Fernoviny: Orberis - VII. Kapitola - Shledání\nFantasy povídky pro rychlé čtení\nFern Čaroděj Z Orberisu\nJsem čarodějem Orberisu a má síla pochází z přírody. Někdy se pohybuji na hranici dobra a zla.\nZastav se chvíli a poslechni příběhy časů dávno minulých, ve kterých ožívá magie a hrdinské činy bojovníků. Nech se vést fantazií vypravěčů a ponoř se do atmosféry dávnověku.\nOrberis - VII. Kapitola - Shledání\nTuto část napsala pro Orberis Zarka\nV tu chvíli si Orim naposledy zabafal z dýmky a uklidil jí kamsi do záhybů pláště. Iluze zmizela a Roomstone otevřel oči. Okamžik tiše vyčkával, aniž by se odvážil zhluboka nadechnout. Pohlédl na ručičku svých hodinek. Při tom pohybu mu z klína sklouzla dýmka a se slabým ťuknutím dopadla na zem. Bylo krátce po půlnoci. Ačkoli to byla doba poněkud nevhodná pro pohovoření s přáteli, byť přívětivými, Johnatan tak učinil. Roztřesený, leč s dlaněmi zpocenými, pozvedl sluchátko telefonu. Třásl se, třebaže v pokoji nebyl chlad. V duchu si stále opakoval „Sen. Jen sen.“ Nepochybně existovalo jedno přijatelné objasnění. Jednoduše si to celé vybájil, jak moc dychtit po dobrodružném světě nazývaném Orberis, jehož hrdiny si již stačil velmi oblíbit. Cosi však v muži vzbuzovalo posvátnou bázeň avšak též touhu po nebezpečí. A v podvědomí věděl co. Tu myšlenku zaháněl a bál se jí. Bál se pomyslet na Dračí dýmku a obával se sáhnout do ztěžklé kapsy, kde tušit její slabý – téměř něžný - dotek.\n„Prosím, profesore, přijeďte,“ odpovědí mu bylo zívnutí a několik slov postrádajících smysl. „Johnatane… Uvědomujete si… koliií…“ znovu dlouze zívl, „kolik je… hodin?“\n„Ujišťuji vás, že si jsem vědom této nepatřičné doby, je to ale opravdu vážné,“\nNejspíš Henryho nepřesvědčila řečená slova, nýbrž vážnost hlasu. „Dobrá, přijedu tedy,“ neboť z tónu svého přítele vyčetl strach, vydal se na cestu ihned, přestože to bylo nadmíru nepohodlné.\nRoomstone vypravovat, co viděl a při každém následujícím slově se profesorovi víc a víc ztrácel úsměv z tváře. Nato dal svému příteli jedinou radu: „Schovej jí, Johnatane. Schovej Dračí dýmku. Zamkni jí a nepřibližuj se k ní. Promyslím si to a zítra přijedu.“\nSpolečně dýmku pečlivě uschovali a uzamkli. Karthel odjel a Johnatan Roomstone osaměl jen se zvláštním dojmem - jenž se dal přirovnat předtuše - a slabým světlem lampy. A tak s jen velice málo nespornou domněnkou, že se konečně skvěle vyspí, ulehl…\n…A hned zase vyskočil, to když jeho zrak spočinul na Dračí dýmce, ležící na podlaze jen pouhých několik kroků od něj. Strach náhle vystřídala podivná touha. Lačně se vrhl kupředu a než si uvědomil, co vlastně dělá, svíral jí v dlaních. Fascinovaně si dýmku prohlížel, jakoby jí viděl poprvé. Ty úžasné vzory… nádherná ruční práce… překrásný výtvor… Úžas, ohromení, radost, uspokojení, odvaha, dychtivost po Dračí dýmce, po nebezpečí: vnímal snad všechny emoce, jaké kdy kdo cítil. Jen strach ne. Obavy, děs, bázeň ani hrůzu. Prahl po ní celé své bytí a nyní jí má… A pak další pocity. Šeptal s očima stočenýma do jiného světa, možná i do jiného času: „Užíval jsem dříve temnou stránku moci…“ nové vzpomínky, „nakonec jsem se dal na světlou…“ ale ne vlastní, „a své rozhodnutí neměním…“ patřily někomu jinému.\nKdyž se toho rána dostavil profesor a uviděl pootevřené dveře, pomyslel si, že je očekáván: „Mám nové zprávy Johnatane! Jde o Drač…“ zarazil se, hledě na podlahu a – to mnohem vážnější – bezvědomé tělo svého přítele.\nPro Dolorias nebylo nijak těžké vypátrat své společníky, dokázala snadno zjistit, na kterém místě se nacházejí, aniž by se příliš unavila. Jedinou větší nepříjemností bylo, že musela putovat i v noci. Přestože měla stále svou moc a tudíž jí nedělalo sebemenší potíže opatřit si umělé světlo, věděla, jak je nebezpečné potulovat se sama v době, kdy na lov vycházejí noční tvorové, a to dokonce i na cestě a pro kněžku ovládající magické schopnosti. Neměla tedy odvahu uložit se k spánku, obávajíc se rána, kdy by sice měl nějaký netvor plné břicho, zato by se ovšem Dolorias již neprobudila. Celou noc probděla a putovala obezřetným, ačkoli ne pomalým krokem. Přibližovala se k Elvin a přátelům. Nejspíš kněžce bdělost zachránila život, za východu slunce byla však naprosto vyčerpaná a chtíc nechtíc musela si odpočinout. Na kraji cesty si sedla a přikázala si, že pouze na pár minut a v žádném případě neusne. Jenže někdy zvítězí instinkty – třebaže primitivní jako hlad, žízeň… únava – nad zdravým rozumem. Proto, když slunce vystoupilo vysoko na oblohu a za pár hodin začalo sestupovat k západu, Dolorias ležela na cestě stočená do polohy dosti podobné, jako když kočka leží v klubíčku, a spokojeně spala s naivními sny o konci této pouti, jež ale teprve začínala. Usmála se a vzdychla, jako když kočka zapřede. Pod neúprosným ostrým a žhavým sluncem spala dál a nepovšimnula si, že kočičí předení se vskutku ozývalo…\nBylo ticho… kameny i písek na cestě byly rozpálené… bosou nohu by popálil… a přesto tu čtyři chodidla po špičkách našlapovala. Světle hnědý hřbet, kterému všechny čtyři tlapy patřily, se protáhl a z ozubené tlamy se ozvalo slabé uspokojené zavrčení. Šelma zapředla a okamžik pozorně sledovala ženu ležící poblíž. Pak se ladnými krátkými kroky začala vzdalovat, v bezpečné vzdálenosti se kočkovitá šelma zastavila a hlasitě zařvala. Hříva kolem hlavy jí poletovala v jakémsi neznámém tanci.\nA Dolorias to vytrhlo ze snů, uvědomila si, jak dlouhou dobu prospala. Zděšeně se rozhlížela se po původci řevu, jenže lev – byl-li to vůbec lev – již splnil svůj úkol a odešel podat o tom zprávu svému lidskému a jednorožčímu příteli…\nDolorias se poučila a moudře se rozhodla a také dodržela, že se už nezastaví. Avšak ještě než pokračovala, sebrala z cesty chumáč písčité, světle hnědé srsti. Zastrčivši si ho do váčku u šatů, vydala se na další část své pouti, přemýšlejíc o původu tvora, jenž tu o něj přišel…\nElvin, Strik i Orim seděli u ohně se zasmušilci výrazy, dumajíce nad osudem kněžky. Nevzdali se, pouze netušili, kam jít hledat. Tábor rozdělali v domovině obchodníka a nebyli tu sami. Přenocovat zde se rozhodl i neznámý lovec, potulný trubadúr, několik obyčejných lidí a tajemná postava vzbuzující v lidech dojem čaroděje, zatímco v Orimovi i Elvin spíš podvodníka, jaký se pouze za mága vydává.\nPozději zčistajasna zaslechli výkřiky, kolem proběhl lovec svíraje v rukou napnutý luk „Pojďte!“ hlásal na všechny kolem. „Kdesi tu je ohromná šelma!“ Jeho mluvu potvrdilo zvířecí zařvání. Trubadůr rozehrál svůj nástroj, jenž začal okamžitě vyluzovat překrásné tóny, zatímco obyčejní lidé začali zmateně pobíhat sem a tam, křičet a stále mumlat cosi o velkém zabijáckém netvorovi, kterého na ně seslali rozhněvaní bohové. „Prahne po naší krvi!“ volal jeden.\nDruhý vykřikoval: „Není nám pomoci! Nic nás nezachrání“\nA další hlasy plné prostého děsu: „Bohové se k nám obrátili zády!“\n„Naše duše budou navěky bloudit světem, nikdy nám nebude odpuštěno!“\n„Lidský svět je u konce!“\nElvin zděšeně pozorovala dění kolem, její strach však neměl původce v neznámém tvorovi, nýbrž v chaosu způsobeném pošetilými vyděšenými lidmi. Pohlédla na Orima a Strika: „Co si o tom myslíte?“ Čaroděj se zasmál: „Myslím, že mnoho lidí se vyžívá v nepořádku, zmatku a hrůze.“\n„Pověrčivost,“ souhlasil Strik.\nV ten moment se znenadání doprostřed tábořiště vrhl velkolepý lev, lidé padli obličeji k zemi a mumlali odlišné modlitby. Jen jediný sebral dost odvahy k úprku. Strik se ohlížel: „Ten čaroděj tu není, nejspíš chce zakročit odněkud…“ Dívka se usmála: „Nejspíš už je na míle daleko a uhání odsud, nebyl to pravý čaroděj.“ Orim přitakal: „Ano. Ale já jsem,“ s těmi slovy natáhl ruku před sebe s dlaní vzhůru a pravil jediné kratičké slovo. Kolem šelmy se vztyčily modře pulsující hradby. Zdálo se, že svůj úkol plní skvostně a zvířeti zabrání projít. Ještě před chvílí modlící se lidé přiběhli a počali se klanět Orimovi a nazývat ho bohem v podobě člověka. Čaroděj je od sebe nediplomaticky odháněl, jako otravné mouchy. Strik s Elvin se smali… Ne však na dlouho. To když se uvězněné zvíře otočilo a v klidu prošlo magickou stěnou, potřásajíc hlavou jako by chtělo hněvivě říci: hlupáci! Pak se lev jistými kroky přiblížil a ihned opět vzdálil. Ještě jednou se otočil a rázem byl pryč. Lovec znovu proběhl s jen nepatrnou zastávkou u Orima aby mohl požádat o pomoc. Čaroděj souhlasil.\nZatímco vycvičený stopař a lovec se neslyšně kradl s nastraženýma ušima, Orimovi v tom všem posloužila kouzla. Zvolili jiné cesty, byl to však právě čaroděj, kdo spatřil lva. Netoužil po jeho smrti… a zvlášť ne po tom, co unikl z velmi mocného kouzelného vězení. V tom zvířeti musela být nějaká – jistě silná – magie a Orim toužil zjistit jaká, hlavně proto souhlasil pomoci lovci.\nTvora pronásledoval již přes dvacet minut, stále se nedokázal přiblížit víc, jak na dohled. Vždy, když zrychlil krok, zrychlil i lev. A pokaždé jakmile čaroděj zpomalil, učinil podobně i pískově zbarvený tvor. Čím dál víc se to jevilo, jakoby málem Orima vedl… A on brzy pochopil proč. Lev pojednou zmizel, a poté co se čaroděj rozhlédl kolem, spatřil v blízkosti potůček. Vydal se blíž, domnívaje se, že by tam lev mohl pít. A opravdu spatřil siluetu rýsující se proti nelítostnému slunci, jak se sklání nad potůčkem. Obrys však nepatřil tvorovi, kterého pronásledoval. Byl lidský. „Dolorias!“ vykřikl a rozběhl se blíž, přičemž zapomněl na kněžčiny dovednosti a odrazil se od neviditelné ochranné stěny mající za úkol nikoho nevpustit. Žena se otočila a ve stejném okamžiku, co nechala stěnu zmizet, vykřikla „Ach! Orime! Konečně!“\nSekce Kniha Orberis


Merino a certifikace\nTápete ve zkratkách standardů a certifikací, které výrobci vlněných výrobků uvádějí? Shrnuli jsme pro vás ty nejdůležitější.\nGOTS, neboli The Global Organic Textile Standard, je v současné době nejuznávanějším certifikátem mezi výrobci bio textilu. Dokazuje, že celý komplexní proces výroby oděvu – od pěstování a sklízení vláken, přes jejich zpracování a následné ušití oděvu, splňuje přísné etické i ekologické normy - zaručuje kvalitu, šetrnost k přírodě a respektování práv farmářů. Prostě udržitelná a férová móda (více na https://www.global-standard.org/).\nIVN, neboli Internationaler Verband der Naturtextilwirtschaft, je certifikátem pro výrobu oděvů z přírodních vláken, který dohlíží na to, že jiná než přírodní vlákna v oděvu nenajdete (více na https://naturtextil.de/).\nOEKO-TEX je organizace, která se zaměřuje na škodlivé látky a zdravotní nezávadnost textilií. Aktuálně nabízí několik certifikátů, nejznámějším a nejpoužívanějším je certifikát Standard 100. Tento certifikát je zaměřený na zdraví škodlivé chemikálie (jako například těžké kovy, pesticidy, formaldehyd, barviva a jiné látky). Každé vlákno, zip, nebo jiné doplňky na textilním výrobku jsou prostřednictvím této certifikace testovány, čímž se výrobek z ekologického hlediska stává pro člověka "neškodným".\nOrganizace Bluesign uděluje certifikaci výrobcům textilu, kteří při výrobě dbají na bezpečí lidí a životního prostředí. Zaměřuje se na vše, co dokáže negativně ovlivňovat zdraví pracovníků i spotřebitelů, od odpadních vod po toxicitu barviv. Bluesign tak podporuje výrobce textilu, kteří analyzují svůj výrobní proces a investují do výzkumu a vývoje s cílem snížit svou ekologickou stopu.\nZnačka Woolmark je majetkem Australian Wool Innovation company, neziskové organizace vlastněné více než 29000 australskými chovateli. AWI investuje do výzkumu, vývoje, inovací jako hlavní dodavatel australské vlny na trh. Woolmark je od roku 1964 celosvětovou autoritou v oblasti zpracování vlny, zaručuje kvalitu vlněných vláken, dodržování enviromentálních a etických postupů, sjednocuje celý dodavatelský řetězec od farmářů až po spotřebitele.\nVýrobci vlny mohou získat certifikát kvality ve třech variantách:\nPure new wool (čistá, 100% vlna), Wool rich blend (vlna s příměsí, kde obsah vlny je minimálně 50 %), Wool blend performance (vlna s příměsí, kde obsah vlny je minimálně 30 %).\nWoolmark poskytuje také velmi důležitou certifikaci praček a sušiček - Woolmark Apparel care. Spotřebiče s touto certifikací poskytují garanci speciálního a šetrného ošetření jemné vlny.


První LSD prý Lemmy dostal od Hendrixe. Konec divoké jízdy metalového krále a... | Krajské listy.cz\nPrvní LSD prý Lemmy dostal od Hendrixe. Konec divoké jízdy metalového krále a...\nPopisek: Když zemřel legendární Lemmy Kilmister, fanoušci tomu nemohli uvěřit. Lemmy byl totiž chodící zázrak - s jeho životním stylem měl být mrtvý už třicet let...\nVIDEO Pravděpodobně tomu nebudete chtít věřit a máte na to plné právo. Každý má svého nesmrtelného hrdinu. Konec roku 2015 ale po sedmdesáti letech nekompromisně připomněl, že Lemmy Kilmister byl člověkem z masa a kostí. Jaké byly jeho poslední chvíle? Proč zemřel a jaké kořeny to vše mělo? A kolik drog je vlastně schopno lidské tělo unést?\nHned zpočátku prozradíme, že hodně. „Podle všeho jsem nezničitelný,“ řekl Lemmy s úsměvem redaktorovi britskému Guardianu ještě v srpnu 2015. Sice viditelně pozbyl na váze, měl lehce vybledlé tváře a občas se mu klepaly ruce, přesto nic nenasvědčovalo tomu, že by se chystal pověsit basu na bodec nacistické helmy ze své sbírky. Mluvili spolu o desce Bad Magic, která tehdy vyšla, Lemmy měl na krku sedmdesátku a před sebou solidní turné.\n„Pokud budu schopen ujít těch pár metrů po pódiu bez hole, budu hrát,“ odpovídal na otázku, která byla už roky neměnnou součástí každého rozhovoru. „A vlastně budu hrát, i kdybych k tomu potřeboval hůl,“ dodal se sípavým smíchem. Přestože ze zmiňovaného rozhovoru odešel o holi (a se slovy „Mám nohy v prdeli...“), na pódiu hůl nikdy nepotřeboval. Ani když 11. prosince 2015 odcházel z pódia berlínské Max Schmeling Halle. Byl to poslední koncert evropského turné a poslední koncert Mötorhead vůbec.\nLemmy, jak jsme ho znali a milovali\n„Lemmy byl kost a kůže,“ prozradil bubeník Mikkey Dee švédskému deníku Expressen. „Všechnu energii nechal na pódiu a po koncertě byl strašně unavený. Je neuvěřitelné, že byl vůbec schopen hrát. Je neuvěřitelné, že to turné dohrál. Skončilo teprve před dvaceti dny,“ komentoval smrt kolegy a přítele.\nKdyž se Lemmy vrátil domů do Los Angeles, čekala ho oslava 70. narozenin, pijatika ve vyhlášeném podniku Whiskey A Go Go. „Dva dny na to mu nebylo zrovna nejlíp, tak jsme ho vzali do nemocnice,“ vzpomínal pro britské Sky News Lemmyho manažer Todd Singerman. Podle něj Lemmyho původně propustili s tím, že je v pořádku. Pak se ale rozhodli pro rentgen mozku, aby mohli vyloučit lehkou mrtvici, protože Lemmy při mluvení zadrhával.\n„Pár dnů na to jsme jeli pro výsledky a v nemocnici nám řekli, že je konec...“ Doktoři Lemmymu našli velmi agresivní rakovinový nádor na mozku. „Řekli nám, že může žít dva až šest měsíců,“ vzpomíná Singerman. Krátce po diagnóze aura nezničitelnosti Lemmyho opustila. „Nikdo z nás to nečekal. Zrovna jsme se dozvěděli, že má rakovinu,“ vzpomíná Singerman.\nKdyž se během dvou dnů Lemmyho stav prudce zhoršil, Singerman obvolal kapelu, ať přijdou říct poslední sbohem. „Byl na dně. Nečekal, že zemře zrovna takhle,“ přibližuje manažer poslední chvíle válečného veterána hluku a mimoděk potvrzuje teorii, že Lemmy si přál odejít při činnosti, kterou dělal nejraději. Při řvaní rock’n’rollové mantry vysoko do nebes a drhnutí přeřvané baskytary.\nBylo mu sedmdesát let a obestíraly ho drogové historky, které by ostatním smrtelníkům vystačily na sedmdesát životů. Přesto to byl v jistém smyslu překvapivý konec. „Rakovina byla to poslední, co jsme čekali. Když o tom přemýšlíte, Lemmyho prohlédl snad každý doktor v nemocnicích po celém světě. A nikdo si ničeho nevšiml. Bylo to šok,“ uvažuje Singerman a dává to smysl.\nLemmy během v posledních letech života podstoupil několik zákroků a nemocniční prostředí mu nebylo vůbec cizí. Díky svým návykům patřil do kategorie lidí, jejichž existence a fungování uvádělo mediky v úžas.\nMuž s velkým apetitem\nLemmyho zkušenosti s drogami víceméně kopírují jeho hudební kariéru. Na život muzikantů a hudební průmysl obecněně to vrhá trochu nelichotivé světlo, je ale na místě si přiznat, že právem. Navíc Lemmy vždy sex, drogy a rock’n’roll vnímal jako jeden kompaktní dárkový balíček.\n„Tenhle životní styl by mě nezajímal nebýt hudby. A zároveň jsem nikdy nestál o hudbu bez toho života kolem,“ řekl loni Guardianu. Říká se, že Lemmy dostal první LSD od Jimiho Hendrixe v roce 1967. Toho roku přijel do Londýna a nastěhoval se k Noelu Reddingovi, který hrál v Jimi Hendrix Experience na basu. Bydlel s nimi i manažer kapely, a tak Lemmy začal kapele dělat bedňáka; ve volném čase koketoval s psychedelickými kapelami lokálního významu.\nLSD bral po hrstech až do roku 1975, kdy ho halucinogenní blouznění přestalo bavit a začal se soustředit především na alkohol a amfetaminy. Přesto vždy tvrdil, že ho zkušenost s LSD udělala lepším člověkem. „Začal jsem přemýšlet analyticky, jsem tolerantnější vůči svému okolí,“ vysvětloval, v čem ho droga proměnila. „Došlo mi, že všechno je možné. (...) My lidé na všechno velmi rádi dáváme konkrétní šablony a rámce, jenže příroda nikde nenakreslila přímou čáru,“ vysvětloval redaktorce Guardianu a přesvědčoval ji, aby LSD taky někdy zkusila.\nNáklonností ke zrychlujícím drogám se nikdy netajil. Ostatně, motorhead je americký slangový výraz pro člověka na speedu a drtivá většina písní Mötorhead jsou zrychlené a přebuzené verze starých rock’n’rollových odrhovaček, jež Lemmy celý život tolik miloval. „Začal jsem brát speed, protože to byla utilitářská droga. Držela tě vzhůru, když jsi potřeboval,“ vysvětluje Lemmy na DVD Motörhead Videobiography. „Když sedíš cestou do Glasgow devět hodin v zapocený dodávce, opravdu se necítíš, že bys pak měl vylízt na pódium a sršet energií.“\nMetalový dinosaurus stále chodí po zemi... Metallica: 7 zásadních přešlapů a skvělých tahů rockové instituce\nDvakrát Lemmyho s ledem, prosím!\nK amfetaminu si Lemmy poprvé přišňupl kolem roku 1971, kdy nastoupil do spacerockové kapely Hawkwind. Ve zmiňovaném dokumentu vzpomíná, kterak k němu na squat v noci přišel Dik Mik, tou dobou zvukař Hawkwind, a dali si trochu speedu. Jenže pak si položili pár velmi zásadních otázek…\nJak dlouho je lidské tělo schopno poskakovat sem tam bez zastavení? Jak dlouho člověk vydrží nespat? Velmi pravděpodobně nešlo o nějak sofistikovaný výzkum, nicméně Lemmy tvrdil, že jim po několika měsících došly peníze, a tak se Dik Mik rozhodl k Hawkind vrátit a Lemmyho vzal s sebou. Den před jedním benefičním koncertem dostal poprvé do ruky basu, začal na ni hrát jako na kytaru a jeden z nejautentičtějších herních stylů byl na světě.\nFrontman byl panic až do dvaadvaceti, proboha! Příliš hodná kapela Coldplay\nJak se Lemmy díky speedu k Hawkwind dostal, tak byl z kapely díky speedu vyhozen. Když v roce 1975 hráli zaoceánské turné, Lemmy skončil na pět dnů ve vazbě za držení kokainu. Nakonec se ukázalo, že kokain byl ve skutečnosti speed a Lemmy byl propuštěn bez obvinění. Kapela se ho zbavila i přesto, že zpíval jejich jediný opravdu hitový singl Silver.\nDokonce vznikla historka o tom, že to nebylo kvůli držení drogy, ale kvůli držení špatné drogy. Zatímco Lemmy si užíval amfetaminových kopanců, Hawkwind holdovali LSD. A ty dvě věc nejdou moc dohromady. Lemmyho to nakrklo a o mnoho let později z pomsty osouložil přítelkyně všech členů skupiny. „Kromě té Brockovy (Dave Brock, frontman Hawkwind – pozn. aut.), tu se mi nepodařilo dostat,“ vzpomínal Lemmy se značnou dávkou zadostiučinění pro Guardian.\nVedle speedu byl velmi významnou složkou Lemmyho krve také alkohol. Tvrdil, že nikdy netrpěl na kocoviny, protože nikdy úplně nevystřízlivěl. V dokumentu Live Fast Die Old prozradil, že od svých třiceti let pije jednu lahev Jacka Danielse denně. Kdo ví, nakolik to byla obhajoba alkoholismu, Lemmy prý ale věřil, že ho alkohol drží ve zdraví. Odkazoval se na bájné staříky kdesi z Gruzie, kteří se údajně dožívali až sto padesáti let a celý ten dlouhý život svá těla řádně prolévali vodkou.\n„Pokud máte játra naplněná alkoholem, žádná nemoc jimi neprojde,“ říkával. Doktoři ale měli na jeho teorii jiný názor. Nejdříve mu diagnostikovali cukrovku, pak se dostavily potíže s vysokým krevním tlakem. Kvůli nim mu byl v roce 2013 voperován kardiostimulátor, který jeho roztěkané srdce přiměl znovu pravidelně bít.\n„Co si budeme nalhávat, už to není taková legrace,“ glosoval tehdy pro Rolling Stone návrat do Rainbow Bar & Grill. V roce 1990 se přestěhoval natrvalo do Los Angeles a mytický bar, který v roce 1972 otevřel Elton John a John Belushi si tam dal své poslední jídlo (čočkovou polévku), než zemřel na smrtelnou dávku kokainu a heroinu, se stal jeho útočištěm.\nKe štamgastskému stolu se vrátil po půl roce. „Pořád je to ale větší legrace, než kdybych byl mrtvý,“ nechyběl Lemmynu ani tehdy smysl pro černý humor. Dvě krabičky červených Marlboro stáhl na krabičku týdně a začal jezdit na kole.\nAž do samého konce\nKolem roku 2013 se u nezničitelného a neunavitelného Lemmyho začaly objevovat známky smrtelnosti a svět rock’n’rollu se začal ptát, co se to děje. Motörhead museli zrušit část evropského turné, Lemmy se ale vzepřel a rozhodl se zahrát na německém festivalu Wacken Open Air pro 85 000 lidí. „Odehráli jsme 38 minut a byl jsem hotovej, prostě jsem musel odejít,“ řekl později o nedohraném koncertu. „Připomnělo nám to, že tahle neotřesitelná hora Lemmy je vlastně tak trochu smrtelník jako my ostatní,“ komentoval koncert kytarista Phil Campbell.\nZdrcující, hlasitý a rychlý styl heavy metalu Motörhead byl na konci 70. let považován za průkopnický; míchání punk rockové rychlosti a postojů s tradičním heavy metalem prý pomohlo vytvořit speed metal a thrash metal (Lemmyho tvorbu ovlivnily punk rockové kapely z USA: MC5, Ramones a The Stooges).\nLemmy nebral varování na lehkou váhu a místo Jacka Danielse s colou začal pít vodku s pomerančovým džusem. Jeho manažer si marně lámal hlavu, jestli náhrada jednoho čtyřicetiprocentního alkoholu jiným čtyřicetiprocentním alkoholem bude k nějakému prospěchu. „Pomerančový džus mám stejně radši než colu,“ odsekl Lemmy.\nKdyž se Lemmyho zdraví začalo hlásit o slovo, lidé se ho často ptali na smrt. Odpověď byla stejně žoviální a elegantní jako celý jeho život. „Pokud vím, smrt je nevyhnutelná. A když dospějete do mého věku, uvědomujete si to víc. Ale že bych se tím nějak trápil? Vím, že to přijde. Až budu muset odejít, chtěl bych dělat to, co umím nejlépe. A kdybych měl zemřít už zítra, nestěžoval bych si. Bylo to dobrý.“\nLemmy, Phil Campbell a Mikkey Dee: Motörhead byla britská heavymetalová skupina, kterou roku 1975 založil baskytarista Lemmy. Ten skupinu vedl až do roku 2015, kdy zemřel a kapela skončila. Její název je odvozen ze slangového výrazu pro uživatele amfetaminu.\n10 největších hitů Motörhead podle ultimateclassicrock.com\nLemmy Kilmister, HP, rockandall,\nKdyž hořel Ještěd. Liberečtí hasiči slaví výročí a dokládají, že jim ty ‘hadice ještě stříkají‘\nKrvavé sprosťárny na zrcadle a lajny kokainu. A jakou hrůzu našel Pirát z Karibiku v posteli? No fuj


Úřad pro ochranu osobních údajů, 5.9.2012\nPLATOVÝ STUPEŇ, ZDRAVOTNÍ PRŮKAZ, SPOLEČNÝ PROVOZ MŠ A ŠD\nLékem na cukrovku není jen inzulin, ale i pevná vůle\nMarie Těthalová, 5.9.2012\nZa posledních dvacet let se počet diabetiků v České republice zdvojnásobil. Poslední dostupné statistiky uvádějí přibližně 760 tisíc lidí s cukrovkou. A toto číslo není konečné – počet diabetiků stoupá a navíc je v populaci mnoho lidí se zatím nepoznanou cukrovkou.\nNováčci ve školce\nZáří je pro všechny mateřské školy měsícem adaptace. Do školky nastupují nové děti, mnohdy se změní složení dětí ve třídě či děti vítá nová učitelka. Některé děti zvládnou změny bez větších problémů, jiné se potýkají s adaptačními obtížemi.\nPíšeme nejen rukou, říká Martina Simonidesová. A na to, jak dítě kreslí a píše, má vliv mnoho věcí. Přípravou na psaní tak podle ní nejsou pouze pracovní listy, ale třeba také skákání snožmo nebo jízda na koloběžce.\nInformatorium 3-8 č.7/2012\nPrázdniny jsou za námi a zářijové číslo Informatoria 3-8 přináší řadu zajímavých článků. V rozhovoru s Martinou Simonidesovou najdete řadu informací o tom, jak rozvíjet grafomotorické schopnosti malých dětí. V hlavním článku čísla zase psycholožka Ladislava Lažová radí, jak pomoci dětem, které nastoupily do školky, překonat adaptační obtíže. V rubrice věnované zdraví pak objevíte obsáhlý článek na téma diabetes. Nezapomněli jsme samozřejmě na právní poradnu ani na knižní tipy. Přejeme pěkné čtení a po prázdninách na shledanou.\nMgr. Marie Těthalová, 5.9.2012\nIlona Eichlerová, Jana Havlíčková, ilustrace Michaela Bergmanová Praha, Portál 2012\nJana Pokorná, 5.9.2012\nZdeňka Michalová Praha, Portál 2012\nPLATOVÝ STUPEŇ Pracovala jsem ve školství jako vychovatelka 8 let (mám SPgŠ obor vychovatelství), nyní pracuji jako učitelka MŠ prvním rokem a dodělávám si kvalifi kaci pro MŠ. Může mi ředitelka uznat odpracované roky ve školství? Nyní mám 1. platový stupeň, v případě uznání let bych měla 2. stupeň. Ředitelka by vám praxi uznat měla - viz § 4 odst. 2 nařízení vlády č. 564/2004 Sb.: „V plném rozsahu započte zaměstnavatel zaměstnanci dobu praxe v oboru požadované práce. Praxí v oboru požadované práce se pro účely tohoto nařízení rozumí výkon práce, pro kterou jsou potřebné znalosti stejného nebo obdobného zaměření jako pro výkon požadované práce.“\nNaše ves nice z papíru\nStrání je malebná vesnice zasazená v údolí Bílých Karpat. Folklor, tradice a zvyky u nás stále přetrvávají. A to nejen v srdcích zdejších „dospěláků“, ale i u našich nejmenších. Tak žije též naše mateřská škola. Kroje, zpěv i způsob práce našich dětí je propojen s tradicemi. Výroba ručního papíru je jednou z činností, se kterou si hravě poradí i naši předškoláci. Jelikož naše děti výroba ručního papíru velmi baví, máme s ní již dobré, dlouholeté zkušenosti. Chce to jen kapku trpělivosti a hojnost inspirace! Protože úkolem TVP bylo seznámení s prostředím, ve kterém děti žijí, a my si chtěli naši vesnici Strání na Uherskohradišťsku nějakým způsobem vytvořit, zvítězila naše oblíbená technika. První kroky vás vedly ke shromažďování papírového odpadu - v našem případě klasických novin. Do misky s vodou jsme natrhali (nastříhali) malé kousky novin. Je dobré je nechat ve vodě přes noc. Po uplynutí této doby jsme rozmělnili namočené kousky v mixéru (děti mačkaly i rukama) na kaši. Barviva nejsou bezpodmínečně nutná. Pokud máte ale konkrétní představu a chcete papír zbarvit, můžete použít potravinářské barvy, krepový papír i různá koření. V našem případě jsme volili barvení, aby naše vesnice byla stejně krásná a barevná, jakou jsme ji na vycházkách pozorovali. K výrobě vesnice z papíru si děti přinesly krabičky od čajů, na ně nanášely vrstvu papírové hmoty. Dále jsme využili rámečky s hustým pletivem, aby nám vznikl obdélník pro výrobu střechy. A už stačí jen podnítit představivost, rozvíjet tvořivost a fantazii dětí. Můj dům, škola, školka, kostel, nám doslova rostly přímo před očima! Po zaschnutí si je děti dotvořily a dozdobily černou tuší. Pro konečnou úpravu jsme potřebovali velký karton, na který jsme si rozvrhli kopce, louky, lesy a velké plochy se jen zazelenaly! Do tohoto prostoru jsme už jen dolepili domečky a na dětech bylo vidět nadšení z vykonané práce, nad její originalitou. Nyní nám naše společné dílo zdobí prostory mateřské školy a děti jsou na něj právem pyšné.\nZvířátka mají svátek\nMarie Suchánková, 5.9.2012\nMezinárodní den zvířat, který jsme slavili loňského 4. října, byl v naší školce trochu výjimečný. Jiné roky jsme navštěvovali bydliště dětí a jejich rodičů, kde chovají nějaká zajímavá zvířátka. Ale tentokrát to bylo jiné. Zvířátko, tedy poník Dyk a jeho páníček, obětavý tatínek, který chová i další koně, ovečky, kozičky, přišli za námi na školní zahradu. Děti s nadšením poslouchaly vyprávění o pomůckách pro koně i na koně - sedlo, uzda, podkova, ale také pro jezdce - kalhoty, boty, klobouk, kabát. Mohly si vše vzít do rukou nebo obléci, potěžkat a zjistit, že koně nosí na hřbetě kromě jezdce i docela těžké sedlo a že na nohou mají podkovy. A ty jim přiková kovář, pro děti již neznámé řemeslo. Formou hry hádaly názvy nejznámějších potřeb pro koně. Za odměnu všem odvážným byla projížďka na poníkovi Dykovi, samozřejmě s přilbou na hlavě. A opravdu máme všechny děti, i ty nejmenší, moc odvážné. Všichni bez výjimky statečně nasedli na poníka a nechali se povozit po zahradě. Ti nejodvážnější i cválali, pevně se držíce za uzdu, kterou nepustili z ruky. Nakonec zkrátka nepřišel ani poník. Že měl radost z toho, že mohl běhat po zahradě, na něm bylo vidět hned při příchodu. Také si občas ochutnal naši travičku, ale úplně na závěr mu děti nasypaly jablíčka a tvrdý chleba, který mu moc chutnal.\nLudmila Battěková, 5.9.2012\nDěti si rády hrají na školu, i když do velké opravdové školy ještě nechodí. S lidovou písničkou Školácká si na školu mohou zahrát i děti ze školky. Děti stojí v postavení čelem do kruhu a drží se za ruce. První sloka: v 1.-4. taktu děti otáčejí kruh chůzí směrem vpravo, v 5. taktu udělají dva přísunné kroky vpravo, v 6. taktu dva přísunné kroky vlevo, v 7.-8. taktu se každý sám zatočí drobnými běhovými krůčky vpravo a v 9.-12. taktu se pohybují stejně jako v 5.-8. taktu. Druhá sloka: v 1.-2. taktu jsou děti ve dvojicích proti sobě, v postavení bokem do kruhu si podají ruce a provedou čtyři přísunné kroky směrem dovnitř kruhu, ve 3.-4. taktu udělají čtyři přísunné kroky směrem ven z kruhu, v 5. taktu udělají dva přísunné kroky směrem dovnitř kruhu, v 6. taktu udělají dva přísunné kroky směrem ven z kruhu, v 7.-8. taktu se každý sám zatočí drobnými běhovými krůčky vpravo a v 9.-12. taktu se pohybují stejně jako v 5.-8. taktu. Ke hře můžeme využít například těchto dětských lidových říkadel:\nPřichází čas jablíčkových vůní\nAlena Kulhánková, 5.9.2012\nOBRÁZEK JABLÍČKA Z KREPOVÉHO PAPÍRU Potřebujeme krepový papír různých barev, nůžky, tužku, bílou lepicí pastu, bílý karton, černou nebo modrou tuš, štětec, misku na lepidlo. Nejdříve si nastříháme pruhy krepového papíru. Z ruličky odstřihneme pásy široké přibližně 5 cm. Teprve poté krepový papír rozmotáme a odstřihujeme z něj kousky velikosti asi 5 x 5 cm. Nyní si na bílý karton tužkou nakreslíme obrys jablíčka nebo jiného druhu ovoce s lístky. Postupně podle obrysu nalepujeme kousky krepového papíru. Po nalepení jablíčka, listů a stonku pokračujeme vylepováním pozadí. Střídáme barvy a kousky krepového papíru přelepujeme přes sebe, čímž vzniknou různé odstíny barev. Na lepení používáme bílou lepicí pastu. Je-li příliš tuhá, smícháme ji s troškou vody v mističce. Po nalepení celého obrázku použijeme na vytvoření kontury modrou nebo černou tuš. Je výhodou, není-li lepidlo ještě zcela zaschlé, protože tak se tuš lépe rozpíjí. Tomuto efektu napomáhá i přirozená struktura krepového papíru. Máme-li práci již zcela zaschlou, před kreslením kontury si obvod jablíčka opatrně zlehka navlhčíme štětcem, popřípadě můžeme použít rozprašovač na vodu. POZVÁNKA NA VÝSTAVU Z bílého kartonu si vyrobíme pozvánku na výstavu jablíček. Lze ji také použít jako malou pozornost pro návštěvy ve školní družině nebo s vhodným textem jako přání k narozeninám apod. Potřebujeme bílý kreslicí karton, nůžky, lepidlo na papír, časopis nebo balicí papír, pero. Nejdříve si vytvoříme šablonu jablíčka. Je na našem uvážení, jak velkou pozvánku (přání) chceme mít. V našem případě si přehneme bílý kreslicí karton velikosti 11 x 13 cm na polovinu, přičemž výška šablony je 13 cm. Nakreslíme si polovinu jablíčka tak, že jádřinec kreslíme u přehybu kartonu a vystřihneme. Připravíme si bílý kreslicí karton, na kterém bude jablíčko nalepené. Ustřihneme si pás 22 x 13 cm a přeložíme na polovinu. Nyní si připravíme barevné jablíčko. Podle šablony si obkreslíme jablíčko na obrázek z časopisu, balicí papír nebo třeba kalendář. Můžeme také použít barevný papír. Obrázek z časopisu si přehneme také na polovinu a i šablonu jablíčka obkreslujeme přehnutou. Usnadní nám to vystřihování jablíčka. Vystřižené jablíčko nalepíme na přední část přání. Vnější část obvodu jablíčka odstřihneme. Takto vyrobenou pozvánku můžeme použít, nebo ji ještě můžeme dotvořit tak, že vystřihneme jednu bílou půlku jablka a do jádřince nalepíme bílá jadérka. Vystřižení vnitřní části jablíčka je pro děti mladšího školního věku náročné a je třeba jim pomoci. Do pozvánky napíšeme datum a čas konání výstavy a text: „Lidová moudrost o jablíčku praví, že když denně jedno sníš, upevní ti zdraví.“ NÁMĚTY NA HRY Doneseme si jab líč ka a uděláme si z nich výstavu. Po zo ruje me jejich barvy a tvary a po skončení výstavky nakrájíme jablíčka na malé kousky a ochutnáváme. Zná někdo název některého druhu jablíčka? Ví někdo, co je sad? Je třeba se o jabloně a další ovocné stromy v průběhu roku starat? Ví někdo jak? Sklízel už někdo jablíčka? Ví, jak se uskladňují a kde? Jak se vyrábí mošt a jakou má chuť? Připomeneme si, že v pozdním podzimu dozrávají malá, červená tzv. panenská jablíčka, kterými si dříve lidé zdobili vánoční stromeček. Zazpíváme si písničku Měla babka čtyři jabka a naučíme se tancovat k této písničce mazurku. Co znamená přísloví „Jablko nepadá daleko od stromu“? Vysvětlíme si ho. Pro děti si připravíme tolik obrázků jablíček, kolik budeme mít družstev. Pro každé družstvo zvolíme jinou barvu kartonu. Na karton velikosti A2 namalujeme fixem jablíčko. Dovnitř jablíčka můžeme namalovat smějícího se červíka nebo jádřinec. Jablíčko z kartonu vystřihneme a rozstříháme ho na několik dílů. Pro mladší děti postačí dílků 10, pro starší nastříháme obrázek na 15 částí. Dbáme na to, aby všechna jablíčka byla nastříhána na stejné dílky, aby děti měly stejné soutěžní podmínky. Jednotlivé díly jablíček schováme v družině nebo na zahradě tak, aby byla vidět jejich menší část. Každé družstvo má přidělenou svou barvu jablíčka. Na smluvený signál začnou děti hledat jednotlivé dílky své barvy a skládat jablíčko. Soutěžíme o to, které družstvo skládačku složí jako první.\nAlena Isabella, 5.9.2012\nČervenobílé zbarvení puntíkaté muchomůrky projasní někdy už trochu pošmourné podzimní dny. Vytvoříme si ploché tvary muchomůrek na polepení košíků, květináčů, dárkových krabiček a všeho dalšího, co nás napadne. K tomu si vymodelujeme malé houbičky, kterými můžeme ozdobit třeba podzimně prostřený stůl. V kombinaci s kyticí barevného listí nebo větviček s červenými plody budou neodolatelné. Budeme potřebovat akrylové barvy, lepidlo nebo lepicí pistoli, těsto (hladká mouka, jemná kuchyňská sůl, voda), tužku nebo špejli a formičky na cukroví. Hladkou mouku a sůl smícháme v poměru tři díly mouky, jeden díl soli, jeden díl vody. (Vody můžeme dát trochu víc.) Vytvoříme tvárné těsto. Pokud je těsto příliš lepivé, přidáme sůl. Dobře propracované těsto rozdělíme na dvě poloviny. Z jedné vyválíme placku silnou přibližně půl centimetru a vykrojíme z ní houbičky. Pokud nemáme formičku potřebného tvaru, vyřízneme obrysy nožem. Houbičky vyskládáme na plech pokrytý pečicím papírem. Z druhé poloviny těsta vytvarujeme houbičky. Nejprve klobouček, který nožem dotvarujeme ze spodní strany, a poté nožičku, kterou k němu pomocí vody přilepíme. Hotové houbičky poklademe na plech nebo do formy na muffi ny. Nehrozí tak, že by se během pečení odlomily nožičky. (Pokud formu nemáme, necháme muchomůrky před pečením trochu zaschnout nebo je na plechu vypodložíme formičkami na cukroví.) Těsto se peče poměrně dlouho, proto je lepší si vytvořit několik plechů dekorací a ty pak péct zároveň. Pečeme při 120 °C. Upečené muchomůrky necháme vychladnout a pomalujeme je akrylovými barvami. Nejprve po celé ploše bílou a po zaschnutí namalujeme klobouček červeně. Bude tak mít jasnější barvu, než pokud bychom vynechali bílý podklad. Na závěr ještě koncem tužky nebo špejle namočené v bílé barvě otiskneme na kloboučky puntíky. Po zaschnutí barev můžeme houby ještě z obou stran nalakovat bezbarvým lakem. Muchomůrky přilepíme na vybraný předmět a naaranžujeme spolu s volně loženými houbičkami na dobře viditelné místo.\nFilozofie rozvíjí myšlení a kultivuje osobnosti dětí. Ale jak?\nPřiznám, že když jsem poprvé slyšela o filozofi i pro děti, moc jsem nechápala, o co jde. Že by někde v mateřské škole seznamovali děti s učením Platona nebo Kanta? V tom ale filozofi e pro děti nespočívá.\nZa posledních dvacet let se počet diabetiků v České republice zdvojnásobil. Poslední dostupné statistiky uvádějí přibližně 760 tisíc lidí s cukrovkou. A toto číslo není konečné -počet diabetiků stoupá a navíc je v populaci mnoho lidí se zatím nepoznanou cukrovkou.\nPodivné konkurzy aneb „Školek mám hodně, tak si vyber!“\nŠkolka, kam se chodí na praxi\nNedaleko stanice metra Lužiny uprostřed velkého sídliště Stodůlky najdeme mateřskou školu s poeticky znějícím názvem FMŠ Sluníčko pod střechou. Školka patří mezi fakultní mateřské školy, tudíž do ní chodí nejen děti, ale i budoucí učitelky a učitelé.\nDůvěřivci a netýkavky v jedné třídě\nPhDr. Daniela Kramulová, 5.9.2012\nS novým školním rokem se některé třídní kolektivy ve školce obmění, jiné vznikají úplně od začátku - děti mají před sebou týdny vzájemného okukování a oťukávání a učitelky zvažují, jak nejlépe navázat kontakt a zapojit je do společných aktivit.\nPomáhá alternativní léčba dětem s poruchami učení?\nMůj syn má dyslexii, dysortografii a dysgrafii. Chodí do třetí třídy a škola je pro něj hodně náročná. Docházíme ke speciální pedagožce a škola, kam syn chodí, má zavedený program oddělené výuky českého jazyka pro děti s poruchami učení. Nápravná cvičení, která se synem provádíme, ho moc nebaví, proto hledám, jestli neexistují i nějaké další možnosti. Moje známá mi nedávno doporučovala kinezioložku, která se prý specializuje právě na léčbu poruch učení. Než se k ní vydáme, ráda bych se zeptala, jestli kineziologie může synovi pomoci. Při různých příležitostech se setkáváme s propagací metod, jako je kineziologie, biofeedback nebo aromaterapie coby zaručených způsobů „vyléčení“ dyslexie. Na některých internetových vyhledávačích se dokonce při zadání hesla dyslexie objeví jako první komerční reklama na kineziologii. Nutno říci, že zmíněné tři alternativní přístupy jsou v České republice nejpopulárnější a nejtradičnější. V tomto si nezadáme s USA, kde podobných nabídek „zaručených metod“ je nepoměrně více. Když hovoříme s rodiči dětí, kterým byla diagnostikována dyslexie, dysortografi e, dysgrafi e či dyskalkulie, jsme nuceni jim říci, že se jedná o celoživotní zátěž, že jejich potomci mohou mít dlouhodobě obtíže ve čtení, psaní či počítání a jediné, co lze dělat, je intenzivně s nimi pracovat. Čím jsou děti menší, tím více doporučujeme zaměřit pozornost na rozvoj oslabených oblastí a jejich maximální posilování. Nic není defi nitivní -obtíže, které mohou působit jako enormní, se mohou systematickou prací s dítětem zmírnit na akceptovatelné. U starších žáků, ale i u dospělých pak hovoříme spíše o tom, jak mohou využívat své silné stránky, kterými bezpochyby disponují, a jak mohou nalézt cesty, jak poruchám učení čelit, naučit se s nimi žít a současně jejich projevy v běžném životě co nejvíce eliminovat. Současně všem říkáme, že lidé s dyslexií (i dalšími SPU) jsou ti, kteří se učí jinak. Neznamená to, že se nemohou naučit, SPU v žádném případě nesvědčí pro hloupost a neschopnost. Naopak mnozí jedinci s dyslexií jsou v některých ohledech nesmírně nadaní a schopní. U některých se, možná v důsledku nutnosti kompenzovat své obtíže, rozvíjejí jiné schopnosti a dovednosti dokonce nadprůměrně. Mnoho lidí s dyslexií nalezneme mezi známými umělci, ale také mezi slavnými zakladateli úspěšných firem apod. Důležitá je však dostatečná vytrvalost, ale také odolnost vůči občasnému nepochopení okolí a především stálá snaha hledat, jak by ono učení jinak mělo probíhat, aby skutečně využívalo potenciál dotyčných, nikoli je nutilo pracovat těmi způsoby, které jsou pro ně nejméně příznivé. Při nejlepší vůli nemůžeme rodičům ani jejich potomkům říci, že dyslexii lze jednou provždy vyléčit, že existují metody, které dokážou jedince s dyslexií definitivně obtíží zbavit. Výzkum v této oblasti probíhá již bezmála století, a přestože mnohé zůstává stále utajeno, víme již dost, abychom uměli říci, z čeho pramení oslabení ve smyslu specifi ckých poruch učení a jaké postupy intervence se mohou pro každého jedince individuálně hodit. Jde totiž také o to, že spektrum obtíží souvisejících se specifi ckými poruchami učení se může lišit. Víme sice, co tvoří základ obtíží, ale mnohé další symptomy se mohou vyskytovat u jednoho a nemusí objevit u druhého (např. oslabení krátkodobé a pracovní paměti, zhoršená orientace v čase a prostoru, oslabený jazykový cit). Také proto je třeba volit u každého žáka či studenta nebo i dospělého klienta se specifi ckými poruchami učení vhodný program intervence šitý jemu na míru, a to nejen z důvodu možných odlišných obtíží, ale též s ohledem na jeho věk a oblasti, v nichž se obtíže projevují a které potřebuje podpořit. Je pochopitelné, že rodiče i starší jedinci se specifi ckými poruchami učení neslyší vždy rádi, že budou muset vyvinout vlastní iniciativu a sami něco vykonávat, dokonce dlouhodobě. Zároveň je běžné, že hledáme jednodušší cesty řešení a nechceme slyšet o problémech, které přetrvávají dlouhodobě. Ze stejných důvodů si někteří rádi čtou horoskopy nebo chodí ke kartářkám. V tomto smyslu je třeba rozumět těm, kdo se uchýlí k alternativním přístupům, jež slibují výsledky, které skutečná odborná veřejnost slíbit nemůže. Zároveň je docela dobře možné, že některé postupy mohou mít určitý efekt. Možná aromaterapie zmírní stres, jejž dítě prožívá ve škole, a jemu se skutečně do jisté míry uleví a tak se mu bude pracovat lépe. Rozhodně hraje roli i tzv. placebo efekt, tedy přesvědčení o účinnosti metody, o které nás někdo vysvětlil, že je spolehlivá. Takže následně vnímáme zlepšení, nebo se dokonce obtíže skutečně zmírňují navzdory skutečnosti, že by žádná změna logicky nastat neměla. Je ovšem zcela iracionální se domnívat, že aromaterapie obtíže odstraní. Neexistuje pro to žádné spolehlivé vědecké zdůvodnění. V nedávné době jsme se setkali s případem, kdy dospělá žena s dyslexií začala docházet na kineziologii, kde jí bylo přislíbeno „vyléčení“. Po prvním sezení jí dotyčná kinezioložka nabídla sezení další a doporučila jí, aby mezitím intenzivně studovala Pravidla českého pravopisu, respektive celá si je stále dokola četla. Bude mít kineziologie skutečně nějaký účinek, nebo si dotyčná spíše zapamatuje některé poučky, které si doposud pamatovala jen matně? Když bude číst pravidla stále dokola, je vcelku logické, že se při psaní možná zmírní její obtíže se správným zápisem slov a aplikací gramatiky, minimálně krátkodobě po dobu intenzivního studia pravidel. Je také možné, že mezi oběma ženami vznikl určitý vztah, který může přispět k pocitu, že se něco mění a zlepšuje. Jinými slovy, opět jsme u placebo efektu. Podobné zkušenosti máme i s biofeedbackem, o němž mnozí klienti hovoří jako o dočasném zdroji zlepšení (je otázkou, zda to vyváží poměrně vysoké finanční částky, které je třeba investovat). Je pravda, že biofeedback nutí klienty k určité specifi cké aktivitě, která může napomoci k lepší koncentraci na práci, ke zklidnění apod. Všechny zmíněné metody jsou ovšem zaměřeny velmi obecně a slibují vyřešení různorodých obtíží. Právě proto, že podobných nabídek se objevuje stále více, odborná veřejnost klade důraz na metody, které jsou prověřeny spolehlivými výzkumnými postupy, jež jsou kriticky zhodnoceny, jejichž využití bylo dlouhodobě sledováno a prověřováno nejen dojmy z praxe, ale především vědecky. Žádný z takových postupů neslibuje stoprocentní úspěšnost, všechny vyžadují iniciativu protistrany, tedy klientů, a rozhodně žádný neužívá nabubřelá hesla, která nabízejí zaručený úspěch. Důležitými znaky vědeckých metod jsou také pokora před možnostmi dalšího rozvoje a především víra v klienty a v jejich kompetence. Vědci nejsou ti, kdo hlásají pravdu, ale ti, kdo se snaží porozumět. Ačkoli je to někdy těžké, rodiče i jiní vychovatelé by si měli uvědomit, že jsou tady pro své děti či žáky, nikoli obráceně. Volba rodičovství i učitelské profese znamená závazek, že uděláme pro děti, co bude v našich silách, nikoli že budeme hledat instantní řešení a doufat, že nám vše usnadní. Svou arogancí se snaží zamaskovat vlastní nejistotu a neschopnost. Psychologové z Michiganské státní univerzity a z Univerzity v Akronu vytvořili novou škálu pro měření arogance, již nazvali WARS (zkratka anglického Workplace Arrogance Scale), která organizaci pomůže identifi kovat arogantní manažery dříve, než ji poškodí. Arogance je charakteristická ponižováním druhých ve snaze prokázat své kompetence a nadřazenost. Profesor psychologie Stanley Silverman z Univerzity v Akronu se svým týmem porovnal projevy manažerů, kteří se chovají arogantně, s projevy těch, kdo nejsou arogantní, a konstatoval, že arogance nadřízených souvisí s jejich nižšími výsledky v testech inteligence a také s jejich nižším sebehodnocením. „Chová se váš šéf jinak k vám a jinak ke svým nadřízeným?“ ptá se Silverman. Pokud odpovíte „ano“, signalizuje to podle něj aroganci. Dalším varovným signálem je podle Silvermana vyvyšování osobních zájmů nad zájmy organizace nebo diskreditování názorů a námětů spolupracovníků během společných porad. Pokud šéf odmítá konstruktivní návrhy a neustále se vyvyšuje nad druhé, je to podle něj také signálem, že máme co dělat s agresivním manažerem. Silverman tvrdí, že arogantní nadřízený představuje pro organizaci velké nebezpečí. Nedokáže vést své spolupracovníky ani motivovat tým k lepší práci. Jediné, co dovede, je vytvořit nepřátelské ovzduší na pracovišti, tvrdí Silverman. Říká také, že arogance je povahový rys, ne pouze ojedinělý projev chování. Vyzývá zaměstnavatele k tomu, aby se na pracovištích snažili vytvořit přátelské ovzduší a aby vedli manažery k tomu, aby se ke svým spolupracovníkům nechovali povýšeně a netolerovali arogantní chování mezi zaměstnanci. „Proč se někteří šéfové chovají arogantně?“ táže se na závěr Silverman. „Vidím to takhle. Kdybych se bál, že druzí lidé poznají, že na svoji práci nestačím, začal bych je ponižovat a dávat jim najevo, že jsem něco víc. A když bych takhle zdeptal všechny kolem sebe, mohl bych zářit jako hvězda,“ vysvětluje psycholog. Zdroj: Apa.org


Business analyst (OZP), Praha 8 — POZP.cz\nHledáte práci v lokalitě Praha 8 nebo blízkém okolí? Prohlédněte si nabídku práce od společnosti Altersis s.r.o.. Nabídka byla vystavena dne 23. 10. 2020 na Kontaktní pracoviště Praha 8. Nabízená pracovní pozice je vhodná pro osoby se zdravotním postižením (OZP). Využijte svou šanci na lepší práci a klikněte na tlačítko „Mám zájem o tuto práci“. Vyplňte motivační zprávu a my ji doručíme, v atraktivní formě, přímo na email zaměstnavatele.\nA.J B2, GPP SP , business reguirements analysis, systém testing, SQL, Payment systems, SEPA, SWIFT\nMísto výkonu práce: Altersis s.r.o. - Praha\nChcete-li využít jiných map, lokalitu nabízené pracovní pozice „Business analyst“ je možné také zobrazit za pomocí Google map, nebo Mapy.cz.\nPokud Vás pracovní inzerát od společnosti Altersis s.r.o. nezaujal, prohlédněte si i další nabídku práce v okolí. Výpis nabídek pro lokalitu Hlavní město Praha naleznete také v seznamu práce na stránkách Kontaktní pracoviště Praha 8.\nWH STAWO Přeštice s.r.o., Přeštice, Kontaktní pracoviště pro Plzeň-jih\nZ + M Logistics, spol. s r.o., Moravská Ostrava a Přívoz, Kontaktní pracoviště Přerov\nDobrý den, zaujala mne Vaše nabídka práce: Business analyst. Jsem OZP I./II./III. stupně. Pracoval/a jsem jako...


Hned tři významné a různorodé akce hostil v květnu Městský stadion spravovaný Čelákovickou sportovní, p.o..\nV pátek 6. května 2016 patřil atletický ovál mladým atletům z okresu Praha-východ. TJ Spartak Čelákovice a MDDM Čelákovice hostily 1. kolo přípravky družstev.\nO víkendu 14. - 15. května 2016 patřil Městský stadion Jarnímu kola hry Plamen, které pořádalo Okresní sdružení hasičů Praha-východ. Do Čelákovic se sjelo na 300 mladých dobrovolných hasičů a nechyběli ani jejich rodiče a známí.\nTřetí významnou akcí bylo ve čtvrtek 19. května 2016 okresní kolo fotbalového McDonalds cupu mladších a starších žáků za účasti 22 týmů mimo jiné z Čelákovic, Úval, Mukařova, Lázní Toušeň nebo Dobřejovic.\nV krajském kole McDonalds cupu budou okres Praha-východ reprezentovat školáci ZŠ Na Výsluní z Brandýsa nad Labem (mladší žáci) a ZŠ Zeleneč v kategorii starších žáků.\nBylo nám ctí a potěšením takto významné akce hostit!


Star Child přírodní parfém "JASAN" | ELINOPU e-shop\nÚvod » Keltské magické parfémy » Star Child přírodní parfém "JASAN"\n- Ash Tree Perfume\n18.února - 17.březen\nJasan je impozantní a majestátní strom, patří mezi největší na severní polokouli. Navzdory své vnější síle je citlivý na mráz, proto své nové listy nevystavuje nebezpečí náhlého ochlazení a s novými pupeny počká, dokud toto období nepomine. Je to obraz jeho zralosti a dokonalého vhledu.\nSeverská mytologie vypráví o "Stromu Yggdrasil" gigantickému jasanu, který stojí ve středu Vesmíru a tvoří most mezi říší Bohů, našim lidským světem a světem vnitrozemním, které je místem odpočinku mrtvých.\nI díky tomuto jasan reprezentuje nejen moudrost, ale i transformaci a duševní znovuzrození. Jasan je také posvátný pro Neptuna a říká se, že chrání před utonutím. Jasan představuje třetí měsíc v kalendáři - měsíc povodní, bouří a dešťů, které oplodňují krajinu.\nPoužijte tento parfém, pokud se toužíte dostat do kontaktu se svým zdrojem vnitřní moudrosti a zralosti. Skutečná síla vyvěrá z vědomí slabiny toho druhého.


www.aliamiri.estranky.cz - Novinové články - Ali Amiri pacientkám fotografie nepodepisuje\nÚvod » Novinové články » Ali Amiri pacientkám fotografie nepodepisuje\nAli Amiri pacientkám fotografie nepodepisuje\nFinalista soutěže Česko hledá SuperStar, přezdívaný často "perský princ", se totiž zároveň připravoval na svou první muzikálovou roli v divadle Broadway. Shodou okolností si zahraje v muzikálu Angelika intrikánského perského velvyslance a bude zpívat písničku, ke které také složil text v perštině.\n"Už jsem se moc těšil, až odpadnou zkoušky v divadle a budu mít pravidelný režim. Práce lékaře je náročná a vyžaduje i neustálé vzdělávání, tak jsem rád, že teď už budu mít na studium víc času," svěřil se Ali Amiri.\nAli, který vzhledem k tomu, že tento rok není přestupný, ani neslavil kvůli nedostatku volna své 27. narozeniny. Oslavu chystá až po dnešní premiéře Angeliky (6. března). Doslova dělil svůj čas mezi divadlo a nemocnici. Ženy prý ze svého programu zcela vypustil. "Žádnou lásku opravdu nemám, není na ni kdy, mou láskou jsou teď pacienti. Někteří mě dokonce i poznávají. Dokonce i chtějí, abych jim zazpíval, ale já se vždycky nějak šikovně vymluvím. S vedením nemocnice jsme se také dohodli, že nebudu rozdávat ani fotografie a podpisy. Nebylo by to vhodné. A když po nich někdo touží, tak ať přijde na koncert," vzkazuje Ali Amiri svým příznivcům.


Hrubý pochopil, že kostely k životu neprobudí jen víra - Revue Beau!\nHrubý pochopil, že kostely k životu neprobudí jen víra\nHrubý pochopil, že kostely k životu neprobudí jen víra - obrázek\nDěčínský deník, 7.2.2008\nDěčínsko - Boží služebník místo církevního šatu zatím častěji obléká spíš montérky. Podařilo se mu zrekonstruovat několik kostelů nejen na Děčínsku.\nDnes dvaačtyřicetiletý Marcel Hrubý se rozhodl sloužit církvi a svůj osud svěřil do rukou Božích. Už jako dvacetiletý mladík pochopil, že chátrající kostely a kostelíky na Děčínsku i v sousedním českolipském regionu k životu neprobudí jen samotná víra. A tak se pustil do jejich záchrany. S nadšeným odhodláním.\n„A také s žadoněním o každou korunu. Získávat další nadšence, kterým nebude zatěžko obětovat část prázdnin nebo dovolené zednickým nebo dalším pracím, to nebyl problém. Těžkosti nastávaly, když jsem měl o potřebnosti záchrany takových polorozpadlých svatostánků přesvědčit kohokoli, kdo měl přikývnout na uvolnění peněz nebo dát k obnově dotyčného objektu souhlas,“ vybavuje si začátky záchranné mise muž, který snad častěji, než církevní šat, zatím oblékal a obléká montérky.\nRůžová, Srbská Kamenice, Kerhatice, Malá Bukovina a nebo třeba Markvartice, Verneřice, Horní Habartice – je to jen dílčí výčet staveb, které se zachránit podařilo a nebo jejich obnova k dalšímu zachování pro budoucí generace směřuje. Marcel Hrubý raději mluví spíš o zásluhách druhých. Velebí ochotu a nezištnou pomoc stovek dobrovolníků, kteří se za uplynulých dvacet let sjížděli z různých koutů na sever Čech, aby tady vytrhli svatostánky ze zkázonosného nezájmu.\n„Už se nám podařilo udělat krovy. Teď zrovna parta studentů odkopává zeminu podél zdí, kterými vzlíná do kostela vlhkost.“ Tyhle a podobné odpovědi sděluje vždy s nadšením. Věří, že tomu tak bude i u staveb, jejichž záchrana ještě není dokončeným dílem.\n„Na to handrkování o peníze jsem si zvykl. Vždycky jsem se snažil kromě obecních a státních prostředků shánět i dary z českých a moravských a také z mnohých farností v Německu. Za ta léta to byla docela slušná suma. Peníze se samozřejmě dařilo získávat také prostřednictvím dotací. Ale financování všech takovýchto oprav je stálým problémem,“ tvrdí.\nNejsou to slova zoufalství ani ztracené naděje. Jen jakýsi postesk. Bohužel, našli se i lidé, kteří s pocitem úřední moci a svěřených veledůležitých razítek místo vstřícnosti zahrozili pokutami, že právě na tom a tom svatostánku nepostupoval v souladu s všemohoucím zákonem. Protože není zřejmě viníkem ten, kdo dopustil zničení, ale ten, kdo se pokouší zachraňovat.\n„Možná mi s přibývajícími roky tyhle nekonečné dohady ubírají sil stále více. Snad už stokrát jsem zauvažoval, že tohle záchranářské snažení vzdám. Ale pak si řeknu, že ještě alespoň tohle dokončím. A mezitím vyvstane potřeba pomoci jinde. Tak se zase pustíme do dalšího díla,“ rekapituluje církevní administrátor .\nNaštěstí je stále dost lidí, kteří si práce Marcela Hrubého váží. Patří k nim i generální vikář litoměřického biskupství Karel Havelka. „Zejména na Děčínsku byla spousta kostelů ve zbědovaném stavu. Podařilo se je zachránit a zase ožily. Neslouží jen k bohoslužbám, ale staly se i místy společného setkávání lidí. Myslím, že je to i velkou zásluhou pana kolegy Hrubého a lidí, které dokázal svým nadšením získat,“ říká církevní hodnostář.


Greta zvítězila v prestižním žebříčku! Zařadila se tak po bok Adolfa Hitlera nebo Stalina | Prima Lajk\nŠvédská aktivita Greta Thunberg zvítězila v prestižním žebříčku.\nAutor: profimedia.cz Greta je osobností roku podle časopisu Time 1\nČasopis Time konečně vybral svoji osobnost roku. Do užšího výběru se letos dostali prezident Donald Trump, předsedkyně Sněmovny reprezentantů Spojených států amerických Nancy Pelosi, informátor, který odstartoval vyšetřování Donalda Trumpa, Greta Thunberg nebo hongkongští demonstranti.\nA je to právě 16letá klimatická aktivistka ze Švédska, která se v prestižním žebříčku ocitla na prvním místě a tudíž i na slavné obálce. Zařadila se tak po bok předchozích vítězů tohoto ocenění jako například Adolfa Hitlera nebo Josifa Stalina. Loni se na prvním místě objevila skupina novinářů, kteří byli zaměřováni nebo jinak stíháni za svoji práci. V roce 2017 pak všechny ženy, které oznámily sexuální napadení v rámci kampaně #MeToo.\nNenáviděná Greta odmítla ekologickou cenu a 1 milion korun! Co drsného místo toho vzkázala?\nČlánek je zařazen v: Adolf Hitler , Greta Thunberg , Stalin , Time , osobnost roku , časopisy


Nalezeno 2524 výsledků hledání\núte 9. úno 2021, 17:27\nParáda, výborná práce. Jen ještě dotázek, nemáš k tomu nějaký klíč, které ty otázky v testech jsou modifikované z předchozí verze ? Nebo super by byl jen seznam aktualizovaných otázek. To je samozřejmě vždy zajímavá informace, bohužel většinou nejde jen o změnu otázky za jinou nebo aktualizaci podl...\núte 9. úno 2021, 17:23\nAndroidí aplikace taky aktualizována\npon 8. úno 2021, 21:48\npon 8. úno 2021, 00:36\nNové otázky jsou online na webu: https://zbranekvalitne.cz/zbrojni-prukaz/testove-otazky Pro srovnání je stále možno přepnout i na původní verzi z roku 2017. Ještě musím aktualizovat zákony a další předpisy, takže odkazy do legislativy zatím občas nevedou přesně tam, kam mají. Android aplikace bude ...\nned 7. úno 2021, 03:23\nHoj, jen pro info, na aktualizaci se usilovně pracuje (i když mě moc nebavíc trávit tím např. celou sobotní noc). Je to spousta mravenčí práce, hlavně třeba propojení nových otázek s odpovídajícími paragrafy apod. Ale snad již brzy bude vše připraveno. Díky za pochopení - jak jsem psal, bohužel jsem...


Needycoin kurz & Analýza vývoje kurzu NED na další měsíc\nHome » Kryptoměny » Needycoin kurz & Analýza vývoje kurzu NED na další měsíc\nPomocí 24 indikátorů vznikla analýza vývoje kurzu kryptoměny Needycoin na další 4h až měsíc. Sledujte aktuální i historické ceny NED v online grafu a převádějte kurzy pomocí naší kalkulačky.\nBudoucí vývoj Needycoin kurzu\nProč nekupovat Needycoin?\n1 Needycoin = 0,76 CZK 1 000 CZK = 1 314,91 NED\n100 Needycoin = 76,05 CZK 100 000 CZK = 131 491,45 NED\nGraf kurzu Needycoin/USD\nV levém horní rohu můžete vidět symbol měny (aktuálně NED/USD), vpravo od něj jsou k dispozici intervaly 1 min, 30 min, 1 h reprezentující dobu jedné svíčky, tu si můžete libovolně měnit kliknutím na trojtečku (vpravo od časových intervalů).\nTržní hodnota a aktuální kurz kryptoměny Needycoin v USD a CZK\nAktuální cena v USD 0,03333\nZměna ceny za posledních 24h 0.16%\nZměna kurzu za posledních 7 dní 27.12%\nZa posledních 24h se cena kryptoměny Needycoin zvýšila o 0.16%. Celkově se můžeme bavit o rostoucí tendenci kurzu, protože i během předchozích 7 dní, se hodnota NED zvýšila o 27.12%. Celková tržní hodnota kryptoměny Needycoin k 24.01.2020 17:00 je 0 USD (zhruba 0 Kč), což z ní dělá 2107. nejcennější kryptoměnu světa.\n24.01.2020 0,03332 USD\n(0,76 CZK) 0,76 0.07%\n23.01.2020 0,03320 USD\n(0,75 CZK) 0,75 -2.49%\n22.01.2020 0,03415 USD\n(0,77 CZK) 0,77 1.56%\n21.01.2020 0,03380 USD\n(0,76 CZK) 0,76 3.7%\n20.01.2020 0,03218 USD\n(0,73 CZK) 0,73 43.3%\n19.01.2020 0,02211 USD\n(0,50 CZK) 0,50 -11.42%\n18.01.2020 0,02558 USD\n(0,58 CZK) 0,58 -10.96%\n17.01.2020 0,02873 USD\n(0,65 CZK) 0,65 -4.99%\n16.01.2020 0,02970 USD\n(0,67 CZK) 0,67 49.52%\n15.01.2020 0,01975 USD\n(0,45 CZK) 0,45 23.58%\n14.01.2020 0,01595 USD\n(0,36 CZK) 0,36 3.8%\n13.01.2020 0,01538 USD\n(0,35 CZK) 0,35 3.02%\n12.01.2020 0,01489 USD\n(0,34 CZK) 0,34 7.85%\n11.01.2020 0,01386 USD\n(0,31 CZK) 0,31 8.87%\nKalkulačka ceny NED v českých korunách\nPřevést na NED\nVložte částku k převodu: NED\nPomocí této kalkulačky můžete přepočítat hodnotu kryptoměny Needycoin na české koruny a naopak cenu CZK na NED. Peníze jsou převedeny podle kurzu aktuálnímu k 24.01.2020 17:00\nAnalýza budoucího vývoje Needycoin kurzu\nPřestože považujeme widget za užitečnou pomůcku pro hrubý odhad budoucí ceny digitální měny Needycoin, rozhodně nedoporučujeme obchodovat na základě informací z něj získaných. Zejména z toho důvodu, že kryptoměny jsou často výrazně ovlivňovány událostmi na trhu, které se nedají pomocí technické analýzy předpovídat.\nDvojí poplatky za směnu peněz. Needycoin bohužel nemůžete přímo koupit za fiat ("standardní peníze" => české koruny, eura, usd apod.), ale je zapotřebí nejprve koupit BitCoin nebo Ethereum a až za něj pak můžete koupit na burze NED.\nŘešením může být NED nekupovat, ale pouze spekulovat o změně jeho ceny pomocí CFD. Zjednodušeně řečeno se jedná o sázku na to, zda kurz poroste nebo bude klesat v určitém čase. Doporučuji vám si přečíst článek co je to contract for difference.\nNa druhou stranu přímé koupení NED má i své výhody, například můžete tuto virtuální měnu držet roky ve své peněžence a neplatit za to žádné poplatky. Případně můžete využívat Needycoin technologii pro vaše účely. Vidíte nějaké další výhody? Podělte se o ně s námi v komentářích.\nJelikož Needycoin patří mezi měny s poměrně nízkou celkovou tržní hodnotou, může docházet k větším výkyvům v ceně s porovnáním s již zaběhnutými kryptoměnami.\nNezapomínejte, že cena BitCoinu/Ethera má zásadní vliv na hodnotu NED. Doporučuji vám si přečíst článek - Do čeho a jak investovat.\nJaký bude mít Needycoin kurz za den/týden/měsíc?\nPředpovědět správně kurz NED není jednoduché. Nicméně jsme pro váš připravili technickou analýzu, která vám může pomoci zjistit, zda je lepší tuto kryptoměnu prodávat nebo kupovat.\nJak koupit Needycoin?\nVyplatí se obchodovat Needycoin nebo mi doporučíte jinou kryptoměnu?\nReálně nemůžeme hodnotit, zda se vám vyplatí nebo nevyplatí NED obchodovat, každá kryptoměna je specifická a je potřeba znát vše, co ovlivňuje její cenu. Nicméně zastáváme názor, že je vždy bezpečnější obchodovat kryptoměny s vyšší tržní kapitalizací, zpravidla u nich nedochází k takovým výkyvům kurzů jako u těch s nižší cenou.\nNázory a zkušenosti s NED\nVyplatí se zajímat o Needycoin a zvažovat nákup? Má vůbec nějakou budoucnost? Sdílejte s námi váš názor hlasováním níže:\nNapadá vás, kdy je nejlepší čas Needycoin koupit nebo prodat? Dáte ostatním čtenářům nějaký tip? Přidejte komentář.


Michal Horáček - Životopis\nMichal Horáček se narodil 23. 7. 1952 v Praze.\nOtec Vladimír Horáček byl dramaturgem mnoha pražských divadel včetně Národního a překladatelem z mnoha jazyků. Matka Eva Horáčková Heyrovská pracovala jako psycholožka.\nV roce 1970 byl Michal Horáček přijat na Fakultu sociálních věd a publicistiky Univerzity Karlovy.\nJako jeden z mála studentů nikdy nevstoupil do Socialistického svazu mládeže.\nJako jeden z mála studentů nikdy nevstoupil do Socialistického svazu mládeže. V roce 1974 mu fakultní vedení SSM odmítlo dát doporučení pro cestu do USA. V přesvědčení, že dobrovolná organizace, jíž není členem, nemá etický nárok mu v cestě bránit, pak MH na příslušný formulář otiskl razítko Entomologické sekce ČSAV, jejímž předsedou byl jeho dědeček Leopold Heyrovský. Požadovanou výjezdní doložku pak obdržel, do USA vycestoval, ale při návratu byl zatčen Státní tajnou bezpečností, na její zásah vyloučen z fakulty a převezen do vazební věznice v Ruzyni.\nOd té doby mu StB věnovala pozornost až do pádu totalitního režimu, v roce 1987 ho dokonce převedla do kategorie „Prověřované osoby“ (www.abscr.cz/cs/vyhledavani-archivni-pomucky). Lustrační osvědčení MH je negativní (michalhoracek.cz/download/lustracni_osvedceni.pn).\nPo soudním trestu dvou let odnětí osobní svobody s podmíněným odkladem na čtyři roky pracoval MH v různých dělnických profesích, až roku 1976 nastoupil do výrobního podniku Svazu invalidů META. V marginalizované společenské pozici ovšem nerezignoval na to, co později charakterizoval jako „odhodlání vést čestný, autentický život“. K ruštině a latině, z níž měl státní zkoušky, přidal vlastním studiem angličtinu. Současně se věnoval dostihům a už od roku 1978 v oboru jejich dějin a chovu anglického plnokrevníka uveřejňoval své studie v prestižních zahraničních publikacích jako Bloodstock Breeders’ Annual Review či The British Racehorse. V roce 1982 obdržel za článek v The Thoroughbred Record novinářskou cenu v USA. O rok později debutoval i na domácí scéně: knihou Království za koně. Ta byla záhy rozebrána, a tak k prvnímu nákladu 60 000 výtisků přibylo 30 000 v dalším vydání.\nS dostihy se neodmyslitelně pojí sázky. Sázení nebylo v ČSSR nelegální (příslušný zákon byl zrušen už v roce 1964), odehrávalo se však mimo pokladny Státního závodiště Praha mezi těmi, kteří o to měli zájem. Svůj pobyt v tomto herním prostředí MH posléze popsal v několika knihách, zejména pak ve své disertaci s podtitulem Etnografická rekonstrukce radikální alternativy v období reálného socialismu, obhájené roku 2011. (is.cuni.cz/webapps/zzp/download/140007169)\nNovinářská cena z USA a pak i skutečnost, že od roku 1976 byla jeho sestra Kateřina legálně provdaná „na Západě“ (podle helsinských dohod musel i totalitní režim návštěvy nejbližších příbuzných, pokud neporušili zákon, umožňovat), vyústily v to, že MH mohl přijmout nabízené stipendium v USA. Na Macalester College v Saint Paul pak strávil většinu roku 1984, kde se věnoval oboru American Studies.\nMH přijal za podmínky, že ani jako redaktor časopisu vydávaného Socialistickým svazem mládeže do SSM, natož do KSČ nevstoupí.\nNa počátku téhož roku, 1984, došlo k významnému setkání s Petrem Hapkou. Spolupráce textaře Horáčka a skladatele Hapky pak trvala 30 let. Přinesla šansonové projekty, které už od prvního společného alba (Potměšilý host s protagonistkou Hanou Hegerovou, 1987) oslovily kritiku i posluchače. V osmdesátých a devadesátých letech 20. století i prvních letech století 21. získaly mnoho nominací na Album roku či Píseň roku a celkem šest trofejí. (Michal Horáček pak jako textař a producent přidal další tři Anděly za vlastní projekty.)\nPo nástupu Michaila Gorbačova a jeho politiky „glasnosti“ začal MH přispívat do časopisu Mladý svět, jehož šéfredaktorka mu posléze nabídla pozici redaktora kulturní rubriky. MH přijal za podmínky, že ani jako redaktor časopisu vydávaného Socialistickým svazem mládeže do SSM, natož do KSČ nevstoupí. Tato podmínka byla splněna, a tak v roce 1986 vyměnil místo domácího dělníka v META za profesi redaktora v Mladém světě.\nBěhem tří let v Mladém světě na sebe MH upozornil bojem se státní agenturou Pragokoncert, kterou posléze přinutil k organizaci koncertů západních hudebních skupin, především Depeche Mode. Ve spolupráci s Lubošem Beniakem byl také autorem investigativní reportáže OSA Nostra, největší ohlas však sklidil seriál Dopisů z lásky a nenávisti, adresovaných rozličným historickým osobnostem, ale vyjadřujících se k aktuálním politickým tématům.\nTato snaha byla úspěšná a nepochybně přispěla i k tomu, že listopadová protitotalitní revoluce proběhla pokojně a přitom rychle; byla nazvána Sametovou.\nRok 1989 přinesl Michalu Horáčkovi přímé politické angažmá. Spoluzaložil iniciativu MOST, jejímž cílem bylo přivést k jednacímu stolu premiéra tehdejší vlády a zástupce nezávislých občanských iniciativ. Tato snaha byla úspěšná a nepochybně přispěla i k tomu, že listopadová protitotalitní revoluce proběhla pokojně a přitom rychle; byla nazvána sametovou.\nO svém angažmá v revoluci si MH psal deníkové poznámky, které krátce po revoluci shrnul do knihy Jak pukaly ledy. Ta se se 180 000 prodanými výtisky stala bestsellerem, což MH jako vydavateli přineslo finance na další podnikatelské projekty. Kniha vyšla v dalším vydání o 20 let později, s předmluvou Václava Havla.\nPolitice se MH věnoval i později, jako komentátor aktuálních událostí, zejména v Lidových a Hospodářských novinách. Výbor z jeho esejí vyšel v knihách O české krvi otců vlasti a O tajemství královny krav, v obou případech se z nich staly bestsellery. Předmluvy k nim napsali Zdeněk Svěrák a historik Dušan Třeštík.\nNa jaře 1990 využil své zkušenosti z herního prostředí a založil spolu se třemi partnery akciovou společnost Fortuna. Ta se stala první sázkovou kanceláří ve východní Evropě. Ze skrovných začátků se pod vedením MH jako předsedy představenstva stala společností podnikající ve třech zemích a postupně získala miliardovou tržní hodnotu.\nAni Fortuna, ani Michal Horáček osobně se nikdy nezúčastnili privatizace, nepodíleli se na státních zakázkách a nežádali o jakékoli české, evropské či jiné dotace.\nV roce 2004 MH, věrný svému mottu „vést čestný, autentický život“, posoudil své zisky z podnikání jako dostatečné a inicioval prodej 100 % akcií novému nabyvateli.\nTento překvapivý krok pak mnohokrát popsal v rozhovorech pro média a zdůvodnil jej tím, že finance považuje za nástroj, ale nikoli za cíl svého života. Tím pro něj byla umělecká tvorba a zejména vzdělání. Na Fakultě humanitních studií UK byl přijat zprvu do magisterského a posléze doktorandského studia sociální antropologie, které dokončil ziskem titulu PhD v roce 2011.\nDebutoval i jako básník: sbírkou villonských balad Český kalendář, která se v oboru poezie zařadila mezi nejžádanější a byla reprezentována v antologii Nejlepší české básně roku a dalších.\nBěhem let od prodeje Fortuny Michal Horáček nejen studoval, ale i přednášel: na Fakultě sociálních věd UK v Praze, na Masarykově univerzitě v Brně a jinde. Také se věnoval mnoha veřejně prospěšným projektům, dotoval a inicioval například Běh pro Paraple, výrazně přispěl na zbudování Pražské křižovatky, byl předsedou poroty v Mental Power Prague Film Festival a angažoval se v benefičních koncertech pro Českou alzheimerovskou společnost, Unii pečujících, Světlušku a další.\nMichal Horáček říká, že v roce 1989 cítil, že společnost se musí vyrovnat s velkými historickými výzvami, a proto do politiky aktivně vstoupil. V roce 2016 posoudil situaci podobně.\nMichal Horáček říká, že v roce 1989 cítil, že společnost se musí vyrovnat s velkými historickými výzvami, a proto do politiky aktivně vstoupil. V roce 2016 posoudil situaci podobně; zápas mezi poctivou účastí na projektu budování liberálně demokratické společnosti a upevňování vztahů s podobně smýšlejícími spojenci v evropském i euroatlantickém prostoru na jedné straně, a silami, které chtějí české směřování nastolené sametovou revolucí ohrozit na druhé straně, dospěl podle něho do dramatického stadia, vyžadujícího osobní angažovanost těch, kteří v něm mohou sehrát nezanedbatelnou roli.\nNa jaře 2016 připustil možnost své kandidatury na úřad prezidenta ČR, na podzim téhož roku ji pak „jednoznačně a nezvratně“ ohlásil.\nZpracoval Viktor Janiš


Rituál: Jana-Marek Šík, Lenka Šíková | Vaše literatura\nRecenze: Jana-Marek Šík, Lenka Šíková – Rituál\nVytvořeno 28. 1. 2020 1:00\nJiný kraj, jiný mrav – toto přísloví sedí na všechny možné situace. V zemi, kde jsou kouzla součástí každodenního života a kde lesy skrývají dávná tajemství, žijí tři dívky, kterým bude brzy šestnáct let. Až se tak stane, projdou magickým obřadem, po kterém už nebudou nikdy jako dřív – stanou se dospělými a Soudce jim určí budoucí osud. Kniha Rituál je dílem manželů Jana-Marka Šíka a Lenky Šíkové a vyšla v nakladatelství Host.\nTři dívky Malena, Edra a Ingerd jsou nerozlučnými kamarádkami už dlouhá léta. Společně chodí do školy a připravují se na Rituál, který jim umožní stát se plnohodnotnými členkami společnosti. Jen Soudce rozhodne o tom, co která bude dělat a čím se stane. Po Rituálu si nebudou pamatovat skoro nic z toho, co dříve zažily, a to je trochu děsí, proto se rozhodnou pátrat po informacích. Nechtějí se stát součástí tupého stáda, které jde slepě za vůdcem; chtějí vědět, co se s nimi stane, jak se vyvinou a proč se tomu tak děje. Jak je možné, že o osudu všech v zemi rozhodne jediný člověk? A proč nemohou dělat to, co by si samy přály?! Všechny otázky vyžadují odpovědi, a tak děvčata podnikají různé výpravy, které je snad dovedou za vědomostmi, jež by jim pomohly nemít strach a vědět, co je čeká a nemine.\nKaždá z dívek je jiná. Každá z nich touží po něčem jiném, ale spojuje je přátelství a bezstarostný způsob života, na jaký mají nárok pouze děti. Jediné, co je trápí, je přibližující se Rituál, ale jinak řeší to, co každá jiná dívka na světě. Na jednu stranu se připravují na zkoušku dospělosti, na druhou stranu si užívají léta bez povinností a závazků. Řeší první lásky, vztahy s rodiči, chodí do společnosti a samozřejmě také pokouší trpělivost dospělých, když dělají něco, co je zakázané.\nRituál je velmi povedenou knihou. V pozadí tu funguje tajemný Soudce, který má výsadní právo na rozhodování o životech druhých, ale nikdo moc neví, kdo to je a jak se ke své funkci dostal. A pak je tu zlo. To číhá v temných zákoutích a vybírá si labilnější jedince nebo ty, kteří po něčem touží, a nabízí jim snadnější cestu k jejich snu. Každý ale ví, že ta snadnější cesta si většinou žádá vysokou daň za to, že jsme ji využili…\nKniha končí otevřeně, takže předpokládám, že se manželé Šíkovi už chystají na další díl a nenechají své čtenáře dlouho v napětí, protože ač se mnoho otázek zodpovědělo, mnoho dalších jich vyvstalo. Rituál se bude líbit mladším čtenářům fantasy, zvláště těm, kteří za sebou ještě nemají tolik přečtených knih. Bohužel já jsem v tomto ohledu měla místy problém – vícekrát jsem viděla spojitosti příběhu s jinými fantasy knihami. Za sebe bych přidala i více dialogů a méně popisných částí, protože některé z nich zpomalovaly děj, ale to samozřejmě záleží na vkusu každého z nás.\nAutor Jana-Marek Šík, Lenka Šíková


Bydlení Praze na dohled s přírodou za domem | Bydlení pro každého\nBydlení Praze na dohled s přírodou za domem\nVzhledem k tomu, že koupě nemovitosti je pro většinu pořizovatelů dlouhodobou investicí, je nutné rozmyslet mnoho aspektů, které mají vliv na komfort bydlení a tím trvalou spokojenost obyvatele domu nebo bytu. Jedním z nejdůležitějších hledisek pro výběr bydlení je lokalita, kde se budoucí domov nachází. Je vhodné vzít v úvahu dostupnost do centra města a také to, kam se dojíždí za prací. Důležité je, zda je v blízkosti nachází potřebná občanská vybavenost jako škola, lékař nebo zda je zde dostatek příležitostí pro sportovní vyžití. Mimo Prahu je výhodou, že volný čas lze trávit v přírodě, která je hned za rohem. To bývá jeden z hlavních motivů ke stěhování vně města.\nFirma JUNG.CZ a.s. má své lokality západně a severně od Prahy v Nučicích, Unhošti, ve Velvarech a v Dolní Kamenici u Velvar. Nučice u Rudné leží nedaleko Českého Krasu, město Unhošť se nachází v blízkosti CHKO Křivoklátsko. Velvarsko je charakteristické mírně zvlněnou krajinou v okolí Řípu, která nabízí mnoho příležitostí pro cyklovýlety. Občanská vybavenost je u těchto lokalit přímo v místě bydliště (u lokality Dolní Kamenice v blízkých Velvarech).\nPro kvalitu bydlení je dále důležité, aby uspořádání domů bylo efektivní z hlediska využití pozemku. V okolí Prahy býváme dnes bohužel často svědky nepraktického řešení s velkým domem uprostřed parcely, kdy úzké prostory okolo již neumožňují téměř žádné využití. Lokality Unhošť a Nučice firmy JUNG.CZ a.s. jsou vytvořeny z řadových rodinných domků s předzahrádkou a zahradou za domem. Poloveřejný prostor předzahrádky umožňuje v takto navržené situaci kontakt se sousedy a v zahradě za domem si obyvatelé užijí soukromí. Dále firma nabízí samostatné rodinné domky v Dolní Kamenici u Velvar, jejichž urbanistické řešení využívá na jedné straně průhledů do otevřené krajiny a na druhé soukromí polouzavřených „atrií“ skrytých za zdmi. Toto řešení se inspiruje tradičním charakterem venkovského bydlení, kde mají domy formu podlouhlého vyššího stavení se štítem orientovaným k silnici. Všechny lokality firmy JUNG.CZ a.s. jsou napojeny na veřejnou infrastrukturu, tj. kanalizaci, vodovod, plynovod a elektřinu.\nARCHITEKTONICKÉ ŘEŠENÍ DOMŮ A BYTŮ\nDůležitým hlediskem při výběru vyhovujícího bydlení je hlavně velikost a uspořádání místností domu nebo bytu. Vždy je důležité hledat rovnováhu mezi všemi požadavky na kvalitu bydlení a při menších rozměrech bytu udělat optimální kompromis.\nFirma JUNG.CZ a.s. se svými uživatelskými standardy orientuje na běžného zákazníka se středními příjmy. Nabízí jak malé domy, které vyhovují dvoučlenným domácnostem, tak domy pro rodiny s dětmi. Také nabízí širokou škálu dispozic. Je možné se domluvit na menších úpravách, pokud standardní uspořádání místností nevyhovuje. To, že uvnitř dispozice nejsou použity vnitřní nosné stěny, umožňuje tyto změny.\nPři tvorbě dispozic je zohledněno to, kde bude pravděpodobně rodina trávit nejvíce času a podle toho jsou orientovány jednotlivé místnosti (obytné prostory a dětský pokoj na slunečný jih a západ, ložnice na sever nebo východ). Architektka domů firmy JUNG.CZ a.s. použila dnes velmi oblíbené propojení kuchyně a obytné části do jednoho velkého prostoru. Ten kdo vaří není oddělen od ostatních a příprava jídla se tak snáze stane záležitostí celé rodiny. Dále je důležité, aby bylo v dispozici počítáno s dostatkem úložných prostor (komora, spižírna, šatna). V ložnicích je za dveřmi místo pro vestavěné skříně nebo jsou pro tento účel vybudovány niky. Další úložné prostory mohou být pod schodištěm.\nHlavní princip a výhodnost stavění domku nebo bytu s firmou JUNG.CZ a.s spočívá v možnosti rozdělení stavby na etapy. Domky jsou postaveny a prodávány jako jednopodlažní se sedlovou střechu, do jejíž konstrukce může být zřízeno podkroví. Toto podkroví si ale zákazník může vybudovat i dodatečně (jinou firmou nebo svépomocí) třeba několik let po nastěhování a zabydlení přízemí. Systém je tak vhodný například pro mladé rodiny, které se v budoucnu rozrostou a je pro ně výhodné budovat si bydlení postupně se zvyšující se životní úrovní a nároky na prostor.\nVe stavbách využívá firma systém dodávek od prověřených dodavatelů stavebních prací a výrobců materiálů. Nosné obvodové stěny a příčky v přízemí jsou postaveny z tvárnic YTONG. Okna a vstupní dveře jsou plastová vně s imitací dřeva, uvnitř bílé. Vnitřní dveře jsou foliované od firmy SAPELI. Podlahy mají nášlapnou vrstvu z PVC, koberce nebo dlažby. Koupelna a WC jsou vybaveny zařizovacími předměty od českých výrobců. V obytném prostoru je příprava pro kuchyň.\nPro podkroví slouží volný vnitřní prostor uvnitř konstrukce střechy ze sbíjených vazníků. Suchý proces použití sádrokartonu systému Knauf nebo Rigips stavbu podkroví značně zjednodušuje a umožňuje těm, kdo mají schopnost stavět svépomocí, docílit tímto způsobem značných úspor. Pro větší usnadnění stavby podkroví je do prostoru konstrukce střechy vyvedena kanalizace, voda, topení a elektro, takže do již zabydleného přízemí není nutno jakkoliv zasahovat. Schodiště se také provede velmi jednoduše zavěšením mezi vazníky do předem připraveného prostoru.\nPro firmu JUNG.CZ a.s. je důležitý vztah k zákazníkům, kde firma uplatňuje co nejvíce individuální přístup. Snaží se o co nejlepší porozumění jejich současných i budoucích potřeb a v rámci svých možností o splnění co nejvíce jejich přání a požadavků. Zajišťuje komplexnost svých služeb za minimální náklad pro zákazníka. Od roku 2004 je držitelem certifikátu ISO 9001:2001.\nZajímáte-li se hlouběji o nabídku firmy, podívejte se na její stránky www.jung.cz, kde jsou ke stažení informace k lokalitám, dispozice a konečné ceny domů a bytů (zahrnují i zasíťovaný pozemek a DPH). V kanceláři firmy Vám budou poskytnuty další podrobnosti např. ke smlouvám a ke konstrukčnímu řešení domků. Pokud byste si chtěli lokalitu a rozestavěné domy prohlédnout osobně, přímo na stavbě se Vám po telefonické domluvě budou věnovat naši stavbyvedoucí.\nAutor: Ing. arch. Zuzana Zbořilová\nSídlo: Zrzavého 1082/10\nKancelář: Dolní Kamenice 19\nTelefon: 315 761 200\nČlánek byl zobrazen 9885 krát.\nKupujeme byt od developera\nKlasický český problém – nedostatek bytů – se v posledních letech přece jen zlepšuje, neboť vzniká mnoho nových bytových domů, a to nejen v metropoli. Domy většinou staví tzv. developeři, tedy firmy, které celý projekt zastřešují a byty prodávají, případně pronajímají zájemcům.


Šampon pro psy Animology - FoxPoo, 250ml - Picobanda\nDomů / Pro mazlíčky / Krása, grooming / Šampony a kosmetika / Šampon pro psy Animology - FoxPoo, 250ml\nŠampon pro psy Animology - FoxPoo, 250ml\nŠampon pro psy Animology FoxPoo, 250ml je speciálně určen na odstranění i nejodolnějšího pachu ze srsti psa zvláště pokud pach pochází z jakýchkoliv exkrementů.\nSPECIÁLNÍ ŠAMPON ANIMOLOGY FOX POO. VHODNÝ PRO KAŽDÉHO PSA NA ODSTRANĚNÍ PACHŮ Z EXKREMENTŮ.\nŠampon pro psy Animology FoxPoo, 250ml je speciálně určen na odstranění i nejodolnějšího pachu ze srsti psa zvláště pokud pach pochází z jakýchkoliv exkrementů (liška, kráva, kachna, jezevec, ryba a pod.).\nŠampon byl speciálně vyvinut na odstraňování pachu z exkrementů lišek, který nelze odstranit běžným šamponem. Šampon dokáže jednoduše odstranit všechny mastné a tukové usazeniny (jako exkrement). Tento šampon obsahuje sloučeninu, která se skládá ze čtyř speciálních látek, které dokáží efektivně odstraňovat zápach mnohem efektivněji než běžné deodorační šampony. Tato sloučenina rozbíjí pach na molekulární úrovni.\nSérie šamponů zn. Animology představuje unikátní sadu produktů pro péči o srst pro psy. Stylové balení, krásná vůně a výborné čistící vlastnosti si určitě zamilujete. Sada Animology je nejoblíbenějším šamponem ve své kategorii v UK zejména u provozovatelů psích salónů a značka se stala držitelem několika ocenění.


Brno získalo vzácný porcelán designéra Hoffmanna. Jako dar | Design | Lidovky.cz\n26. července 2013 7:00 Lidovky.cz > Zprávy > Design\nVzácný porcelán Josefa Hoffmanna | foto: ČTK\nMoravská galerie v Brně získala do svých sbírek vzácný porcelánový servis Merkur, navržený architektem a designérem Josefem Hoffmannem. Darovala jej rodačka z Třebíče, která po roce 1968 emigrovala do Velké Británie. Snídaňový servis byl prakticky jedinou památkou, kterou si vzala s sebou z domova. Galerie si daru váží nejen kvůli jeho umělecké hodnotě, ale také díky příběhu, který se s ním pojí, řekla odbornice na Hoffmannovo dílo Martina Lehmannová.\nHoffmann původní servis Merkur navrhl v letech 1910 až 1911, postupně pak vytvářel varianty s různými výtvarnými motivy. Porcelán vyráběla firma Pfeiffer&Löwenstein v Ostrově u Karlových Varů, poté se čistě bílé kusy dekorovaly ve Vídni.\n"Snídaňový servis, který nyní Moravská galerie získala a který mohou návštěvníci vidět ve stálé expozici, je zdobený dekorem se zvonky, provedeným technikou černých obtisků a stříkáním," popsala Lehmannová. Ve 20. letech Hoffmann sadu daroval Janu Vaňkovi, jednomu z nejvýznamnějších nábytkářů první poloviny 20. století. Zřejmě spolu tehdy spolupracovali, případně chtěli spolupracovat ve firmě Spojené UP závody.\nVzácný porcelán Josefa Hoffmanna\nVaněk později servis věnoval své neteři - Ivaně Wilson, která jej odvezla do Velké Británie. Nyní se díky jejímu rozhodnutí vrátil zpět do Česka.\nHoffmann se narodil v Brtnici u Jihlavy, studoval v Brně a proslavil se ve Vídni jako zakladatel uměleckořemeslných dílen Wiener Werkstätte. Moravská galerie spravuje designérův rodný dům, v brněnském Uměleckoprůmyslovém muzeu pak vyčlenila Hoffmanovi samostatný kabinet ve stále expozici užitého umění. Darovaný servis proto kurátoři rozdělili - menší část je v Brtnici, větší v Brně.\nPodobné sady porcelánu se na aukcích obvykle prodávají s vyvolávací cenou 3000 až 5000 tisíc eur (116.000 až 193.000 korun).


Štěně, kříženec retrívra s vlčákem - hodí se k malým dětem? - Diskuse - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Diskuse » Zvířata » Štěně, kříženec retrívra s vlčákem - hodí se k malým dětem?\nŠtěně, kříženec retrívra s vlčákem - hodí se k malým dětem?\nPovídálka 40 příspěvků 09.02.19 07:19\nŠtěně - kříženec retríevra s vlčákem\nMáte prosím někdo už doma pejska se stejným původem? Jde mi o to, zda jsou tihle kříženci chodníky k malým dětem. Samozřejmě, že záleží i na výcviku, ale aspoň obecně. Jak jsou asi velcí, povaha. Maminka je retriever.\nGenerální žvanilka 24197 příspěvků 09.02.19 07:24\nUpřímně - pochybuju, že rodiče mají PP a jsou tedy opravdu retrívr (jaký? je jich více druhů) a otec vlčák (německý ovčák? československý vlčák? atd…), takže usuzovat cokoli je prostě hádání.\nExtra třída :D 13951 příspěvků 09.02.19 07:24\nKřížence této velikosti bych nechtěla. Povaha nemusí být stejná jako u retrívra. To nikdo nezaručí. Psa bez zkušeností s výcvikem jako hračku k dětem bych nepořizovala. Malý nebude, pokud je otec opravdu německý ovčák.\nEcht Kelišová 9503 příspěvků 09.02.19 07:26\nJá bych si v životě nic takového k dětem nepořídila. Žádnou takovou splácaninu, ani žádného staforda, bulla, dogu, apod. Jsou to silní psi, i bez dětí to chce zkušeného chovatele, což ty určitě nejsi když ani nevíš, jak takový pes může vyrůst\nEcht Kelišová 9503 příspěvků 09.02.19 07:28\nNavíc pokud ti tu někdo napíše, že takového psa má a je to miláček, tak co? Budeš to brát jako dogma? Že se nemůže nic stát? Mysli trochu.\nPovídálka 40 příspěvků 09.02.19 07:49\nUž mám doma křížence čuvače se švýcarákem a je to naprosto milionový zvíře k vlastní rodině a skvělý hlídač. Ani nedorostla do velikosti rodičů, je prostě drobnější i když mohutná. Matka štěněte je čistý zlatý retriever a otec německý. Psa nikdy nemám jako hračku. Mužský chtěl štěnata od naší čubiny, což jsem mu vymluvila, nejsem množka a psů je všude plno.\nExtra třída :D 13951 příspěvků 09.02.19 07:52\nA jeden pes nestačí?\nEcht Kelišová 9503 příspěvků 09.02.19 07:54\nTo že je jeden kříženec hodný nic neznamená.\nCo se tyka velikosti bude po rodicich a asi vis jak vypada vlcak a retrivr.. s povahou uz je to horsi obe jsou to pracovni plemena tudiz vycvik a starost o hafana bude trosku narocnejsi pokud nemas cas neporizovala bych.. zalezi samozdrejme na vychove ale geny neojebes… ja mela krizence jezevcika s civavou reknes si maly pes ale … doma byl milionovy ale venku hruza tvrdohlavy zakomplexovany pes ktery byl agresivni na vse co se pohlo..ani cvicak nepomohl… takze cely zivot na voditku s kosem ma cumaku..\nKecalka 428 příspěvků 09.02.19 08:23\nTchýně má labradorskýho retrívra s německým ovčákem a je to strašně hodný pes, děti má okolo sebe pořád.Ale jak už tu nikdo psal,nikdo ti nezaručí, že takovou povahu by měl i ten váš.Jinak vzhledem je spíš na labrodora, akorát mohutnější,ale n tlustý,jak bývají.Cumak má trochu protáhlý po vlcakovi.Moc hezký pes.\nExtra třída :D 12112 příspěvků 09.02.19 08:30\nŽádný kříženec není primárně vhodný k dětem. Nemůžeš totiž vědět, jakou bude mít povahu, což u papiraka alespoň tušíš. Vzrůstem bude po rodičích, takže velký pes.\nZávislačka 3613 příspěvků 09.02.19 08:35\nPár takových kříženců chodí k nám na cvičák a jsou to z pravidla potížisti, vemte že NO bez PP bývají agresivní a psychicky nestabilní psi si tomu si vemte vytrvalost labradora. Pokud chcete velkého rodinného psa k dětem tak si vyberte z čistokrevných plemen z dobré chovné stanice je jich dost, třeba takový labrador s PP nebo zlatý retriever jsou krásní a snadno zvladatelní psi (ale musíte se jim pořádně věnovat zanedbaná výchova a výcvik a nedostatečný pohyb zničí skoro každého psa). Jinak pokud se vám nechce dávat peníze za psa s PP, tak zvažte tohle hledisko jak u labradorů tak u NO jsou běžně onemocnění zadních končetin je to spolu se špatnou povahou nejčastější důvod proč není jedinec uchovněn. Takže pokud nemůžete dát cca 20 tisíc za štěně s PP (teď nevím jak se ceny pohybují) tak si asi budoucnu nebudete moct dovolit dát tisíce za léčbu a případné ortopedické operace psa (kamarádka zrovna platila za zlomenou nohu psa 30 tisíc). Sice štěně s PP vám 100% nezaručí že pes bude úplně zdravý ale ty šance že bude a že povahově bude odpovídat standardům plemene jsou mnohonásobně vyšší než u křížence s bůhvíjakým původem.\nZávislačka 4011 příspěvků 09.02.19 08:43\nNe, takového kříženec bych se bala pořídit. Dost se dedi to negativní. Něco jiného je cistokrevny voříšek, když znáš dobře rodiče. No, nevím. Nešla bych do toho, už při tě velikosti.\nNadpozemská drbna 25832 příspěvků 09.02.19 08:46\nNikdy nevíš, co ti z toho vyroste. Maminka retreiver, hmmm, a proč není uchovněná, jestli je to retriever a má PP.\nAni boha něco takového k dětem, bude to velké, vlčák nevím, co je, jestli čs, tak potěš koště.\nUšetři si na psa s PP, kde máš alespoň trochu záruku povahy, když to nekoupíš od někoho, kdo plácá x vrhů za rok.\nKelišová 5641 příspěvků 09.02.19 08:52\nJá nych se teda hlavně bála kyčlí. Jak retrívři, tak vlčáci s nimi mají problém. Tím spíš, když jsou pochybného původu.\nJaký granule pro stěně vlčáka?\nJaká barva stěny se hodí k žluté\nKříženec Hovawarta a Berňáka\nKříženec z útulku - předsudky a zlé chování\nCo s agresivním/bázlivým psem?\nKulhající kocour - o co se může jednat?\nKde objednat granule?


Recenze | Rychle a zběsile 7 - ujeté, šílené, výtečné! - Totalfilm.cz\nRecenze | Rychle a zběsile 7 – ujeté, šílené, výtečné!\n3D, 4DX, 4K, Akční, KOMEDIE, Krimi, Novinky, pokračování, Recenze, série\nPřepálenost na sedmou. Jedna z posledních držav akčního filmu přijíždí s dalším dílem. Kde ostatní zaběhlé série nasazují velkolepé podtituly, Rychle a zběsile na to z vysoka kašle. Sedmý díl totiž kašle na všechno. Auta tu létají vzduchem, Jason Statham zastupuje celou armádu a Dwayne Johnson pálí v obydleném městě rotačákem. A k tomu všemu Vin Diesel proskočí třemi mrakodrapy. V autě.\nKdyž se podíváme do minulosti, je až neuvěřitelné co se ze série vyklubalo. Z tuningových závodů až k šílenému akčnímu filmu, kde se bojuje s tanky nebo kulomety a přesto se všechno řeší s auty a s víceméně stejnými protagonisty, to je výkon hodný uznání. Stejně jako vývoj z nízkorozpočtových blbinek mezi blockbusterovou první ligu, kde lítají stamiliony sem, tam. To už je skoro zázrak. Když lítají dolarovky, proč by nemohly auta?\nOni totiž lítají, a to i přes tvrzení Paula Walkera. Lítají s padáky, i bez, a když to trošku přeženeme, auta tu plachtí víc než Superman v Muži z oceli. A to už je co říct. Rychle a zběsile bylo vždycky především o zábavě. Každý díl na to šel trošku jinak. Když čtyřka prakticky položila základy přepálené trilogie, kterou dá se říci ukončuje právě sedmý díl, věděli jsme, do čeho jdeme.\nJiž v první scéně se dočkáme Stathamova antré. Je správně ujeté a to tak, že na něj nezapomenete. Přitom se film nestačil ani pořádně rozjet.\nPropletenec akčních scén\nPokud to takhle půjde dál, budou další díly série vlastně jedna velká akční scéna. Už teď, při více jak dvouhodinové stopáži, od toho nejsme daleko. Příběh o pomstě zde slouží jen jako lepidlo mezi jednotlivými akčními sekvencemi. A to není špatně. Vin Diesel opět bude pomáhat vládě, aby dostal přístup k hackerskému nástroji a dokázal najít Stathamova záporáka. Ten žádné hackery nepotřebuje, Dieselovu partu vždycky úspěšně najde. Takže ve finále Diesel hledá i zároveň utíká před Stathamem. Což nedává moc smysl.\nRychle a zběsile – režiséři série\nOd třetího dílu je se sérií spojený režisér Justin Lin. Ten právě stojí za přerodem série v akcí napěchovanou jízdu. Šestým dílem však sérii opustil. Nyní pracuje na druhé sérii Temného případu a na třetím Star Treku. Na jeho místo nastoupil James Wan. S velkofilmy dosud neměl zkušenosti. Stál o zrodu série Saw a režíroval několik velice úspěšných hororů jako V zajetí démonů nebo Insidious. S obrovským rozpočtem se vyrovnal skvěle a posunul sérii Rychle a zběsile zase o level výš.\nPrim tu hraje akce, výbuchy a rychlá auta. I když akce je pro Rychle a zběsile už slabé slovo. Je to šílenost. Gravitace tady neexistuje, stejně jako nějaká vážnější zranění. Akce je tu tolik, že můžete otupět a přestat úplně vnímat. Film je jednou velkou atrakcí a nic mu není svaté. Z ukázek je vám určitě známá scéna s padáky na autech. Vězte, že je to jen malá předehra. To, co by u jiných filmů stačilo pro konečné akční inferno, je zde jen běžnou scénkou.\nVšechno je také skvěle přehledné, parádně sestříhané a hlavně ozvláštněné kamerovými jízdami a přetočeními, které vás budou občas probouzet z letargie. Wanova režie je tu pevná, ctí sériové trademarky a přináší i něco ze sebe. Sedmička je o něco temnější a vážnější. Neměl bych zapomenout na velmi detailní nájezdy na ženská pozadí a popředí, které se mi, nebudu vám lhát, dost zamlouvaly.\nMy víme, že je to blbost\nFilm také postupně připomene pár postav z celé série a zařadí do portfolia třetí díl, který prozatím stál osamoceně. Nesmí chybět výběr z moderní hudební scény, který je občas skládán do klipovitého střihu. Někdy za sebou hrají i tři písničky, které jsou obvykle předzvěst startu další akce. Při tom všem se nezapomíná na humor. Čímž se samozřejmě ospravedlňuje celé vyznění, když nám sami tvůrci neustále opakují „My víme, že je to pitomý, ale tak to vy chcete.“ A je to tak. Rychle a zběsile vykrystalizovalo v blockbusterovou sérii, která slouží jako alternativa mezi komiksy a těmi vážněji míněnými akčními sériemi. Je také jedním z nástupců rambáckých osmdesátkových akčňáren. Je to prostě zmodernizované béčko, s dvousetmilionovým rozpočtem. Nevídané.\nRozloučení s Paulem Walkerem\nZnámé archetypální charaktery, provázené celou sérií, dostávají celkem překvapivě stejně prostoru. Vtipně je ve filmu zmínila jedna z nových postav; expolda, vtipálek, alfa, ajťák… kromě Dwayna Johnsona, kterého Statham odpraví po jednom, hádáte správně, kulervoucím souboji, (aby se ke konci vrátil a pořádně si to vynahradil) tu Dieselův tým dostane prostor stejný a je využitý v podstatě po celou stopáž. Dalším trumfem je pak postava Kurta Russella, FBI sympaťáka se slabostí pro belgický Ale. Slouží tu jako průvodce a jako ten, co všechno zlehčí a pochválí, i když se jedná o průlet třemi mrakodrapy v Abu Dhábí.\nPomalu se dostáváme k rozloučení s Paulem Walkerem. Tvůrci se s jeho odchodem vypořádali velmi dobře. Pokud se na fakt, že jej v některých scénách zastoupili bratři, nebudete soustředit, nic až na pár výjimek nepoznáte. Konečné rozloučení diváka do emocí lehce tlačí. Finále ale opravdu probouzí lítost nad takto tragickým uzavřením sedmidílné ságy. Je provedeno taktně, jednoduše a nebojím se říct, že z něj budete nadšení. Já měl pořádnou husí kůži.\nRychle a zběsile 1 – 6, 6 DVD lze pořídit v e-shopech za cenu od (Zdroj: Heureka.cz)\nIMAX® a 4DX™\nFilm jsem viděl ve dvou verzích, a to na imaxovém obřím plátně a ve 4DX™. IMAX doporučuji všemi deseti, tam je každý snímek úplně o něčem jiném. To samé platí o druhé možnosti. Ve 4DX™ jsem byl poprvé a asi každému chvilku potrvá, než si na hýbající sedačku, foukající vítr, vůně a další věci zvykne. Právě ve 4DX™ se projeví fakt, jak velkou atrakcí Rychle a zběsile je. Sedačka se autenticky klepe, div, že z ní nevypadnete a opravdu se chvílemi cítíte jako Vin Diesel jedoucí po výmolech. Nebo jako Dwayne Johnson dostávající nakládačku od Stathama. Sedačka vás totiž občas jemně šťouchne. Je to zajímavá zkušenost a neumím si představit film, který by více využíval předností sálu. Parádní jsou kamerové pohyby a nálety, které sedadlo plynule imituje. Zážitek ze 4DX™ je zajímavý a skoro šitý na míru sedmému dílu.\nNechte mozek doma. Nic pro milovníky komorních dramat. A hlavně u toho nepřemýšlet! Věty, které často slyšíme nejen od počátku série o rychlých autech, ale poslední dobou u skoro každého druhého filmu, kde je více než jeden výbuch. A je jedno, jestli je to detonace granátu a nebo celého mrakodrapu. Případně poloviny velkoměsta. Ať chcete nebo ne, přemýšlet u Rychle a zběsile se příliš nedoporučuje. A o tom to celé je. Akční fanoušci budou v sedmém nebi, milovníci oscarovek, nechť zůstanou doma. Mohli by dostat infarkt. Z Rychle a zběsile jsme lehce nadšení a to hlavně proto, jakým způsobem dokáže balancovat na hraně absurdity, sebeparodie a tvrďácké akce. Nashle u dalších dílů, Zběsilá parta zdaleka nekončí!\nAkční fanoušci budou v sedmém nebi, milovníci oscarovek, nechť zůstanou doma. Mohli by dostat infarkt. Z Rychle a zběsile jsme nadšení a to hlavně proto, jakým způsobem dokáže balancovat na hraně absurdity, sebeparodie a tvrďácké akce. Nashle u dalších dílů, Zběsilá parta zdaleka nekončí!\nJak to vidí Jaroslav\nAkční nálož, která už víc maskulinní asi být nemohla. Na druhou stranu řemeslně tak na úrovni, že o povedené žánrovce nemůže být pochyb, a to tu dlouho nebylo. Wan od úvodních minut nasazuje tempo tak ďábelské, až se nechce věřit tomu, že ho po celou dobu udrží. Ale ono se to daří, včetně vystupňovaného finále hned na několika frontách. A jelikož nezapomíná ani na Paula Walkera – dojemně rozdvojená silnička – vůbec by mi nevadilo, kdyby odřídil i osmičku. Jaroslav Kejzlar – 80%\nPremiéra: 2. 4. 2015 CinemArt\nRychle a zběsile 7 recenze\nNovější článekŽelvy Ninja mají novou posilu z Arrow\nStarší článekFilmové premiéry od 2. dubna\n[…] To, co by u jiných filmů stačilo pro konečné akční inferno, je zde jen běžnou scénkou. Recenze zdeKoupit Rychle a zběsile […]\nFilmové premiéry od 2. dubna | Totalfilm.cz 2.4.2015, 15:15


Odložte si splácení klidně i na tři měsíce - Potřebuji peníze\nČSOB umožňuje všem svým klientům odložení splátky až na tři měsíce\nJak se odklad splátek provádí?\nPo odkladu na splátky nezapomeňte!\nMáte-li sjednanou půjčku v jakékoliv výši například u ČSOB, určitě jste byli hned na začátku obeznámeni s tím, že si budete moct řádné měsíční splácení odložit, a to až na tři měsíce. Nyní se k tomuto výhodnému kroku, který může ustálit, nebo dokonce mnohonásobně vylepšit vaši finanční situaci, vrátíme.\nOdložit si měsíční splátku až na tři měsíce sice můžete, ale měli byste tento krok velice dobře promyslet a naplánovat. Rozhodně se to nehodí v době, kdy víte, že za tři měsíce nebudete mít zaměstnání. Dále se toto rozhodnutí nehodí učinit ve chvíli, kdy si sjednáváte další půjčku. Nejvhodnější dobou pro odložení půjček je tedy pouze ustálení finanční situace či situace, kdy chcete získat větší finanční nezávislost pro další splácení. Určitě se ale nad tímto krokem velice dobře zamyslet a zároveň i promyslete možnost následného zvýšení měsíčních splátek pro urovnání tříměsíčního platebního deficitu.\nInspirace: Na co je nejlepší si půjčit?\nJste-li 100% rozhodnuti, že si chcete splátky odložit, nemůžete tak učinit z ničeho nic, bez vědomí banky. Nejlépe měsíc dopředu banku o svém rozhodnutí informujte a zeptejte se na další možnosti a kroky. Pracovníci ČSOB by vám v takovém případě měli co nejlépe a nejpodrobněji vysvětlit důsledky vašeho počínání a další kroky, které budete muset neprodleně po skončení doby odkladu udělat.\nJakmile budete mít odklad v bance domluvený, všechny papíry a informace vyřízené a nakonec i tříměsíční klid bez splátek za sebou, budete se muset zase vrátit k řádnému splácení. Na to rozhodně nezapomeňte a nejlépe uděláte, když si jej připomenete v kalendáři, upomínkou v mobilním telefonu či v počítači. Kdybyste totiž zapomněli na již řádnou splátku, mohli byste se potýkat s velkými problémy a nepříjemnostmi, které vám rozhodně za tři měsíce klidu nestojí.\nPrevious Post:Až 800 000 Kč se slevou až 106 495 Kč\nNext Post:Potřebuju peníze – kdo mi je půjčí?


HLASUJTE: Mělo by se za sdílení článku na internetu platit? | Plus\nHLASUJTE: Mělo by se za sdílení článku na internetu platit?\nEvropský parlament má dnes hlasovat o směrnici, která zásadním způsobem mění autorské právo na internetu. „Za záchranu internetu“ proběhly demonstrace, i u nás na den potemněly stránky Wikipedie.\nGoogle a Facebook vyrostly na kradeném obsahu, díky směrnici se rozdělí o zisk, věří Půr z Info.cz. Povede to k cenzuře, namítá lídr Pirátů\nEuroposlanci budou za pár dní hlasovat o směrnici, jež má vydavatelům a médiím zajistit podíl na ziscích, které nyní inkasují velcí internetoví hráči jako Google nebo Facebook. Podle zastánců nové legislativy jde o podporu kvalitní žurnalistiky, ale odpůrci namítají, že změna poškodí malá média a omezí informační zdroje. Na protest se ve čtvrtek vypne i česká verze Wikipedie.\nNejvětší kritiku sklízí ta část návrhu, která ošetřuje autorské poplatky za sdílení obsahu a zodpovědnost sociálních platforem kontrolovat obsah.\nPoplatky za úryvky textů, kterými jsou i výsledky ve vyhledávačích, nebo zavedení odpovědnosti za obsah vložený uživateli – to vše by podle kritiků směrnice mohlo vést k zavedení automatizovaných filtrů a v konečném důsledku i k omezení svobody na internetu.\nEuroposlanci už dostali řádově miliony e-mailů od svých voličů v EU, protestovalo se ale i v ulicích evropských měst. Změny by se totiž zřejmě dotkly třeba Wikipedie, nebo nejrůznějších platforem typu Youtube.\nKde je podle vás na netu hranice mezi duševním vlastnictvím a cenzurou? Mělo by se za sdílení článku platit? A má nést poskytovatel platformy zodpovědnost za obsah vkládaný uživateli?