulekul ja koraaliga alustati veebruaris toimunud ülemaalist koolitegelaste koosolekut. Piiskop Rahamägi tänas siseminister Eenpalu, et Vabariigi Valitsus kinnitas 3. mail 1935 EELK uued põhimäärused. “Loodan, et Jumal õnnistab seda otsust Eesti Kirikule ja Eesti Rahvale ning Riigile.” Kahtlemata rõõmustas kirikut ka see, et siseminister otsustas 18. juulil sulgeda Jehoova tunnistajate hereetilisi piibliseletusi levitava Vahitorni Piibli ja Traktaadi Seltsi, mis oli alustanud tegevust 22.6.1933. 17. septembril langetas Eenpalu otsuse konfiskeerida ja hävitada kõik jehhovistide brošüürid. Hävitamisotsust põhjendati sellega, et need mõnitasid Rahvasteliitu ja võisid kahjustada Eesti Vabariigi välispoliitika huve. Lisaks olid need vaenulikult häälestatud ühiskonna struktuuride suhtes.\nEenpalu esines 9. augustil 1936 Läänemaa rahvuspäeval Haapsalu lossiaias umbes 4000 inimesele ja kutsus koos “oma jumalaga rahvuslike eesmärkide poole” liikuma. Kiriku juhtkond oli vaimustuses. Enam ei saanud riigimeestele teha etteheiteid, et nad ei hoolinud usust ja kirikust. “Kirik, kellest riik lugu peab, õpetab rahvast kahekordselt riigist lugu pidama.” Eenpalu aga esitas kirikutele uue kategoorilise imperatiivi, mille järgi usk pidi kohanduma üheks rahva eneseteostuse abinõuks. “Kirik oma usuliste püüetega peab seisma oma natsiooni eesmärkide teenistuses, sest igal rahval on oma Jumal.” Just siin kõlasid Saksa kristlaste usuliikumisele nii omased hääletoonid, mille kohaselt tõelise kristluse eelduseks oli solidaarsus oma rahvaga. Kristlus pidi muutuma rassi- ja natsiooniteadlikumaks.\nLuterlik kirik püüdis oma natsiooniteadlikust väljendada sellega, et 1936. aastal seadustati kirikus piiskop Rahamäe otsusega senise viie liturgilise värvi kõrval ka veel Eesti riigi rahvuslipu sinise värvi kasutamine riiklikel pühadel. Katoliku kiriku traditsioonilise Neitsi Maarja sinise värvi ülesanne oli Eesti evangeelses luterlikus kirikus rõhutada tänutundeid Jumala vastu tema helduse ja truuduse eest, et ta oli kinkinud vaba Eesti riigi ja isamaa. Siniseid kirikutekstiile võeti lõppkokkuvõttes kasutusele ainult üksikutes kirikutes. Seega jäi see erandlikuks. Rahvusliku teoloogia eestkõnelejaid tuli aga veel mõned aastad oodata, kuni nad Eestist põgenenud endise vapsi Boris Aareandi ja teoloog Uku Masingu näol ilmusid. Enne nende tulekut püüdis Lihula koguduse õpetaja Otto Luberg tänuavaldusis minna sammukese kaugemale ja luua Pätsist Hitleri-taolist Päästjat, kelle Jumal oli valinud oma tegudeks ja Eesti rahva päästjaks, tervendajaks. “Issand, Sa [—] Vägevaid kutsunud rahva keskelt / Kes Sinu nõu on teoks tein’d / Kes Sulle aupaistuseks / Ja rahvale on kuulsuseks / Tänu Sulle, tänu Sulle! / Täna, oh Issand, Su palge ette / Me omal kätel kanname / Kes on me maad ja me rahvast juhtind / Nii targalt aastast aastasse / Kell’ elu tee nii tormine / On olnud ikka alati / Au Sulle, tänu talle!” ; “Me tervitame Presidenti / Tal’ õnne, tervist paludes / Oh, õnnistuse Issand taevas / Tal’ aastaid palju kingi veel / Et õnnes, rahus võiks ta juhti / Me maad ja rahvast elu teel.”\nPahandusi võis koguduste õpetajatel neil aastail tulla igast väikseimast vääratusest. Vaimulike puhul tuli erilise hoolega mitte ainult jälgida nende jutluste ja kõnede lojaalsust Riigivanema ja tema poliitika suhtes, aga ka palvete õiget lojaalsust. Nii näiteks heideti Sangaste koguduse õpetajale Mihkel Ostrovile 1936. aasta märtsis ette, et ta oli jätnud tähelepanuta piiskopi üldriikliku korralduse, pidada kõikjal kirikutes tänujumalateenistusi 8. detsembril kavandatud sündmuste õnneliku likvideerimise pärast ning polnud viimase kahe aasta jooksul kunagi palunud Riigivanema ja Vabariigi Valitsuse eest. “Küll aga palub õpetaja Ostrov: “Jumal anna meile õiget valitsust!” Ostrovi küsimus jõudis 1936. aasta maiks ka Valga poliitilise politsei töölauale. Poliitilise politsei vanem assistent Valgas raporteeris Politseivalitsuse direktorile, et peale vabadussõjalaste liidu sulgemist oli Ostrov muutunud kinniseks ja tagasihoidlikuks. Loobus vapside ideoloogia levitamisest, kuid ühtlasi sellega jäi ka passiivseks riiklike ja rahvuslike ürituste suhtes. Ostrov ei palvetanud kirikus Riigivanema ja Vabariigi Valitsuse eest “ja nagu möödaminnes lausuvat: “Jumal anna meile õiget valitsust.” Niisugune palvetamine kestnud kuni 1936. aasta aprillini. Pärast seda hakkas Ostrov palvetama korralikult nii Riigivanema kui ka Vabariigi Valitsuse eest. Lisaks mainiti raportis, et Ostrov ei pidanud kirikus tänujumalateenistust vapside riigipöörde kavatsuse õnneliku likvideerimise puhul ja osales vastumeelselt 1935. aasta võidupühal Isamaaliidu Sangaste osakonna korraldatud võidupüha rahvuspäeval, pidades seal ainult puht usulise jumalateenistuse, milles polnud käsitanud rahvuslikke ideid. “See laseb arvata, et Ostrov pole huvitatud Eesti riigi heast käekäigust ja et ta ei poolda Valitsuse praegust poliitilist suunda.” Poliitilise politsei vanem assistent Valgas palus leida võimalusi Ostrovi Sangastest mujale ümberpaigutamiseks.\n15. mail raporteerisid Isamaaliidu Sangaste osakonna esimees, vallasekretär ja Sangaste Ühispanga juhataja siseminister Eenpalule, et Ostrov oli viimasel ajal isegi juba riigivalitsuse eest palvetanud. Tema meelsuse muutusesse kaebajad siiski ei uskunud, sest 23. veebruaril oli Ostrov Kuigatsi rahvamajas Kuigatsi vabastamise juubeliaktusel palvetanud: “Jumal õnnista meie maad ja maavalitsust”. Kaebajate arvates oli Ostrov riigivanema eest mitte päris õigete sõnadega palunud ja “kavalalt mööda hiilinud riigi ja riigivanema eest mõeldud palvuse eest”. Kaebajad nõudsid, et siseminister võtaks kasutusele abinõu “nende üksikute tõrkujate vastu, kes ei taha või ei suuda ennast painutada üldsuse ja valitsuse mõtte alla.”\nVabadussõjast osa võtnud Valter Viks arreteeriti ühtedel andmetel 13. märtsil 1934 ja teistel andmetel päev varem. Tema eeluurimisvangistus kestis kuni 12. juunini. Esimesena nõudis Viksi suspendeerimist Rõuge vabatahtliku tuletõrjeühingu juht, Kaitseliidu Rõuge malevkonna juhatuse liige ja vallakohtu esimees Paul Peterson. Ülemjuhataja arvates tuli Viks kusagile kaugemale saarele saata juhul, kui ta “vabadussõjalasena poliitika alal edasi tegutseb”. Mida siis Viksile õieti ette heideti?\nSagedase kirikuskäijana oli Jaan Voitka pannud tähele, et Viksi jutlused olid kahemõttelised, sest “neis seletab Viks vana päikese loojenemisest ja uue tõusmisest, vana korra kadumisest jne.” Sisult kattuvad tunnistused andsid ka Leon Michelson ja Elmar Ploom. Esimene teadis kinnitada, et Viks seletanud jutluses, et “päike, mis pidi loojenema, hakkab jälle tõusma”. Elmar Ploom lisas juurde, et “päikene, mis sunnitud looja minema, saab tõusma ja kui kord tõuseb, siis ta enam ei looju ja kõik muutub paremaks.” Rõuge apteeker ja Kaitseliidu Rõuge malevkonna juht Armand Sild tunnistas, et Rõuge kiriku juhatuse moodustasid enamuses endised vabadussõjalased. “Kõik Viksi jutlused, mida olen kuulnud, on kahemõttelised, neis antakse mõista, et EVL tegelased on süütud kannatajad ja nende siht ja idee olnud õige.” Kaitseliidu instruktor Gustav Sikk aga teadis kinnitada, et Viks “Valitsuse ja Vabariigi eest ei palunud. Palus kõigi vangide eest, kes süütult kannatavad.” Peale selle süüdistati teda oma jutlustes hitlerliku Saksamaa ülistamises. Viimastele pöörati tähelepanu ka ajakirjanduses.\n“Võin omalt poolt tõendada, et õpetaja Viks on loobunud igasugusest poliitika tegemisest,” kirjutas piiskop Rahamägi Karl Einbundile. Politseivalitsuse direktor soovitas selleks, et Viksi mitte administratiiv korras välja saata, ta piiskopi enda korraldusel Rõugest ümberpaigutada. Rahamägi ei rutanud, vaid kinnitas 1935. aasta juunis, pisut enne Sõjaringkonnakohtu otsuse langetamist uuesti, et niipalju kui tema teadis ei olnud Viks kirikus, jutlustes ega ametitalituse kõnedes poliitilist kihutustööd teinud. Piiskopi samm jäi tagajärjetuks. Sõjaringkonnakohus karistas 20. juunil langetatud kohtuotsusega Viksi Eesti vabadussõjalaste liikumisest osavõtmise pärast ühe aastase tingimisi vangistusega ilma õiguste äravõtmisega.\nVarsti ilmus Võru poliitilise politsei vanem assistendi Juhan Mägi juurde uusi ülestunnistusi andma Arnold Treumuth, kes teadis tunnistada, et Viks ja koguduse nõukogu esimees Tõnis Metsmees levitasid Rõuge vallas nii Riigivanema kui ka Kaitsevägede ülemjuhataja Laidoneri kohta “halvakspanevaid ja sihilikku lugupidamatust sisaldavaid kuuldusi, nagu oleks Valitsus eesotsas Riigivanema ja Kaitsevägede ülemjuhatajaga organiseerinud riigi rahadega mingisuguse bande ja saatnud Soome, et lasta seal sinna põgenenud vabside tegelast Artur Sirku ära tappa.” Sellise info olevat Viks saanud Tallinnas kohtus viibides. 16. juulil kuulati selles küsimuses uuesti üle ka Jaan Voitka, kes tunnistas, et pärast vapside kohtuprotsessi on see liikumine Rõuges leidnud endale kindla säilimiskoha kohalikus kirikus. “Valter Viks on rääkinud, et piiskop Rahamägi on temale hea sõber ja seisvat tema eest igal pool, mispärast ei saavat keegi temale midagi teha.”\nIsamaaliidu Rõuge osakonna esimees Frants Tint kaebas 25. novembril 1935 aga otse Riigivanemale enesele, mis päädis sellega, et Viks avaldas Võru-Valga-Petserimaa häälekandjas “Elu” (102/16.12.1935) spetsiaalse “Teadaande”: “Et end. Vabad.l. juhid tahtsid Eesti riigivõimu venna vere valamisega haarata, siis pean mina seda jultunuks katseks, mis tervet meie riiki hädaohtu oleks võinud viia ja mõistan selle mõttetu katse hukka ja loodan, et kõik end. Liidu liikmed sama teevad [—].” Pöördumise iseloom ja kontekst lubavad oletada, et see avaldus oli tehtud poliitilise politsei ettekirjutuste kohaselt. Vabadussõjalaste väidetava mässu katsega oli poliitiline politsei teostanud 11. detsembril Viksi juures Rõuges läbiotsimise. Tema töökabinetis olevalt riiulilt leiti poleeritud raamis kindral Andres Larka “kui riigipööret soovinu” foto. Oma sõnul sai Viks vapside mässuskatsest teada alles 8. detsembri õhtul, aga mitte varem. Ajakirjanduses ilmunud “Teadaande” kaudu olevat ta “avaldanud oma poolehoidu Vabariigi Valitsusele, sest praegune Valitsus on annud meie kirikule tunnustava seisukoha ja on kirikut tema au kohale tagasi tõstnud.” Rõuge Isamaaliidu osakonna juhataja Tint esitas 1936. aasta jaanuaris piiskop Rahamäele siiski avalduse, milles süüdistas Viksi seotust vapside mässukatsega ja riigijuhtidele antud “ausõnade ja riigivastase vabsliku elemendi väljajuurimise lubaduste” unustamises. Tint nõudis, et piiskop tagandaks Viksi oma ametikohalt.\nViks püüdis endiselt kinnitada oma süütust ja tuletas meelde, et oli pärast 8. detsembri sündmusi teinud kõik, et ennast jäädavalt distantseerida kõigest sellest, mis teda oli sidunud vapsidega. Ka oli ta kutsunud jutlustes ja kõnedes viimasel rahvahääletusel andma rahval oma poolthääl Riigivanema sammudele. Ta palus väljasaatmise otsuse täitmise aega pikendada. Eenpalu kirjutas sellele palvele 24. aprillil peale resolutsiooni “jätta tagajärjeta”. Viksid lahkusid Rõugest 28. aprillil, et asuda elama Valka.\n1936. aasta novembris hakkasid ilmnema asitõendid, mis kinnitasid Isamaaliidu Rõuge osakonna juhatuse esitatud süüdistuste alusetust. Seepärast tuli vettpidavamat süüdistusmaterjali hakata tagantjärele koguma ja otsima sealt, kuhu polnud varem vaadatud. Võru poliitilise politsei juhataja viis allkirja vastu Rõuge kogudusest ära koguduse kroonika. Kui see tagasi toodi, siis olid sealt siseministri tehtud otsusel (11.2.1937) väljavõetud lehed, mis sisaldasid sissekandeid ja märkusi viimaste aastate kohta. Kroonikast lõigati välja umbes 10-12 lehekülge, nendel oli “muu hulgas ka asjalikke märkmeid. Suurem hulk sissekandeid aga sisaldas arvete õiendamist kohalikkude tegelastega ning õp Viksi seisukohti vapside kavatsuste ning praeguse riigikorra suhtes. Leidus ülistavaid märkusi kindral Larka aadressil ning praegust korda oli nimetatud ebaseaduslikuks. Kuna aga need sissekanded olid kõik tehtud enne õp Viksile vastava karistuse määramist, siis arvatavasti ei ole neis mingit uut süüdistusmaterjali leitud [—] Siseministri otsuse ärakirjas oli ka tsiteeritud üksikuid lauseid,” kirjutas Rõuge koguduse asetäitja õpetaja Johannes Hiiemets.\nVäljalõigatud kirikukroonikalehti ei tagastatud kogudusele ja neid ei ole õnnestunud senini leida ka arhiividest, kuid siseministri otsuse ärakirjas tsiteeriti kroonika lehtedelt leitud lauseid, nagu näiteks vapside 8. detsembri sündmustega seoses, et “grupp vabadussõjalasi tahtsid väevõimuga jalule seadida demokraatlist põhiseaduslikku korda, mis rikutud oli, aga tabati politsei poolt”; “keegi ei tohi oma mõtteid avalikult väljendada, väga paljud on vangistatud, kui keegi on sõandanud mõnd kritiseerivad sõna ütelda praeguse diktatuuri kohta. Igasuguste abinõudega, survega jne sunniti inimesi hääletama 1936 a 24 veebruaril K. Pätsi kavade poolt.” ; “Praegu valitseb kõige täielikumal kujul surve ja kättetasumise iha. Poliitika taha paigutatakse kõik ja igat isiklikku vahekorda viiakse riiklise vajaduse mõtte alla. Võimu vastu ei saa midagi teha, sest valitseda mõõga ja täägiga ei ole raske.”\nTallinna Pauluse koguduse õpetaja Rein Uhke tihedamad sidemed vabadussõjalastega said alguse ilmselt 1932. aasta sügisel, kui ta pidas 27. novembril Toomkirikus Eesti Vabadussõjalaste Keskliidu IV kongressipäeva hommikul liidu saadikutele jumalateenistuse koos jutlusega. Uhke vahistati 12. märtsil 1934. Esimene ülekuulamine toimus 15. märtsil, siis selgusid poliitilisele politseile ka tema vapsidega liitumise motiivid, milleks olid vapside õilsad eesmärgid ja Tallinna Pauluse koguduse huvid, mida tuli kaitsta linnavalitsuses. 28. märtsil toimunud ülekuulamisel lisas ta varasemale juurde täpsustava märkuse, et oli avaldanud EVL Tallinna osakonna liikmeks astumise soovi, kas 1934. aasta jaanuaris või veebruaris, ning osakond palus tal kandideerida “Vabadussõjalaste Rahvaliikumise” kolmikutes, “sest oli soovitav, et nende hulgas oleks olnud kandidaadina ka kirikuõpetaja.”\n30. mail saatis Uhke palve Ülemjuhatajale (Laidoner) ja kinnitas, et ta ei tundnud vabadussõjalaste “ebalegaalseid sihte”, vaid ainult nende legaalseid ja ausaid põhimõtteid. “Võimalik, et olen mõnes kohas eksinud ja olen kõrvale kaldunud oma kirikuõpetaja elukutse otsekohestest ülesannetest, siis kahetsen siinjuures väga ja palun Teilt, Härra Ülemjuhataja, andestust. Ühtlasi kinnitan siin oma ausõna ja allkirjaga, et loobun tulevikus täiesti poliitilisest tegevusest [—] kusjuures mul ei ole ühist suletud liikumisega.” Kaitsevägede ülemjuhataja otsusega 13.6.1934 saadeti Uhke välja Läänemaale Jõgisoo vallas olevasse isatallu, nagu ta oli soovinud. Aega anti selleks viis päeva. Tallinnast lahkuti 19. juunil ja juulis anti talle luba soovi korral elada ka Haapsalus. Viimast oli ta palunud seepärast, et tal oli pooleli teadustöö Haapsalu kirikust. Eriloal jäeti talle võimalus teha visiite ka Tallinnasse, kus ta 25. juulil kohtus piiskop Rahamäega ja palus, et piiskop isiklikult toetaks Ülemjuhataja juures tema amnestiapalvet. Seda palvet oli piiskop valmis igati toetama. Tegelikult oli Rahamägi seda küsimust arutanud Laidoneriga juba 15. juulil ja kinnitanud, et Uhke oli lubanud pühenduda ainult oma otsestele ülesannetele. Ka Tallinna Pauluse koguduse nõukogu oli pöördunud piiskop Rahamäe kaudu Riigivanema poole ja palunud, et Uhke väljasaatmise aega lühendataks, sest kogudus oli oma õpetajaga väga rahul.\nUhke küsimus oli piiskop Rahamäe jaoks oluline veel teiselgi põhjusel, ja võib-olla oli see piiskopi jaoks isegi olulisim. Nimelt pidas Tallinna Pauluse kogudus oma jumalateenistusi Tallinna Toomkirikus ja et samal ajal lähenes ka Rahamäe piiskopiks pühitsemise päev, siis oli ikkagi imelik, et koguduse õpetaja Uhke oli ametist suspendeeritud. “Mitte, et ennast segada riigi ja Teie tegevusse ning korraldusse, vaid usaldades Teie suurt lahkust ja heasoovlikkust, mida ma juba nii mitu korda olen tundma õppinud, julgen pöörduda Teie poole, härra Kaitsevägede Ülemjuhataja: kas ei oleks võimalik selleks ajaks muuta ümber otsus R. Uhke kohta ja lubada teda asuda Tallinna oma kohale. Mina võtan tema pärast täieliku vastutuse oma peale; tema oli ja on noor ja ma tahaksin loota, et tema minu käekõrval ja silma all arendab oma positiivseid jooni Jumala riigi auks ja meie Eesti riigile kasuks.” 12. septembril kirjutas kindralleitnant Laidoner sellele avaldusele pisut ebalevalt, et “võib vist lubada”. Kuid päev hiljem, pärast Laidoneriga konsulteerimist, kirjutas Politseivalitsuse direktor Kuuskänd avaldusele, et “ei ole võimalik”.\nLäks mööda rohkem kui kuu. Vahepeal olid vabadussõjalaste juurdlusmaterjalid kokku pandud ja politseidirektor Kuusekändi poolt esitatud kohtupalati prokurörile. Mitmed vapsid olid saanud loa asuda tagasi oma töökohtadele, kuid Uhke oli endiselt väljasaadetud. Rahamägi saatis taas kord isikliku kirja kindral Laidonerile ja palus, et Uhkele antaks luba asuda tööle Tallinna Pauluse koguduses. Ta seletas ja põhjendas endise vapsist vaimuliku eksimusi tema noorusega. Piiskop kordas ja rõhutas, et Uhke oli oma teguviisi kahetsenud ja oli lubanud nii Laidonerile kui ka Rahamäele, et loobub poliitika tegemisest. Rahamägi ei uskunud, et Uhke oleks kusagil teravamalt kõnelenud, kui nüüd vabadusse lastud endise “Võitluse” toimetaja Juhan Libe. Ta pigem kartis, et Uhke võis muutuda “kibedaks” ja tuletas Laidonerile kui “suurele psühholoogile” meelde, et “õigel ajal ja õigel kohal armuandmine ka 100 süüalusele on vahel tuhat korda õnnistusttoovam riigile, kui kuni viimaseni kinnihoidmine.”\nPaigast ei liikunud aga midagi ja novembri lõpul pöördus piiskop siseministri poole ja palus väga ühemõtteliselt ja konkreetselt Uhkele armu anda. Seda palvet ei saanud Einbund väidetavalt rahuldada, sest Uhke oli olnud vapsidega “liiga tihedalt” seotud ja töötas pealegi veel nii “silmapaistvas koguduses, kelle palvekojaks piiskopi kirik.” Einbund soovitas Rahamäel Uhke ümberpaigutada väljaspoole Tallinna ja Tartut. Nii otsustaski Konsistoorium 13. detsembril määrata Uhke Kullamaa õpetaja Henn Unti isiklikuks adjunktiks. Pärast seda, kui oli kontrollitud operatiivjälgimisega Uhke poliitilist meelsust ja selgitatud välja, et tal ei olnud enam kontakte endiste vapsidega Tallinnas, tühistati 1935. aasta aprillis Uhke pagendus ja ta võis elada kõikjal Eestis. Rahamägi küsis ka isiklikult Eenpalult üle, kas see tähendas, et Uhke võis jätkata oma tööd ka Tallinna Pauluse koguduses. Selles küsimuses toimusid 16. ja 17. aprillil piiskopi ja siseministri vahel telefonikõnelused, millede sisust ei ole säilinud märkmeid. Kuid kolme päeva pärast võis piiskop Rahamägi President Pätsile, nagu Issand Jeesus Kristusele enesele kirjutada: “Palun vastu võtta minu otsekohene tänu Ülestõusmise Pühade rõõmu eest, mida valmistasite [—] Tallinna Pauluse kogudusele sellega, et lubasite tema õpetajat tegevusse asuda [—] Tahan julge olla, et Teie usaldus ja arm ei ole mitte asjata.”\nUuesti võeti kasutusele vanad süüdistused, et Lääne olevat 1934. aasta palvetundides kõnelenud pooldavalt vapsidest, öeldes, “et need on nagu Jumala rahva sekka toonud ja armastust süvendanud” ja 1933. aastal oli Lääne korraldanud kaks erilist jumalateenistust vapsidele, kus kutsunud rahvast hääletama vapside “põhimõtete kasuks”. Pärast EVL sulgemist öelnud Lääne Valgu algkooli palvetunnis, et vapse mustatakse ja et kogu EVL sulgemine ei ole midagi muud kui poliitiliste erakondade manööver, “kes olles võimu juures püüdsid oma kardetavat võistlejat EVL:i likvideerida, selleks et ise võimu juurde jääda.”. Niisiis oli Lääne üks vähestest vaimulikest, kes kritiseeris häälekalt riigipööret.\nKuulumist EVL:i ridadesse ja oma vaadete aktiivset levitamist Lääne eitas. “Missugust vaadet või organisatsiooni vaimu mina pooldan, seda võib vaevalt kõrvaline isik teada; pealegi minu suhtes, kuna olen kinnise iseloomuga, kes oma vaateid ei lähe teistele avaldama või peale suruma. Kas keegi poliitiliste sündmustega kaasa läheb või passiivseks pealtvaatajaks jääb, on iga isiku ja ka iga kirikuõpetaja eraasi,” ning palus Riigikohtul siseministri otsus tühistada. Eenpalu palus jätta Riigikohtul Lääne kaebus rahuldamata.\nRiigikohus arutas Jaan Lääne kaebust 5. juunil. Tema advokaat rõhutas, et “põhiseaduse järgi on meil kindlustatud meelsuse ja mõtete vabadus [—] Õpetaja peab olema iseseisev isik, kes võib öelda tõtt ka kõrgetel kohtadel seisvatele isikutele,” ja nõudis siseministri otsuse tühistamist. Riigikohus otsustas seda mitte teha, sest Lääne oli enne vabadussõjalaste liikumise sulgemist olnud selle agaram toetaja ja veendunud vapside liikumise mõtteosalisena oli eelistanud jääda passiivseks kõrvalvaatajaks “praegusel riiklikult tähtsal ülesehitustöö ajajärgul [—] takistades sellega kiriklise, ühiskondlise ja riikliku ülesehitustöö ja rahva üksmeele saavutamise normaalset edenemist.”\nMärjamaa koguduse liikmed nõudsid õigluse taastamist ja tuletasid Eenpalule meelde, et “Õiglus on tagasi tõrjutud ja õigus seisab kaugel, sest tõde komistab tänaval ja ausus ei saa sisse tulla.” (Js 59:14). Seda soovi korrati ka 3. ja 4 oktoobril toimunud visitatsiooni ajal ning piiskop Rahamägi lubas sellest teavitada “vastavaid ülemusi”. Märjamaa jaoskonna politseikomissari hinnangul ei puudunud aga Lääne Märjamaale tagasitoomise soovides “teatud poliitiline maitse”. 1936. aasta detsembris esitas Lääne siseministrile uue palve, et teda lubataks uuesti tööle asuda Märjamaa kogudusse. Sellele palvele kirjutas siseminister 17. detsembril lõpuks oma armuandmise otsuse.\nArtiklis avatakse allikatele toetudes vabadussõjalaste religioonipoliitika sisu ja mõju 1930ndate Eestis. Esimene asi, mis kirikut ja vapse ühendas, oli mõlema antimarksistlikud hoiakud. Vabadussõjalaste liikumine oli religiooni positiivselt suhtuv liikumine ja kristlikes ringkondades peeti seda ka uueks usuliseks liikumiseks, ühiskonda uuendavaks religioosseks jõuks, mille hääl kõlas tugevalt vabadussõjalaste ajakirjas “Võitlus”.\nEi ole põhjust arvata, et vabadussõjalastega opositsioonis olevad erakonnad ei oleks olnud teadlikud vapside religioonipoliitika sisust ja suurema osa kirikurahva hulgas levivatest meeleoludest. Vabadussõjalaste eeskujul nägi ka Asunike Koondise poolt riigivanema kandidaadiks esitatud Johan Laidoneri poliitiline platvorm 1934. aasta veebruaris ette, et riik “peab toetama kiriku keskvõimu ja aitama jalule seada kiriku keskvõimu autoriteeti.” See nägi ette suuremat võimu kiriku keskvalitsusele. Pärast 12. märtsi riigipööret võimu haaranud Päts hakkas seadusi kehtestama parlamendita. Kirikut puudutavad dekreedid olid iseloomult niisugused, mis pidid aitama vaimulike autoriteeti riigis tõsta. Võidule pidid kirikus tulema need, kes olid otsinud ja taotlesid riigilt senisest suuremat tuge kirikule. Sisuliselt võttis võimukolmik vapside religiooni ja kirikut pooldavad žestid ning religioonipoliitika põhiosa üle hakates seda endale sobivalt ellu viima.\n24. detsembril kuulutati Pätsi dekreediga välja uus kirikute ja usuühingute seadus, mida uus piiskop Hugo B. Rahamägi nimetas heldinult tõeliseks “jõulukingiks”, Pätsi aga tõeliseks “eesti rahva isaks”, kes andis seaduse, mis pidi tooma kaasa kiriku rahvusliku “uussünni”. Ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku metropoliit Aleksander võis öelda, et valitsusvõimu suhtumine usuellu oli muutunud. Siseminister Eenpalu aga esitas kirikutele uue kategoorilise imperatiivi, mille järgi usk pidi kohanduma üheks rahva eneseteostuse abinõuks. Kirik oma usuliste püüetega pidi seisma oma natsiooni eesmärkide teenistuses. Just siin kõlasid Saksa kristlaste usuliikumisele nii omased hääletoonid, mille kohaselt tõelise kristluse eelduseks oli solidaarsus oma rahvaga. Kristlus pidi muutuma rassi- ja natsiooniteadlikumaks.\n ks.- Kristuse hale meel… – Võitlus nr 15, 06.04.1933; Võitlus nr 24, 29.04.1933 Jumala ja usu teotajad; M. O. Advendiks. – Võitlus nr 115, 02.12.1933.\n -ks.- Riigile – usulised alused. – Võitlus nr 8, 25.02.1933.\n -ks Jeesus, veereta kivi ära. – Võitlus nr 19, 15.04.1933.\n A. S. Lõikuspühaks. – Võitlus nr 91, 07.10.1933.\n EELKKA sari 11 säilik 163 Adolf Horn. – A. Horn “Õpetaja tänapäevased ülesanded hingehoidjana.” 1935, lk 46.\n Kirikuõpetaja. Kiriku poliitika. – Võitlus nr 22, 25.04.1933.\n Võitlus nr 37, 01.06.1933 Kiriku “Ei” erakondadele.\n Võitlus nr 97, 21.10.1933 Tänujumalateenistused rahva suure võidu puhul. “Jumal, õnnista uut isamaa ärkamist!”\n Andrus Roolaht. Nii see oli… Kroonika ühest unustuseliiva maetud ajastust. Tallinn 1990, lk. 292.\n EELKKA sari 11 säilik 641 Rein Uhke. – Uhke Rahamäele daatumita.\nPrevious Previous post: Juudid kui rahvas assimilatsiooni ja isolatsiooni vahel\nNext Next post: Katoliiklik vagadusvool 1970. ja 1980. aastate Eesti Evangeelses Luterlikus Kirikus


Indrek Neivelt ? mainekas inimkompuuter\nKaivo Kopli • 29. märts 2001 kell 22:00\nAga need on tundelised ütlemised ehk müüt, nagu ütleb Neivelt ise. ?Inimkompuuter olen jah ikka veel. Ma arvutan peast. No, panga bilanssi küll mitte, aga suurusjärkudes siiski,? tunneb Neivelt uhkust ja soovitab peastarvutamist teistelegi firmajuhtidele.\nFakt on see, et Äripäeva TOP 100 firmajuhtide seas läbi viidud küsitluse järgi on Indrek Neivelt, 34aastane ja kõigest veidi enam kui kaks aastat Hansapanga tipus olnud mees lausülekaalukalt kõige mainekam ja hinnatum firmajuht Eestis. Ja fakt on seegi, et tema firmat samaväärselt hinnatakse.\n?Et Hansapank on kõige mainekam, see mind ausalt öeldes ei üllata, aga et mina olen kõige mainekam firmajuht, see mind küll üllatab,? tõdeb Neivelt miskipärast tagasihoidlikult. Tõsi küll, ta on ilmselgelt püüdnud hoida avalikus elus nii-öelda madalat profiili, ehk siis sellestki üllatuse ilmutamine? ?Noh, võib ka nii öelda,? tunnistab Neivelt.\nHansapanka TOP 100s ei ole, kuna sinna pole reastatud finantsvalla ettevõtteid. Seepärast saab Neivelt eraldi võimaluse öelda välja oma arvamus mainekaimast juhist ja ettevõttest. ?Urmas Sõõrumaa oleks huvitav. Aadu Luukas. Tallinna Kaubamaja näiteks on suhteliselt mainekas ettevõte igatpidi. Saku Õlletehas, Pakterminal, ESS ? neid on palju,? satub Neivelt hoogu.\nMiks on Hansapanga juht kõige hinnatum? Oma tasakaalukuse ja rahulikkusega, kuid samas visionääri omadustega on Indrek Neivelt inimene, kes on mänginud suurt rolli Eesti majanduses toimunud protsesside kirjeldamisel ja sageli ka tasakaalustamisel, leidsid küsitlusele vastajad. ?No nii ilusti öeldud. Eks teised on targemad,? tõdeb Neivelt tõesti tagasihoidlikult. Ja lisab rahulikult, et ei kavatsegi käia nagu mingi rahvalaulik iga nädal kusagil rääkimas. ?Mul on väga selge põhimõte ? ma ütlen siis, kui mul midagi öelda on,? märgib ta rõhutatult, kuid ei lõpeta seekord juttu.\nRäägib hoopis sellest, et pendeldab viimasel ajal nagu Kopli tramm Leedu vahet, sellest, kuidas maailmamajanduse jahenemine võib mõjutada Eestit ja kas on õigem näha klaasi pooltäis või pooltühjana, et Eestil pole alternatiivi Euroopa Liidu kõrval, et katlaserv tuleb nihutada Peipsi järvele ning neelata siis oma osa sellest rammusast supist seal lääne pool.\nAga ka sellest, et üle 5-6 aasta ametis olnud tippjuht muutub organisatsioonile koormavaks, et poliitikute sekka ta ei ihka ja et aktsiaomanikud ärgu mingu hulluks.\n?Ei maksa langeda jällegi padupessimismi,? sisendab Neivelt. ?Tuleb lihtsalt kasvuprotsendi langus, 6 või 7 protsendi asemel 3 kuni 4, no 4,5, võib-olla 5,? ennustab ta.\n?Aga kõik sõltub sellest, kuidas vaadata. Optimist ütleb, et klaas on pooltäis,? alustab Neivelt juttu maailma majandusest. ?Kui nüüd vaadata selle poole pealt, et klaas on pooltäis, siis see tekitab siia uusi võimalusi. Tehnoloogiasektor kasvas Skandinaavias ja üldse maailmas väga-väga kiiresti. Kui mingi asi kasvab väga kiiresti, siis alati on juhtimise puhul tähtis kontsentreeruda kasvule, mitte kuludele. Mõlemale poolele kontsentreeruda ei saa,? tunnistab ta.\nNüüd ilmselt need tehnoloogiafirmad peavad rohkem keskenduma kuludele, kuna tulud enam niimoodi ei kasva. Ilmselt hakkab sealt pudenema rohkem tööd siiapoole ja kui Soomes läheb elu juhuslikult raskemaks, hakatakse siin rohkem ostmas käima, usub Neivelt.\n?Kui aga vaadata, et klaas on pooltühi,? teeb ta täispöörde. ?Igatahes, klaasis on vähem vett, kui oli eelmisel aastal, ja joojaid on ikka sama palju või natuke rohkem. Kokkuvõttes tähendab see ikkagi, et maailmas majandus jaheneb, Skandinaaviamaad on juba kärpinud oma kasvuprognoose ning Eesti peaks sama tegema,? lõpetab ta mõtiskluse.\nNoh, ja kui palju siis on Neivelt Nasdaqi languses kaotanud? Otseselt mitte midagi, sest tal pole seal noteeritud aktsiaid. Hansapanga aktsiaid on, teadagi. ?Veel on Eesti Telekom, Leedu Telekom, natuke Tallinna Kaubamaja ka,? sirvib Neivelt oma aktsiapakki. Nokiat seal ei ole, sest ta ei tunne seda ning hoiab üldiselt aktsiaid just endale tuttavates valdkondades. ?Ma ei ole raha paigutamisega tegelenud, sest ei ole aega,? põhjendab pangajuht.\nAktsiainvestorina edasi-tagasi tõmblemine ei anna tema arust midagi, mingisuguste päevauudiste peale ei tohi hulluks minna. ?Kui raha on jäänud üle paar aastat, siis ei tohi aktsiatesse üldiselt minna. Kui raha on rohkem juba üle paari aasta, siis võib aktsiatesse minna,? õpetab Neivelt.\nJa tuleb veel kord maailma majanduse juurde. ?Väga palju sõltubki börside käitumisest. Ega lõplikku otsust majanduse arengu suhtes ei tee mitte Alan Greenspan. Lõpliku otsuse teeb Ameerika tarbija, kes seda toodet ostab või ei osta või lükkab ostmise edasi. Ameerikas on jämedalt pool elanikkonnast raha börsile investeerinud. Üle-eelmisel aastal tilkus sellele, kel õnnestus kunagi Nasdaqisse või tehnoloogiaaktsiatesse investeerida, iga päev kaks protsenti juurde. Siis läks ta õhtul poodi ja mõtles ? sain natuke rikkamaks, võtan kallima veini, ostan isegi kallimad trussikud. Aga läheb täna poodi ? tahaks osta küll, aga ei saa enam kallimat lubada,? mõistab Neivelt lihtsa ameeriklase hingeelu.\nAga visionäär Neivelti enda tulevik? ?Ma sellest küll ei tea midagi rääkida,? väidab ta. Siiski on ta veendunud, et üle 5-6 aasta ei tohiks tippjuht ametis olla. ?On küll teistsuguseid häid näiteid maailmast, aga trend on selline, et ametiaeg lüheneb veelgi. See, kes on kauem, peab ikka olema väga sünge mees või naine,? ütleb Neivelt.\nMõisa või Tamjärve jälgedes astumist ta eitab. ?Igaühel oma teed. Ma küll ei ole väga selgelt välja öelnud, et ma tahaks poliitikasse minna. Tegemist on ju pealegi ühe tänamatuma ametiga. Kui poliitikutega rääkida või teada neid lähemalt, siis on tegemist väga toredate ja mõistlike inimestega. Aga kui ajalehtedest lugeda, siis on poliitikud ühed kõige hullemad inimesed. Ajakirjandus võiks üldse rõõmsam olla, mitte nii, et poliitikust, täiesti normaalsest inimesest maalitakse pilt kui kurjategijast, lollist ja mis iganes,? kurjustab Neivelt. Mõned poliitikud ikka ongi ju lollid? ?Aga maalitud pilt on silmatorkavalt halvem kui tegelik,? jääb Neivelt kindlaks.\nKergelt hallinevate juustega Neivelt tunnistab, et Hansapanga juhi kohast loobudes oleks tal kindlasti halle juukseid vähem. Ja loomulikult kaalus ta tööettepanekut 1998. aasta sügisel. ?Abikaasaga rääkisin, isaga rääkisin, ise mõtlesin kõvasti. Tol hetkel oli ilmselt kõige raskem aeg Hansapanga ajaloos üldse. Esimesest päevast alates olime teeninud kasumit, siis aga olime esimest korda miinuses. Küsimus oli, kui kaua kriis kestab ja mis mõjud sellel võivad olla. Spekuleeriti devalveerimise peale ja kõik muud jutud käisid. Ja siis veel see ühinemisvalu,? meenutab Neivelt Hansa- ja Hoiupanga ühinemist silmas pidades.\nAga panga on ta mäkke vedanud. ?Ei ole mina tahtnud kunagi karjääri teha. Ma ei ole kunagi unistanud olla panga direktor. Kuni selle ajani, mil öeldi, et järgmisel päeval on vaja ametisse astuda,? ütleb Neivelt. Aga ega ju ometi ei kahetse tollast otsust? ?Ma ei ole selle peale mõelnud.?\nHansapanga juht Indrek Neivelt paistab olevat üks mõjuvõimsamaid inimesi Eestis ning kodukootud vandenõuteooriate järgi suudab tema Hansapank mõjutada riigimehi vaat et iga kell.\nAvalikus elus madalat profiili hoidev Neivelt peab mõlemat väidet alusetuks.\nKas siit Liivalaia 12. korruselt alla ja üle linna vaadates tunneb panga peremees end mõjuvõimsana, nagu paljud inimesed arvavad?\nNo see on tore müüt, on ju.\nKuivõrd suudab Hansapank ja selle juht mõjutada midagi Eesti riigis, otseselt mõjutada mingite otsuste langetamist?\nSeda me ükskord arutasime. Aga see on ikkagi mingi tore Liivalaia 12. korruse müüt, et me midagi siin väga juhime. Ma arvan, et Hansapank on näiteks poliitiliselt kõige neutraalsem pank terve Baltikumi peale. Suhted poliitilise maailmaga peaaegu puuduvad. Me peame elama kõikide valitsustega ja kõikide parteidega.\nOlete elanud ka, see tähendab ellu olete jäänud ja kuidas veel. Aga kas saab öelda, et mõne valitsuse ajal on suhted olnud natuke komplitseeritumad?\nEi mina seda küll ei ole tähele pannud, et mingeid suuri probleeme on olnud. Kui võib-olla välja jätta vahepealne Hoiupanga erastamine. Huvi pärast võiks ju küsida, kui palju on nähtud Hansapanga töötajaid riigikogu koridorides mingisugust lobi tegemas? Ma arvan, et ei ole ühtegi nähtud. Aga ega neid ei peagi seal koridorides nägema. Me tegeleme oma asjadega.\nÜks aeg, mil vähemasti ajakirjanduses oli juttu Hansapanga jõulistest soovidest, oli möödunud kevadel keskpanga presidendi valimiste aegu. Neivelt käis Meri juures, Vensel taganes, Opmann loobus ja nii edasi. Rääkisite siis riigi presidendiga panga presidendist?\nSee oli nii huvitav kokkusattumus, et ma tõepoolest käisin härra Meri juures rääkimas, kuid puhtalt meie kevadkonverentsist. Aga muidugi keegi ei usu. Mul oli nii naljakas neid järeldusi lugeda. Et Opmann ütles nii, et kui tahad saada keskpanga presidendiks, siis tuleb konsulteerida kolme mehega ? Tamjärv, Mõis ja Neivelt. See on nii loll stoori. Esiteks, Tamjärv on kooliõpetaja, tal ei ole mitte midagi pistmist Eesti pangandusega rohkem kui see, et ta on panga klient ja võtab sularaha välja ja hoiab natuke arvel ka. Mõis on linnapea, tal ei ole ka mitte midagi tegemist pangandusega. Ja ükskõik, kes on Eesti Panga president, Neivelt elab kõikide nendega. Me absoluutselt ei sekku sellesse värki. Keegi ei usu, aga see on tõsi. Küsige nii ? kas sekkusite? Keegi ei saa öelda, et sekkusime.\nKüsime nii ? kas te peaministriga või valitsuse tippministritega kohtute regulaarselt?\nEi. Viimati kohtusin härra Laariga siis, kui me käisime esimest korda tutvustamas ?Vaata maailma? projekti. Pärast seda on käinud kogu aeg Parusk. Nii et vist kaks kuud tagasi. Rahandusministri kabinetis käisin ma viimati pangaliidu esindajatega koos kuskil pool aastat tagasi.\nMärtsis Äripäeva TOP 100 ettevõtete juhtide seas läbi viidud küsitluse järgi on ülekaalukalt mainekaim ja hinnatuim firmajuht Hansapanga juhatuse esimees Indrek Neivelt, kes juhib ühtlasi ka kõige hinnatumat ettevõtet.\nTeisele kohale tuli Tööstuse ja Tööandjate Keskliidu juhatuse esimees Jüri Käo, keda peeti suurepäraseks ettevõtjate huvide esindajaks, kellel on samas olemas mitmekülgne kogemus eri ärivaldkondadest. Kolmanda koha võitis Pakterminali juhatuse esimees Raivo Vare, keda hinnatakse tipptegija ja hea juhina.\nEesti Energia juhti Gunnar Okki peeti eetiliseks juhiks ning Tartu Õlletehase juht Tarmo Noop põlvis tunnustust surnu ellu äratamise ning läbilöönud kaubamärgi loomise eest. TOP 10sse mahtunud transiidifirma E.O.S juhatuse esimees Arnout Dirk Lugtmeijeri puhul aga meeldis just oskus teha äri algselt talle tundmatus keskkonnas ja väga konkurentsitihedal alal.\nLugtmeijeri juhitav firma sai samas kiitust kui kiiresti ja agressiivselt kasvav ettevõte, mis ei lase Pakterminalil loorberitele puhkama jääda.Firma tõusis 8. kohale.\n?Hansapank on olnud pikemat aega areneva ja uueneva ettevõtte sümboliks Baltimaades ja miks mitte ka Euroopas,? kõlas üks Hansapanga menu põhjendus.\nEesti Mobiiltelefon on hinnatud kui uute teenuste ja toodete aktiivne turuletooja, kelle levialas on pidevalt kõik. Saku Õlletehas aga promob Eestit rohkem kui mõni teine, on igale Eesti elanikule tuntud ja paljudele toodangu poolest lemmik.\nSajast eduka firma juhist vastas küsitlusele 70.\nIndrek Neivelt, Hansapanga juhatuse esimees, 104 punkti\nJüri Käo, Tööstuse ja Tööandjate Keskliidu juhatuse esimees, Eesti Energia ja Tallinna Kaubamaja nõukogu esimees, 27Raivo Vare, Pakterminali juhatuse esimees, 26Gunnar Okk, Eesti Energia juhatuse esimees, 21Urmas Sõõrumaa, Falck Balticsi (ESS) nõukogu esimees, 19Peep Aaviksoo, Eesti Mobiiltelefoni juhatuse esimees, 18Aadu Luukas, Pakterminali nõukogu esimees, 17Tarmo Noop, Tartu Õlletehase juhatuse esimees, 16Allan Martinson, Microlinki juhatuse esimees, 13Arnout Dirk Lugtmeijer, E.O.Si juhatuse esimees, 12\nHansapank 125 punkti\nEesti Mobiiltelefon 38punktiSaku Õlletehas 31 punktiPakterminal 28 punktiNorma 20 punktiPärnu Linavabrik 18 punktiFalck Baltics (ESS) 13 punktiE.O.S 11 punktiEesti Telefon 10 punktiTartu Õlletehas 7 punkti


Ilmus “Lühkene seto keeleoppus” – Seto Instituut\nIlmus “Lühkene seto keeleoppus”\n2020. a novembris said Paul Hagu ja Karl Pajusalu valmis unikaalse ja kauaoodatud lühikese teejuhi seto keele grammatika juurde. Keeleõppus valmis Eesti-Vene koostööprojekti “Heritage Teaching” raames. „Lühkene seto keeleoppus“ põhineb Setomaa koguteose jaoks kirjutatud keeleartiklitel. Tähelepanelik keelekasutaja kindlasti märkab, et grammatika tugineb eelkõige lõunaseto murdeala keelekasutusele ja seda kahel põhjusel: esiteks, keeleõppuse põhiautor Paul Hagu on pärit lõunaseto murdealalt ning teiseks, lõunaseto murre on üldjuhul arusaadav kõikidele setodele. Selles on vähem hiliseid uuendusi kui teistes seto murretes. Just sellepärast põhineb “Lühikese seto keeleõppuse” seto häälduse ja grammatika ülevaade ennekõike lõunaseto keeletavale. Ka suurem osa uuemast seto kirjavarast järgib lõunaseto keeletava. See ei tähenda aga kindlasti seda, et kõik seto keele kõnelejad peaksid juhinduma keeleõppuses nimetatud reeglitest; pigem on selles toodud grammatikajuhised abiks neile, kes keelt alles (juurde) õpivad ning soovivad paremini aru saada seto keele sõnamoodustamise põhimõtetest. Aga küllap leiab iga seto keele kõneleja keeleõppusest oma ahhaa- või ah-nii-momendi või saab oma sõnavara pisut täiendada või koguni uusi sõnu juurde luua.\n“Lühikene seto keeleõppus” hõlmab neli suuremat teemavaldkonda: seto hääldus, sõnamuutmine, sõnamoodustus ja seto sõnavara päritolu. Eriti huvipakkuv on sõnamoodustus. Nagu autorid kirjutavad, on seto sõnamoodustuse peamised viisid liidete abil uute sõnade tuletamine ja liit-sõnade moodustamine. Mõlemad viisid on seto keeles väga tavalised ja rikkalike võimalustega. Keeleõppuses tuuakse kõikide võimaluste kohta ka arvukalt toredaid näiteid. Näiteks omadussõnatuletus:\n–lik: hillälik ’aeglane, pikaldane’, kehnälik ’kõhn, kõhetu’, kinälik ’uhke’, kodolik ’kodune, oma pere vaheline’, selle liitega osutatakse ka omaduse piiratust: .ahtalik ’kitsavõitu’, harvalik ’harva- v hõredavõitu’, .häälik ’heapoolne, pai’, kalõlik ’kalgi-võitu’, .kergelik ’kerglane’; -ik: .allik ’alandlik, allaandlik’, kaarik ’kaarjas, kõver’, meelik ’meelepärane, meeldiv’, nährik ’vintske, sitke’, rähmik ’kirju, tähniline’, ka rähmik ’tüse, tugev’, tsäbrik ’kahar, lokkis’; -ak ~ -äk: heidäk ’kartlik, kergesti heituv’, helläk ’hellitatud, hellik’, hill´ak ~ hilläk ’aeglane, tasane, saamatu’;\nVäga põnev on liitsõnatuletus:\nSeto liitomadussõnade moodustamisel ilmneb palju algriimilist kordust, mille eesmärgiks on omaduse intensiivsuse osutamine, nt pahipal´as, täiesti paljas, täiesti tühi’, tehiterveh ’täiesti terve’, tsibitsill´okõnõ ’tibatillukene’, valuvalgõ ’väga valge, hele-valge’. Algriimi rakendatakse täistähendusliku esiosise valikul, nii kidsikülm ~ kidsokülm ’käre külm’, linalikõ ’läbimärg’, nimisõnalise tähenduse saab härähämmäŕ, hämarik, videvik’. Sisuline motivatsioon lisandub liitomadussõnas vanaverrev ’tume-punane’.\n“Lühike seto keeleõppus” on allalaaditav Seto Instituudi veebilehelt. Lae fail alla SIIT.\nUuemad Uued keeleõppematerjalid\nVanemad Setomaa allikate puhastamine


Aga millisel riiulil on teadus?\nÜhel päikeselisel laupäeval linnas jalutades ja Viru tänava raamatukauplusest möödudes kargas pähe mõte, et lähen õige vaatan, milliseid uusi raamatuid suurel sügaval suveajal eesti keeles (populaar)teaduse vallast ilmunud on. Just nii ma mõtlesingi – teadusest.\nPoes märkasin rõõmuga silti, mis kuulutas “teadus-tehnika-tervis” (inglise keeles science, health). Seadsin sammud sinnapoole, kuhu näitas nool. Esimene riiul seina ääres pakkus raamatuid majandusest, selle järel tulid õigus, siis mitu riiulit tervist, edasi poliitika, tehnika, psühholoogia, sotsioloogia, mõttelugu, filosoofia, üsna mitu riiulit elulugusid, maid ja rahvaid ning ajalugu – iseenesest rõõmustav asjaolu mulle kui ajalooharidusega inimesele. Kõik pigem “lüürika”. Aga kus siis on “füüsika” – teadus ehk inglise keeli scince? Tõsi – seinatäie keeleõpikute kõrval jäi silma üks õppekirjanduse riiul, mis pakkus reaalaineid, ning leidsin ka informaatika, loomad-linnud ja teatmekirjanduse, mille varju “peidetuna” märkasin mõningaid raamatuid, mis oleksid lahterdatavad just nimelt niisuguseks (populaar)teaduseks, mida mina poodi otsima olin tulnud. Aga teisal jätkusid teemad mütoloogia, religioon, erootika. Küllap kuulusid need juba mõnda teistsugusesse temaatilisse valdkonda, mis olid jagatud vastavalt “kool-keel-ühiskond”, “kodu-aed-loodus” ja “kunst-kultuur-sport”.\nKuidas siis meie raamatupoodides raamatuid/riiuleid paika pannakse? Või peaks küsima, et mida eestlane raamatupoest otsib? Meenus üks kevadine jutuajamine noorte Tartu ülikooli füüsika- ja informaatikatudengitega, kes olid kaevelnud umbes samal teemal pärast seda, kui olid külastanud äsja avatud uut raamatupoodi Viru keskuses. Ja tõesti – tollest poest leidsin minagi näiteks temaatilise riiuli, millel silt astroloogia, aga otsisin üsna asjatult silti astronoomia. Mida siis ikkagi arvata väidetest, et eestlane on haritud, juba loomult skeptik ja mittereligioosne? Kuidas viia kokku raamatupoes nähtu ja Eesti Kirikute Nõukogu uuring 2003. aastast, mis väidab, et religiooni peab väga tähtsaks kõigest viis protsenti eesti inimesi? Ehk on asi hoopis sõna “religioosne” tõlgendamises?\nJa siis ühel hetkel taipasin, et veelgi enam küsimusi tõstatub siis, kui hakata uurima, millised konkreetsed raamatud riiulitel seisavad. See juhtus siis, kui märkasin ajaloo riiulil tõlkeraamatut “Siiriuse saladus” (autor Robert Temple), mille alapealkiri kuulutas: “Uued teaduslikud tõendid kontaktidest tulnukatega 5000 aastat tagasi” ja mille kohta leidsin netitutvustusest ka niisugused read: “… “Siiriuse saladus” tähendab tsivilisatsiooni alguse ja muinasajaloo kõige varasemate aegade radikaalset ümberhindamist…” Mida arvaksid selle väite kohta minu kunagised õppejõud ja nende tänased mantlipärijad Tartu ülikoolis? Loomulikult viivad põnevad hüpoteesid teadust edasi ja erutavad inimeste meeli, aga väita, et tegu on teaduslike tõenditega? Kui meelevaldselt tänapäeval siis õieti sõna "teadus" kasutatakse? Nagu mõni laulusalm hakkasid peas ringlema hoopis suvisel Soome ja Eesti skeptikute kohtumisel kõlanud väljendid huuhaa, häma, umbluu ja kamarajura.\nLõpetuseks jääb vaid üle tõdeda, et nagu kogu tänases postmodernistlikus maailmas, kipuvad piirid ähmastuma ka raamatupoodide riiuleil. Meie siin Horisondis püüame siiski edaspidigi jääda pigem teaduse traditsioonilisema tõlgendamise juurde ja kindlasti ei unusta me ka füüsikat – nii selle kitsamas kui laiemas tähenduses.


Loomaarst selgitab, millal tuleks koera vaktsineerida - Nõuanded - Lemmik\n19. jaanuar 2017, 11:22\nLoomaarst Triin Abel Västriku loomakliinikust vastab, et vaktsineerida pole kunagi liiga hilja. «Sündides saab kutsikas emalt kaasa mingil määral kaitset viirushaiguste vastu. Kui palju just, sõltub ema tervisest, sellest, milliseid haigusi ta on läbi põdenud, millal ja milliste haiguste vastu vaktsineeritud jne. Emalt saadud immuunsus võib segada ka kutsika vaktsineerimisel tema enda kehas immuunsuse tekkimist. Teoreetiliselt tuleks iga kutsikat enne ja pärast vaktsineerimist testida, et kindlaks teha, milliste haiguste vastu ja kui piisavalt tema kehas kaitse juba olemas on. See on aga kallis ja aeganõudev,» selgitab Abel.\nEmalt saadud immuunsus kestab vaid teatud eani, aga kui kaua see täpselt on, sõltub juba loomast. Seetõttu vaktsineeritakse kutsikaid ja kassipoegi korduvalt, et aidata neil kasvada terveks, tugevaks ja vastupidavaks.\nKa vaktsineerimisega kujundatud immuunsus on ajutine. See on jällegi individuaalne ja sõltub muu hulgas ka kasutatud vaktsiinist. «Kui täiskasvanud loom jääb aastaid vaktsineerimata, siis me tegelikult ei tea, kui kaitsetuks ta muutub,» lausub Abel. Võimalik, et sel loomal polnud ka vaktsineerimise järgselt välja kujunenud piisavat kaitsemehhanismi viiruste vastu. Või, vastupidi, kestab see mingil põhjusel just sel loomal kauem. Abel lisab, et vaktsiinide puhul on katsetega kindlaks tehtud, kui kaua see keskmiselt kestab ja selle järgi on koostatud vaktsiinide kasutusjuhendid, mille järgi neid siis kasutatakse.\nKui loomal jääb mingil põhjusel määratud ajal kordusvaktsiin tegemata, siis tuleks see lasta teha esimesel võimalusel, kuna viirushaigused pole kuskile kadunud. Neid on tunduvalt vähemaks jäänud, aga seda tänu just suhteliselt heale loomade vaktsineerituse tasemele.\nHea lugeja, kui sinulgi on mõni küsimus, millele võiks loomaarst, treener või muu spetsialist vastata, saada oma küsimus aadressil kerti.kulper@postimees.ee ja leiame su küsimusele vastuse.


Sinivetikaohu tõttu ei ole soovitav Pärnu randades supelda - Pärnu linn\nSinivetikaohu tõttu ei ole soovitav Pärnu randades supelda\nPärnu linnavalitsuse keskkonna ja heakorraspetsialisti Marve Virunurme sõnul on eile (9. augustil) ja täna neis randades täheldatud merevees märke sinivetikate olemasolust. „Kui sinivetikad on vees hästi märgatavad, ei ole nende olemasolu kinnitamiseks alati vaja veeanalüüsi võtta. Praegusel juhul ongi terviseamet sinivetikad nii Valgerannas kui ka Mai ja keskrannas visuaalse vaatluse tuvastanud. Samas võib seis tänase tuule mõjul juba tundidega paraneda ja homme ei pruugi siin enam sinivetikaid olla,“ selgitas Virunurm.\nPärnu suplusrandade merevett seiratakse ja analüüsitakse pidevalt, kuna veeolud muutuvad sedavõrd tihti ja kiiresti. „Kui ilmneb, et sinivetikad on taandunud ja oht möödas, siis anname sellest kindlasti teada. Seniks aga soovitame meres suplemisest hoiduda,“ märkis Virunurm.\nSinivetikad võivad pikemal kokkupuutel ja vee allaneelamisel tekitada tõsiseid terviserikkeid. Eriti tähelepanelik tasub olla lapsevanematel ja koeraomanikel, sest laste ja väikeloomade organism on võrreldes täiskasvanud inimestega mürgitustele vastuvõtlikum. Suures koguses sinivetikaid sisaldava vee sattumine organismi võib esmaste sümptomitena kutsuda esile kõhuvalu, kõhulahtisuse, oksendamise, suuvillid, kuiva köha ja peavalu.\nSeda, kas merevees on suures koguses sinivetikaid, saab igaüks hinnata ka vee läbipaistvuse järgi: kui umbes ühe meetri sügavuses vees seistes pole võimalik näha enda varbaid ja samal ajal puudub lainetus või muu häiriv tegur, mis merepõhjast setteid üles tõstab ja sellega läbipaistvust vähendab, on suure tõenäosusega tegu mikrovetikate massesinemisega.


Josteni sõidud Prantsusmaal\nJosten Vaidem teenis Prantsusmaal võisteldes oma esimesed punktid eliidisõidul, seda vaatamata haigusele.\n25. aprill ZLM Tour 180 km, UCI National Cup\nJosteni kirjeldus sõidust: „Sõit algas väga kiirelt, esimene tund oli keskmine kiirus ikka väga kõrge, tundsin ennast väga hästi ja hoidsin ennast kenasti esimese kolmekümne mehe seas. Võidusõit oli väga närviline, kukkumisi oli palju ja pidurite kärsahais oli grupis pidevalt üleval. 40. km oli punt juba umbes 50-pealiseks kahanenud, 50. kilomeetril sattusin aga kukkumisse, kurvi peal oli liiklusmärk tee peale pandud, kuhu ma sisse sõitsin ja tagumised vennad tulid mulle selga.\nEnda rattaga ma jätkata ei saanud, sest raamikõrv oli kõver. Sain üllatavalt kiirelt Shimano neutraalist varuratta, aga sellel oli elektrooniline käiguvahetus, millest ma ei jaganud ei ööd ega mütsi. Maksimum rauaga kangutasin kuidagi pundile järgi ja sain Di2-ga kursis olevatelt ratturitelt teada, kuidas käiguvahetus toimib.\nPundis oli ettepoole liikumine seejärel võimatu, kuna terve punt oli tee peal laiali. See sai mulle ka saatuslikuks, olin liiga taga, kui algas küljetuule lõik, gaas pandi põhja ja punt oli kohe ribadeks. Üritasin midagi veel päästa, aga oli juba hilja. Lasime siiski hooga kuni lõpuringideni ja üks lõpuring veel lisaks, viimasele ringile enam ei lastud. Sõidu lõpetas vaid 85 meest, ehk pooled.\nEbaõnn rikkus sõidu, kus ma oleksin olnud võimeline lõpetama, sest tunne ja jalad olid väga head ja enda pundi ees hoidmisega erilisi probleeme ei olnud kuni kukkumiseni, samas olen rahul, sest sain kinnitust, et jõuan ka kõrgel rahvusvahelisel tasemel võidu sõita, sest tegu oli ju MK etapiga. Nagu peatreener Toivo Suvi ütles, taseme poolest nagu U23-e MM.“\n5. mail Rouillon à Travers la Sarthe 154 km, Elite Nationale\nJosten: „Sõidul olid korralikud kuni kaheksakilomeetrised mäed sees, tõusumeetreid kogunes 1973. Starti kõrgete eesmärkidega ei läinud, kuna päris korralikult tõbine olin, kurguvalu ja kõva nohu, sõidu algul tundsin ennast ikka väga halvasti. Üllatuseks endale leidsin mingil hetkel oma jalad ja 8-kildisel tõusul läks asi päris ribadeks, umbes 20 meest pääses minema. Ma olin kehval positsioonil, kui vahed sisse jäeti, aga sinna ette järgi sõitmine väga suur vaev ei olnudki. Siis umbes 30-liikmelise pundiga sõitsime peaaegu kuni lõpuni välja. Ise vaevlesin röga käes ja ka kõige parema tahtmise korral midagi seal korraldada ei suutnud. Finišeerisin 19. kohal ja sain oma elu esimesed punktid eliidi sõidul kätte. Pole paha, arvestades tõbe, mille käes juba paar päeva vaevelnud. Vorm on järelikult hea.“\n9. mail Melesse/Saint-Malo 2, 3 ja J kategooria, 114 km\nJosteni kirjeldus: „Otsustasin rahulikult pundis tiksuda ja vahepeal meeskonnakaaslastele kasulik olla, kuna ikka oli veel vilets olla. Korra vedasin Kevini mäekaks lahti, mille ta ära uimas ning tegin ees tööd ja püüdsin jooksikuid. 70. kilomeetril, kui olin parasjagu tõusul punti korraliku hooga sikutamas läks asi ribadeks. Tõstsin siis tempot, minuga liitus õnneks veidi hiljem tagant ka Lippe. Kahekesi panime ikka päris valusa hooga ja umbes 20-minutilise pingutuse järel, jõudsime jooksikutele täpselt linnaringide alguseks saba peale.\nKui olime jooksikutele järgi saanud, ründasin ka sealt pundist ja noppisin vahefiniši võidu. Korduvate äraminekukatsete tulemusel said kaks meest vahe sisse, kuna nendel meestel oli jooksikute hulgas 2-3 abimeest, oli järele sõitmine suhteliselt võimatu. Umbes kaks kilomeetrit enne lõppu panin enda pundist ajama. Täpselt finišitõusu all sain esimesed kätte, just sellel momendil hakati finišit panema ja nendele tuulde hüpata ma enam ei suutnud. Viimane kilomeeter oli ikka väga-väga valus, ülesmäge ja vastutuult, sain kolmanda koha. Jäin sõiduga rahule, sest enesetunne oli ikka üsna kehv.“


Kodu: Kuidas Kujundada Ruum Koos Hämarussöötjaga - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nKuidas Paigaldada Ge Ahju Süütaja Komplekt\nPõhiline > Kodu > Kuidas Kujundada Ruum Koos Hämarussöötjaga\nKuidas Kujundada Ruum Koos Hämarussöötjaga\nKui naised olid tihedalt kortsjoonitud, pakkus väsimuski diivanile seda eesmärki. Diivanil on joonega sarnased jooned. Teatud stiilides ulatub ühe otsaga seljatoe pikisuunas ühel küljel, mistõttu see näitab ristlõikega randu ja ratsa vahel. Minimaalne diivan võib tunduda prim...\nVintage teema või täiendav kujundus\nMängida oma omadusi\nKasutage valgustust, et tuba täita\nMinimaalne diivan pakub mitmekülgseid istmeid ja kõveraid jooni.\nKui naised olid tihedalt kortsjoonitud, pakkus väsimuski diivanile seda eesmärki. Diivanil on joonega sarnased jooned. Teatud stiilides ulatub ühe otsaga seljatoe pikisuunas ühel küljel, mistõttu see näitab ristlõikega randu ja ratsa vahel. Minimaalne diivan võib tunduda esmapilgul või tekitada Hollywoodi glamuuri ja sensuaalseid magamistuba. Teie värvi- ja aksessuaarivalikud võimaldavad teil luua tuju, mida soovite vaevata.\nVaip, alaline peegel või laud samast ajastust nagu nõrkustugev diivan võib tõmmata ruumi kokku, kui diivan on antiikmööbel või reproduktsioon. Antikehad ja vintage elemendid ei pea domineerima. Vanade tükkide piiramine kolmele või viiele, mis sisaldab nõrkust kuumutajat, pakub harmoonilist efekti, muutes ruumi muuseumiks - kui te ei soovi teema ruumi, näiteks vintage Hollywoodi boudoari. Pehme padjad pehmendava diivanil moodustavad meeldiva efekti. Tugeva värvi ja geomeetriliste väljatrükkide akendega padjad pakuvad värsket välimust.\nKoordineerige traditsioonilist või uut väsitavat diivanit ruumis, sobitades minestuse diivanipuu värvi, puidust viimistluse või tekstuuri teistesse tükkidesse. Näiteks, kui see on vooderdatud, sisestage vilditud tugitool või hõõruge, mis sobivad nahkpolsterile. Lõpp-laud või kõrvaltoolid samast puidust ja aktsenttiga padjad, mis sobivad selle lisamiseks teistele istmetele või voodile, integreerivad nõrkust kuuma ruumi ülejäänud ruumis. Magamistoas, voodikoht - isegi koduses majapidamises, kus on tavaline voodi lagedal rippuv kodus kangas, mängib magusat diivanit romantiline välimus.\nKas te valite uue või Victoria-like vaimse diivanvahu, on selle joonid selle ruumi võtmefunktsiooniks. Kerge vaatega diivanilaiendid asuvad pildiaknas, kaminas või klaveris. Magamistoas toimib väsitav diivan voodi jalgsi hästi või voodist üle selle tagasi seina või aknaga. Lihtsad kardinad loovad meeldiva tausta. Ütleb Sheffiidi kooli, et keerulise vormimisega sisustatud sein on ette nähtud antiiksete nõgusate diivanide raami jaoks.\nTundmatu garderoobiga ruum vajab valgustust. Lisage turvisega alaline lambid, läätsekleebis dimmeri lülitiga, peegli ümber paiknevad lambipirnid, värvitud seinakronsid või särava kroomiga laualamp kaasaegse aktsendi jaoks. Kergelt leotatud efektiga ümbritsetud kardinad või pitsid lähevad koos minestatava diivaniga. Kreemi, kullast või hõbedast lehed sobivad värske ruumi ja pits sobib vintage välimuselt.\nKuidas Parandada Pragusid Teeki Tabelis\nGraniitide Viimine Vanalt Uutesse Kapidesse\nKuidas Alustada Lilleseemneid Talvel\nKodu Esikohale Tõusnud Rantšo Kodu Ideede Remodelleerimine


Registreeri Maagia.net Foorum Mahvia 21 mänguthread\nLehekülg 34/36 1 2 … 32 33 34 35 36\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: Ants] #176423\n24.12.2017 19:00:09 24.12.2017 19:00:09\nTundub, et pole vaja häält muuta. Igal juhul saab mäng läbi.\nVõib vist ära lõpetada selle mängu. Kui keegi jälle ei venita.\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: KKKallik] #176428\n24.12.2017 21:20:08 24.12.2017 21:20:08\nAlgne postitaja KKKallik\nPalun ära keera seda mängu persse nüüd. Sa ju saad aru, et mina ja Mhe oleme järjest 2 maffiat maha võtnud sellega, et me hääletasime koos? Kui sa nüüd Antsu ei tapa, siis sa oled ikka räige turakas.\nSaad sa aru, et sa oledki ainult seepärast veel elus, et sa mind talla tahad? Mhe suri ära, sest ta tapaks päeval Antsu ja maffia kaotaks.\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: Ekvard] #176429\n24.12.2017 21:21:39 24.12.2017 21:21:39\nPraegu oleks muidugi väga kurb kui KKK enam foorumisse ei tuleks, sest ma alles praegu ärkasin ja suht sitt oleks külale nii mäng kaotada, et KKK ei näe isegi, mis ma kirjutasin.\nSest isegi Ants ise seletas täna ära, miks on tema maffiast, mitte mina.\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: Mhe] #176430\n24.12.2017 21:27:55 24.12.2017 21:27:55\nAlgne postitaja Mhe\nEi tahaks, et 16:00 ära lõpeb, kui mängijaid veel on. Also ma ei saa sellest aru, et külal oli lambist 16:00 tähtaeg, a maffia otsustas ikka enda hääle mingi kesköösel ära.. mis kasu on siis külale tähtaega panna, kui maffia pole naguniigi otsustanud.\nMa lihtsalt ei usu, et Ekvard oleks nii loll, et jätaks KKK ellu 2 päeva. Seesmõttes on võimalik ka selle peale mängida, et "Ekvard ikka nii ei teeks" ja frameda sellega Jmnski, mis oleks bold move, aga meil pole aega seda katsetada,\nSeesmõttes, et kui Jmnsk ei osutu maffiaks läbi ime, siis on see oluliselt halvem mäng olnud viimased 2 pävea külaelanikuna. Hääletada täiesti lambi inimesi, kui terve küla peab rongiga kaasa minema..\nKKK ära loobi oma hääli suvalistelt. On viimased 2 päeva alles - võta juba mingi seisukoht ja toetu sellele.\nKKK, loe see postitus ka uuesti läbi ja mõtle, miks suri Mhe, mitte sina. Sest Mhe ei oleks mitte kunagi mind tapnud, aga sina tahad mind tappa ja mängu külale kaotada.\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: Ekvard] #176431\n24.12.2017 21:50:01 24.12.2017 21:50:01\nPõhimõtteliselt, KKK, lihtsalt vasta siia kas sa muudad häält või mitte ja peale seda võib minu poolest mängu lukku panna, ma ei oskaks enam selgemalt elu sees seletada, et maffiast on ants, mitte mina.\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: Ekvard] #176432\n24.12.2017 21:58:03 24.12.2017 21:58:03\nTeen siis nii, et:\nMuudan hääle ära: Ants\nJa vaatame kuidas Ants kaitseb ennast.\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: KKKallik] #176436\n24.12.2017 23:01:13 24.12.2017 23:01:13\nSuri Ants, külaelanik. Maffia võitis mängu.\nMaffia oli koosseisus Mirror, Mi-Go, Jmskns69, KKKallik. (jah, jott valetas).\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: coolime] #176437\n24.12.2017 23:03:18 24.12.2017 23:03:18\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: KKKallik] #176438\n24.12.2017 23:04:27 24.12.2017 23:04:27\nMiks sa 2 päeva varem võita ei tahtnud?\nRe: Mahvia 21 mänguthread [Re: coolime] #176439\n24.12.2017 23:13:15 24.12.2017 23:13:15\nMa eile sõimasin Hannest. Asi tundus peale eilset hääletust kahtlane ja küsisin Hannese käest, et kas ta ikka KKKallikormi kontrollis või ajas äkki kogemata segi. Vastuseks sain, et tal oli plaan.\nÜhest küljest sain aru, et mida ta teha tahtis - Kui ta ütleb mingid nimed, siis peab mahvia hakkama neid tapma, aga kui nimetatud on oma mees, siis seda ei saa ju tappa. Kui ühel hetkel nimetatud nimekirjast ei tapeta, siis on peaks tekkima kahtlus.\nSamas on kõik arutletavad mustrid ja teooriad automaatselt rikutud. Kõik mu arvestused olid tehtud nii, et ma ei vaadanud absoluutselt vpli ja KKKallikormi postitusi ja ei lisanud nende hääletusi võrdluseks. Näiteks Mhe'd poleks ma ilmselt pidanud kahtlustama.\nKorra oli selline hetk, kus Ekvard karjatas midagi ja tekkis mõte, et äkki tabatakse ära, aga siiski mitte.\nVahel ei pea "I have a cunning plan..." täide viima.


Jora » Arhiiv » Verekeskus ja puuetega inimesed\n« Ubuntu Breezy\nHingedepäeva missa Harkujärvel »\nVerekeskus ja puuetega inimesed\nJupp aega tagasi [L] jorisesin sel teemal. Tänaseks on lugu jõudnud [L] Postimehe veergudele.\nAusalt öeldes ei ole sõnu. Kui sellist juttu ajab meditsiinilise haridusega inimene, siis on ikka tõsiselt kuri karjas. Pakuks, et suur osa prostituute on end ära blondeerinud – niisiis peksame kõik blondiinid verekeskusest tagasi, äkki mõnel on tripper! Ja Jumal hoidku, äkki tuleb mõni neeger kah veel doonoriks! Nii et “kaitseme” kõiki eelnimetatuid sellega, et neilt verd ei võta???\nKindlasti on ratastoolis inimeste seas doonoriks sobimatuid. Nagu ka madruste, puna- ja kiilaspeade ning jalg- ja kivipallurite hulgas. Küsimus on selles, et verekeskuse töötajatel puudub elementaarne reaalne kompetentsus vähegi erinevate juhtumitega tegelemiseks – ja selles on muidugi süüdi need erinevad inimesed ise. Kui aga arvestada, et doonoriverest on kohati tõsine puudus, on selline käitumine kuritegelik ja selle eest tuleks rakendada kohaseid sanktsioone.\nLäheks õige ja mõõdaks sealsed töötajad üle. Kes on üle 180 cm pikk, see loetagu ebastandardseks (eestlaste keskmine statistiline pikkus jääb kuuldavasti 175 cm kanti) ja ta peab kas töölt lahkuma või laskma end ülemisest otsast lühendamise teel standardseks muuta. 😛\nKuritegeliku debiilsuse vastu tuleb võidelda.\nSee postitus tehti 27.10.2005 kell 17:56\trubriiki Arusaamad, Muljed. Kommentaare saad jälgida RSS 2.0 uudisevoo abil. Kommenteerimine ja tagasisideviited on hetkel keelatud.\n4 kommentaari postitusele “Verekeskus ja puuetega inimesed”\n27.10.2005 kell 20:41\nSee on lihtsalt midagi täiesti jaburat… Ma tahaks väga teada, kes sellise mõtte peale on tulnud. Mõnikord ma näen inimeste jabural eeldusel põhinevat loogikat, aga siin ei näe. Einoh, muidugi võib ka olla, et liikumispuudega inimeste seas on statistiliselt rohkem neid, kellele on vere andmine ohtlik – aga see peaks olema individuaalselt testitav. Ja ma ei usu, et liikumispuudega inimeste seas on statistiliselt tugevalt rohkem mittekõlbliku doonnoriverega indiviide kui üldpopulatsioonis. Sest see oleks mingigi loogiline põhjendus. Aga ma ei ole näinud, et keegi mingisugust sellist uuringut oleks teinud või nii. Kas kellelgi on olnud lihtsalt haiglane vajadus midagi keelata? Mitte asja pärast, aga et saaks ainult teha karmi reegli ja osad ukse taha jätta, et siis teised tunnevad ennast vingemana? Rrrr….\n28.10.2005 kell 01:46\nArvan, et klassikaline parapleegik, s.t. tüüpiline ratastoolikasutaja (kel ülakeha kahjustamata), on juba oma eluviisist tulenevalt adekvaatses füüsilises vormis (mis puudutab treenitust, kopsumahtu jne), lisaks peab nõrku/puuduvaid jalgu tasakaalustamata käte suurem jõud – mõni sealsetest turakatest võiks üritada mõne ratastooliselliga kätt suruda. 😛\nJa kui lugesid toda minu kunagist elamust sama pundiga, siis Kakk pole ratastooli kunagi kasutanud. Piisas lihtsalt, et natuke teistmoodi välja näha – reaalne füüsiline vorm ei tähendanud mitte midagi, keegi isegi ei vaevunud uurima.\nEi arva, et see on haiglane vajadus. Pigem on tegu mõne tegelase laiskusega senitundmatut õppida, lolliks jäämisega ning sellest lollusest tulenevate eelarvamustega, viimastega on jälle hea omakorda laiskust põhjendada.\n28.10.2005 kell 13:19\nSiis on meie meditsiiniharidusega ikka natukene kehvasti… Ütleme, et mingile suvalisele haldusharidusega ametnikule võib see pähe tulla, eriti lähtuvalt eelarvamustest. Kuid kas meditsiiniharidusega inimesele on see siis võõras? Kui on, siis tegelikult sellesse on vist kõige lihtsam parata…\nMiks ma põhjust otsin, on muidugi jälle see, et äkki saab siis midagi parata – et maailm oleks parem ja õiglasem koht või nii.\n04.11.2005 kell 23:42\nJälgides teie arutlusi,võiks edasi arendada loogiliselt ja laiendada keelatute sihtgruppi:\nalkooliga liig liialdavad- vere võtmine alkoholist mõjub tervisele kehvasti ja pärsib organismi jõudu pohmelli vastu võitlemast;\ntubakasõltlased- nondel on niigi pidev oksügeeni puudus ning vere võtmine viiks igavesse uima;\nKuid puuetega inimene ei käi ju sõltlaste hulka.. ning tegu on altruistliku teoga…verd napib abivajajatele….Milles siis küsimus?


Sony lõpetab PS Vita tootmise, kuid laiendab mobiilset mängimist iOS-ile - Blogi - Miterassa/Sony Center\nSony lõpetab PS Vita tootmise, kuid laiendab mobiilset mängimist iOS-ile\nSony teatas nädalapäevad tagasi, et PS Vita ehk mobiilne mängukonsool kaob ajalukku ja seda edasi ei toodeta. Tegemist oli küll Jaapanis eduka ja esialgu ka mujal üsna hästi müünud konsooliga, kuid viimasel ajal näis mängijate huvi selle vastu vähenevat. Siiski ei tähenda see, et mobiilsete mängude alal Sony tagasi tõmbuks.\nMobiilid on aina võimekamad ja mängimiseks sobivamad, seetõttu tõi Sony PlayStation 4 lisavõimaluse Remote Play nüüd välja ka iOS-ile. Apple´i seadmete omanikud saavad oma Playstation 4-le teha uuenduse viimasele tarkvaraversioonile 6.50, mis lubabki kasutada Remote Play omadust ka iPadides ja iPhone´ides. Kui varem töötas see PlayStation Vita peal, siis laienedes Apple´i seadmetele võib öelda, et mobiilise mängimise võimalus jõuab veelgi suurema seltskonnani.\nSony Remote Play lubab mobiilist juhtida oma kodust mängukonsooli ja seega ka mängida kodust eemal olles. Remote Play saadab konsoolist nii heli kui pildi nutiseadmesse, tegeledes taustal kogu vajaliku ressurssinõudva renderdamise ja arvutustega. Nõrgema riistvaraga mobiilne seade tegeleb vaid pildi ja heli edastamisega ning juhtkäskluste edastamisega.\nRemote Play on varem kättesaadav olnud ka Xperia nutitelefonidele, Windowsiga arvutitele ja Mac-idele. Nüüd on see iPad´idele ja iPhone´idele kättesaadav uue äpina ka App Store´ist. Juhtnupud kuvatakse mänguekraanil.


Riigikogu võttis vastu seaduse, mis sätestab elektritõukerataste reeglid - Autogeenius\n28. okt. 2020 kell&nbsp14:21\nBolti tõukeratas.Foto: Geenius\nRiigikogus võttis täna vastu liiklusseaduse muutmise seaduse 191 SE, millega reguleeritakse elektritõukerataste ja muude kergete elektrisõidukite kasutamist.\nKasutusele võetakse uus sõidukite kategooria- kergliikur. Kergliikurite alla liigituvad elektrilised tõukerattad, elektrilised rulad ja tasakaaluliikurid ja on mõeldud ühe inimese ilma istekohata vedamiseks.\nsuurim lubatud sõidukiirus kergliikuril on 25 km/h.\nkergliikurit kõnniteel parkides peab jääma jalakäijale vähemalt 1,5m laiune käiguriba\nalla 16-aastane kergliikuri juht peab kasutama kinnirihmatud jalgatturikiivrit\nülekäigurajal või ülekäigukohal võib sõidutee ületada kergliikuriga sõites, kuid kergliikurijuhil ei ole sõidukijuhi suhtes eesõigust, välja arvatud juhul, kui kergliikurijuht ületab ülekäigurajal või ülekäigukohal sõiduteed, millele sõidukijuht pöörab.\nkergliikuriga tohib sõita: jalgrattarajal, jalgrattateel, jalgratta- ja jalgteel, jalgteel, kõnniteel. Kui käesoleva paragrahvi lõikes 4 nimetatud tee või teeosa puudub või selle seisukorra või liiklusolude tõttu on seal sõitmine oluliselt raskendatud, tohib kergliikuriga sõita sõidutee parema ääre lähedal või teepeenral.\nkergliikurijuht peab vahetus läheduses olevast jalakäijast möödumisel sõitma kiirusega, mis ei erine oluliselt jalakäia kiirusest ja mis võimaldab jalakäijast ohutult mööduda.\nkergliikuri valmistajakiirus ei tohi olla suurem kui 25 kilomeetrit tunnis ja kergliikuri, välja arvatud tasakaaluliikuri mootori suurim võimsus ei tohi ületada ühte kilovatti.\nkui kergliikurile ei ole selle ehituslikke iseärasusi arvestades võimalik paigaldada LS § 87 lõike 3 kohaselt nõutud tulesid, peab kergliikurijuht pimeda ajal või halva nähtavuse korral jalgteel, kõnniteel, jalgrattateel ning jalgratta- ja jalgteel liikudes kasutama valgusallikat. Sõiduteel liikumine on pimeda ajal või halva nähtavuse korral ilma LS § 87 lõike 3 kohaste tuledeta keelatud.\nkergliikuril peab olema: töökorras pidur või pidurdamist võimaldav süsteem, tasakaaluliikuril iseeneslikku liikumist takistav seade, signaalkell, välja arvatud juhtrauata kergliikuril, ees valge ja taga punane ning külgedel kollane, punane või valge helkur või tuli, välja arvatud juhtrauata kergliikuril.\nMärksõnad: elektritõuks, tõukeratas, tõuks


Ööpäeva jooksul registreeriti Politsei- ja Piirivalveametis 103 avaldust ja teadet kuritegudest, sealhulgas 3 röövimist, 57 varavastast kuritegude, neist 47 vargust (4 eluruumidest, 3 sõidukitest), 2 sõidukivargust või omavolilist kasutamist. Registreeriti 4 inimvigastustega liiklusõnnetust, milles sai vigastada 5 inimest. Tabati 11 alkoholijoobes sõidukijuhti. Tuvastati 6 narkosüütegu. Registreeriti 196 väärtegu. Tuvastati 1 Schengeni viisaeeskirja rikkumine. Esitati 1 varjupaigataotlus.\n14. augustil kella 19.50 ajal teatati, et Kressi teel tungiti seljatagant kallale 54-aastasele naisele ning rööviti tema käekott. Röövimisega tekitatud materiaalne kahju kokku umbes 110 eurot.\n14. augustil kella 13.25 ajal teatati, et Virbi tänaval asuvas korteris tungiti kallale 27-aastasele naisele. Politsei viis kahtlustatavana jaoskonda 33-aastase mehe.\n14. augusti hommikul avastati, et Meeliku tänavale pargitud autosse on sisse murtud akna lõhkumise teel ja varastatud kliimatehnikat. Kahju kokku umbes 1800 eurot.\n14. augustil teatati, et Kotka tänaval asuvasse garaaži on sisse murtud ning varastatud mootorratas, kiiver, veljed koos talverehvidega ja akutrell. Vargusega tekitatud kahju kokku umbes 3200 eurot.\n14. augustil teatati, et avaldaja rahakott on varastatud, milles oli sularaha, avaldaja panga- ja krediitkaardid ja dokumendid. Hiljem selgus, et panga- ja krediitkaarte oli juba jõutud kasutada. Vargusega tekitatud kahju kokku umbes 7900 eurot.\nÖöl vastu 14. augustit murti sisse Sakus Tänassilma külas asuvasse eramajja ja varastati laevalgusteid, segisteid, tööriistu ning kahjustati parketti. Vargusega tekitatud kahju kokku umbes 1100 eurot.\n14. augustil kella 11.00 ajal teatati, et Peetri alevikus asuvast poest varastati jalgratas. Vargusega tekitatud kahju 1950 eurot.\nÖöl vastu 14. augustit murti sisse Rae vallas Soodevahe külas asuvasse puukuuri ja varastati kanatibusid. Kahju kokku umbes 120 eurot.\n14. augustil teatati, et Viimsis Rohuneeme teele pargitud autost varastati reisikohver koos käekella ja kahe käekottiga. Vargusega tekitatud kahju kokku umbes 6700 eurot.\n14. augusti hommikul teatati, et Maardus Langu tänaval asuvasse korterisse on sisse murtud ning varastatud erinevaid ehitustööriistu. Vargusega tekitatud kahju kokku umbes 1500 eurot.\n14. augustil soovis lennuga Peterburi riigist lahkuda Usbekistani Vabariigi kodanik, kelle Schengeni viisa oli kaotanud kehtivuse 1106 päeva varem. Sellest ajast viibis 24-aastane mees Eestis ühe päeva. Mehele koostati koheselt sundtäidetav ettekirjutus Eestist lahkumiseks, kohaldati sissesõidukeeld kolmeks aastaks ja määrati rahatrahv 10 trahviühikut.\n14. augustil sai politsei väljakutse Tartus Väike kaare tänavale, kus 34-aastane mees oli kallale tunginud 28-aastasele naisele. Politsei toimetas 34-aastase mehe esmalt arestimajja kainenema.\n11. augustil varastati Ülenurme vallas Räni alevikus Sipelga tänaval Samsungi mobiiltelefon. Vargusega tekitatud kahju on 300 eurot.\nÖöl vastu 8. augustit varastati Tartus Aleksandri tänava maja eest lillat värvi naisteratas Panther. Vargusega tekitatud kahju on 100 eurot.\nÖöl vastu 13. augustit murti Võhmas Kalevi tänaval sisse korterisse, kust varastati 59-aastase mehe suhtes vägivalda kasutades kaks trelli. Kannatanu meedikute abi ei vajanud ning pöördus vigastuste fikseerimiseks ise raviasutusse. Juhtunu täpsemad asjaolud on selgitamisel.\nÖöl vastu 14. augustit varastati Võru vallas Võrumõisa külas järelhaagis koos elektrigeneraatoriga. Vargusega tekitatud kahju on umbes 9500 eurot.\nJõgeva-, Põlva- ja Valgamaal teateid olulistest sündmustest ei registreeritud.\n14. augustil teatati politseile, et Pajusti alevikus Vanaküla tänaval murti sisse sõiduautodesse Toyota Avensis ja Toyota Hilux ning varastati navigeerimisseade Garmin ja sularaha. Kahju on 335 eurot.\n13. augustil kella 23 paiku tungisid neli tundmatut meest Narvas Gerassimovi tänaval kallale 21-aastasele mehele.\n13. augustil teatati politseile, et Narvas Kreenholmi tänavale pargitud sõiduautosse Volkswagen Passat murti sisse ja varastati CD-mängija ning muid esemeid. Kahju on 350 eurot.\n14. augustil kella 5 paiku varastati Kärdlas Keskväljakul kauplusest alkoholi. Kahju on selgitamisel.\nÖöl vastu 12. augustit varastati Pärnus Riia maanteel kaupluse eest jalgrattahoidlast jalgratas Merida. Kahju on 465 eurot.\n14. augustil peale südaööd varastati Pärnus Rüütli tänaval meelelahutusasutuses mobiiltelefon Samsung. Kahju on 800 eurot.\nÖöl vastu 14. augustit varastati Saarde vallas Tihemetsa külas kõrvalhoonest tolmuimeja ja mullafrees. Kahju on selgitamisel.\n9. augustil avastati, et Sindis Lõokese tänaval on tungitud abiruumidesse ja varastatud survepesur. Kahju on 75 eurot.\n14. augustil kella 20 paiku ähvardati Kehtna vallas Nadalema külas 49-aastast naist. Sündmuses kahtlustatavana peeti kinni 37-aastane mees.


Kummut "Amelia" tamm - Jussike | laste elektriautod, mänguasjad lastele jpm\nKallid sõbrad! Hetkel saadame kaupa vaid kulleriga ja postiga. Kuna tellimuste maht on kasvanud, siis soovitame valida toodete vahel, mis on märgisega "Toode laos". Teised tooted ei pruugi kohale jõuda mainitud päevade jooksul ning võib esineda tarneviivitusi. Täname mõistva suhtumise osas!\nKummut “Amelia” tamm\nKuumakse al. 11.94€\nToote teeb eriliseks tema kaunis värvi ja elegantne disain. Kummut on valmistatud tugevast männipuidust ja mööbliplaadist. Sahtlid liiguvat korralikul metallsiinil.\n89 x 84 x 45 cm\nTäida terve tuba samas stiilis sisustusega! Valikus on samas stiilis kapp, kummut ja võrevoodi!\nSoovikorral vali mähkimisalus\nValge mähkimisalus (25.00€)\nPuit mähkimisalus (25.00€)\nHall mähkimisalus (25.00€)\nKummut "Amelia" tamm kogus\nSee toode on meie laos kohapeal, ning tarne on ülikiire.\nTellides täna saad kätte homme.\tAega jäänud 13 tundi 32 minutit\nEnne 14:00 tehtud tellimused saadame välja juba samal tööpäeval ning järgmisel tööpäeval on see sinu käes.\nPuidust lastevoodi “Taevasära” hall\nAuto numbrimärk nimega\nLaste elektrimootorratas – Chopper Light\nsinine , valge\nAutovoodi “F1 Race”\nOle esimene, kes hindab toodet “Kummut “Amelia” tamm” Tühista vastus


Mõni küla on nii vaikne ja tühi. Teine jälle elanikke ja lärmi täis. [...]\nJõgi on alles. Väike Kuuba on alles. Nagu ka sillad, majad ja puud. Nagu ka inimesed sildadel ja majatreppidel. Puude varjus ja kangialustes. Piilumas pisikestest akendest välja ja sisse. Möödujad uudistamas vaateakendel olevaid mannekeene. Mannekeenid uudistamas vaateakendest möödujaid. Ammu pole nad kohtunud. Hirmunud pilgud klaasistunud silmades. [...]\nEnamiku sellest aastast olen ma kodus olnud. Viirus võttis igasuguse põhjuse linna minna. Varem oli kodu nagu hotell. Hommikul ruttu üles ja kontori poole punuma. Pikad tööpäevad said läbi alles hilja õhtul. Nädalavahetused kas linnas kohvikus, maal või reisil. Kodu oli pelgalt eluruum. Ei, isegi mitte eluruum. Magamisase. [...]\nmina maailm sõnad\nSisse astudes ütlen tere. Kõva ja selge häälega, nagu hakkaks kõnet pidama. Ei, kõneleda ma ei taha. Tänan tähelepanu eest. Ei, seda pole mulle samuti vaja. Tere ütlemine on lihtsalt üks harjumus. Tervitamise harjumus. [...]\nMa olen taas tagasi. Nagu poleks ära käinudki. Nagu polekski vahepeal ühest saanud kaks. Ikka sama soe ja sama must. Udune. Pluss viis. Ei, see ei ole viis pluss. Vähemalt on kuiv. Tolmu lendab. Seda pidid rehvide naastud paljast asfaldist tükikaupa välja kiskuma. Mis liigub see kulub. Aga tolm on [...]\nEmakeeleaasta on juba peaaegu läbi aga ma pole siiani ühtegi postitust veel teinud. Ei teagi, aeg on lihtsalt ära sulanud ja minema voolanud. Nüüd on siis viimane aeg see viga parandada. [...]\n<img src="/img/2016/Please.jpg" alt="Please"> [...]


Osta Steroidid Online Raplamaa Eesti - Uni Steroids\nMar 11, 2021 by Valdo Mannik\n1 Osta steroidid Raplamaa Eesti\n2 Osta steroidid Online Raplamaa Eesti\n3 Kust osta steroidid Online Raplamaa Eesti?\n4 Kas ma saan steroidid Raplamaa Eesti?\nOsta steroidid Raplamaa Eesti\nOsta steroidid Raplamaa Eesti ilma retseptita on ebaseaduslik, kuid nende nende ebaseaduslikku levitamist laia leviku. Nad on üsna lihtne saada ja osta neid Internetis on üks narkootikumide omandamise viisid.\nEnne ostmist steroidid online Raplamaa Eesti, olla kindel, et veebisait on usaldusväärne allikas ja nad pakuvad reaalne asi. Turustaja veebiotsingu teha ning otsida mõni tarbija ja professionaalsed arvustused.\nSteroidid Raplamaa Eesti jaotus on tavaliselt saavutatav läbi amet, mis on litsentseeritud müüa keha hoone seonduvad tooted, kuid arvatavasti steroide müüakse ebaseaduslikult online õigustatud müüjad, kes lihtsalt juhtub olema keelatud aine.\nAlati on võimalus, kasutaja osta steroidid online Raplamaa Eesti tehtud ja nad on midagi enamat kui vesi ja värv, suhkrut täis kapslites, hobune testosterooni või mõne muu aine, mis ei ole keha hoone osad.\nSteroidid, tõeline või võlts, sageli väljaspool Raplamaa Eesti teha ja salakaubana või tehtud väike laborites üle riigi.\nSteroid turg on 400 miljoni dollari eest aastase lepingu. Ja see on mustal turul steroid turul Raplamaa Eesti. Mis on palju kasutatud steroidid ja paljud mehed ja naised ja nooremad lapsed panna üles olenemata oma põhjused on maxing läbi lihaste massi.\nKust osta steroidid Online Raplamaa Eesti?\nOn usaldusväärne online steroid turustajad Raplamaa Eesti, kus igaüks saab osta steroidid. Nad ainult laeva Raplamaa Eesti jooksul tollikontrolli vältida ja vähendada tõenäosust sattuda valedesse kätesse pakett.\nKas ma saan steroidid Raplamaa Eesti?