Rozhodčí Hrabišín B\n(Jura P., 26. 9. 2014 13:36)\nPísařov - Hrabišín B - SO 04.10 15:30 Kylar - Holík Hoško\n(brďa ml., 23. 9. 2014 9:40)\nVýzva na Béďu, ještě je dost času, ale chci se zeptat jestli máš domluvenej pro nás zase termín. Připomínám, že jarní sezona začíná 29.3.2015 doma s Bratrušovem. Díky za info.\n(Beda, 23. 9. 2014 17:06)\nZdar Brdis, jelikož už od jara vidím jaký je zájem o tréninky a celkově o fotbal, tak jsem nic nedomlouval a ani nevím, zda mají volné termíny.\n(brďa ml., 24. 9. 2014 9:53)\nKdyž se najde alespoň 10, 11 lidí jako vždycky tak bych do toho určitě šel! No se mnou, Hanesem Drobným, Ferencem a asi i brnkalem můžeš počítat. Chce se to na fotbale vyjádřit trochu no...\nRozhodčí do Leštiny - Žaludi v akci :)\n(Jura P., 18. 9. 2014 16:37)\nLeština "B" - Písařov NE 28.09 16:00 Doležel L - Doležel T - Moťka\n(brďa ml., 15. 9. 2014 18:10)\nV úterý 16.9. trenal není pro nedostatek hráčů, v pátek normálně v 17:00\nRozhodčí na Rapotín\n(Jura P., 13. 9. 2014 20:18)\nPísařov - Rapotín "B" Kubíček - Žák - Profous\nfotbal s Třeštinou\n(Pepan, 7. 9. 2014 21:56)\nAhoj hoši,píšu reakci na dnešní utkání. Jsem rád,že tam bylo pár kamarádů a pokecali jsme o skutečné situaci. První musím říct,že výsledek odpovídal dění na hřišti. A teď o mančaftu! Myslím, že už nejde absolutně o kolektiv, takže nečekejte kolektivní výkon a jedna nebo dvě individuality, které na to "mají", ale zase se jim nechce, to nezachrání. Za sebe říkám, že jestli si toho nikdo nevšiml,tak naše výkonost celkově klesá. Je to nedisciplinovaností a jestli někdo čeká výkony třeba ode mě, tak nad tím ať ani nepřemýšlí. Netrénuju už půl roku a je to tím, že na to nemám absolutně čas! Mně třeba jen nadání nestačí. Bohužel tu nebydlím a nejsem denně doma. Myslím, že na 3a3-cátnících to zrovna neleží nebo by nemělo! Takže na sebe nenechám nadávat (což bylo slyšet až na hřišti) a uznávám, že na 90 minut fotbalu nemám!!! Takže víc jak poločas už nepomůžu!!! Jinak o kamarády určitě přijít nechci!!! Takže chystat hřiště a jezdit na fotbaly budu určitě. Stejně tak i to pivo s vámi vypiju, pokud tam ovšem zůstanete a uražení neodjedete... Protože se nedokážeme sejít ani na poradu, jak to bude s naším fotbalem vypadat, tak čekám, že se aspoň tady někdo vyjádří! PS: Všiml jsem si hromady obličejů, co na mě koukají, jako kdybych se na fotbal "vysral"!!! Mějte se a přemýšlejte, ať to zase nevypadá, že si tu zase jen někdo plácal játra...:-)))\nRe: fotbal s Třeštinou\n(brďa ml., 8. 9. 2014 2:51)\nNení nic lepšího než jít po takovým zápasem chrápat až ráno... Sem nasranej a zase dlouho budu, nemyslím si však že to platí u každého z nás. Jak si psal o tom kolektivu Pepo, v tom s tebou souhlasím, ale není to jen o kolektivní hře! Začíná to bohužel už v kabině, kde ten kolektiv není a to je nejvíc smutný! Výkonnost nemusí být nejlepší, ale když je super parta tak výkony na hřišti se od toho odvíjí. Nemáš pravdu v tom, že to není o vás 33 letejch, kdo jinej by měl tu kabinu povzbudit, vyhecovat? Ale sám si viděl kolik lidí bylo o poločase v kabině? A to ještě "někdo" s mobilem. Čtvrt hodiny po zápase už ani těch pár vyvolených... Oni měli o 5 let vyšší průměr a bojovali na tom hřišti, což se říct u nás o všech nedá! Hodně věci by se tady vůbec nemělo řešit na stránkách. Naše tréninky se ani nedají tak nazývat, ale tam bysme si to měli vyříkat alespoň v 10 lidech, nebo před zápasem, ale ne tady... Akorát pro srandu všem co se sem chodí bavit na náš účet! Nikdy sme nehráli supr kombinační fotbal a tim spíš by měl každej bojovat což mu síly stačej, jeden za druhýho, povzbudit se atd.. už jen to je polovina úspěchu! Víš jak se říká, může se prohrát, ale že polezeš ze hřiště po čtyřech... Každej musí začít sám u sebe co a jak by měl udělat líp a co nejdřív, tréninky v 17:00 úterý a pátek a v sobotu do Loučné hraje se v 16:00... Dobrou ;-)\nRe: Re: fotbal s Třeštinou\n(Beďa, 9. 9. 2014 16:03)\nBorci, možná malinko narážíte i na mě, že jsem po fotbale hned vypadl, ale nechci a nebudu se na nic vymlouvat, ale jel jsem si dom lehnout, páč tu nohu mám v pič.... a hold teď ju v práci potřebuju funkční víc než kdy dřív. Za další, kolektiv tu byl výbornej, pamatuju si to moc dobře, páč už v Písařově kroutím aspoň 8 sezónu, ale vy starší si vzpoměňte, co nás chodilo na tréninky, já osobně netvrdím, že je nutný aby jsme se všichni sešli v úterý a v pátek, mě by stačilo, kdyby jste došli aspoň v ten pátek...Např. teď naposledy v pátek jsme tam byly čtyři, Petřík, Ferenc, Janek a já, pak se nám divíte, že děláme pičoviny a při tom se zraním, ale co máme vymýšlet ve čtyřech. Nadruhou stranu já už jsem taky za zenitem ( váha přišla, rychlost odešla), ale aspoň se snažím něco pro sebe a mančaft udělat a dojít na ten trenál. Vím, že se chodí do práce a o to víc si cením lidí, co si prohodí šichtu kvůli fotbalu nebo jdou na 16, aby mohli dojít na trenál. Další věc, je že spousta z nás má babu, ale je to vždy jen o tom chlapovi, jak si to doma zařídí a uvědomte si, že pokud Vás komanduje ještě před svatbou nebo před případným společným soužitím, tak jak to bude vypadat v budoucnu??? Zkuste tu ženskou namotivovat, např. tak že se s Váma projede na kole na hřiště, než odtrénujete, tak si dá 2 pivka, vínko atd. a pak zas pojedete domů. Taky co třeba sere mě je super dochvilnost, trenál je v 17,30 hod., tak tam jsem 10 min předem, aby se začalo v čas a ne že dojedu v 17:45 nebo až v 18 hod. a na domácí zápasy??? Nebudu komentovat, vždyť to je kolikrát do nebe volající, hosté se rozcvičují a my ani nevíme jestli ten nebo ten dojde...Taky mi vadí přístup některých spoluhráčů, někdo jim radí a co oni??? Pošlou ho do prde....Tak by to nemělo fungovat, když ti starší a zkušenější se mladším snaží poradit. No a závěrem, každej musí začít sám u sebe, nehledat chyby na těch druhých a říct si můžu já někoho jebat, když dělám to stejné?? Zkuste si spočítt, kolikrát jste za poslední rok byly na trenálu??? Některým by na to stačili prsty jedné ruky i s amputovaným palcem...Nechci se tady hádat, to vše patří do kabiny, ale napsal jsem tady svoji myšlenku, tak nad tím zkuste zapřemýšlet.....\nRe: Re: Re: fotbal s Třeštinou\n(brďa ml., 9. 9. 2014 23:36)\nDal bych ti za ten příspěvek like, ale tady to nejde.. :-)\nRe: Re: Re: Re: fotbal s Třeštinou\n(Nr. 10, 11. 9. 2014 0:02)\nNechtěl jsem, ale i já se přidám do diskuze...\nNejsme jediní kdo s Třeštinou prohraje. I přes nepříznivý výsledek bych zápas nehodnotil jako vyloženě špatný. Vyhráli protože chtěli vyhrát víc a náš snaživý výkon na ně prostě jen nestačil. Minulý víkend jsme zvládli famózně otočit utkání v Obědné a to tu nikdo z Vás nenapíše ani řádek?!\nProhraje se a hned chcete vše zase řešit, svolávat schůze na které ti kterých by se to mělo týkat stejně nepřijdou, půlka chce hned končit s fotbalem apod.\nAno možná se mohlo vyhrát, ale to možná....\nSnad kdyby se víc bojovalo - otázkou zůstává, zda-li chceme nebo musíme všichni bojovat. O místo v sestavě u nás nebojuje nikdo - u nás má každý dokonce i své číslo. Zbývá už jen to jestli všichni chceme - upřímně si myslím, že ne...jak jinak si mám vysvětlit, že už před zápasem chce několik lidí vystřídat nebo třeba ani nechce na hřiště?!\nSnad se nikdo neurazí - nechci si tu hrát na chytrého, jen přidávám svůj postřeh do diskuze.\nHlavy vzhůru a v sobotu pro body do Loučné!!! :)\nRe: Re: Re: Re: Re: fotbal s Třeštinou\n(brďa ml., 11. 9. 2014 2:36)\nHanes s většinou s tebou souhlasím, ale každej nemá svý číslo (skoro) a chtěl bych vysvětlit zrovna od tebe, jak se asi bojuje o sestavu? To by se mělo posuzovat podle výkonnosti a hlavně v trénincích ne? Kdyby chodilo pokaždé 10 lidí na trenal tak bude každej bojovat o sestavu jináč...\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: fotbal s Třeštinou\n(Nr. 10, 11. 9. 2014 10:59)\npříklad: na fotbal chodím a chci vždycky hrát. Pokud bych seděl na lavičce, tak se budu snažit na příště dostat do základu. Např. vyšší účastí na trénincích nebo větší snahou na hřišti.....a to podle mého u nás chybí.\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: fotbal s Třeštinou\n(Beďa, 11. 9. 2014 12:58)\nV tomto s tebou Hanes naprosto souhlasím, bohužel chybí konkurence a taky ve spoustě z nás takové to vnitřní nutkání zlepšovat se, být lepší než ostatní, nebečet a furt se na něco vymlouvat...Já dá se říct mám 100% účast na trenálech a hraju hovno, ale i přes to, že kolikrát šlapu na hřišti vodu, tak se snažím, hold někdy to jde někdy zase ne. Na trenáli chodm i proto, že tam jsou např teď maldší kluci už i o 10 let než já ( např. Ferda ) a snažím se jim poradit a předat své zkušenosti načerpané za ty sezóny v okresním přeboru, jelikož to je velice čitelná soutěž a vesměs ty hráče člověk už nás.\n(Jura P., 9. 9. 2014 7:33)\nLoučná Písařov SO 13.09 16:00\tPřecechtěl Navrátil Šula\nUtkání začíná už v 16,00!\nRe: Rozhodčí Loučná\n(brďa ml., 11. 9. 2014 2:43)\nPřerušuji diskuzi, jen napíšu že odjezd do Loučné bude ve 14:15, víme všichni jak to vždy dopadá že... Zítra trenal v 17:00\nLevná půjčka je k dispozici\n(Reklamní manažer, 3. 9. 2014 19:00)\nTo je on-line reklamu ze soukromé peníze fondů/půjčování firmy v Kanadě. Potřebujete úvěr splatit své účty, nákup domů, úvěr k rozšíření vašeho podnikání, úvěr na investice? Nabízíme osobní půjčky pro jednotlivce, firmy, podnikatelé a ženy.\nKontaktní E-mail: info.calvingeorgefirm@gmail.com\n(files, 2. 9. 2014 17:02)\nzdar je dneska trenal\n(brďa ml., 3. 9. 2014 8:53)\nCau filas, kdyby nebyl tak to sem napíšu! V pátek ještě v 17:30, od příštího týdne to dáme na 17:00..


Podzimní recepty - Recepty - Vegetariánské - Zimní recepty\nChutney neboli v českém znění čatní je dokonalá věc, která doplní jak sýrové prkéko, tak i maso. Toto jídlo pochází z Indie a představit si pod tímto názvem můžete hustou omáčku, která se připravuje v základu z různého ovoce či zeleniny. Může pak obsahovat ingredience jako jsou rozinky, česnek, cibuli a ocet. Ale také spoustu dalších surovin. 🙂 Je to vlastně jen na fantazii každého. 🙂\nToto hruškové chutney v sobě obsahuje zázvor, rozinky, samozřejmě hrušky, ale také třeba tuzemský rum, skořici a citrónovou kůru. Je výborné teď na podzim k vyzrálým a aromatickým sýrům, ale chutnat Vám bude i s pečeným masem. Tak jej určitě zkuste. 🙂\nPrep Time: 10 minut –\tCooking Time: 20 minut\n600 zralých a sladkých hrušek\n1 plátek másla\n8 g čerstvého zázvoru\nkůra z půlky citrónu\n50 g sušených rozinek\n1 polévková lžíce tuzemského rumu\n1 polévková lžíce balsamikového octu od Bzenecký ocet\nCibuli nakrájejte nadrobno, hrušky zbavte slupky a nakrájejte na menší kousky. Zázvor nastrouhejte.\nV rendlíku rozehřejte máslo a orestujte na něm cibuli.\nPoté přidejte hrušky, ty také orestujte a pak vše zalijte vodou jen tak, aby byly hrušky lehce ponořené a nechte je dusit dokud nezměknou.\nPoté přidejte všechny ostatní ingredience, rum nechte vypařit a vše rozmixujte. Nemusí to být dohladka, je fajn, když má chutney nějakou strukturu.\nChutney přelijte do sklenic ve kterých je chcete uchovávat, popřípadě je otočte dnem dolů, aby se zakonzervovaly a chutney vydželo déle.\nDejte vychladit do lednice.\nPodávejte k sýrům a masu.\nRecept vznikl ve spolupráci s Bzeneckým octem\nOlder Next post: Dýňové slané lívance s bylinkovočesnekovým máslem\nNewer Previous post: Co mě tento týden nadchlo? #3\nVláčné čokoládové muffiny\nPečené batáty s pestem z petržele, špenátu a vlašských ořechů\nVepřová pečeně v mléce podle mojí švagrové\nCelozrnný quiche s hruškami a fetou


Reklamní tašky by měly být praktické a vtipné – wiihack.cz\nReklamní tašky by měly být praktické a vtipné\n16. 9. 2019 Reklamní tašky by měly být praktické a vtipné2020-01-29T08:31:19+01:00\nŽádný podnikatel si nepřeje, aby se tento sáček snadno roztrhnul a skončil tak velmi brzy v odpadkovém koši. Pokud bude tento plastikový sáček navíc zajímavý a originální, tak si můžete být jistý, že ho žádný zákazník po příchodu domů nevyhodí. Průzkumy mají v této oblasti celkem jasné výsledky. Propagační předměty budou populární i v budoucnosti. Díky nim si může každý podnikatel vybudovat dobré dlouhodobé vztahy se svými zákazníky a je možné samozřejmě získat i zcela nové klienty.\nDárkové předměty a bonusy zákazníky vždy potěší\nZákazníci prostě propagační předměty milují. Každý podnikatel by si měl tuto skutečnost už při rozjezdu podnikání uvědomit. Pokud totiž od prvního dne budete o zákazníky skvěle pečovat, jistě se Vám to vyplatí. Pomoc Vám mohou klidně i obyčejné reklamní tašky , které si dnes můžete pořídit doopravdy za pár korun. Rozhodně se však vyplatí, když tyto sáčky obsahují Vaše logo. Tady se nevyplácí šetřit. Tuctový a nenápadný obrázek nikoho neoslní. Zkuste být trochu kreativní.\n« Sklep a fůra harampádí\nProdukty všetkých generácií uspokojí na sto percent »


ODS privatizační choutky stále nepřešly. Vrátí se divoký západ z devadesátých let? Pondělní komentář Pavla Přeučila | Krajské listy.cz\nPopisek: Právník Jan Klusáček, poradce předsedy ODS a tvář iniciativy Česko.plus\nČást ODS si stále nedá pokoj a znovu se snaží zprivatizovat ty ubohé zbytky státního majetku, které zde zůstaly po divoké privatizaci z let devadesátých. Své nápady chce zapracovat do programu příští vlády, a už se na to třese jako pes na kost, i když ta je dnes už řádně ohlodaná. V nové iniciativě, nazvané Česko plus, kterou přestavil Jan Klusáček, předseda ODS Jesenice, se píše: „Nepotřebujeme stát, aby vařil pivo, rozvážel poštu ani aby každoročně vytvářel pochybné zakázky na těžbu dřeva ve státních lesích. Privatizujeme zbývající firmy ve státním vlastnictví a výtěžek z jejich prodeje použijeme na modernizaci Česka.“\nTrnem v oku je ODS už léta například takový pivovar Budvar, který se už několikrát pokusili zprivatizovat. Situace se nejvíce vyostřila už v roce 2013, kdy se ale kupodivu proti privatizaci světoznámé značky postavil i tehdejší prezident Václav Klaus, jinak velký zastánce a propagátor privatizace. Tehdy při návštěvě pivovaru Klaus prohlásil, že je obecně pro privatizaci, ale privatizace pro něj znamenala zprivatizovat tuto zemi a změnit ji z centrálně plánované a státem vlastněné, a privatizace Budvaru by byla chyba.\n„Debata, jestli jedna konkrétní firma má být zprivatizována, jestli to pro ni bude pozitivem nebo nepozitivem, to je úplně jiná otázka. Já říkám: privatizace ano, ale zdá se, že bylo velmi rozumné, že jsme Budvar uchránili," řekl tehdy Klaus novinářům. Pochlubil se také tím, že on sám prý na počátku 90. let hodně přispěl k tomu, že Budvar „neschlamstl Anheuser Busch". „Myslím, že to bylo milimetr od toho, a skoro mám pocit, že ten můj zásah v roli federálního ministra financí byl naprosto zásadní," řekl Klaus.\nNa Budvar měl zálusk i Kalousek\nMyšlenky na privatizaci Budvaru se objevily pak ještě několikrát. Situace se vyhrotila například za Topolánkovy vlády v letech 2006 – 2009, kdy také jeho ministři zemědělství a financí, tedy Petr Gandalovič a Miroslav Kalousek, tvrdili, že není důvod, aby stát vařil pivo. Vůbec jim nedocházelo a současným 'privatizátorům' také nedochází, že Budvar je slepice, snášející zlatá vejce, a do státního rozpočtu sype každý rok miliardy. V posledních letech se mu podařilo vyhrát řadu sporů o značku Budweis s americkým koncernem Anheuser Busch, jinak světovým gigantem ve výrobě piva, a posílit svou expanzi na světové trhy.\nPrivatizace nemocnic nebyla naštěstí dotažena\nČást ODS asi žije v přesvědčení, že všichni pamětníci jejich privatizačního řádění v 90. letech vymřeli, nebo ztratili paměť a budou ochotně kývat na to, aby se excesy, které se v té době odehrávaly jako na běžícím pásu, opakovaly. Ona to ale nebyla jen 90. léta. Mnozí máme v dobré paměti tlak na privatizaci českých nemocnic za ministra zdravotnictví Tomáše Julínka a jeho náměstka Marka Šnajdra, jinak jakési šedé eminence ODS. Posledně jmenovaný dokonce čelil v roce 2019 trestnímu stíhání v kauze manipulace se zakázkami pražské Nemocnice na Bulovce. Dovede si vůbec někdo přestavit, jak by se náš stát vyrovnával se situací, že bychom měli v současné pandemické době nemocnice v soukromých rukou? Jak by asi vypadala péče nejen o nemajetné pacienty, ale i o ty ze středních vrstev, kteří by na kvalitní péči nedosáhli? Stačí se podívat na situaci ve zdravotnictví v USA, ale i v některých dalších západních zemích, kde na rozdíl od nás na kvalitní a drahou léčbu každý samozřejmě nedosáhne.\nByly snahy kopírovat americký zdravotní systém\nZa vlády Mirka Topolánka se začal realizovat program Modrá šance pro zdravotnictví, který se nepochybně inspiroval americkým zdravotnickým systémem. S tím souvisela i přeměna zdravotních pojišťoven na soukromé společnosti. Podle těchto plánů měli občané dostat na výběr různé pojistné plány, pochopitelně provázené různou výší pojistného. To by v praxi znamenalo, že těm bohatším se dostane mnohem lepší péče, než těm méně majetným. Platili bychom jako mourovatí za každý lékařský zákrok, nemocniční pobyt, operace atd. Lidé by nepochybně naprosto ztratili rovný přístup ke zdravotnickým službám, což dnes považujeme za samozřejmost. Například v oné Americe, jíž se privatizátoři inspirovali, nemělo žádné zdravotní pojištění na 50 milionů Američanů a polovina pojištěnců měla kryta zdravotní rizika jen zčásti. Není žádným tajemstvím, že za současné pandemie přišly miliony amerických občanů o všechny své úspory a mnohdy o celý majetek, který museli zastavit, aby mohli zaplatit svoji léčbu nebo léčbu svých blízkých. Tohle by měla být vize ODS?\nZa Topolánka se privatizaci nemocnic a zdravotních pojišťoven podařilo zabránit jen díky tomu, že jeho vláda neměla většinu ve sněmovně. Ostatně právě záměry na privatizaci zdravotnictví byly jednou z hlavních příčin pádu Topolánkovy vlády.\nRozhodně nechci sýčkovat, ale kdyby byla privatizace nemocnic a zdravotního pojištění podle plánů ODS dotažena, mohlo by docházet k tak absurdním situacím, kdy by mohla být klidně odepřena drahá podpora dýchání u těžkých covidových pacientů s odůvodněním „sorry, ale na tohle nemáš občane!“\nNáš zdravotní systém nám v zahraničí závidějí\nODS ve svých předvolebních preferencích dlouhodobě stagnuje, a pokud chce těmito privatizačními snahami dosáhnout u voličů větší popularity, pochybuji, že je to ta pravá cesta. On už toho tenhle stát ve svém majetku moc nemá a snaha rozebrat si i ty zbytky může být značně kontraproduktivní. Například ten náš mnohdy kritizovaný systém zdravotnické péče obdivuje většina vyspělých zemí na Západě. Na našich předních klinikách a v lázeňských zařízeních si podávají dveře i zahraniční pacienti, kteří si klidně zaplatí zdravotní zákrok nebo léčení u nás, a stále je to přijde na zlomek ceny, jakou by zaplatili doma. Ostatně po revoluci z roku 89´ jsme mohli pozorovat náhlý zájem i u českých emigrantů, kteří se za zdravotní péčí vracejí do naší země zpět.\nLesy se podařilo zachránit (zatím)\nPodobná situace se vyvíjela kolem privatizace státních lesů, na kterou ODS spolu s TOP 09 vehementně tlačila. Naštěstí přijala vláda už v roce 2017 novelu lesního zákona, do které byl vložen i zákaz privatizace státních lesů. Novela prošla jak sněmovnou, tak senátem, a v listopadu 2019 ji podepsal prezident Zeman. Novelu tehdy přivítala ekologická hnutí a samozřejmě drtivá část občanů, kteří měli obavy zejména z toho, že privatizace lesů by přinesla omezení vstupu do nich a znamenala by i nekontrolovatelné kácení lesů a následný masívní prodej surového dřeva do zahraničí. Naproti tomu bývalý ministr zemědělství Petr Bendl (ODS) novelu označil, jak jinak, za hloupý a populistický návrh. Nepochybuji o tom, že v případě, že by se ODS dostala k vládnímu veslu, byla by privatizace státních lesů okamžitě zase na stole.\nLesy okrajovala salámová metoda\nOna plíživá privatizace státních lesů začala už v roce 1990, kdy se začal rozprodávat jejich majetek. S klidem bych to označil za onu pověstnou salámovou metodu, kdy byly postupně ukrajovány jednotlivé kousky vlastnictví státních lesů. Tehdy se začala převádět část majetku státních lesů, jako budovy, stroje či zařízení, na akciové společnosti. Výměra státních lesů se snižovala i prodejem objektů Vojenských lesů a statků, které se spolu s lesními pozemky nacházely uprostřed pozemků Lesů ČR.\nTahle salámová metoda měla jediný cíl, vyzobat z majetku státních lesů všechno cenné, co sloužilo k zajištění jejich provozu, a dovést společnost až do té situace, kdy bude za pakatel na prodej. Pokud by k úplné privatizaci lesů došlo, noví vlastníci by se domáhali dotací na ztrátové činnosti, jako je údržba či výsadba nových lesů. Zisk by tak byl privatizován, ale ztráty by se přenášely na společnost, tudíž bychom je platili soukromým majitelům z našich kapes. Stát vůbec není tak špatným vlastníkem lesů, jak nám některé pravicové strany neustále tvrdí, a stačí se podívat do zahraničí, kde si většina států uchovává lesy ve svém vlastnictví. Lesy jsou jakýmsi veřejným statkem a jako takové by měly zůstat ve vlastnictví státu.\nOtázkou je i to, jak by se změnily po privatizaci lesů podmínky pro volný vstup do lesů a například pro sběr plodin, jako lesních hub a plodů. Zatím u nás platí, na rozdíl od některých zemí, právo volného vstupu do lesa, a to bez ohledu na vlastníka. Už v minulých letech se však objevovaly snahy soukromých vlastníků lesů tato práva omezit, a co by znamenala jejich úplná privatizace, si ani nechci domyslet.\nPrivatizovat Národní parky či přírodní památky? Blbost!\nO tom, že v hlavičkách některých poslanců ODS se rodí vyslovené privatizační pitomosti, svědčí nedávný návrh poslanců ODS Petra Bendla a Jana Zahradníka z letošního února. Tihle páni poslanci navrhují zrušit v zákoně o ochraně přírody a krajiny důležité ustanovení, které chrání naše přírodní bohatství před privatizací. Předložili jej k projednání v Zemědělském výboru a Výboru pro životní prostředí. Jejich pozměňovací návrh výrazně omezuje vliv státu na chráněné objekty s nejvyšším stupněm ochrany, jako jsou Národní parky, Národní přírodní rezervace a Národní přírodní památky, které jsou mnohdy součástí Evropské soustavy Natura 2000. Privatizovat by se tak měly například i jeskyně, nacházející se na území naší republiky.\nJeskyně do soukromých rukou?\nTyhle nové snahy ODS o privatizaci jeskyní mi připomínají pohádku o Smolíčkovi. Jeskyňky by si také nejprve ohřály jen prstíček, a pak by s nebohým Smolíčkem zle zatočily. Dosavadní zákon 114/1992 Sb. chrání tyto přírodní skvosty v souladu s právem v Evropském společenství, má přispívat k udržení a obnově přírodní rovnováhy v krajině, k ochraně rozmanitostí forem života, přírodních hodnot a krás, k šetrnému hospodaření s přírodními zdroji. Přitom zohledňuje hospodářské, sociální a kulturní potřeby obyvatel a regionální a místní poměry.\nVezměme si například onu snahu o privatizaci jeskyní. Podle údajů státní příspěvkové organizace Správa jeskyní ČR tvoří příjmy ze vstupného zhruba 92 procent příjmů a zhruba 8 procent tvoří státní příspěvek od zřizovatele. Z toho je jasné, že případnou privatizací provozů jeskyní by stát přišel o významnou část financování této odborné organizace. V případě privatizace pouze některých lukrativních jeskyní by samozřejmě jejich vlastníci tlačili na stát, aby jim dofinancoval provoz nelukrativních jeskyní ze státního rozpočtu.\nDomysleli vůbec oni poslanci, co by taková privatizace znamenala? V současnosti nejsou jeskyně součástí pozemku, pod kterým se nacházejí. Prolomením současného zákona, který chrání jeskyně před privatizací, by zákonitě došlo k řadě občanskoprávních soudních sporů mezi majiteli pozemků, na kterých se nacházejí vchody do jeskyní, nebo pozemků nad jeskyněmi a státem. A co by následovalo po privatizaci Národních parků, rezervací a Národních přírodních památek, si už vůbec nechci domýšlet.\nNa druhé straně, abych jen nekritizoval, se v programu Česko plus objevily i pozitivní návrhy, prosazující například zvýšení investic do infrastruktury, rychlé rozšiřování dálniční sítě, budování vysokorychlostního internetu, digitalizaci státní správy a snížení jejích nákladů, zrychlení výstavby či vybudování vysokorychlostních železnic. „Česku všude ujíždí vlak a to je třeba změnit tak, abychom naopak my mohli ujíždět vlakem z Prahy do Vídně, Berlína nebo dalších evropských metropolí rychlostí až 400 km/h,“ vyzývá iniciativa ve svém dokumentu. Zkrátka a dobře, pokud chce u voličů ODS svým programem Česko plus uspět, měla by se soustředit na tyhle věci a na další privatizační snahy rychle zapomenout.\nHP, 5x, ODS, privatizace, Komentář Pavla Přeučila,


Vitríny Tamie Typ 46 (lesklá bílá + dub sanremo) | HezkyNabytek\n> Typ 46 (lesklá bílá + dub sanremo)\nVitrína s úložný prostorem v podobě skřínek a zásuvek. Dvířka skřínek jsou částečně prosklená a vhodné k vystavení předmětů, knih a jiných dekorací. Výjimečný kus nábytku ze série... Celý popis »\n19 599 Kč Ušetříte 9 680 Kč (49%) 9 919 Kč s DPH\n19 599 Kč 9 919 Kč\nVitrína s úložný prostorem v podobě skřínek a zásuvek. Dvířka skřínek jsou částečně prosklená a vhodné k vystavení předmětů, knih a jiných dekorací. Výjimečný kus nábytku ze série Tamie dodá eleganci a vkus do každého obývacího pokoje či kanceláře. Nabízíme k dokoupení LED osvětlení.\nObývací stěna Seghill 28 PEW SK (bílá + dub)


Začaly velké oslavy stého výročí vzniku Československa | Začaly velké oslavy stého výročí vzniku Československa – Noviny kraje Vysočina\nHome » Kultura » Začaly velké oslavy stého výročí vzniku Československa\nZačaly velké oslavy stého výročí vzniku Československa\nEva Fruhwirtová 31.5.2018 Leave a Comment 734 Views\nVelké oslavy 100. výročí vzniku republiky odstartovaly 15. května netradičním soudobým piknikem s názvem Proletí 100LETÍ v areálu staré nemocnice v Jihlavě. Nechyběla skvělá muzika, dobré jídlo a pití i program pro malé návštěvníky. Organizátoři věří, že piknikovou louku budou lidé využívat celé léto až do vyvrcholení zářijových oslav. Vznikla zde instalace jejíž součástí je dvacet pět vlajek, které představují existenci samotné České republiky. Uprostřed se nachází speciální gril ve tvaru původních hranice Československa z roku 1918. Jeho autorem je Petr Píša, který také celým odpolednem prováděl. „Oslavy napříč celým krajem mají lidem připomenout naši historii. Důvodem k vyvěšování českých vlajek nemusí být jenom vítězství v hokeji, ale také různé svátky spojené s naší minulostí,“ připomněl hejtman Jiří Běhounek (nez. za ČSSD).\nKraj Vysočina spolu se všemi okresními městy připravil originální program, který budou moci prožít návštěvníci pěti vybraných tradičních akcí. Veselí a oslavy budou pokračovat v Pelhřimově, Žďáru nad Sázavou, Třebíči, Havlíčkově Brodě a vyvrcholí v sobotu 15. září celodenním velkolepým retro programem na Masarykově náměstí v Jihlavě.\nOslavy 100 let od založení první republiky si užije celá Vysočina\nPutování po Vysočině začne v Pelhřimově na oblíbeném Festivalu rekordů a kuriozit v pátek 8. června. Účastníci vytvoří největší českou vlajku a stejně jako na dalších „stoletých“ místech po celé Vysočině bude k vidění jedinečná akrobatická show s pyrotechnickými efekty. Ta se v sobotu 9. června přesune do Žďáru nad Sázavou na tradiční červnovou akci – Den Žďáru. Společná pouť bude pokračovat v polovině srpna v Třebíči na Slavnostech tří kápí – historické oslavě zápisu třebíčských památek na seznam UNESCO. Týden před vyvrcholením slavností v krajském městě se pomyslné pozvání i akrobati přesunou do Havlíčkova Brodu na slavnostní zahájení Dnů evropského dědictví a 15. září se jihlavské Masarykovo náměstí promění ve velké jeviště, na kterém se odehraje uplynulých sto let. Bude to divadlo se vším všudy, se světelnými i zvukovými efekty, nebude chybět narozeninový dort, obří státní vlajka a překvapení nakonec.\nSpolečný krajský strom jako symbol s mnoha významy\nVeškeré narozeninové oslavy 100 let republiky na Vysočině se doslova „obtisknou“ do jednoho symbolu – společného krajského stromu. Stromu s hlubokými historickými kořeny, stromu nesoucího v koruně odkaz a paměť, stromu, který je silný, zdravý a košatý tak moc, jako lidé, které reprezentuje a jejichž je symbolem. Při putování Vysočinou zanechají organizátoři v každém městě část stromu. Děti se postarají o jeho výzdobu. Všechny části se pak svezou 15. září do Jihlavy, kde se spojí do jednoho společného stromu.


Překvapení jsme nedopustili a to je důležité, říká Milan Baroš | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nČeští fotbalisté půjdou do závěru kvalifikace se šestibodovou ztrátou na vedoucí Španěly, a s pětibodovým náskokem před svými konkurenty v boji o druhou příčku, Skotskem a Litvou, které mají ovšem po jednom utkání k dobru. Rozhodly o tom zápasy národního týmu v Granadě a v Českých Budějovicích, které spíše než překvapivé výsledky, přinesly celou řadu otázek.\n15:24 30. března 2011 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nMilan Baroš na tréninku české fotbalové reprezentace | Foto: David Kalous\nNic neočekávaného kvalifikační dvojutkání nepřineslo, snad pouze skóre mělo být v jednom případě horší, a v tom druhém lepší, ale to podstatné, a tím jsou bodové zisky ze zápasů ve Španělsku a s Lichtenštejnskem sedí. Takže mohou fanoušci, trenér Michal Bílek i samotní fotbalisté doufat v postup na evropský šampionát stejně jako třeba před týdnem.\n"Ta pozice je jednoduchá. Pokud vyhrajeme ve Skotsku a v Litvě, tak do baráže postoupíme," připomíná základní počty před podzimní rozhodující částí kvalifikace a duely ve Skotsku, se Španělskem a v Litvě Tomáš Rosický. To co zní z úst kapitána velice jednoduše, může být ale ve skutečnosti hodně složité.\nNa jednu stranu si můžeme říkat, že máme stále o něco lepší tým než největší konkurenti Litva a Skotsko, ale na druhou stranu můžeme o tom samém úspěšně pochybovat. Ve hře českého týmu funguje zatím jen málo věcí, kterým říkají odborníci automatismy, signály ze standardních situací prakticky neexistují nebo jsou zatím dobře maskované.\nA pokud jedenáctka nebrání v hlubokém bloku jako proti mistrům světa, má defenziva včetně dříve pevnější stoperské dvojice opakovaně velké problémy. Odhalil to únorový přípravný duel v Chorvatsku, a rozhodně se nečekalo, že to bude vidět i teď v zápase proti trpaslíkovi z knížectví pod Alpami.\n"V kvalifikaci je spoustu překvapení, spoustu outsiderů poráží favority a to jsme nedopustili. A to je podstatné, i když víme, že fotbal, který jsme předváděli, nebyl atraktivní, ale důležité jsou tři body. Bylo to sice na úkor předvedené hry, ale pokud postoupíme, tak se na to historie ptát nebude," říká Milan Baroš.\nPokud je zdravý, vytváří pro soupeřovu branku zdaleka největší nebezpečí ze všech českých útočníků, byť se ve svých posledních zápasech za reprezentaci trefoval jen proti fotbalovým trpaslíkům. Ale alespoň je na jeho hře vidět to, co by mělo útočníka charakterizovat. A sice chuť góly střílet.\n"Od toho útočníci jsou. Góly dávám rád, a pokud je příležitost branku ohrozit, tak se o to snažím. Teď jsem vděčný i za ten jeden." A je na pováženou, že vděčný může být vlastně i celý národní tým. Kdoví, jak by se utkání s Lichtenštejnskem vyvíjelo, nebýt Barošova gólu.\nDalší útočník David Lafata se sice do šance dokázal díky dobrému výběru místa dostat, ale oproti lize se mu nedařilo příležitosti proměnit, Tomáš Necid odehrál jen pár minut, ale i z toho mála bylo vidět, že teď není úplně ve své kůži. A ostatní, Václav Kadlec a Libor Kozák šanci překvapivě nedostali.\nA tak místo toho, aby pilovali souhru se svými spoluhráči z jednadvacítky, tolik důležitou před červnovým evropským šampionátem, sledovali z tribuny nebo lavičky náhradníků snažení "A" týmu, který se na EURO 2012 vůbec nemusí probojovat.


Vajec z klecových chovů na pultech obchodů ubývá. Může skončit až 20 procent drůbežáren | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Ekonomika | Související témata: Česko Praha vejce klec slepice klecový chov drůbežárna drůbež zdražení obchodníci řetězce obchodní řetězce\nZ regálů obchodů postupně mizí vejce z klecových chovů. Drůbežárny totiž mění svoji nabídku. Jsou pod tlakem velkých obchodních řetězců. Ty se zavázaly, že do roku 2025 přestanou vejce od nosnic z klecí prodávat.\nPraha 17:22 29. ledna 2020 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nSlepice v klecích | Foto: Paulo Whitaker | Zdroj: Reuters\nPřed pár dny oběhly internetem záběry z českých klecových chovů slepic. Zveřejnil je spolek na ochranu zvířat s názvem Obraz. Na záznamu je vidět, jak se víc než desítka slepic tísní v malém ohraničeném prostoru a zobáky naráží do klece.\nVajec z klecových chovů na pultech obchodů ubývá. Více si poslechněte v reportáži Zuzany Švejdové\nPrávě podobné záběry přiměly před více než rokem řadu obchodníků změnit nabídku vajec. „V souvislosti s naším závazkem jsme v minulém roce začali vejce z klecových chovů sami vyřazovat ze stálé nabídky. O přechod na vejce z bezklecových chovů usilujeme i u vybraných výrobků našich privátních značek – třeba vaječné vafle, třený řez s čokoládovou polevou nebo croissanty. Vše ale závisí na kapacitách a možnostech dodavatelů,“ popsala Radiožurnálu Iveta Barabášová ze společnosti Lidl.\nZ jakých chovů vajíčka pocházejí, poznají zákazníci z kódu na obalu nebo přímo na vejci. Třeba nula značí biochov, trojka jsou pak vejce od slepic v klecích. Bezmála 60 procent zákazníků přesto typ chovu vůbec neřeší. Podle loňského průzkumu agentury STEM/MARK se lidé rozhodují hlavně podle ceny a země původu.\nNejnižší cenu vyhledává asi třetina zákazníků. „Klíčovou roli stále hraje cena. Od roku 2017 jsme se zaměřili na halové chovy a tento podíl se začal zvyšovat. Můžeme uvést rok 2013, kdy klecové chovy a prodeje představovaly zhruba 97 procent. V případě roku 2019 klecový chov představuje zhruba 88 procent podílu,“ potvrdil mluvčí společnosti Tesco Václav Koukolíček.\nProdej táhnou maloobchody\nPřestože velké obchody nabídku vajec z klecových chovů omezují, v prodejích jsou stále na špičce. Nabídka vajec z šetrnějších chovů se ale v regálech obchodů zvětšuje a lidé na ni slyší.\n„V uplynulém roce jsme rozšířili nabídku vajec z volného chovu a na podestýlce, v čehož důsledku zde vidíme rostoucí prodeje. Zařadili jsme do nabídky více velikostí balení – třeba cereální a omega pro. Můžeme potvrdit, že tahounem růstu prodeje vajec z šetrných chovů jsou maloobchodníci, zde vidíme 27 procentní nárůst,“ dodala mluvčí společnosti Makro Romana Nýdrle.\nTrendu se musí přizpůsobit také drůbežáři. Někteří proto klece nahrazují voliérami s podestýlkou. Podle předsedkyně Českomoravské drůbežářské unie Gabriely Dlouhé jsou na trhu i podnikatelé, kteří změnu neustojí a s chovem skončí.\n„Větší chovatelé se snaží přizpůsobit tomu trendu a přestavují – asi o 10 procent se už změnil poměr klece versus alternativy. Třeba některá zemědělská družstva říkají, že jakmile přestanou řetězce vykupovat ta vejce, tak skončí s chovem,“ popsala předsedkyně drůbežářské unie.\nSkončí pětina drůbežáren?\nPodle Dlouhé může do pěti let skončit v Česku až 20 procent ze všech drůbežáren. „Chovatelé jednak nemají půdu a bude trvat roky, než získají stavební povolení. Jedna nosnice ve výběhu potřebuje čtyři metry čtvereční a samozřejmě nestačí jeden výběh,“ dodala.\nTřeba e-shopy Rohlík a Košík.cz už vejce z klecových chovů svým zákazníkům vůbec nenabízejí. Stejný přístup zvolily i restaurace na pražském letišti. K výzvě se přidávají třeba i kavárny nebo rychlá občerstvení.\nGabriela Dlouhá ale upozorňuje, že kvůli investicím, které budou do šetrnějších chovů zapotřebí, by mohla vejce podražit. „V České republice je cena vajec v posledních 20 letech stejná – je hluboko pod evropských průměrem. Vstupy na alternativní způsoby ustájení u nosnic jsou vyšší, je to minimálně o 20 procent. Je tam nižší užitkovost – to je nižší snáška, vyšší spotřeba krmiva a vyšší úhyn těch nosnic. Takže chovatelé samozřejmě budou za vejce chtít víc,“ myslí si.\nPrůměrná cena jednoho vejce se podle Českého statistického úřadu pohybuje kolem tří korun a dvaceti haléřů. U vajec z biochovů ale bývá běžně i dvojnásobná.


Křest dítěte | Kovářov, Předbořice a Kostelec nad Vltavou\nDomů » Co děláme » Křest dítěte\nOsvobozují z moci temnot a to tím, že křest odpouští jednak dědičný hřích, tzn. stav viny, se kterým se každý člověk rodí (nejde o osobní vinu člověka, ale o chybění Boží milosti posvěcující) a dále odpouští všechny osobní viny do křtu spáchané (což v případě malého dítěte nepadá v úvahu). Křest dává účast na Boží přirozenosti, tedy na Božím životě (2Petr 1,4).\nPřivtělují ke Kristově smrti, pohřbu a zmrtvýchvstání a to tím, že křest vtiskuje do duše člověka znamení křesťana (tomu se říká svátostná pečeť, což je určitá kvalita pevně lpící na duši pokřtěného), a toto připodobnění Kristu je nesmazatelné. Křest tedy není možné zrušit. Pokud se někdo nechá tzv. „vypsat z církve“, jde jen o právní úkon, kterým se vyčleňuje ze společenství církve, ale křesťanem takový člověk zůstává stále…\nUdělují Ducha adoptivních dětí Božích. Každé přijetí svátostí má za následek vzrůst Boží milosti posvěcující v člověku. Křest je branou ke všem ostatním svátostem, a tedy jako první vlévá do duše pokřtěného Ducha Svatého. Ostatní svátosti již na tomto prvotním vlití Ducha stavějí a Boží přítomnost v pokřtěném zintenzivňují.\nDávají účast na slavení památky smrti a zmrtvýchvstání Páně ve společenství s veškerým lidem Božím. Teprve po křtu je člověk schopen slavit křesťanskou bohoslužbu, neboli liturgii. Do té doby je pro něj liturgie určitou formou osobní modlitby ve společenství věřících, ale od chvíle křtu se jeho účast na bohoslužbě stává „slavením křesťanského mystéria“, tzn. naprosto jinou formou úcty k Bohu.\nKřest tedy přivtěluje člověka ke Kristu a začleňuje do společenství Božího lidu, tedy církve. Samotný křest je vnitřně zaměřen k Eucharistii, tedy k památce Ježíšovy smrti a zmrtvýchvstání slavenými v bohoslužbě mše svaté. Uvedení do křesťanského života pak završuje biřmování, které plně uvádí do křesťanského života tím, že člověka novým způsobem naplňuje Duchem Svatým, aby tak mohl opravdově vydávat svědectví Kristu a tak účinně přispíval k budování církve.\nKřest je branou k životu a k Božímu království. Je první svátostí, kterou Kristus nabídl všem, aby měli věčný život a svěřil jej spolu s hlásáním evangelia své církvi, když přikázal apoštolům: Jděte, učte všechny národy a křtěte je ve jménu Otce i Syna i Ducha Svatého! (Mt 28,19). Křest je především svátostí víry, kterou člověk odpovídá na přijetí Kristova evangelia. Proto patří k prvořadým úkolům církve předávání a výchova ve víře a udílení křtu. Proto církev dbá o to, aby každý nově křtěný člověk byl ve víře náležitě vyučen a aby měl kmotra, který mu bude pomáhat postupně vrůstat do plného křesťanského života.\nKřest je natolik závažná svátost, že může být krom obvyklého obřadu, udílen také v nouzi kterýmkoliv člověkem, byť nepokřtěným či nevěřícím, jen když má úmysl vykonat to, co konají křesťané. Proto by každý křesťan měl vědět, jak se křest udílí.\nKřest se v katolické církvi udílí buď ponořením nebo litím obyčejné vody na hlavu křtěnce a toto lití či ponoření je doprovázeno slovy: Já tě křtím ve jménu Otce i Syna i Ducha Svatého.\nObvyklý obřad křtu je doplněn obřady, které připravují k jeho co nejplodnějšímu přijetí, případně vysvětlují jeho význam.\nJe v katolické církvi odůvodněn dvěma výroky Pána Ježíše: Nenarodí-li se kdo znovu z vody a Ducha Svatého, nemůže vstoupit do Božího království (Jan 3,5) a Nechte děti přicházet ke mně, nebraňte jim, neboť takovým patří království Boží (Mk 10,14). Z pochopení těchto dvou výroků Páně katolická církev vždy vyvozovala, že ani děti nemají být vyloučeny z možnosti přijmout křest, když jej přijmou ve víře církve, kterou za ně dosvědčí rodiče a kmotrové i ostatní přítomní. K pravdivému dovršení svátosti je však třeba, aby dítě bylo ve víře vychováno. Základem této výchovy je totiž svátost, kterou dítě již napřed přijalo.\nRodiče dítěte mají při křtu důležité úkoly:\nOni veřejně žádají o křest dítěte\nPřinášejí dítě ke křestnímu prameni (zvláště matka)\nDostávají požehnání, které je určeno zvlášť matce i otci.\nRodiče pak jsou vázáni z vděčnosti Bohu i z věrnosti k úkolu, který přijali, přivádět dítě k poznání Boha, jehož adoptivním dítětem se stalo. Rovněž mají připravovat dítě k biřmování a přijetí Eucharistie.\nV člověku je „místo pro Boha“. Do srdce každého člověka je vložena touha po Bohu. Ale nikdo od narození sám od sebe neví, že v Bohu najde své pravé štěstí. Proto je člověk vyzván Boha hledat. První a nejbližší cesta pro každého je lidský rozum. Každý člověk je schopen Boha poznat pouhým rozumem z toho, co stvořil, podobně jako poznáváme malíře z díla, které vytvořil. O Bohu jsme však schopni mluvit pouze analogicky, protože tajemství Boha žádná lidská slova nevyčerpají. A protože poznat Boha cestou rozumu nelze snadno a bez přimísení omylu, sám Bůh dělá krok směrem k člověku a odhaluje se mu. Činí tak skrze rozličné události a sděluje lidem svá slova v průběhu lidských dějin. Tomuto Božímu sebeodhalování říkáme Boží zjevení. Boží zjevení se odehrává v dějinách a tedy i postupně rostlo. V těchto dějinách Božího zjevení lze rozlišit různé etapy: první prarodiče v ráji, smlouva s Abrahámem, volba „vyvoleného národa“ Izraele, v jeho dějinách doba proroků až nakonec se veškeré zjevení završilo ve vtělení Ježíše Krista. Bůh se stal člověkem, abychom poznávajíce člověka Ježíše poznávali samotného Boha.\nTo všechno, co Bůh o sobě lidem řekl — poklad zjevení — svěřil svému vyvolenému národu a po něm církvi. Tento poklad se také nazývá apoštolská tradice. Tato tradice se „traduje“ (předává) jednak psaným způsobem — Písmo svaté — a také živou tradicí církve (způsob bohoslužby, zvyky, poklad modliteb, dokumenty význačným učitelů církve a papežů atd…) . Je to jakoby jedna řeka s dvěma různými proudy. Živá tradice církve nám umožňuje správným způsobem číst Písmo svaté. Úkol správně (autenticky) vykládat Boží zjevení je svěřen učitelskému úřadu církve. To je sbor biskupů v jednotě s papežem, kterým Ježíš sám přislíbil zvláštní pomoc Ducha Svatého, aby učili Boží pravdy věrně a bez přimísení omylu. K tomu, aby tedy bylo Boží zjevení správně uchovávané a vykládané, je třeba jak Písma, tak živé tradice církve, tak učitelského úřadu církve.\nSám Bůh je autorem Písma, a to tak, že pohnul a zvláštní pomocí (inspirací) doprovázel svatopisce při tom, když sepisovali posvátné spisy. A tak Písmo obsahuje všechno to, ale pouze to, co Bůh chtěl lidem říct. Z toho plyne také jedna z důležitých vlastností Písma: jeho pravdivost. Co patří do sbírky posvátných spisů (kánonu Písma svatého) a co tam nepatří rozlišuje učitelský úřad církve pod vedením Ducha Svatého. Písmo obsahuje 73 knih, z čehož 46 knih je Starého zákona a 27 zákona Nového. Starý zákon připravuje definitivní zjevení Ježíše Krista a je stále platným Božím slovem. Nový zákon, jehož jádrem je samotný Ježíš Kristus předává definitivní pravdu zjevení. Jeho jádrem jsou čtyři evangelia podle Matouše, Marka, Lukáše a Jana. Oba zákony jsou spolu v jednotě, přičemž Starý zákon připravuje Nový, zatímco Nový je naplněním Starého. Písmo je pro církev oporou a zdrojem života a síly a trvalým a čistým pramenem duchovního života!\nOdpovědí člověka Bohu, který se mu zjevuje je víra. Věřit v Boha znamená přilnout k Němu, souhlasit se vším, co nám o sobě říká a to ne proto, že bychom to mohli vyvodit, ale protože Bůh je pravda a nemůže být klamán, ani nikoho klamat. Víra totiž rozum přesahuje. Víra je nadpřirozený dar! Lze o ni prosit pro sebe i pro jiné. Zároveň je víra také ryze lidský skutkem, protože je to úkon svobody: věřím, protože chci věřit. Proto je k víře potřeba „dobrá vůle“. Kdo nechce věřit, věřit nebude, protože víra vždycky vychází ze svobody. I když víra rozum přesahuje, nikdy nemůže být skutečný rozpor mezi tím, co víme rozumovým poznáním a tím, co víme z víry. Autorem obojího „světla poznání“ je totiž jediná pravda, a tou je Bůh sám.\nVíra je ryze osobní, ale také církevní. Víru si nikdo nevymyslel, na způsob nějaké lidské ideologie. Pravá křesťanská víra je vždycky člověku někým jiným zvěstována a člověk se na základě této zvěsti rozhoduje buď uvěřit nebo víru odmítnout. Kdo uvěřil, ten se touto svou vírou připojil ke společenství stejně věřících — církvi. Proto víra bez církve není křesťanská! Zároveň je víra ryze osobní odpovědí člověka, kterou dává každý svobodně. A proto nikdo k víře nesmí být nucen! Protože je víra společenská (církevní), je vhodné ji vyjadřovat propracovanými formulacemi víry, které usnadňují společné vyznávání víry.\nApoštolské vyznání víry (kratší, např. před růžencem), Nicejsko-cařihradské vyznání víry (delší, v neděli v kostele)\nČlověk je stvořený k Božímu obrazu. Je to dar, ale zároveň i úkol. Boží obraz byl v člověku pokřiven hříchem a proto je naším úkolem tento obraz v nás co nejvíce odkrýt. Jiným způsobem můžeme říci, že cílem našeho života je najít své štěstí v Bohu. Lidský život si můžeme představit jako cestu, na které se mnohokrát rozhodujeme. Okamžiky rozhodnutí jsou jako křižovatky na této cestě. Je jasné, že některá rozhodnutí k cíli směřují, jiná ne. Ta rozhodnutí, která k Bohu směřují nazýváme vydařeným lidským jednáním, ta která nesměřují nevydařeným lidským jednáním, proviněním, nábožensky hříchem.\nUkazatelem správného směru je pro každého člověka jeho svědomí. Svědomí je úsudek rozumu, který mi říká, zdali jednání je správné, či ne. Můžeme ho nazvat vnitřním hlasem Božím v našem srdci. Svědomí je třeba formovat a to celoživotně! Jde o to, aby naše svědomí bylo pravdivým a dostatečně silným hlasem. Již od dětství je svědomí formováno především rodiči, kteří dítěti vštěpují pravidla správného jednání, společenské konvence, zásady slušnosti atd. Dále v dospělosti již musí člověk na své formaci pracovat sám, tím, že se vzdělává. Velmi důležitou pomocí k duchovní orientaci člověka jsou pravidla správného jednání, tak jak nám je předává církev. Ta jsou obsažena v Božím zjevení nebo jak se dají odvodit zdravým rozumem.\nDůležitými pravidly správného jednání je Desatero. Desatero je zachycené v Písmu Starého zákona, v 2. knize Mojžíšově (Exodus), ale i to lze odvodit pouhým rozumem. Ve Starém zákoně měl Boží zákon funkci léku neboli mezí, které Bůh položil lidskému jednání, aby se nerozmáhal mezi lidmi hřích. V Novém zákoně je lidský hřích zničen Kristovou smrtí a vzkříšením. Pokud člověk v Krista uvěří a zamiluje si ho, může s jeho pomocí nad hříchem zvítězit skrze dar Ducha Svatého. Toho člověk obdrží skrze křest, ve kterém jsou mu odpuštěny hříchy a do jeho srdce je „vylit“ Duch Svatý. Ten obdarovává člověka láskou, která ho vede k tomu, že plní Boží zákon z vnitřní potřeby. Samozřejmě, Desatero a ostatní předpisy Božího zákona jsou pro člověka vedeného Duchem Svatým cennou pomocí v jeho duchovní orientaci, po které s vděčností sáhne. Ale v Novém zákoně už nejsou Boží přikázání nějakým diktátem člověku zvnějšku, ale naopak jsou mu vnitřní potřebou.\nČeho všeho se má dotýkat snaha o správné chování?\nS většinou lidí se shodneme na tom, že správné chování se především týká správných vztahů mezi lidmi navzájem. Není správné si lhát, krást, je správné být k sobě vstřícní a ochotní. Na tom se shodneme. K tomu, abych vysvětlil, že to není všechno si vypůjčím podobenství, které uvádí C. S. Lewis ve své knize K jádru křesťanství. Představte si lidstvo jako flotilu lodí, které vedle sebe plují v konvoji. Plavba takové flotily bude úspěšná pouze tehdy, pokud se lodě nesrazí a nebudou si navzájem křížit cestu a pokud bude každá z nich dobře ovladatelná. Obou těchto podmínek však nelze dosáhnout nezávisle na sobě. Dochází-li mezi loděmi k stálým srážkám, dlouho plavbyschopné nezůstanou. A naopak, pokud nemají v pořádku kormidelní zařízení či motory, srážkám se jim asi nepodaří vyhnout. A to jsme si ještě nepoložili otázku, kam že to ta naše flotila pluje. Stěží bychom označili její plavbu za úspěšnou, pokud přistane třeba v Bombaji, když jejím cílem byl New York.\nTo znamená, že se mravnost (to jak se správně chovat) týká tří oblastí: jednak čisté hry mezi jednotlivci, dále něčeho, co můžeme nazvat poklizením vlastního nitra a konečně vztahu k transcendentnu (Bohu). Říká-li tedy někdo, že to, co se chystá udělat nemůže být špatné, protože to nikomu neškodí, tak bere v potaz jen onu první oblast, zatímco zbylé dvě nebere v úvahu. Domnívá se, že nezáleží na tom, jak zachází s vlastní lodí, co si tam dělá, hlavně když nenajíždí do ostatních. To se zdá být přirozené a výsledky špatné mravnosti v této oblasti na nás denně doléhají (válka, bída, úplatkářství, lhostejnost. lži, korupce…) Tady se se všemi lidmi shodneme, jak by to asi mělo v ideálním případě vypadat. Jenže jakkoliv je přirozené touto oblastí začít, pokud se zastavíme tady, tak zůstaneme jen na rovině snů. Je třeba totiž pokročit k druhému bodu: k poklizení nitra každého jednotlivce. K čemu je totiž dobré vykládat lodím, jak mají kormidlovat, aby se vyhnuly srážkám, když jsou to ve skutečnosti vraky tak staré a šílené, že je kormidlovat nelze skoro vůbec? Neboli, k čemu je dobré mluvit lidem o tom, jak se mají navzájem k sobě chovat, když stejně dobře víme, že nám dodržování těchto pravidel stejně znemožní naše zbabělost, nevrlost nebo nezvládnuté vášně? Tolik se před televizními zprávami rozčilujeme nad neschopností zákonodárců vytvořit zákony bez mezer a neschopností policie a justice jejich dodržování vynutit, a přitom si neuvědomujeme, že nepostavíme dobrou společnost bez dobrých lidí! Je samozřejmě možné zpřísnit zákony, posílit dohled policie, ale pokud lidé vevnitř zůstanou šejdíři a podvodníci, stejně si v novém systému najdou způsob, jak hrát svou starou hru… Lidi neuděláme dobrými dekretem a bez dobrých lidí nevytvoříme dobrou společnost. Proto je třeba dojít v přemýšlení o morálce až k tomuto druhému bodu: morálce v nitru jednotlivce.\nAle ani tady nemůžeme přestat. Do našeho uvažování ještě musí vstoupit přesvědčení člověka o všehomíru, o tom, jaký je smysl jeho života. Obvykle lidé přemýšlejí tak, že je jim jasné, že nesmí poškozovat jiné lodi v konvoji, ale o tom, co si na své lodi dělají a jak s ní nakládají, do toho nikomu nic není. Ale co když ta loď není moje? Co když mi je jen propůjčena a já se budu muset zodpovídat skutečnému majiteli z toho, jak jsem s ní zacházel? Pokud mě totiž ke svým záměrům stvořil Někdo jiný, komu jsem za svůj život zodpovědný, pak mi z toho plyne řada závazků, které bych neměl, pokud bych si myslel, že prostě náležím jen sám sobě.\nV úvahách o mravnosti se tedy musíme zabývat všemi třemi jejími částmi: musíme se zabývat vztahy mezi člověkem a člověkem, vztahy mezi člověkem a tím, co je v jeho nitru a konečně mezi člověkem a silou, která ho stvořila. Na prvé oblasti můžeme spolupracovat obvykle všichni lidé, v druhé oblasti začnou spory, které budou vycházet z odlišného náhledu na svět a člověka, které zesílí v oblasti třetí.\nChceme-li se modlit, jsou nám velmi užitečné příklady modlících se postav, tak jak je máme zachycené v Bibli. Ve Starém zákoně je to zejména Abrahám, který se vždy snaží žít (chodit) v Boží přítomnosti. Dále Mojžíš, který je vzorem modlitby rozjímavé, ale také se modlí i za svůj lid, je to veliký vzor přímluvné modlitby. Četné prorocké postavy Starého zákona čerpaly v modlitbě horlivost pro Hospodina, ke které pak vybízeli i ostatní. Velikou pokladnicí modliteb, které mají nadčasový ráz jsou modlitby Žalmů. V Novém zákoně je to zejména Ježíš Kristus, který ukazuje jak se modlit. Jeho modlitba vyvěrá ze synovského vztahu ke svému nebeskému Otci a projevuje se častým přebýváním v modlitbě s Ním. Nám, jeho učedníkům, svěřuje nejcennější modlitbu Otče náš. Naše modlitby dosahují veliké účinnosti, pokud je spojujeme s Kristem. Proto církevní modlitby jsou vždy zakončeny dodatkem: „Skrze Krista, našeho Pána“.\nDěkovná modlitba je odpověď člověka na obdarování z Boží strany. Klanění je uznání svého postavení před Bohem, On je stvořitel a já jeho tvor: jde o projev pokory před svatým Bohem. Prosebná modlitba je předložení našich potřeb Bohu. On tyto naše potřeby zná dříve, než je vyslovíme, ale přece si přeje, abychom o jejich naplnění prosili. Přímluvná modlitba je prosba ve prospěch někoho druhého. Je projevem lásky k bližnímu.\nCo nás přivádí k modlitbě\nJednak je to Boží slovo, které nám odhaluje Krista a naše povolání. Dále bohoslužba církve, která nám zprostředkovává setkání s Kristem. A konečně každodenní životní situace nás přivádějí k modlitbě. Těžkosti nás vedou k prosbě, radostné události k děkování a chvále.\nNaše modlitba se vždy obrací k Bohu jménem Ježíše Krista. Duch Svatý nás k modlitbě přitahuje a modlí se v nás, protože my sami nevíme, o co nejlépe prosit (list Římanům 8,26 !). Dále jako křesťané prosíme o přímluvu i ty naše bratry a sestry, kteří již k Bohu došli a kteří hledí na jeho tvář, aby nám svou přímluvou pomáhali.\nVelikými vzory modlitby jsou svatí, kteří ve svém životě dokázali dát Bohu ve všem prvenství. Prvním a nezastupitelným místem, kde se člověk učí modlit je rodina. Zvláště každodenní rodinná modlitba je nejdůležitějším svědectvím života modlitby dětem. Kde se modlit? Místo modlitby není tolik důležité, protože je Bůh přítomen všude a naslouchá nám v nitru. Avšak přece je vhodné vybírat si taková místa k modlitbě, která ji podporují a ne ta, která od ní odvracejí.\nV tradici církve se rozlišily tři způsoby, jak se můžeme modlit. Ústní modlitba je přednášení Bohu zformulovaných myšlenek ať už je vyslovím nebo ne. Rozjímavá modlitba je modlitební uvažování nad pravdami víry, zejména nad Božím slovem. Vnitřní modlitba je prostým pohledem na Boha v mlčení, oddání se Boží přítomnosti asi jako když spolu mlčí dva milující se.\nTato modlitba, kterou Pán naučil své učedníky je nejcennějším pokladem modlitby v Novém zákoně. Přistupujeme k Bohu se synovskou důvěrou (Otče) jako společenství Ježíšových učedníků (náš).\nTato modlitba obsahuje sedm proseb. Posvěť se jméno tvé, znamená prosit, aby Bůh byl uznáván jako Bůh od všech lidí. Ale také je to prosba o to, aby se Bůh jednou provždy projevil tak, aby jej všichni jako Boha uznali. Přijď království tvé je vroucí přání, aby všechno to, co se protiví Boží vládě (hřích, chaos, smrt) bylo přemoženo jednou provždy, tak jak v to ve víře doufáme. Buď vůle tvá jako v nebi tak i na zemi, prosíme zde o konečné, definitivní a neodvolatelné sjednocení našich přání s Božími. Je to aktivní spolupráce s Bohem v přesvědčení, že jen na jeho cestách budeme šťastni. Chléb náš vezdejší dej nám dnes, je prosbou o to, aby nám nescházelo nic potřebného, k našemu životu. Slovo „vezdejší“ znamená tolik, co „trvalý“, tedy ať už jde o chléb naší každodenní potřeby, tak i o „chléb přicházející, chléb budoucího věku“, vždycky jde o to, že vyjadřujeme svou naprostou závislost na Bohu v otázkách života. A odpusť nám naše viny, jako i my odpouštíme našim viníkům, je naším přiznáním se k vině na bídě naší i našich bližních. A tuto záležitost vkládáme do Božích rukou, protože víme, že jen On to dokáže napravit. A neuveď nás v pokušení: v této prosbě prosíme Otce, aby nepřipustil na nás takovou zkoušku, které bychom nedokázali odolat. „Pokušení“ je v Písmu chápáno spíše jako trápení, které má za úkol zjevit a osvědčit věrnost toho, kdo je zkoušen. I když víme, že není možné abychom neprocházeli v tomto světě takovýmito zkouškami, přece prosíme o jejich zmírnění a dostatek sil v nich obstát. Ale zbav nás od Zlého. Je poslední prosbou, kdy předkládáme Bohu všechnu bídu světa s důvěrou a očekáváním, že nás plně a navždy vysvobodí z moci zlého ducha. Amen je hebrejské slůvko, které přidáváme na konci modliteb, které lze přeložit jako „staň se“, „to je pravda“, „tak to je“.\nJežíš za svého pozemského života kázal a svá slova dotvrzoval také znameními: zázraky. Smyslem těchto zázraků bylo přimět lidi k úvaze, kdo je Ježíš, a co přichází lidem nabídnout. V čase církve přešly Ježíšovy viditelné skutky do svátostí církve. Svátosti jsou smyslově vnímatelná znamení, která nám zprostředkovávají Boží milost. Jinými slovy: pokud vykonáme předepsaným způsobem určitý svátostný obřad, máme jistotu, že skrze něj Bůh udílí svou milost. Z toho je zřejmé, že ustanovovat svátosti může jedině Bůh, protože jen On může propojit své jednání s „lidskými obřady“, s tím co koná člověk. Zároveň je také jasné, že svátosti čerpají svoji moc nikoliv ze zbožnosti udělovatele, ale přímo z Boží moci. Skrze svátost působí samotný Bůh. Svátosti jsou svěřeny církvi a pro církev. Svátosti totiž církev budují a ona s jejich pomocí roste.\nSvátosti předpokládají víru a také působí růst víry u toho, kdo je přijímá.\nSvátostí Nového zákona je sedm. Vyjmenujeme je podle okruhu jejich působení. Svátosti uvedení do křesťanského života: 1. křest, 2. eucharistie, 3. biřmování. (analogie: zrození, výživa, dospělost). Dále, svátosti které jsou zaměřené k uzdravování: 4. svátost smíření (zpověď) a 5. svátost pomazání nemocných. A konečně svátosti, které uschopňují ke službě druhým: 6. svátost manželství a 7. svátost kněžství.\nObdobou zrození člověka je svátost křtu. Jeho nutnost plyne z Ježíšových slov: Amen, amen, pravím ti: Jestliže se nenarodí někdo z vody a z Ducha, nemůže vejít do Božího království (Jan 3,5). Ježíš jej tedy klade jako podmínku věčného života s Bohem. Církev křest udílí každému, kdo věří v Ježíše. Malé děti jsou křtěny na víru církve, kterou v obřadu křtu reprezentují rodiče dítěte. Rodiče tak berou na sebe úkol, že se budou snažit dětem svou víru předat. Řádným udělovatelem křtu je biskup, kněz nebo jáhen. V případě nouze však může křtít každý člověk, i ten kdo není sám pokřtěný, pokud má v úmyslu vykonat to, co konají křesťané. Křtí se tak, že se celý člověk ponoří do vody, nebo se lije obyčejná voda na hlavu křtěnce a říká se: „Já tě křtím ve jménu Otce i Syna i Ducha Svatého.“ Účinkem křtu je odpuštění všech hříchů a dar Božího života, přivtělení ke Kristu a jeho církvi, další duchovní dary a také se do duše křtěnce vtiskuje nesmazatelná pečeť křesťana. Svátost křtu uschopňuje člověka k přijímání ostatních svátostí a také mu dává schopnost slavit křesťanskou bohoslužbu. Proto jednou pokřtěný již nemůže být znovu pokřtěn a také křest nemůže být nikdy zrušen.\nObdobou dospělosti člověka je svátost biřmování. Dává pokřtěnému zvláštní posilu Ducha Svatého, aby svůj křest dokázal plněji prožívat a také posiluje ve vydávání svědectví Ježíši Kristu. Řádným udělovatelem biřmování je biskup, v nouzi smí biřmovat i kněz. Udílí se vzkládáním rukou na hlavu biřmovance spolu s mazáním posvátným křižmem na čele příjemce a slovy: „Přijmi pečeť daru Ducha Svatého“. Účinkem této svátosti je hlubší vkořenění do Božího synovství, pevnější spojení s Kristem a jeho církví, rozmnožení darů Ducha Svatého a také udělení zvláštní síly ke svědectví křesťanské víře. Také tato svátost vtiskuje do duše nezrušitelné znamení a proto nemůže být opakována.\nJe nejvznešenější ze všech svátostí, protože je to oběť těla a krve Pána Ježíše, kterou ustanovil pro všechny časy, aby v jeho církvi stále trvala oběť kříže a aby tak církvi přenechal památku na svou smrt a zmrtvýchvstání. Ustanovil ji v předvečer své smrti: když nad chlebem pronesl slova: Vezměte a jezte z toho všichni, toto je moje tělo, které se za vás vydává. A dále nad kalichem s vínem pronesl: Vezměte a pijte z něho všichni, toto je kalich mé krve, která se prolévá za vás a za všechny na odpuštění hříchů. Toto je smlouva nová a věčná. To konejte na mou památku. Právě slovy: „to konejte na mou památku“ dal Ježíš příkaz svým učedníkům, aby i nadále pokračovali ve vykonávání tohoto obřadu a zároveň jim k tomu dal schopnost. Slavení eucharistie (mše svatá) má dvě velké části: bohoslužbu slova a eucharistickou bohoslužbu. Bohoslužba slova je hlásáním a přijímáním Božího slova. Eucharistická bohoslužba se skládá z přinášení chleba a vína, eucharistické modlitby a přijímání eucharistie. Eucharistii může slavit biskup nebo kněz. V každém slavení mše svaté zpřítomňujeme stále znovu Ježíšovu smrt na kříži. Naše oběti, a utrpení jsou ve mši spojovány s obětí Kristovou. Chléb a víno jsou ve mši proměněny v tělo a krev Kristovu a tato jeho přítomnost ve svátostných způsobách trvá do té doby, dokud trvají svátostné způsoby. Takže ve chvíli, kdy to, co vypadá jako chléb nelze nazvat chlebem a to, co vypadá jako víno, nelze nazvat vínem, Kristova přítomnost zaniká. Přijímat eucharistii má každý věřící kdykoliv je na mši svaté, pokud mu v tom nebrání závažné důvody (plné společenství s katolickou církví a stav Boží milosti). Účinkem přijetí eucharistie je vzrůst našeho spojení s Kristem a církví a růst naší lásky k bližnímu. Naplňuje nás nebeským požehnáním a vzbuzuje touhu po Bohu a po věčném životě, neboť už teď nás spojuje s Kristem a dává nám tak zakoušet „předchuť“ nebeské blaženosti.


Vedení inženýrských sítí v podzemních kolektorech - TZB-info\nCílem uvedeného článku je seznámit projektanty domovních technických zařízení (vodovodů, všech druhů kabeláží, plynovodů, popř. i horkovodů a kanalizace) s možným využíváním podzemních kolektorů pro napojení přípojek do budov a obecně i s možností vedení uličních potrubí a kabelů. Městské ulice jsou v současnosti přeplněny pozemní automobilovou i kolejovou dopravou. Určitá přesunutí dopravy do nadzemních tras (mosty, estakády) jsou vhodná pro frekventované křižovatky zejména na okrajích měst, nikoli ale v jejich vnitřních částech, ať již z důvodu rozměrů těchto staveb a konstrukcí či vlivu vlastní dopravy na své okolí (hluk, výfukové zplodiny apod.). Koncepčně správným řešením je přesun dálkové dopravy do obchvatových komunikací okolo měst, a dopravy v centrech měst do podzemí - metro, silniční tunely (v Praze např. Strahovský tunel, tunel Mrázovka), železniční tunely (v Praze např. Vinohradský tunel, Nové spojení).\nObr. 1 - Chráničky v kolektorové přípojce\nStejným způsobem by se mělo ubírat i řešení inženýrských sítí. Vzniká zde nový rozvodný systém potrubních i kabelových sítí v podzemí. Představíme-li si, že v prostorných podzemních kolektorech je možná instalace, údržba i opravy rozvodných prvků bez výkopových prací ve vozovkách i chodnících, pak jsou výhody kolektorizace jednoznačně patrné a vyváží i poměrně vysoké investiční a provozní náklady.\nObr. 3. Ocelová vyztuž primárního ostění\nHloubkové kolektory jsou obvykle situovány v hloubkách maximálně prvních desítek metrů, čímž se vyhýbají styku se stávajícími podzemními inženýrskými sítěmi. Napojení objektů povrchové zástavby na sítě vedené v kolektoru je obvykle provedeno pomocí průvrtů pro jednotlivé domovní přípojky a jejich vystrojení ochrannými trubkami (chráničkami) (obr. 1).\nPodzemní prostory kolektorů jsou zpřístupněny pomocí schodišť, žebříků, popř. výtahovými šachtami. Pro zajištění bezpečnosti pracovníků pohybujících se v provozovaných kolektorech, sledování kvality ovzduší a včasné zjištění eventuální poruchy je počítáno s automatickým snímáním a registrací hodnot určených parametrů (např. teplota, přítomnost CO, hladina vody v čerpacích jímkách apod.) a jejich přenosem a signalizací limitních hodnot v centrálním velínu.\nBudování tubusů podzemních kolektorů je prováděno ve většině případů ražením hornickým způsobem. Důvodem je zejména jejich hloubka, již překračující možnosti budování hloubeným způsobem a současně umístění kolektorových tras pod rušnými ulicemi centrálních částí měst, kde by situování patřičného záboru bylo ne-li nerealizovatelné, pak tedy velmi komplikované se značným omezením práv majitelů (popř. nájemců) budov, městské hromadné dopravy i individuálního pohybu obyvatel. Po zkušenostech s aplikací různých razicích metod ("klasický" způsob s příložným či zátažným pažením, kontinuální ražení tunelovacím strojem pod ochranou razicího štítu) se jako nejvhodnější jeví varianta "Nové rakouské tunelovaní metody NRTM" s předchozím zajištěním budoucího výrubu buď injektovanými mikropilotami (ve zvětralých horninách skalního podloží nebo v soudržných zeminách) nebo sloupy tryskové injektáže (v nesoudržných zeminách - píscích a štěrcích).\nNásledující terminologie nebyla doposud ujednocena a liší se dle zvyklostí jednotlivých dodavatelů ražeb:\nRažba horizontálního díla probíhá po jednotlivých krocích (záběrech, postupech) - úsek cca 0,5 až 1 m, stanovený projektovou dokumentací a odpovídající vzájemné rozteči výztužných rámů.\nDélka ražby, vymezená délkou aplikovaného zajištění (sloupy tryskové injektáže či injektovanými mikropilotami) a zkrácená o přesah tohoto zajištění je nazývána kornout (dle tvaru postupně se rozšiřující části komolého kužele) či modul (obr. 2).\nObr. 2 - Podélný řez ražbou - "kornouty" zajištěné sloupy tryskové injektáže\nVýrub je při ražbě zajišťován primárním ostěním ze stříkaného betonu o tloušťce cca 20 cm, vyztuženým ocelovými rámy a betonářskými sítěmi (obr. 3). Definitivní (sekundární) ostění je budováno obvykle ve dně a v bocích kolektoru formou litého betonu, ve svrchní klenbě pak formou stříkaného betonu.\nNedílnou součástí budování podzemní stavby je při aplikaci tzv. observační metody výstavby geotechnický monitoring, zahrnující komplexní systém měření a sledování jak ve vlastním podzemním díle, tak i na povrchu, zejména vliv raženého díla na okolní zástavbu. V rámci geotechnického monitoringu jsou prováděny různé typy měření deformací (konvergenční měření ve výrubu, nivelační měření na objektech povrchové zástavby i na komunikacích, měření změn náklonu ohrožených objektů apod.), sledování režimu podzemní vody v ovlivněné oblasti, inženýrskogeologická dokumentace při vlastní ražbě atd. Geotechnický monitoring je prováděn nezávislými odbornými firmami a hraje významnou roli v průběhu celé stavby. Na výsledky geotechnického monitoringu v rámci aplikace observační metody pružně reaguje jak projektant stavby, tak i zhotovitelé díla a zpětnou vazbou i samy firmy geotechnický monitoring provádějící (např. zvýšenou četností měření, aplikací další monitorovacich metod apod.).\nKolektor je odvodněn gravitačně nebo podtlakovou kanalizací. Tato odčerpává gravitačně přivedené vody z několika malých sběrných jímek umístěných po trase kolektoru po předčištění přímo do Vltavy. Jako záložní čerpací systém jsou navrženy dvě čerpací stanice vždy s dvojicí výkonných čerpadel. Nashromážděné vody budou, v případě havárie např. vodovodního potrubí nebo z jiných dalších příčin (kdy nelze z nedostatečných kapacitních důvodů použít pro čerpání podtlakový odvodňovací systém), přečerpány záložním čerpacím systémem z čerpacích havarijních jímek do uklidňovacích nově vybudovaných kanalizačních šachet a odtud do veřejné kanalizace. Havarijní jímky jsou dostatečně kapacitní (zpravidla o objemu cca 60 m3) a jsou schopny bez problémů pojmout jak předpokládané přítoky z vlastního kolektoru, tak i předpokládaný přítok z havarovaného vodovodního řadu po dobu, než bude porušený řad odstaven z provozu (předpoklad 40 minut).\nPlánovaná bezpečnostní opatření budou vycházet z nároků uložených inženýrských sítí a budou proměnná dle místních podmínek. Jedním z nejdůležitějších bezpečnostních opatření je větrání v kolektoru. Jeho intenzita bude dána jednak hygienickými požadavky na kvalitu vzduchu pro pracovníky dozoru a údržby a jednak maximální přípustnou teplotou ovzduší a jejich vlivem na vedené elektrické kabely, zejména v kombinaci s vedením teplovodního potrubí. Specifické podmínky větrání jsou také v případě vedení plynovodu, kdy větrání musí být podtlakové a musí zajistit dostatečný výkon i při eventuálním úniku plynu.\nObr. 4 - Příčný řez trasou kolektoru\nSouhrnně lze konstatovat optimální vhodnost hloubkových kolektorů pro vedení kabelových vedení (jak silových, tak i komunikačních) a pro vodovodní řady. Možnost vedení plynovodů a teplovodů je podmíněna výše uvedenými zvýšenými nároky na větrání. Vedení kanalizačních řadů, které jsou ve většině případů založeny na gravitačním principu, je v kolektoru vzhledem k jeho výškovým poměrům problematické a lze je využít pouze omezeně (obr. 4). Projeví-li se v budoucnu jako žádoucí vyloučit některé podpovrchové úseky kanalizace (např. v exponovaných centrech velkoměst), je principiálně možné situovat tlakovou či podtlakovou kanalizaci též do hloubkového kolektoru.\nObr. 5 - Celkový pohled trasou kolektoru v primárním ostění\nTento příspěvek stručně nastínil problematiku výstavby a provozu hloubkových kolektorů. Uvedené ilustrační snímky jsou ze stavby č. 9646 "Kolektoru Vodičkova", vedoucího v centru Prahy od ústí Jindřišské ulice na Václavském náměstí na náměstí Karlovo (včetně dílčích odbočných větví na Václavské náměstí a do ulic V Jámě, Palackého, Školská a Lazarská). Výstavba této etapy byla zahájena počátkem roku 2004, s předpokládaným uvedením do provozu koncem roku 2007. V době psaní tohoto článku (září 2006) probíhá dokončování definitivního ostění a je zahajována montáž ocelových konstrukcí pro vlastní vedení inženýrských sítí.\nAutor: Ing. Pavel Poloprudský, Ing. Michal Kvarda\nZdroj: Český instalatér 1/2007


Zábřeh (původně též Heinrichsdorf, Závoří) patří mezi nejstarší osady ve vymezeném prostoru. Předkolonizační osada se snad nacházela na takzvaném Horním konci v místech, kde se dnes křižují silnice Rudná a Plzeňská. Vznik Zábřehu je možné položit okolo poloviny 13. století. Název vsi měl vyjadřovat polohu za břehem řeky. První zmínka pochází z roku 1288, kdy bratři Dětřich, Jindřich a Erkembert Stangovi složili písemnou manskou přísahu olomouckému biskupovi Dětřichovi z Hradce a při té příležitosti je mimo jiné zmíněna i ves Heinrichsdorf. Kolonizační akt tedy proběhl někdy ve třetí čtvrtině 13. století a ves Heinrichsdorf se rozkládala na takzvaném Dolním konci dnešního Zábřehu. Není vyloučeno, že vedle sebe mohly koexistovat obě obce, jak Zábřeh tak Heinrichsdorf. Kolonizační ves pravděpodobně držel Jindřich (od něj snad též název Heinrichsdorf). Ke scelení obou obcí pak došlo až v 15. století a jako jednotný název se používalo označení starší obce. Po Stangových získal místecké léno rod pánu z Frýdlantu, ves pak vlastnil Aleš z Frýdlantu (Alsso Frýdlant). Alešova manželka Kateřina je zmiňována v roce 1370, po její smrti připadla obec v roce 1396 odúmrtím biskupovi Mikulášovi (8 lánů a 4 pruty). Druhý díl Zábřehu držel v roce 1376 Smil z Frýdlantu.\nZábřeh náležel mezi lesní lánové vsi (záhumenicová plužina). Vesnicí protékal potok Zábřežka pramenící v oblasti Bělského lesa a vtékající do Odry. Původní počet usedlostí byl 25–30, působil zde také dědičný rychtář. Na území současného Zábřehu snad stály dva hospodářské dvory, jeden v horní části obce v místech předkolonizační osady a druhý v dolní části. Není vyloučeno, že při horním dvoru mohla stát už ve 14. století dřevěná tvrz. Díky dolnímu dvoru mohla kolonizační ves Heinrichsdorf zase nabýt slovanského názvu Závoří (místo kde se něco zavírá). U tohoto dolního dvora snad již ve středověku stála další dřevěná tvrz zbudovaná na konci 15. století Pelkou z Hočovic.\nV katastru obce byl prováděn regulérní archeologický výzkum v místech staveniště obchodního domu IKEA. Na lokalitě bylo prozkoumáno několik zahloubených jam, ovšem nebylo rozpoznáno, zda se opravdu jedná o pozůstatek lidské činnosti. Kromě tohoto výzkumu byly na katastru obce registrovány především náhodné nálezy broušené industrie – sekerka, sekeromlaty a rovněž blíže neurčený depot broušené industrie z prostoru Bělského lesa.\nPoblíž Zábřehu bylo rovněž získáno ze štěrků hlavní terasy (z areálu bývalé pískovny a štěrkovny) silicitové jádro, které mohlo být vypracováno v době před 0,4-0,5 milionu lety. Pokud tomu tak je, jedná se o nejstarší artefakt nalezený na Ostravsku.\n"Jadeititová sekerka ze Zábřehu nad Odrou"\n"Staropaleolitické nálezy z okrajové linie kontinentálního zalednění - Ostrava - Zábřeh nad Odrou, pískové doly."\n"Král, který létal. Moravsko-slezské pomezí v kontextu středoevropského prostoru doby Jana Lucemburského"


Prodej bytu 2+1, 46m2, Třeboň, Táboritská\nProdej, byt 2+1, 51m2, Třeboň\nPronájem bytu 2+kk, Třeboň - Třeboň II, U Francouzů\nProdej bytu 3+1, Třeboň - Třeboň II, Nádražní 745\nHledáte byt v Třeboni, který si můžete uzpůsobit podle svých představ? Máme pro Vás tip! Ve výhradním zastoupení majitele nabízíme byt v osobním vlastnictví o dispozici 3+1, podlahové ploše 63m2 + bal\n1 050 000 KčGARSONIERA [33m2] sídl. Máj / V. Volfa\n2 450 000 KčByt Byt 3+1\n1.360.000 KčByt 2+1 Kaplice\nProdej bytu 2+1, Třeboň, Hliník\nProdej bytu 2+1 Třeboň\nPronájem bytu 1+kk, garsoniery, 24m2, Třeboň - Třeboň II, U Francouzů\nNabízíme pronájem kompletně vybavené garsoniéry v ulici U Francouzů v Třeboni. Byt se nachází v přízemí domu a jeho celková plocha je 24,2 m2. Garsoniéra je zařízena nábytkem skříně, postel, noční stolky, jídelní stůl, židle. Kuchyňský kout je vybaven…\nPronájem bytu 2+1, Třeboň - Třeboň II, Nádražní 642\nPronájem nového bytu 2+1, 56 m2 v Třeboni. Cena nájmu je 9.500,-Kč + energie cca. 2.500,-Kč. Nutná vratná kauce 15.tisíc.\nPronájem bytu 3+kk, Třeboň, Hliník\nPronájem bytu 3+kk s balkonem, Třeboň\nProdej bytu 1+1, 65m2, Třeboň - Třeboň I, Dukelská\nNabízím k prodeji studio (nebytový prostor) s dispozicí 1+1 v novostavbě bytového domu v Třeboni o celkové užitné ploše 78,6 m2, včetně terasy s rozlohou 9,1 m2 a velkého sklepa 4,9 m2. Studio je umístěno…\nProdej bytu 3+1, 69m2, Třeboň\nByt 3+1 v OV, balkon, sklep sušárna, kolárna, zateplený, plast okna 69m, obytná plocha, 12m, sklep


OSOBNOST: Eva Jiřičná, čilá osmdesátnice - Neviditelný pes\nOSOBNOST: Eva Jiřičná, čilá osmdesátnice\n„Nejhorší v životě, jak říkal Oscar Wilde, je neriskovat. Kdo neriskuje, je už částečně mrtvý. Opačně, každá spolupráce s architektem je risk pro architekty i pro ty, kteří s nim spolupracují. Riziko je nedílnou součástí plně prožitého života.“ To jsou slova Evy Jiřičné, která v neděli 3. března 2019 oslavila při plném pracovním nasazení osmdesáté narozeniny.\nNaposled dostavěla Vzdělávací komplex Univerzity Tomáše Bati ve Zlíně, ve Štefánikově ulici, který́ byl zprovozněn v roce 2018. Slouží zejména studentům a pedagogům Fakulty humanitních studií.\nProtože vzhled nové budovy byl omezen původní zástavbou, musela se paní Jiřičná soustředit na vnitřky budov. Říká: „Myslím si, že se nám podařilo v nich vytvořit atmosféru, kterou nikdo nečekal. Původní domy byly hodně hluboké a uprostřed měly dlouhé tmavé chodby; tomu jsme se chtěli vyhnout. Nakonec jsme v tomto komplexu navrhli malé atrium a jednotlivým patrům jsme propůjčili stejné barvy, které vidíte na jaře z letadla: od žluté přes zeleň v různých tónech – všechny živé radostné barvy jara... I přednáškový sál je celý žlutý, což je barva slunce, takže i když nemá přímé světlo, když se rozsvítí, září.“\nV zahraničí, v New York Historical Society, otevřela paní Jiřičná dvoupatrovou novou expozici Tiffanyho lamp, mezi kterými se prochází a které jsou chráněny vitrínami z ohýbaného skla. Protože se o ní ví, že dělá skleněná schodiště, vyžádali si, aby pro ně jedno navrhla. Podařilo se jí realizovat schodiště, které je opravdu celé ze skla kromě madel zábradlí a malých spojek. Schody jsou prosvětlené světlem, jehož zdroj není vidět, což se ještě doposud nikomu nepodařilo.\nV Česku řada projektů čeká na povolení. Připomenul bych jenom bytovky v Brně ve Veveří, Novou scénu ve Frýdku-Místku, v Praze navrhla kavárnu ve Schwarzenberském paláci a dokončuje dům v Tróji. Rovněž navrhla jednu kancelářskou budovu a několik obytných domů na Rohanském ostrově. Povolení na stavbu objektu na konci Revoluční ulice u Štefánikova mostu již její kancelář získala, ale jedná s obyvateli v okolních domech: mají obavy, jestli jim stavba nezastíní okna. Bohužel všechna tato jednání trvají nekonečně dlouho, takže dodnes Praha nemá žádnou její větší realizovanou stavbu.\nProdej vybaveného bytu v blízkosti hradeckých lesů\nZvláště její skleněná schodiště jsou k zaznamenání.\nRe: Zvláště její skleněná schodiště jsou k zaznamenání.\npočet příspěvků: 3, poslední 7.3.2019 04:37


Film Král zabijáků (The Contract Killer) 1998 online ke shlédnuti | Onlinefilmykeshlednuti.cz - tisíce online filmů ke shlédnutí ve vysoké kvalitě.\nFilm Král zabijáků (The Contract Killer) 1998 online ke shlédnutí\nPřidáno 8.12.2018 Žánr filmu: Akční, Komedie\nBývalý voják Fu shání peníze, aby své matce postavil dům. Když zabiják jménem Anděl smrti zavraždí mocného obchodníka Tsukamota, podle jeho závěti vypíšou stomilionovou odměnu pro toho, kdo najde a zabije vraha i jeho objednavatele. Fu se s pomocí kriminálníka Loa dostane na setkání zabijáků a chce získat lukrativní zakázku, ale problém je v tom, že neumí zabíjet lidi! Lo jej začne učit umění zabijáka, a začnou spolu pátrat po vrahovi. Musí přitom bojovat s omnoho zkušenějšími konkrenty, a zároveň uniknout policejnímu inpektoru Kwanovi!


Kdo, ne-li Ilon Musk, je znám svým statečnýmpředpovědi? Té noci ještě jednou „urazil“ každého, kdo pochyboval o jeho schopnosti zbavit se světa řidičů: Teslova generální ředitel řekl, že funkce plného sebeovládání v automobilech společnosti bude dokončena do konce roku 2019. A do konce roku 2020 dodal, že bude schopná, aby mohla spát za volantem, zatímco řídí vaše auto z parkoviště do práce.\nKdy Tesla dostane plný autopilot?\n„Myslím, že dokončíme celouV letošním roce to znamená, že auto vás bude moci najít na parkovišti, vyzvednout ho a odvézt do cíle bez rušení letos, “řekl Musk. „Jsem si tím jistý. To je bezpochyby.\nDnes, Tesla zákazníci, kteří chtějí utrácet navíc5.000 dolarů může odemknout rozšířené funkce autopilota (Enhanced Autopilot) na svých vozech, což je mnohem snazší než slib Musk. Tato technologie vezme auto na silnici, nabídne držení nebo změnu jízdního pruhu, pomůže s navigací podél silničních křižovatek a výstupu. V každém případě je napsán v manuálu pro řidiče.\nAle Tesla auta rozhodně nemohou řídit,kdekoli chtějí, ani na oficiálních silnicích, ani na parkovištích, ani po městě. Maska dlouho říkala, že se to stane jeden den. V období od října 2016 do října 2018 mohli zákazníci dokonce zaplatit dalších 3 000 USD za funkci „plného vlastního řízení“, která bude podle Teslových slibů jednou odemčena pomocí aktualizací softwaru. A údajně všechny vozy vyrobené od října 2016 mají k tomu veškeré potřebné vybavení. V lednu 2017 Mask řekl, že prvky této funkce začnou být vydávány za tři až šest měsíců. To se také nestalo. Všechno je jako obvykle: Maska slibuje, ale inženýři nemají čas.\nUpravený harmonogram pro vznik self-managedTesla byla skvělou zprávou pro zákazníky, kteří čekali na své funkce měsíce nebo roky. Musk však varoval, že společnost bude potřebovat další rok, než se dostane do bodu, kdy budou jeho auta zcela autonomní.\nZatímco Musk pokračuje ve smělých předpovědíchpokud jde o autonomní automobilovou technologii Tesla, většina jejích konkurentů se pohybuje v opačném směru a zmírňuje jejich kdysi agresivní startovní časy pro plně nezávislé vozy. V loňském roce Waymo pořádal ve Phoenixu samoobslužnou taxislužbu, ve které uvedl, že služba ještě není připravena pro širokou veřejnost a že řidič by měl zůstat v bezpečí. Tato technologie je „velmi, velmi těžká“, řekl generální ředitel Waymo John Krafchik.\nMezitím to General Motors uvedlroku zahájí vlastní taxi s autonomním vozidlem, ale zatím neví, kde a kdy. Uberovy plány se také mění, když se společnost snaží zotavit z loňské katastrofy, která zabila ženu v Arizoně. Společnosti jako Nuro a Aurora, aby jejich technologie s opatrností a bez hlasných prohlášení. Musk však nikdy nebyl fanouškem lepení jazyka.\nPodívejme se, jestli se jeho předpověď tentokrát naplní. Co si myslíte? Řekněte nám v našem chatu v Telegramu.\nOznámení: kambodžský Vivo Y50\n"Transparent" Xiaomi Mi 9 porazil čerpanou kameru\nChladicí systém Cold Tube využívá polovinu energie tradičních klimatizací\nUmělá gravitace přestává být fikcí\nMicrosoft nadále zesměšňuje Apple iPad Pro v další reklamě (video)\nOznámení. Onyx Boox Lomonosov - deset palců Mikhailo Vasilievich\nMěsíc pro Mate 20 Family\nProč arktické vydry tolik kýchaly?\nZkontrolujte hybridní zařízení HP Chromebook x2 v systému Chrome OS


Na šachtě/Díl III/I – Wikizdroje\nNa šachtě/Díl III/I\nZdroj: SOKOL-TŮMA, František. Na šachtě III. Praha : Julius Albert, 1948. s. 5 - 11.\nPředchozí: Díl II., kap. XXI.\nOrganisační výbor se usnesl, aby od stávky bylo upuštěno, a proto vám oznamujeme, byste práci nepřerušovali a všecky stížnosti, které máte, jako dosud podávali organisačnímu výboru, který bude o nich uvažovati.\nCo se týče zatčených soudruhů, zplnomocnili jsme soudruha Dra Krátkého, aby učinil pro ně všecko, co bude v jeho moci.\nTento plakát spatřil na nároží ředitel, když se náhodou podíval oknem na ulici. Zarazil se. Po tom, co se stalo, očekával určitě, že vypukne stávka všeobecnou nespokojeností. A zatím! Měl přece zprávy již v noci, že se vše daří co nejlépe. Ulehl v domnění, že vše jest na nejlepší cestě ke stávce, a teď mu jako na posměch vyvěsí sem zrovna před oči tento plakát.\nZlostně přešel několikráte po pokoji. A jako by nemělo býti dnes dosti na jedné mrzutosti, vešel sluha, přinášeje depeši. Ředitel ji rychle otevřel a dychtivě četl její obsah. Jen tak hlavou zakýval odkládaje depeši na stolek a pokynul sluhovi, aby odešel. Sedl pak ke stolku a zabručel: »Lehko říci: »Sdělte podrobnosti o stávce! Odjíždím do Opatie, villa Quarnero.« Ale co sdělovati, když nic není? Všecko selhalo. A tak pěkně to šlo a hladce. A tu zrovna jako zlý duch vloží se do toho Soukup a káže jim morálku. Eh, dostal co proto. Tu máš! A Dušan také. Vlastně ten byl dobrým vodičem, ale selhalo. Hm.« — Zamyslil se a potom jal se psáti dopis Reichensteinovi do Opatie.\nČasem se zahleděl ven na zeď, kde mu trčelo jako naschvál ono prokleté návěští, jež mu zhatilo tak dobře promyšlený plán a snížilo jeho chytrost, jíž se vynášel nad Reichensteinem.\nNebyl ještě s dopisem hotov, když vešla do pracovny jeho choť. Byla oděna černě, a bleděžlutý její obličej se odrážel od jejího šatu až příšerně.\n»Odpusť, že tě ruším a překážím ti,« — pravila.\n»Oh, jaký to vzácný host!« — usmál se ředitel. »Copak se stalo tak důležitého, že moje Ilma sama mne vyhledává? Copak mně přináší?« tázal se bera ji za ruce a veda ji k pohovce.\n»Odpusť, vyrušuju-li tě.«\n»Ani v nejmenším. Píšu pouze obchodní dopis. Ale copak ti je? či snad opět nemoc? Ah, vím, včerejší noční shluknutí! Nu, nic to nebylo. Několik opilých chacharů. Ale ty, má drahá, snad přicházíš mne upomenout, že jsem tě měl již vypraviti někam, kde není takové počasí. Odpusť, ale ve spěchu práce poslední dobou se nashromáždivší — věř, že nevím mnohdy, kam dříve. Všecko leží na mých bedrech. A nyní ještě ten zákaz, vlastně ono uzavření hranic.«\nŘeditel mluvil, jako by spěchal, nebo jako člověk, který chce cosi zamluviti, aby neslyšel slov nepříjemných.\nNemocná jako by mu do duše viděla, trpce se usmála a prohodila:\n»Neboj se, Rudi, nevymlouvej se a nebraň se. Nepřicházím si stěžovat. Za dobu své nemoci zvykla jsem tak mnohému, že již nic mne nezabolí, nepřekvapí. Vždyť vím vše. Vím a uznávám, že jsem churavá žena, jež nemůže ani dozor vésti nad vlastními dětmi ani nad domácností, a ty, můj drahý, jsi zdravý, statný muž. Co by zde prospěly výčitky! Co se stalo, stalo se. Pláč nepomůže.«\nŘeditel chtěl cosi říci, ale nemocná pohlédnuvši na něho svýma, dosud hezkýma očima, trpce se usmála a posuňkem odmítajíc jeho omluvu klidně pokračovala:\n»Neomlouvej se. Jsem u konce. Proto jsem nepřišla. Chci s tebou mluviti o dětech.«\n»O dětech?« — zvolal ředitel skoro radostně. Bylo znáti, že se mu ulehčilo. »Nuž, copak si přeje má dobrá Ilma? Copak se stalo? Či co se má státi?«\n»Ano. Dobře díš. Co se stalo a má státi. Zdá se, že nabytím šlechtictví ztratili jsme svoji občanskou důstojnost. Nevím, co se dělo na onom večírku, totiž nevím to úplně. Ale byla u mně paní von Riedlstein a ta mně vyprávěla věci, jimž jsem nemohla ani uvěřiti.«\n»O — — —«\n»O Ireně, Heddě, Zavalíkové, Dušanovi a o jiných, ale hlavně o Ireně, a proto přicházím, abych tě ještě před odjezdem požádala, abys nedovoloval Ireně podobné ztřeštěnosti, které ji u rozumných lidí uvádějí do různých podezření, jež mohou nás kompromitovati před veřejností.«\n»Ale, má drahá, to jsou pouze řeči. či tomu věříš, co ti vypravuje paní von Riedlstein? Znáš ji, že to je klepna, ale co platno. Její muž je horním radou, a proto musíme je přijímat.«\n»Nepřerušuj mne, prosím tě. Snad je mnoho přehnaného z toho, co se vypravuje, věřím; ale poslední živý obraz, v němž hrála Irena Kleopatru, hodně veřejnost pobouřil.«\n»Nu, slušelo jí to znamenitě. Byla překrásná v tom egyptském úboru. Líbilo se to velice,« podotkl ředitel.\n»Věřím, Irena je krásná. Vím to a toho se právě obávám. Žádný muž jí není vhod. Každý jest buď pouze úředník aneb služebník a to i ono nenávidí. A to je též jedna z příčin, proč přicházím k tobě. Pozoruji, že Dušan se dvoří Ireně, a dnes byla jsem v tom utvrzena paní von Riedlstein. Jeť ovšem z její řeči znáti hněv, že se Dušan dvoří Ireně a nikoliv její Vinettě, a tu bych ráda věděla, co .ty tomu říkáš?«\n»Má drahá, já — — —.« Ředitel byl překvapen. »Že se dvoří Dušan Ireně?« pravil po chvíli. »To mne překvapuje! Nepozoroval jsem nic takového!«\nOkamžitě ho ani nenapadlo, že již sám Reichenstein na ono spojení upozorňoval.\n»Nebylo by to ovšem nic divného, kdyby se jí opravdově dvořil,« dodávala paní ředitelová, »jeť Irena krásná a duchaplná, ale věc má háček.«\nŘeditel v domnění, že bude řeč o Dušanově poměru k Soukupce, chtěl dáti rozprávce jiný směr.\n»Nevyrušuj mne, můj drahý. Musím o tom mluviti. Je to velice důležité. Přicházím dnes k tobě jako matka žádající tě o radu. Miluje-Ii Dušan Irenu, potom učiní tato láska nešťastnou druhou naši dceru, Heddu.«\n»Hedda se mně přiznala, že miluje Dušana. Miluje ho vroucně. Shlíží se v něm a nemůže býti živa bez něho. V pláči mně to dnes vyznala, kdy v noci chvějíc se čekala, zdali se mu nic nestalo, když vyšel, aby ukrotil dav. Jsou obě naše dcery a obě chtějí býti šťastny. A tu —«\n»Co v této věci, prosím tě, mám já činiti? To jest přece úkolem matky —« řekl ředitel.\n»Vím, ale právě dříve, než o věci s Irenou pojednám, chci mluviti s tebou. Muže se nadíti Dušan postupu co nejdříve?«\n»Ano. Reichenstein sám to slíbil.«\n»Dobře. Ach, pravíš Reichenstein. Celá historka Ireny s Dušanem zdá se býti bublinou proti zvuku tohoto jména. Nevím, nemýlím-li se, ale zdá se mně, že mezi Irenou a Reichensteinem jest nějaké bližší spojení.«\n»Myslíš?« tázal se zdlouha ředitel.\n»Věřím tomu. Pozorovala jsem ji často. Ba zdálo se mně, že vše, co poslední dobou činí, činí pouze proto, aby mu imponovala svou duchaplností. Znám její tužby a touhy; Irena myslí výše než na závodního inženýra. Její všechen život jest jedinou snahou dostoupili výše. Pamatuješ se, že zamítla ruku dvou inženýrů a pokladníka Vrbeckého? Chce výše; a dnes, po udělení titulu šlechtického, bylo by směšno věřiti, že se vzdala svých výpočtů. Její srdce je početnice a ženskost podrobena rozumu. Proto nevěřím, že by na celé věci s Dušanem bylo zbla pravdy. Nevěřím tomu,« klidně, ale pevně pravila chorá paní.\n»A nemyslíš, že by mohla smýšlení své změniti? Dospívá. Považ, že je Ireně dvaadvacet let. Dívka jejího stáří a mocně deroucí se vášeň ženy — — —«\n»Nikoli,« přejala řeč chorá žena. »Znám její povahu, třebas výchovu její měla na bedrech moje sestra. Irena spíše posledními událostmi srostla se svým názorem, řekla bych skoro tajným plánem, než upustila od něho.«\n»Nebylo by to tak špatné, kdyby se jí to podařilo. Reichenstein a Irena! Sapristi! To by bylo závisti. Musím přiznati, že bychom i my se dobře vyjímali jako rodiče pana Reichensteina. Irena jistě by dovedla vésti šlechtický dům.«\n»Vím, že Irena hraje odvážnou hru! Sází vše na jednu kartu. Ještě štěstí, že závistivé zraky našich přátel uvede Riedlsteinová na falešnou stopu. Vím, že by bylo marné Ireně v této věci domlouvati. Má již příliš svoji vůli; zvykla již tak samostatnosti, že nikdo úmysl její nezvrátí. Ani se nechci o to pokoušeti. Největší díl viny nesu já sama, totiž moje nemoc. Nemohu-li ji zachrániti, chci zachrániti Heddu, jež miluje Dušana.«\n»Fííí — — —« ředitel hvízdl skoro rozjařeně a podíval se na svoji ženu.\n»Ano. Miluje ho onou vroucností čisté duše, onou posvátností citu, jíž láska nezkažené ženy hledá lásku muže. V její duši se zachytlo podezření proti Ireně; ani nevím, jak to vzniklo. Bojí se o svou první lásku. A proto přicházím, abych tě na to upozornila než odjedu. Chceš, aby Hedda jela se mnou. Představ si, jak by jí, ubohé duši, bylo! Ne; zříkám se — ač nerada — jejího průvodu. Nechám ji zde, ale prosím tě, abys nekladl tomu překážek a přičinil se o povýšení Dušanovo. Tím možno onen sňatek uspíšiti.«\nŘeditel se díval chvíli na ženu a pak prohodil:\n»Vyjádřil se již Dušan ?«\n»Dosud nikoliv. Ale Hedda tuší, že ji miluje.«\n»A jak to Hedda ví? Podle čeho?«\n»Podle všech známek, jež uhodnouti dovede pouze srdce ženy. Přiznala se mně; čekám ještě na příležitost, abych s nimi promluvila sama.«\nŘeditel si vzpomněl, že mu Reichenstein kladl na srdce spojení Ireny s Dušanem, a nyní slyší, že Dušan a Hedda … Po chvíli se otázal:\n»A ví Hedda jistě, že jest to opravdová láska, myslím totiž láska Dušanova? Nemýlí se? …«\n»Ví jistě, že ji má rád, ba je přesvědčena o jeho lásce. Zdá se však, že si netroufá, a zvláště nyní; třeba v té věci něco učiniti. Irena tu jistě překážeti nebude.«\nVtom zahrčel zvonek telefonu.\n»Odpusť,« pravil ředitel, »ale buď jista, že učiním, co bude možno v této věci učiniti. Má-li Hedda jistotu, že si ji vezme, a nechce-li Irena Dušana, buď ubezpečena, že rychle povýší. Co nevidět uprázdní se místo u generálního ředitelství. A Dušan jest učenec. Ovšem dříve musíme věděti, na čem jsme. Bez Ireny nebo Heddy ono místo nedostane.«\n»To zařídím sama. Buď bez starosti. Děkuji ti!« řekla vroucně a odcházela.\nŘeditel přistoupil k telefonu.\nNemocná paní kráčela do svého pokoje, kde na ni čekala Hedda. Slíbila jí, že promluví s otcem a vyšetří, není-li nějakých námitek s jeho strany. Ze zářivého obličeje matčina uhodla Hedda prospěch své tužby a radostí se rozjásala, líbajíc matce obličej a suché ruce, na nichž se modraly žíly, naběhlé krví.\n»Ach, matinko moje, jak jsi dobrá, jak jsi dobrá a jak jsem šťastna!« volala Hedda.\n»Nejásej, mé dítě, před časem! Snad budeš kdysi trpce naříkati a těžce želeti této chvíle,« pravila matka.\n»Po boku Dušanově? Ne, matinko. Nevěřím tomu. Je takový charakterní člověk a —«\n»Bože, dítě, vždyť nemáš ani jistoty, má-li tě tak opravdu rád.«\n»Má mne rád, matinko. Má. Jeho oči mně to řekly, třebas ústa mlčela. O, vím to, matinko, vím to a jsem tím jista!« volala Hedda, hopkujíc po pokoji.\n»Šťastné mládí!« zašeptala matka.\nCitováno z „https://cs.wikisource.org/w/index.php?title=Na_šachtě/Díl_III/I&oldid=256111“