Prodává město za méně než stojí byt v New Yorku | Zajímavosti | Lidovky.cz\n26. července 2011 18:00 Lidovky.cz > Relax > Zajímavosti\nProdává město za méně než stojí byt v New Yorku\nVůz v národním parku Badlands. Městečko Scenic se nachází nedaleko parku. | foto: Shutterstock\nNEW YORK Zájemci si nyní ve Spojených státech mohou koupit celé městečko za nižší cenu, než na jakou by je přišel byt v New Yorku.\nJde o město Scenic v americkém státě Jižní Dakota nacházející se nedaleko národního parku Badlands. Většina ho již léta patří Twile Merrilové, která se jej nyní rozhodla prodat, uvedl místní list Rapid City Journal.\nMěstečko kdysi pulzovalo životem, nyní mu ale hrozí, že se stane dalším "městem duchů" amerického Západu. Majitelka za ně chce 799.000 dolarů (zhruba 13,5 milionu korun). Průměrný byt na newyorském Manhattanu pro srovnání stojí kolem 1,4 milionu dolarů.\nMěstečko Scenic v Jižní Dakotě je na prodej\n"O obchody a půdu se tu vždycky starala naše rodina, teď je ale čas, aby se toho ujal někdo jiný a oživil to tu," říká dcera majitelky LeeAnn Keesterová. Dodala, že s matkou, jejíž zdraví není nejlepší, je nyní na celé městečko sama, a že už tak péči o něj nezvládají.\nZa tři miliony dolarů ho nikdo koupit nechtěl\nScenic vznikl na počátku 20. století jako zastávka u železnice. Kdysi tu byla funkční banka, obchod s potravinami, kostel, školy či hotel. Za velké hospodářské krize ve 30. letech se ale městečku přestalo dařit a jeden podnik za druhým postupně zavíral.\nNa prodej je nyní zhruba 19 hektarů půdy. Z toho asi čtvrtinu zabírá samotné městečko, zbytek jsou přilehlé pozemky. Případný kupec mimo jiné získá muzeum, licenci na provozování poštovní stanice, dva obytné domy a dvě vězení. Otázkou je, zda někdo projeví zájem. Majitelka již musela hodně slevit z původně požadovaných tří milionů dolarů.


Hurikán na povel - Koukat na film online - zkouknoutfilm.cz\nEmail: info@zkouknoutfilm.cz https://zkouknoutfilm.cz/clanek?zanr=katastroficke&film=Hurik%C3%A1n%20na%20povel Koukat na celé filmy online zdarma. nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nKomedie Romantické Katastrofické Psychologické\nLoutkové Horory Sci-fi Romantické\nKoukat na film Hurikán na povel, pustit online česky v HD, CZ online. Přehrát celý online film zdarma a bez omezení. Pustit online s možností stáhnout film. Hurikán na povel úžasné zpracování a skvělá kamera jsou…


Dragon's Dogma: Dark Arisen - Recenzone.cz\nO povaze lidstva – krátký animovaný film\nV mnoha ohledech velmi netradiční fantasy rpgčko (ostatně také je od japonského Capcomu), které spoustě hráčů jistě nepadne do noty. Recenzovaná pc verze je konverzí tři a půl roku starých konzolových verzí, a byť se dočkala jistého vylepšení, tak po grafické stránce hra dnes už výrazně ztrácí. Příběh je směsicí různých fantasy klišé, zahrnuje draky (nečekaně…), hrdinu předurčeného k velkým skutkům (Vás) a jiné typické prvky, a je celkově velmi nelineární a zcela jistě nehraje v této hře prim. S tímto faktem jsou úzce spojené hlavní a vedlejší úkoly, které jsou taktéž spíše standardní, občas i fádní a ničím nepřekvapí. Milovníkům nextgenové grafiky, konzistentních dějových linek, rozmanitých úkolů a barvitých charakterů tedy Dragon’s Dogma nedoporučuji.\nA komu tedy ano? Především těm hráčům, kteří si rádi do detailů piplají své postavy (ve hře lze mít až čtyřčlennou družinu), poněvadž v tomto ohledu Dragon’s Dogma doslova exceluje – možností, jak směřovat svou partu dobrodruhů je nespočet. Dále také velkým herním objevitelům. Herní mapa je totiž obrovská, v lokacích lze neustále něco nacházet, i přes slabší grafiku mají určité kouzlo a určitě bych se nebál feeling místního světa připodobnit k univerzu Pána prstenů (čemuž notně pomáhají i všudypřítomní skřeti a zlobři… 🙂 ). No a nakonec si hru jistě užijí i ti, kteří nedají dopustit na originální a hlavně zábavný soubojový systém. Například souboje s bossy jsou tu bezkonkurenční – lze na ně i vylézt a zasadit jim ránu do jejich achillových pat, avšak i bitky s řadovými kreaturami stojí za to a vůbec neomrzí.\nPokud se řadíte mezi hráče, kteří ocení aspekty hry zmiňované ve druhém odstavci, tak nemáte co řešit. Dragon’s Dogma Vás zabaví na dlouhé desítky hodin a přinese Vám netradiční herní zážitek. No a pokud Vám vadí neduhy popisované v prvním odstavci, tak se hře raději vyhněte. My patříme k prvně jmenované skupině a i přesto jsme se do hry poněkud hůře dostávali, avšak postupem času se dostavila hotová rpg nirvána. Každý ji zde ovšem nenajde.\nMinimální HW konfigurace: Windows Vista (64Bit), Intel Core i5-660 3,33 GHz, 4 GB RAM, NVIDIA GeForce GTX 470 nebo Radeon HD 5870


Registr živnostenského podnikání bude provozovat T-Systems PragoNet\nT-Systems PragoNet a.s. a Ministerstvo prùmyslu a obchodu na základì výsledkù výbìrového øízení podepsaly smlouvu o dodávce služeb pro projekt "Ústøední evidence podnikatelù - Registr živnostenského podnikání". Úspìšná nabídka byla ve výši cca 140 milionù Kè za ètyøi roky provozu.\nØešení navržené T-Systems PragoNet, které bude implementováno v extrémnì krátké dobì 3,5 mìsíce, zahrnuje nejen komplexní služby hostingového centra pro Registr živnostenského podnikání (RŽP), ale i masivní komunikaèní infrastrukturu pro distribuované provozování tohoto systému, provoz i dodávku HW platformy a èásti SW.\nMinisterstvo prùmyslu a obchodu se rozhodlo svìøit péèi o správu a rozvoj systému specializovanému dodavateli a následnì vypsalo na tuto zakázku výbìrové øízení, protože považuje tuto cestu za nákladovì efektivnìjší než budování vlastních datových center a týmu specialistù. Registr živnostenského podnikání bude prvním z klíèových registrù státní správy, který bude provozován progresivním zpùsobem komplexního outsourcingu.\n"Požadovaná robustnost systému je zabezpeèena zdvojením všech jeho èástí a jejich geografickým rozdìlením do dvou lokalit. Systém díky jedineènému technickému øešení umožòuje také pøizpùsobování výkonnosti aktuálnímu zatížení, a tím je zaruèeno splnìní požadavku na extrémnì krátkou dobu odezvy," uvedl Igor Tomeš, vedoucí projektu RŽP za T-Systems PragoNet.


Moto G10 Play se začíná ukazovat - Dotekomanie.cz\nMoto G10 Play se začíná ukazovat\nDomů » Články » Moto G10 Play se začíná ukazovat\nTeprve v srpnu jsme se dočkali představení smartphonu Moto G9 Play od společnosti Motorola. Očekávali jsme, že nástupce se objeví až v příštím roce, ale zřejmě došlo na urychlení plánů a nadcházející generace je v plném vývoji, jelikož se objevují první rendery Moto G10 Play.\nJen pozvolná evoluce\nVzhledem k tomu, že série Moto G spadá do střední třídy, spíše té nižší, asi nedojde na mnoho změn, zejména u modelu Play. Novinka půjde ve stopách své předchůdce, což jde vidět zejména na zadní straně, kde bude modul se třemi foťáky a jednou LED svítilnou.\nPrvní posun lze vidět i tak na zadní straně, kde již nebude čtečka otisků prstů. Nepředpokládáme, že by byla nakonec integrovaná do displeje. Své umístění si pravděpodobně najde na boční straně na vypínacím tlačítku. Dále jde vypozorovat, že displej již nebude mít výřez pro přední kameru. Místo toho máme očekávat otvor v levé části displeje.\nZatím je tento model veden pod označením XT-2117. Ještě nejsou k dispozici specifikace, ale očekáváme, že buď bude použit ten samý procesor Snapdragon 662, nebo dojde k povýšení na Snapdragon 665. Co se týče kapacity baterie, dojde pravděpodobně na snížení. Dle dosavadních informací bude k dispozici 4850 mAh místo 5000 mAh, byť novinka bude o něco silnější. Nyní si musíme počkat na další informace. K představení by mohlo dojít ještě tento rok, případně na začátku toho dalšího.\nZdroje: app.voice.com, fonearena.com


S režisérem Šimonem Dominikem o novém INprojektu | Pardubice.cz\nÚvod ZprávyKulturaS režisérem Šimonem Dominikem o novém INprojektu\nV cyklu INprojekty (Malé inscenační projekty světových novinek) na Malé scéně ve dvoře tentokrát uvedeme hru Stephena Sachse MAUDE, LIONEL A PRST JACKSONA POLLOCKA. Dialog dvou postav – Maude a Lionela (Jindra Janoušková a Martin Mejzlík) – dokáže být přívětivý i překvapivý, napínavě detektivní i citlivě psychologicky odhalující nitra a příběhy jednotlivých postav.\nRežie tohoto INprojektu se chopí mladý režisér ŠIMON DOMINIK, který je aktuálně kmenovým režisérem Západočeského divadla v Chebu...\nMaude, Lionel a prst Jacksona Pollocka je komorní hrou postavenou na živém dialogu dvou protichůdných postav – svérázné Maude a uměřeného intelektuála, kunsthistorika Lionela. Zaujal tě jejich na první pohled viditelný kontrast? Může to mezi těmito postavami dostatečně jiskřit?\nRozhodně může, postavy jsou napsané velmi živě, přirozeně, uvěřitelně. A ačkoliv se kontrastnost jejich zázemí (řekněme materiálního i duchovního) a vyjadřování na první pohled jeví trošku přehnaně, stavba dialogu jako celku nakonec všechno zmotivuje a ospravedlňuje. Maude, Lionel a prst Jacksona Pollocka je prostě klasická „dobře napsaná hra“.\nHra v sobě ukrývá konverzační komedii, ale místy až jemně psychologické drama. Každopádně obě postavy se během dialogu poměrně dost obnaží – svěří se vzájemně se svými osudy. Baví tě podobné hry?\nBaví. Celkem dlouho jsem nečetl text, který by mě do sebe takhle vtáhnul... Hlavní ženská hrdinka je skutečně pozoruhodná osoba, strašně klame tělem. Neustále člověka překvapuje – vždycky, když si myslí, že ji pochopil, přijde nějaká změna a divák musí začít znovu. Je to vlastně taková detektivka.\nMůže podle tebe bavit diváky hra, jejímž středobodem je krom skvěle vystavěného dramatického dialogu otázka, jestli obraz, který má Maude doma, je pravý Jackson Pollock, tedy obraz za desítky milionů dolarů, nebo padělek?\nKdybych o tom pochyboval, vůbec bych se Maude, Lionel a prst Jacksona Pollocka neodvažoval uvést na jeviště. Z hlediska autorství obrazu je hra strašně napínavá, je to jako sedět v kině a koukat se na Sherlocka Holmese. A navíc je tohle jen jedna rovina, ta nejviditelnější, ale zdaleka ne ta nejdůležitější. Pod ní se rozvíjejí mnohem složitější, osobní otázky, a ty diváky rozhodně nudit nebudou.\nHru přeložil shodou okolností tvůj otec Pavel Dominik. Inscenoval jsi už některý z jeho překladů?\nDvaapůlkrát – jednou jako dramaturg, dvakrát jako režisér. Pozoruhodné je, že ve všech případech se jednalo o jednoho a téhož autora, anglického dramatika Patricka Barlowa. V Praze jsem režíroval jeho komorní montypythonovské komedie Mesiáš a Největší příběh všech dob. A v Chebu jsem byl před třemi lety součástí inscenačního týmu režiséra Petra Vodičky, který uvedl Třicet devět stupňů.\nRovněž jsi již několik her sám přeložil. Necháš si v tom od otce radit, nebo jdeš zcela svou cestou? Mám pocit, že váš výběr her k překladu má řadu styčných bodů...\nMyslím, že si jdu svou cestou, ale dávám mu své překlady přečíst a samozřejmě se s ním někdy radím. Mám pocit, že bych byl hlupák, kdybych téhle možnosti nevyužil. A ty styčné body mají svou logiku – skoro pětadvacet let ve společné domácnosti se někde projevit musí. Nemluvě tedy o genech...\nFormu scénického čtení tedy můžeš ze zkušenosti vnímat nejen jako režisér, ale také jako překladatel. Může překladateli sloužit ku prospěchu? Tak, že si skrze něj ověří především mluvnost svého překladu? Dá se to využít v praxi?\nV tomhle tkví velká výhoda scénického čtení, člověk si skutečně může ověřit funkčnost některých řešení nebo celkového jazykového ladění překladu a případně může před „velkým“ uvedením udělat potřebné úpravy. Jako když se vyrábějí ověřovací série. Ale podobně slouží i první čtené zkoušky – jakmile se člověk může oprostit od čtení, ve kterém podvědomě dává replikám ten výraz, který by chtěl mít, a jen se zaposlouchá do cizí interpretace, strašně ho to osvobodí a najednou vnímá valéry, které mu předtím unikaly.\nA z pozice režiséra: Jak vnímáš podstatu, smysl a cíl podobných projektů, kdy se hra pouze v ostrých konturách scénicky naznačí, ale nevytvoří se celá inscenace?\nOdpověď je podobná. Jako diváka mě baví, neboť přinášejí texty, na které se třeba v běžném provozu nikdy nedostane, protože třeba není ideální obsazení nebo prostor nebo peníze nebo čas a podobně. A jako tvůrce – dramaturg a režisér – oceňuji, že si můžu ozkoušet konkrétní hru nebo třeba poetiku z hlediska toho, jak na ně reagují herci i publikum, případně obecněji, jak se text „chová“ ve třech rozměrech. V Chebu se takhle stalo asi dvakrát nebo třikrát, že jsme si na tradičním večeru scénických čtení vyzkoušeli hru, která se časem dostala i na běžný repertoár.\nOn The Road fotografa Pavla Šmída\n5. ledna od 17 hodin zahájí v chrudimské Galerii Art výstava z cyklu On The Road fotografa Pavla Šmída.\nPrázdninová Polička opět ožije: vrací se Poličské kulturní léto\nV prázdninové kulturní nabídce mohou návštěvníci čekat kromě filmových představení také rozmanitý doprovodný program. Na své si přijdou milovníci hudby při nedělních posezeních s harmonikou a lidovými písničkami.\nVČD finišuje rok velkolepě\nDivadlo chystá bohatý program na Štědrý den i na Silvestra.\nPardubičtí začínající herci uvedou pohádku Kašpárek a drak\nAutorka Dana Bartůňková je rodačkou z Prahy, kde absolvovala hudebně-dramatické oddělení tamní konzervatoře. Diváci ji mohou znát ze scén pražského Divadla Komedie či Divadla Skelet. V současné době spolupracuje s Pohádkovým divadlem Julie Jurištové. Dana Bartůňková slavila svůj úspěch také v televizi, a to například v seriálech Plechová kavalérie, Malý pitaval z velkého města, Černí baroni nebo v pohádce S čerty nejsou žerty, kde hrála princeznu Angelinu. Mimo herectví se věnuje i řadě dalších uměleckých činností, jako je navrhování kostýmů či psaní her a pohádek.\nHarfistka Jana Boušková vyjede příští týden na turné s Mou vlastí\nČeská hudba má v repertoáru naší přední harfistky zcela výsadní a nezastupitelné místo. V jejím sólovém, komorním i orchestrálním repertoáru najdeme takřka všechna standardní díla pro harfu napříč hudebními dějinami i řadu děl soudobých, která byla v řadě případů zkomponována přímo pro Janu Bouškovou.\nBoni pueri představili Českou mši v poučné interpretaci\nHlavním východiskem se pro dirigenta Štryncla stala nejstarší dochovaná partitura z roku 1827.


Livingstone - Exotický víkend | CK Livingstone\nV sobotu "Exotickým večerem" vše graduje. Renesanční viola nadnáší, japonští Kyorei vzdělávají, indická Papia maluje spermatem, skálami zní bengálské harmonium. Mořeplavec Ruda je skvostný vyprávěč, režisér Vilda Poltikovič hladí. Jakub Vágner má přesah, lezec Mára Holeček drama, fanynky milují právem... Magické místo umí silné koncerty, promítání, romantický nocleh, snové ráno i parádní prohlídku, šikovný lezec Jirka Šťáva Šťastný je i dobrý kastelán… Vranov je nejdelší skalní hrad ČR. Devatenácté století mu přidalo mohyly osobností a název Pantheon. Užíváme Síň tří císařů i dominantu letohrádku s věžičkou, kde snově nocujeme. Prý u zdroje energie a vstupu do jiného světa....\nNedělní plavbu po Jizeře opepří náloží lezeckých historek nezmar Mára Holeček, návrat domů pak oblíbená LA PUTYKA barevným projektem CESTY.\nSnad jen náš koncert v Betlémské kapli roku 2009 spojením MARTA KUBIŠOVÁ- MIROSLAV ZIKMUND měl silnější emoce. Netřeba však srovnávat. Tehdejší slzy dojetí nahradí spontánnost...


Budoucnost světa očima pěti vizionářů | Investičníweb.cz\n30. 10. 2013 12:00 | redakce\nBudoucnost světa očima pěti vizionářů\nStane se Země v následujících desetiletích a staletích zhmotněním těch nejčernějších antiutopických vizí, nebo se lidstvo ocitne v ráji plném technologických objevů? Bude člověk přežívat v postapokalyptické měsíční krajině, nebo vytvoří prosperující mezigalaktické společenství? Podle známých vizionářů je budoucnost lidstva otevřená a záleží pouze na nás, kterou cestou se vydáme.\nKen Caldeira, Seth Shostak, Stanley Robinson, Ray Kurzweil a Steven Dick upozorňují, že lidstvo není ani zdaleka na konci svého vývoje. Jaké zásadní změny nás v blízké budoucnosti čekají a co bude život v "novém" světě obnášet?\n1. Přírodní katastrofy\nTeorie globálního oteplování je i navzdory nespočtu odborných studií, které jasně prokazují, že koncentrace oxidu uhličitého v atmosféře dlouhodobě roste, stále kontroverzním tématem. Ke globálnímu oteplování nepochybně dochází a jedinou otázkou, o níž má smysl polemizovat, je to, zda je tento vývoj přímým důsledkem lidské činnosti, nebo se jedná o přirozený jev. Většina světových vědců se sice shoduje, že kolísání množství oxidu uhličitého v atmosféře je přirozené, jedním dechem ale dodává, že extrémní růst v posledních dvou stoletích úzce souvisí s průmyslovou revolucí a následnou industrializací světa.\n"Pokud lidé v blízké době neobjeví možnost, jak růst koncentrace oxidu uhličitého v atmosféře zastavit, bude globální oteplování pokračovat a lidé se budou muset připravit na mnohem častější projevy extrémního počasí," varuje Ken Caldeira z Carnegie Institution for Science. "Odpověď na otázku, zda jsou lidé schopni žít v symbióze se zemskou biosférou, zní jednoduše – nejsou."\n2. Bionický svět\nMedicína je jedním z nejprogresivnějších vědních oborů. Zdravotnická zařízení začínají stále častěji připomínat spíše chemické a fyzikální laboratoře, za jejichž dveřmi se denně odehrávají desítky "zázraků". Lékaři dokáží bez trvalých následků zachránit děti narozené na hranici životaschopnosti, transplantovat životně důležité orgány nebo nahradit nefunkční srdeční sval mechanickou pumpou. Zdravotnictví sice není schopné kompletně zrekonstruovat lidský organismus, již nyní však dokáže lidský život výrazně prodloužit a zkvalitnit.\nPodle Setha Shostaka z institutu Search for Extraterrestrial Intelligence (SETI) ale i v tomto případě existují rizika. "Největší nebezpečí v sobě podlé mého názoru skrývá takzvaný biohacking," vysvětluje. Biohacking lze jednoduše popsat jako schopnost ovládat a modifikovat biologický materiál a ten využívat pro neetické a nelegální potřeby. "Biohacking může v budoucnosti zahrnovat nejen modifikaci virů, ale i neoprávněnou manipulaci s lidským vědomím a podvědomím pomocí mozkových či jiných implantátů," upozorňuje.\nČeká nás v blízké budoucnosti okamžik, kdy si budeme připadat jako součást románu R.U.R. Karla Čapka? Naplní se vize Isaaca Asimova o třech zákonech robotiky? Americký sci-fi spisovatel Kim Stanley Robinson je poměrně skeptický. "Jedna z mála věcí, jejichž princip člověk zřejmě nikdy nepochopí, je lidský mozek," vysvětluje. "Již nyní jsme sice schopni detailně popsat, co se v lidském mozku děje, nejsme ale schopni vysvětlit, proč se to děje," upřesňuje.\nOdlišný názor má Seth Shostak. "Konstruktéři prvních letadel také neměli hluboké poznatky o tom, jak létají ptáci, a přece stvořili stroje, které vzlétly," říká. Ještě radikálnější je ve svých úvahách americký spisovatel, vynálezce, podnikatel a expert na umělou inteligenci Ray Kurzweil. Ten předpokládá, že nejpozději v roce 2045 dosáhne umělá inteligence takového stupně autonomie, že překoná schopnosti lidského mozku a stane se novou formou plnohodnotné existence.\n4. Vesmírná kolonizace\nVe středověku si lidé mysleli, že je naše planeta placatá. V 16. století však výprava Fernãa de Magalhãese jako první obeplula Zemi a církevní teorie o "zemské placce" utrpěla smrtící zásah. O tři století později, v roce 1969, pronesl Neil Armstrong na povrchu našeho nejbližšího vesmírného souseda památnou větu o malém kroku pro člověka, ale obrovském skoku pro lidstvo. Ani s cestou na Měsíc se ale svět nespokojil a ve svých plánech na vesmírnou expanzi pokračuje. Další zastávkou se má stát Mars, jenž má později fungovat pouze jako mezistanice na dalších výpravách člověka do hloubek temného neznáma.\n"Vrcholným úspěchem by bylo, pokud by člověk úspěšně expandoval na jinou planetu a založil tam autonomní kolonii. Jedině tak si můžeme být jisti, že lidstvo přežije bez ohledu na to, co se stane s naší mateřskou planetou," zamýšlí se astronom Steven Dick. "Pokud by Zemi zasáhl obří asteroid a my jsme na tuto situaci nebyli připraveni, byl by to náš konec," pokračuje. "Technologiemi na kolonizaci vesmíru již dávno disponujeme, tak proč jimi plýtvat na nesmyslné cestování po oběžné dráze Země, které nás před případnou fatální katastrofou nezachrání," dodává.\n5. Hledání mimozemského života\nLidstvo je doslova posedlé touhou objevit ve vesmíru jinou formu života a navázat s ní kontakt. Sonda Kepler, která ke stejnojmenné misi odstartovala v roce 2009, měla za úkol vyhledávat exoplanety podobné Zemi. Výsledkem mise bylo odhalení několika set hvězd, v jejichž gravitačním poli vědci skutečně předpokládají výskyt blíže nespecifikovaného množství exoplanet. Do vesmírného bádání se navíc může aktivně zapojit takřka každý. Projekt Seti@home umožňuje každému vlastníkovi počítače s přístupem k internetu analyzovat přidělená radioteleskopická data, tedy zvukový otisk nejpravděpodobnějšího způsobu meziplanetární komunikace.\nSkeptici argumentují, že mimozemský život neexistuje, protože v opačném případě bychom o něm již dávno věděli. Jak ale dobře víme, vesmír je nekonečný, a lze tak jen těžko tvrdit, že víme o všem, co se v něm děje. "Již samo zjištění, že život mimo Zemi existuje, by lidstvu nabídlo unikátní příležitost k sebereflexi a filozofickému zamyšlení se nad existencí jako takovou," zamýšlí se Shostak.\nBudoucnost světa očima pěti vizionářů Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


Královna Alžběta čelila mnohem horšímu trápení a ponížení než nyní. Třeba když ji zesměšnila první dáma nebo podváděl manžel | Krajské listy.cz\nFoto: Netflix (stejně jako v článku)\nPopisek: Seriál The Crown, královna Alžběta a princ Philip: Jejich spory začaly, když Alžběta nečekaně jako mladičká nastoupila na trůn po předčasné smrti svého otce\nJe docela možné, že se za současnou, zcela nepřiměřeně celosvětově medializovanou kauzou prince Harryho a jeho manželky Meghan, skrývá úsilí zdatných spin doktorů odvést pozornost od Brexitu, který fatálně poškodil image britského impéria. Megxit, rozhodnutí atraktivního královského páru opustit načas království a žít a pracovat v cizině, totiž dosti okatě vévodí titulním stránkám britského tisku v době, kdy se země pakuje pryč z náruče Evropské unie.\nJe to nápadnější o to více, že odchod člena královské rodiny do ciziny není ničím výjimečným. Sama ho coby řešení svých osobních potíží často využívala i královna Alžběta II. Už jsme připomněli, že její manželství s princem Philipem mělo daleko k idylickému svazku. Zásadní podíl na tom měla Philipova neochota podřizovat se přísnému dvornímu protokolu, a především nepříjemnému faktu, že se musel ve všem podřizovat své ženě a dokonce za ní celý život chodit v odstupu několika kroků! Byl donucen se dokonce smířit s tím, že jeho děti nesměly používat jeho příjmení.\nMimořádně inteligentní, atraktivní a sebevědomý muž nemohl od počátku skousnout, že ho rodiče Alžběty do rodiny nepřijali s otevřenou náručí, i když měl poměrně dost solidní šlechtickou minulost. Svým původem je totiž řeckým a dánským princem a jeho matka byla dokonce pravnučkou legendární královny Viktorie. Jenže skvělý původ zastínila skutečnost, že se Philipova sestra Cecile stýkala s nacisty. I tuto 13. komnatu dramaticky líčí vynikající historický seriál The Crown.\nPrince Philipa hraje od třetí série Tobias Menzies... V té době se mimochodem již spory královského páru uklidnily\nStejně tak tento seriál velmi věrohodně připomněl jeden z největších skandálů, jimž musela Alžběta II. čelit. V prvních letech svého panování totiž americká média zveřejnila šokující fakta, dokazující, že královnin strýc, král Edvard VIII., jenž se zřekl trůnu kvůli své rozvedené americké milence Wallis Simpson, měl důvěrné styky s nacistickými pohlaváry, včetně Hitlera. Na jeho obranu připomeňme, že se tak stalo již před válkou. Pro Alžbětu to bylo o to bolestnější, že její rodiče, král Jiří VI. a královna matka, si získali srdce britského národa díky své statečnosti v době II. světové války, kdy odmítli opustit Londýn a při bombardování královského paláce málem zahynuli.\nSvatba to byla z velké lásky... Tehdy se ale brali ´jen´princ a princezna. Snímek z první série The Crown, kde Philipa a Alžbětu hráli Matt Smith a Claire Foy\nÚtěky z krizí\nKdyž se ocitlo Alžbětino manželství s Philipem několikrát v krizi, královna ho ve snaze za každou cenu zachránit vyslala na několikaměsíční zahraniční cesty, kde ho pověřila různými úkoly, aby nebyl tolik frustrován z pozice muže, neustále hrajícího druhé housle. Že toho přitažlivý princ jaksepatří využil, naznačuje The Crown rovněž. Jedna z působivých scén představuje Alžbětu, když ve Filipově cestovním zavazadle objeví fotografii krásné ženy, podle všeho nádherné herečky Pat Kirkwood, mimochodem dosti podobné mladé Alžbětě. Velmi často byl vídán také ve společnosti půvabné plavovlásky Penelope Brabourne. A britská bulvární média spekulovala i o tom, že měl Filip nemanželské dítě. Některé jeho favoritky přitom přiznaly, že je mezi nimi a princem vysoce nabitá chemie.\nTřetí série: královský pár ve středním věku\nJe ovšem nutné podotknout, že The Crown pikantní skandály pouze naznačuje, platí to i o údajných aférách, v nichž královnin manžel figuroval coby aktér nevázaných večírků v různých pánských klubech. Královnini poradci se museli mnohokrát zapotit, aby mediální útoky odrazili a tisk opět informoval o královské rodině z té lepší stránky. Ale poté přišly nové a nové skandály a když bylo nejhůře, královna se spakovala a odjela na některé ze svých venkovských sídel, nebo zase poslala manžela pryč. Velmi horké chvíle zažívala Alžběta II. při návštěvě americké první dámy, která se Philipovi také hodně líbila. Ale o tom zase příště...\nPrinc Harry, Princ Philip, The Crown, HP, královna Alžběta,


Falcké kurfiřtství: Porovnání verzí – Wikipedie\nFalcké kurfiřtství: Porovnání verzí\nFalcké kurfiřtství (editovat)\nVerze z 30. 10. 2013, 12:33\nVerze z 19. 10. 2013, 14:08 (editovat)\nm (→Dějiny: typo)\nVerze z 30. 10. 2013, 12:33 (editovat) (zrušit editaci)\nPanovní Kurfalce se nazýval [[falckrabě]] (''Pfalzgraf)'' na Rýně. Ti již od 12. století, nejpozději pak od roku 1198, patřili mezi [[kurfiřt]]y Římské říše. Od stejné doby příslušel falckrabím na Rýně také úřad [[Truchses|říšského arcitruchsese]] a [[říšský vikář]] pro porýnské země a území [[Franky|frankského]] a švábského práva, tedy západní části říše. Ve [[Zlatá bula|Zlaté bule]] byl stav falckrabích na Rýně stanoven jako jeden ze sedmi voličů krále/císaře.\nKurfalc patřila k nejvýznamnějším světským územím Staré německé říše. Ve století náboženské reformace byla Kurfalc jednou z nejaktivnějších a vedoucích [[Protestantismus|protestantských]] sil v říši. Kurfiřt [[Bedřich Falcký|Fridrich V. Falcký]] dokonce na čas získal českou královskou korunu, čímž získal přídomek [[Zimní král]]. Jeho neúspěšné „české dobrodružství“ mělo za následek rozpoutání [[Třicetiletá válka|třicetileté války]] a zároveň bylo zlomovým bodem dějin Kurfalce. Země na desítky let upadla do cizího područí a byla jako dějiště četných válečných operací opětovně vyrabována a vylidněna. Dědičná vláda falckých [[Wittelsbachové|Witelsbachů]] byla sice ve [[Vestfálský mír|vestfálském míru]] roku 1648 obnovena, území však již nedokázalo dosáhnout svého někdejšího významu. Další těžkou zkoušku pro pro zemi znamenalo dobyvačné válečné tažení francouzského krále [[Ludvík XIV.|Ludvíka XIV.]] při realizaci své [[Reunizace|reunizaci]], zejména pak při [[Devítiletá válka|devítileté válce]] (o falcké následnictví) v letech 1688 až 1697. Nakonec, v důsledku [[Německá mediatizace|říšské mediatizace]] bylo teritorium Kurfalce rozděleno, čímž země zanikla. Někdejší kurfalcká území dnes leží ve [[Spolková země (Německo)|spolkových zemích]] [[Bádensko-Württembersko]], [[Porýní-Falc]], [[Hessensko]], [[Bavorsko]] (''Obere Pfalz'' = [[Horní Falc|Horní Falc / Oberpfalz]]), [[Sársko]] a dnes k [[Francie|Francii]] náležící region [[Alsasko]].\nO ''Kurfalci'' je možné hovořit teprve od zemského dělení z roku 1410, kdy byla Falc rozdělena na území,k teré zbylo při Kurlinii (hranici falckého říšského volebního teritoria), které bylo kvůli rozlišený nazýváno ''kurfürstliche Pfalz'' (krufiřtská Falc) nebo ''Kurpfalz'', a tři vedlejší země.\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/wiki/Speciální:Mobilní_rozdíl/10897343“


Rozlišovací dres MERCO modrý - vel. 164\nRozlišovací dres MERCO zelený - vel. 140\nRozlišovací dres MERCO zelený - vel. 164\nRozlišovací dres MERCO žlutý - vel. 164\nRozlišovací dres MERCO tmavě zelený - vel. 128\nRozlišovací dres MERCO - Základní informace\nRozlišovací dres MERCO - Parametry\nRozlišovací dres MERCO - Poradna\nRozlišovací dres MERCO - Zařazení produktu


E-kuchařka 1.8 - PCWorld.cz\nPCWorld » Ostatní » E-kuchařka 1.8\nLicence: freeware Domovská stránka: ekucharka.unas.cz E-kuchařka je dalším počinem, který se snaží usnadnit nej...\nDomovská stránka: ekucharka.unas.cz\nE-kuchařka je dalším počinem, který se snaží usnadnit nejen práce v kuchyni, ale také výběr jídelníčku, aby vyhovoval celé rodině. Zřejmě nenahradí šikovnou hospodyňku, ale rozhodně jí může pomoci. Není totiž nad to, najít všechny oblíbené recepty na jednom místě a jenom z nich vybírat ty, na které máte zrovna chuť. Pokud vám snad někdy ty oblíbené dojdou, na internetu se dají získat nové, a to importem stažených souborů, aktualizační službou nebo od jiných uživatelů. Uložené recepty můžete vyhledávat na základě všech uložených údajů, tisknout nebo exportovat do souborů.\nPři samotném vaření se program dá využít jako běžná papírová kuchařka, avšak písmeno "E" v názvu naznačuje, že můžeme čekat cosi navíc. E-kuchařka tak zvládne podle zadaných údajů generovat celá jídelní menu (předkrm, hlavní chod, zákusek) a k tomuto menu vytvoří i nákupní lístek s ingrediencemi, které budete potřebovat pro přípravu jednotlivých jídel. Při samotné přípravě pak zastane funkci kuchyňské minutky, odpočítávající zbývající čas vaření surovin. Pokud chcete jíst opravdu zdravě, zkuste zkontrolovat, zda používané suroviny neobsahují zdraví nebezpečné přísady, známé pod označením E***. Pro řidiče je implementován tzv. alkohol test, který na základě zadaného množství alkoholu vypočítá, kolik promile alkoholu máte v krvi a jak dlouho jej budete odbourávat. Pokud sledujete svoji váhu, bude se vám hodit výpočet indexu vaší tělesné hmotnosti, tzv. BMI.\nDomovská stránka: www.lukas-hakos.com\nEasyDVD je DVD přehrávač, jehož vlastnosti plně odpovídají jeho názvu. Je totiž opravdu notně "easy", ale přesto svoji funkci zvládá více než dobře. Jedná se o velmi malý program, tudíž nezatěžuje hardware ani operační systém nějakými neúměrnými požadavky. Mohl by tak být přijatelnou alternativou pro vlastníky starších počítačů, které při přehrávání DVD obvykle brzdí hlavně používaný software.\nDomovská stránka: www.xnview.com\nAplikace XnView patří již poměrně dlouho mezi špičku zdarma dostupných nástrojů pro prohlížení a editaci obrázků, zejména pak digitálních fotografií. Od svých počátků prošla mnoha změnami a vylepšeními, všechny jí byly ku prospěchu. Na to, že za jeho použití nezaplatíte ani korunu, je to opravdu mocný nástroj, jehož funkce se mnohdy vyrovnají i pokročilejším aplikacím.\nProgram je primárně určen hlavně pro prohlížení obrázků, ale vedle toho zvládá i mnoho funkcí, které byste našli jen u grafických editorů. Poradí si s importem více než 400 grafických formátů, do padesáti z nich dokáže obrázek či fotku také uložit. XnView má v sobě zabudované rozhraní TWAIN, takže do něho můžete rovnou skenovat nebo stahovat fotografie z digitálních fotoaparátů, které třeba nedisponují rozhraním mass storage. Když už je jednou fotografie v počítači, lze s ní provádět doslova psí kusy. Samozřejmostí je změna rozměrů, ořez (i ve zvoleném formátu), změna úrovní jako jas, kontrast, gamma, vyvážení bílé nebo použití různých filtrů a efektů. V případě práce na více souborech použijete dávkové konverze všeho možného. Dalo by se říci, že co XnView dokáže udělat jednotlivě, dokáže i dávkově pro více souborů. Z dalších funkcí je zastoupena tvorba panoramat, webové prezentace nebo CD-ROM s fotkami (pomocí externího vypalovacího programu). Umí rovněž snímat screenshoty (obrazovky) nebo promítat fotky v zadaném adresáři se zvolenými nastaveními.\nProgram je uspořádán podobně jako všechny jemu podobné, takže pokud jste někdy pracovali třeba s ACDSee nebo Zoner PhotoStudiem, najdete všechny ovládací prvky tam, kde byste je čekali. Prostředí se v poslední verzi mírně změnilo. Jestli k lepšímu nebo k horšímu, to nechám na vašem posouzení. Ikonky nyní hrají všemi barvami, až občas oči přecházejí. Příjemným vylepším je přítomnost záložek, na kterých můžete mít otevřeno několik souborů v jedné instanci aplikace a přepínat mezi nimi. Program je vyvíjen standardně asi ve 40 jazykových mutacích, mezi nimiž je i čeština.\nRecepty doma 2.46\nDomovská stránka: fitlinie.cz/recepty\nJak již název napovídá, jedná se o elektronickou kuchařku, která vám usnadní rozhodování, co uvařit ke slavnostnímu nedělnímu obědu, ale i k večeři ve všední den. Elektronická kuchařka přináší oproti svým papírovým protějškům spoustu nezanedbatelných výhod. Kromě toho, že za Recepty doma nezaplatíte ani korunu, zaručeně v nich cokoli najdete rychleji, než kdybyste museli listovat rejstříkem nebo obsahem knihy a pak ještě hledat příslušnou stránku. Sice tu nenajdete tolik receptů jako v nějaké čtyřsetstránkové publikaci, ale můžete do ní vkládat recepty vlastní a na internetových stránkách výrobce se občas nějaká aktualizace objeví.\nPár stovek receptů je v různých kategoriích od přípravy masa, přes omáčky, polévky, zákusky, až k míchaným nápojům. Pokud by připravené kategorie nestačily či nevyhovovaly, můžete klidně vytvořit svoje vlastní a recepty si rozházet podle libosti. Při vyhledávání inspirace jistě využijete i filtrační nástroj, který v obsahu nechá opravdu pouze to, na co máte chuť. Pokud vás nebaví plánovat rodinný jídelníček den ze dne, připravte si jej rovnou na celý měsíc dopředu podle zadaných parametrů, samozřejmě. K tomu se přidá ještě automaticky generovaný nákupní lístek (podle ingrediencí potřebných pro jednotlivá jídla) a na konci měsíce zjistíte, že vám ubylo pár starostí spojených s chodem domácnosti.\nPokud již začínáte přemýšlet, kam do kuchyňské linky zabudujete monitor, tak vás ještě na chvíli zabrzdím. Počítač přesouvat nemusíte. Monitory totiž nemají příliš rády vlhko a klávesnici či myši by se zase nelíbily vaše špinavé prsty. Recepty si vytiskněte v klidu u pracovního stolu (nebo na místě, kde váš elektronický miláček bydlí) přímo z aplikace nebo z Wordu, do kterého je možné recepty exportovat. Pokud se vám podaří nějaký kulinářský počin opravdu hezky naaranžovat, neváhejte jej vyfotit a obrázek pak vložit přímo k receptu. Jíme přece také očima. A na závěr malá rada. Nezapomeňte si čas od času databázi zálohovat. Nechcete přece přijít o recepty po babičce.\nPo prvním spuštění Photo Resizeru si nejspíše všichni řeknou, že se jedná o hračku pro malé děti, které si chtějí vyzkoušet jednoduchou práci s obrázky. Ono to tak opravdu na první pohled vypadá. Jen samotný název v člověku evokuje pocit, že tento prográmek bude umět jen měnit rozměry fotografií. Když však podrobně prozkoumáte uživatelské rozhraní a všechna tlačítka a zaškrtávátka, zjistíte, že pod povrchem se toho skrývá mnohem více, než by kdokoli čekal.\nPři dávkové změně velikosti fotek, dávkovém přejmenování souborů nebo dávkové konverzi do jiného formátu totiž může originální obraz projít mnoha dalšími změnami a vylepšeními. Stačí jen na správném místě nastavit správné parametry. Kromě změny kvality obrazu, která je úzce spjata s výstupním formátem, najdete při troše snahy ještě jedno okno, které umožní pokročilé operace. Je tu záložka pro změnu velikosti v pixelech nebo procentech, další umožňuje rotaci nebo zrcadlové otočení, automatický ořez podle zvolených souřadnic, úpravy barevné hloubky, vylepšení kvality obrazu jako kontrast, gamma, saturace, dokonce nastavení jednotlivých barevných složek. Třetí záložka od konce umožňuje změnu DPI. Poslední dvě pak ukrývají možnosti, jak do obrazu vložit vlastní text, libovolné informace z EXIF nebo vodotisk ve formě obrázku.\nNastavení je k dispozici opravdu hodně, a proto si ta oblíbená můžete uložit, abyste vše nemuseli zdlouhavě dělat znovu. Nevím, nakolik se dá Photo Resizer využít při práci s jedním nebo dvěma obrázky, ale při dávkových operacích s desítkami snímků se může stát vaším oblíbeným pomocníkem.\nČmucháme s Etherealem


ZVONY od svatého Mikuláše - časopis farního společenství Nekoř a okolí. Listopad - PDF\nZVONY od svatého Mikuláše - časopis farního společenství Nekoř a okolí. Listopad\nDownload "ZVONY od svatého Mikuláše - časopis farního společenství Nekoř a okolí. Listopad 2011 1"\n1 Testament Před časem mi poslal kamarád, kněz následující článek, který je vhodný jako úvodník do našeho časopisu. Zvláště je na zamyšlení v tomto období, kdy budeme slavit Slavnost Všech svatých a připomínat si Památku všech Věrných zemřelých: V ţivotě občas zaţijeme nějakou silnou věc, která nám nedá, která nás nutí přemýšlet a vţene slzy do očí. O jednu takovou nedávnou zkušenost bych se rád podělil. Na faru přijeli mí přátelé snoubenci, kteří ke mně chodili na přípravu na manţelství, a ona plakala. Její mamince našli metastáze v kostech, tedy situace, kde uţ jen zázrak můţe pomoci. A jak víme, Bůh zázraky, alespoň těmi z medicínského hlediska, zrovna neplýtvá. Pár slov útěchy, modlitba za nemocnou, o moc víc neumíme. Po svatbě, která byla mimochodem moc pěkná a důstojná, začala hostina. A tu si ta nemocná ţena, matka nevěsty vzala slovo. Byla krásně oblečena s decentním kloboučkem, všechno si vlastnoručně vyrobila právě pro tuto příleţitost. Občas se jí hlas zadrhl, občas se nějaké to slovo ohnulo jiným směrem, ale byla to síla a příjemně se naslouchalo. Dvě myšlenky, které mě zaujaly: Manţelství jako maraton, dlouhý 42 let, kdy běţí oba dva spolu, ale ke konci uţ je jeden více unavený a potřebuje, aby se o něj ten druhý staral a společně aby dosáhli cíle. A druhá myšlenka jako touha po míru, kdy mnoho let zpátky, v nějakém italském městě, manţelství dětí dvou znepřátelených rodů přineslo do města pokoj a mír. Takţe jediná válka, která byla přípustná, byla těch dvou pod baldachýnem. Bylo vidět, ţe si to povídání pečlivě připravila. A hovořila i o mnoha dalších věcech, třeba o svatebním výboru (ona a matka ţenicha), jak měl výjezdní zasedání a konkurz na výrobu cukroví. A my jsme se smáli, jak to vtipně podávala. A přitom to mělo tak silný a smutný podtext. Hovořila ţena, kterou uvnitř těla neúprosně drtí zákeřná nemoc. Říkal jsem 1 /\n2 si, ţe je to moţná naposledy co takhle můţe hovořit k celé rodině a dávat ze sebe to nejlepší. A svatba milované dcery byla vhodnou příleţitostí. Její řeč byla jako testament a mně z toho pomyšlení naskakovala husí kůţe. Jen jedna věc tomu chyběla. Pohled na cíl maratonu, kam se běţí. Ţe smyslem a cílem ţivota člověka je běh o vavřínový věnec, kterým je nebeská odměna. Být s Bohem. Dát svému ţivotu hlubší smysl. Být více neţ jen dobrým humanistou. Pozvat Boha do všeho, co dělám. I do své nemoci, i do svého Testamentu P.Pavol Sandánus mše svatá o slavnosti Všech svatých 1. listopadu i při Vzpomínce na všechny věrné zemřelé 2. listopadu bude v hod. ve farním kostele v Nekoři. setkání biřmovanců: 4.11.: hod. setkání misijního klubka: a 2.12.: hod. ministrantské setkání: 12. a ; : hod. (ministrantské setkání bývá v průběhu školního roku kaţdou druhou a čtvrtou sobotu v měsíci). pastorační rada: : hod. mše svatá pro děti: : hod. Milé děti a rodiče, srdečně jste zváni v hod. na faru na společné setkání s přípravou na dětskou mši svatou. adventní filmový večer: a : hod. žehnání adventních věnců: Rorátní mše svaté: 6.45 hod. - kaţdou středu v době adventní. setkání seniorů: a : hod. ADVENTNÍ DUCHOVNÍ OBNOVA FARNOSTI: sobota podvečer a neděle 3. a Duchovní obnovu farnosti povede P. Jan Linhart, spirituál konviktu v Olomouckém semináři. Program bude upřesněn. poutní slavnost našeho farního kostela sv. Mikuláše v Nekoři: 6.12.: hod. Mikulášská nadílka. prosinec: Před Vánocemi moţnost svátosti smíření pro celou farnost (budou pozváni kněţí z okolních farností) biblická hodina: kaţdé úterý v letním čase v hod. a zimním v hod. Změna vyhrazena. Všechny akce budou vyhlášeny v neděli při ohláškách a vyvěšené na farních stránkách. 2\n3 Církevní sňatek: Vít Fikejzl a Eva Ouhrabková, 27. srpna 2011, Sobkovice. Jan Tříska a Veronika Páchová, 24. září 2011, Nekoř. Pohřeb: Jan Šťovíček, 16. září 2011, Nekoř, 76 let. Marie Dušková, 27. září 2011, Nekoř, 82 let. Moţná jsme slyšeli jiţ mnoho slov o mši svaté. Moţná jsme slyšeli, jak a co máme dělat. Ale jedno z nás kaţdý zná, kdyţ neproţíváme mši svatou nejen svými postoji, ale i srdcem, odcházíme prázdni, jako kdybychom si odškrtli další povinnost. Proto po zváţení jsem se rozhodl, ţe po částech budu uveřejňovat komentář ke mši svaté, abychom dokázali pochopit smysl mše svaté, liturgických úkonů. 1. Vstup Sešli jsme se ke slavení velikého tajemství naší víry, ke slavení eucharistie. Tuto slavnost lidově nazýváme mše svatá. Podle učení II. Vatikánského koncilu je to vrchol a zdroj ţivota církve. Eucharistie je památka Ježíšovy smrti a vzkříšení, tajemným způsobem zpřítomňuje na oltáři jeho kalvárskou oběť. Jeţíš přichází ţivý mezi nás. Mše svatá má dvě základní části: bohoslužba slova a bohoslužbu oběti. Před nimi předcházejí vstupní obřady a na konci jsou závěrečné obřady. Účelem vstupních obřadů je, abychom mezi sebou vytvořili společenství. Zmrtvýchvstalý Kristus chce přijít mezi své učedníky shromážděné v bratrské jednotě a lásce. Dalším účelem je připravit se na setkání s Kristem v jeho slově a ve slavení jeho oběti. Není to úkol jednoduchý. Na bohosluţbu přicházíme ze světa venku, často rozptýlení a plní rozličných starostí. Je nebezpečí, ţe nebudeme dost vnímaví a pozorní k posvátným skutečnostem. Proto je třeba přijít včas, zklidnit se a soustředit se. Přicházíme-li pozdě, rušíme i ostatní. Pokud se nám to někdy stane, 3\n4 zůstaneme raději vzadu a místo k sezení si hledáme aţ ve chvíli, kdy se zpívá, nikoli při modlitbě nebo čtení. Mše svatá začíná průvodem kněze a ministrantů k oltáři. Tento průvod je doprovázen zpěvem. Vstupní zpěv nám pomáhá k tomu, abychom se sjednotili, nechali se vtáhnout do posvátného dění a nebyli jen nezúčastněnými diváky. Proto je důleţité, aby se do zpěvu zapojili všichni. Vstupní zpěv nás rovněţ uvádí do tajemství liturgické doby nebo svátku. Po příchodu k oltáři jej kněţí a jáhni uctí políbením. Oltář symbolizuje Krista. Je to místo, kde se zpřítomňuje Kristova oběť a stůl hostiny, kterou pro nás Pán chystá. Při větších svátcích můţe kněz oltář také okouřit. Kadidlo pouţívali lidé uţ odedávna. Kouř stoupající vzhůru je obrazem našich modliteb. Libá vůně nám připomíná, že naše modlitby i náš život se mají stát obětí, která se Bohu zalíbí. (pokračování příště) Připravil P. Pavol Sandánus Varhanní koncerty v rámci Orlicko-kladského varhanního festivalu si i v Nekoři nacházejí své posluchače. Letošní 15. ročník tohoto česko-polského festivalu duchovní hudby přilákal do kostela sv. Mikuláše v Nekoři přes čtyři desítky posluchačů. Diecézní organolog, spoluzakladatel tohoto festivalu a vynikající varhaník prof. Václav Uhlíř spolu se sopranistkou Hanou Medkovou v neděli 26. září 2011 rozezněl nekořské varhany skladbami Johana Sebastiána Bacha, Georga Friedricha Händla, Josefa Haydna, Césara Franca a i vlastní improvizací na motiv svatováclavského chorálu. V rámci letošního jubilejního ročníku byl ve spolupráci s Českým rozhlasem Hradec Králové natočen na CD zvuk 12 vybraných nástrojů, které se v rámci tohoto festivalu rozeznívají. Je pro nás potěšitelné, ţe mezi těmito vybranými nástroji byl i romantický styl s typicky tmavším a hutnějším zvukem varhan v Nekoři. Děkujeme obci Nekoř za pravidelný kaţdoroční finanční příspěvek 5000,- Kč na konání tohoto koncertu a letošním vystupujícím za krásný hudební záţitek. Pan profesor Uhlíř byl jedním z našich největších odborných pomocníků při organizování oprav našich varhan, je potěšitelné, ţe se rád do Nekoře vrací, aby nám na ně přednesl krásné varhanní skladby. Miki 4\n5 TO JE ZLATÉ POSVÍCENÍ, TO JE ZLATÁ NEDĚLE, MÁME KROUPY, JITRNICE, K TOMU KOUSEK PEČENĚ. Po dvou letech se opět přiblíţila neděle, kdy naše farnost slaví posvícení. Jestliţe je datum na erbu našeho kostela správně datované, bylo od roku 1698 jiţ 313 v pořadí ) Jak jinak, i tentokrát se všichni připravovali doma, uklízeli, pekli, vařili a smaţili a těšili se na slavnost u kostela. Posezení ve farní hospůdce u specialit báječných a nevídaných uţ k tomuto svátku tradičně patří. A jak by ne, vţdyť kolik dětí vidělo pravou domácí zabijačku, tak říkajíc v přímém přenosu, od začátku do konce - doma? Nebo u babičky?? Uţ i na vesnici málokdo i my jsme si zvykli jezdit pro masíčko umakartově a plastikově zabalené do obchodu ve městě. Petr Stejskal, původem z Ostravy, se kdysi přiznal, ţe si jako mrňous myslel, ţe maso, mléko a chleba se vyrábí v továrně ))) Abychom si připomněli tradice a poznali, jak bylo pro naše předky těţké opatřit si zásoby na zimu, vezmeme si na pomoc jednu naši ruku. Zabijačka je především pořádná ruční práce. Začneme palcem chlapi musí připravit všechny nástroje, sekyry, noţe, mašinky, dodat na farní dvůr kotle na vodu a hromadu dříví, udělat podláţku pod stoly a trojnoţku na věšení čuníka. Dopravit na faru vál, troky, ţebřiny a všechny důleţité pomůcky, které jsou zapotřebí. Nakopat křen a sehnat struhadlo i ruce ochotné strouhat a nosy a oči ochotné nad tím ostrým poţehnáním slzet. Ţenské musí vydrhnout hrnce, kbelíky, mísy, misky, holby, spoustu vařeček, vidliček, naběraček, cedníků a hlavně pořádnou mašinku na mletí masa. Připravit pohoštění pro pana mistra řezníka a jeho pomocníky, naloupat kila cibule a česneku, opatřit koření, uvařit kroupy přesně do té správné vláčnosti, nakoupit Adamcovy rohlíčky ve správném čase a počtu. Ukazováček nám připomene, ţe máme být vděční za krásné podzimní počasí, za úrodu polí, ze které můţeme ţít, za brambory a šrot, které poslouţily dobrému hospodáři, aby pašíka řádně vykrmil a za všechny jablíčka a švestky, případně chmel, které, zpracovány do tekuté formy, úchvatně doplňují zamýšlené speciality. Není to samozřejmost, v době katastrof, povodní, tajfunů a krizí mít zdravé jídlo, čistou vodu, dostatek prostředků a času udělat slavnost a pozvat kamarády, sousedy, přátele a v klidu a míru si pochutnat a oslavit dobréhoa starostlivého Boha za to, ţe nám dává věci k ţivotu a radosti tak hojné a dobré v pravý čas. 5\n6 Prostředníček je střed, zodpovědný za to, ţe se taková akce včas domluví, věcičky i lidé budou ve správný čas na správném místě, farní hospůdka bude oplývat vhodnými nádobami, hrnci, pekáči, talíři, hrníčky, příbory a hlavně půllitry. Do všech těchto nádob pak musí šikovné a ochotné ruce dát ve správný čas přesný poměr všech dobrot, aby nejen mlsné jazýčky a ţaludek, ale i ostatní kousky lidského těla mohly povzdychnout s Kájou Maříkem: Taková dobrota, ta jde přímo do ledvin )) Prsteníček zve k návštěvě celé rodinky, které se nedočkavě ptají, kdy ta akce vypukne, jestli bude všeho dost a nabízí příleţitost úţasně a celorodinně proţít sobotní odpoledne, které se při trošce dobré vůle můţe protáhnout i na nedělní čas Konečně ke kostelu a k faře zavítají i ti obyvatelé Nekoře, které vídáme pouze o půlnoční, o pouti pod lipami nebo o Dušičkách Fara se zbaví nánosu tajemného šerosvitu a stane se alespoň na pár dnů středem voňavého království dobrůtek, společenstvím dobré vůle a příjemné společnosti, kam je radost přijít. Dveře do kuchyně, stany a hospůdka vítají místní, přespolní i lufťáky plnou náručí pochoutek, pitíčka teplého i studeného a hlavně lidskou vřelostí a pospolitostí. Malíček pak je úţasnou výzvou a dobrodruţstvím pro děti kdekdo viděl v televizi lov na slona, koridu, kovboje, ale málokdo z kluků a holčiček mohl sledovat přímý vstup čuníka na scénu, do připravené reality show plné pravé chlapské odvahy, správných hmatů a chvatů a závratného vítězství ducha nad hmotou to tehdy, kdyţ po střelné ráně a velkém finále s ostrým noţem většina krve prýští správně do připraveného kbelíku a pak obarví kroupy, nikoliv přihlíţející diváky. My jsme to štěstí měli. Sledovali jsme poslední vteřinky prasátka, které bojovalo čestně a spravedlivě svůj ţivotní boj, viděli jsme úţasně sehraný tým kolem mistra řezníka, pochválili Mikyho za vařící vodu k kotlích, Marušku a Petru za nadýchané záviny a makovce k svačině, jejich dětičky za trpělivost a poslušnost, pana faráře za lahodný švestkový doping, Lukáše za řízné pivko a zásobu nealkoholických nápojů, Marušku Glonkovou za perfektní dodávku cibule a česneku i za vynikající kvalitu krup, Verču, ţe nám okamţitě a ochotně zapůjčila svoje nádobí, děti, ţe se nepletly k horké vodě a ostrým nástrojům, vyzvedli jsme zásluhy Jardy Kubíčka st., který po tři dny chystal nádobí, nosil, drţel, špejloval a uklízel, Vojtu a Libora za výrobu dobré nálady a neúnavné ochutnávání všech ingrediencí, dokud nebyly vyladěny do absolutní dokonalosti, Dušana za zapůjčení absolutně nového válu a vedení lázeňské sekce, Karešův tým za ruce ochotné donést, umýt, umlít, přesunout a vydrhnout cokoliv bylo třeba, muziku ŠouFiFa za neskutečný hudební výkon a pětihodinové nasazení, obsluhující okýnkový personál za vstřícnost, rychlost, přesné 6\n7 vyřizování objednávek a bleskovou matematiku, všechny návštěvníky, ţe přišli a vytvořili s námi veselé a hladové společenství, spoluţáky za přepadovku, kterou jsme nečekali, ale byla milá - ALE hlavně a v první řadě: Jardu mistra řeznického, který je středobodem a velícím důstojníkem celé akce! My ti Jardo, pěkně děkujem, ţe jsi to s námi dotáhl aţ sem - k perfektním výsledkům a spokojeným, umaštěným bradám a naplněným bříškům. Uţ teď se těším na další posvícenský maratón. Farní zabijačka je skvělý důvod, proč přijít k faře, oslavit posvícení, uţít si společnosti, dopřát si občerstvení jako od maminky, babičky, tetičky, řezníka, hospůdky.a vůbec jestli jste tam byli, víte, ţe to bylo moc fajn!!! Lada Faltusová Pro mě, který zaţil svou první zabíjačku před dvěma roky zde v Nekoři, bylo očekávání té letošní velkým těšením. Byl jsem, jako na té předchozí, na faře uţ od rána a pozoroval jsem ten koncert řeznických rukou a jeho pomocníků s velkým obdivem. Uběhlo sotva pár hodin a seděli jsme u svačiny, ochutnávali první zabíjačkové dobroty a prasátko uţ bylo kompletně rozporcované a na farním dvorku uţ bublal ovar ve vařící vodě. Je to radost být součástí tohoto týmu, který přesně ví, co dělat. Je to souhra šikovných děvčat v kuchyni a řezníka s pomocníky. Ve dvě hodiny se mohla otevřít hospůdka a začít vydávat dobroty, které byly dopoledne vytvořeny a točit pivo. Byla to pro mne velká radost jít aţ večer domů a být plný záţitků z krásně proţitého dne se skvělou partou lidí. Všem jim moc děkuji, ţe jsem mohl být mezi nimi, přiloţit ruku k dílu a proţít si další skvělou zabíjačku. Uţ teď se těším na další. Ahoj Víťa Kareš Byla říjnová sobota dopoledne. Studené a sychravé ráno pokořilo slunce svými hřejivými paprsky. Počasí na brigádu jako stvořené. U fary pobíhaly děti, pomáhaly dospělým chlapům odklízet větve z prořezaných lip a se vším, co bylo třeba. Na faře maminky s hadrem v ruce myly okna a uklízely. Někteří ochotníci stěhovali skelnou vatu a "ostatní je obdivovali". Pomoci přišli malí i velcí, kluci a holky, dospěláci i skoro dospěláci, někdo z rodiny nebo i celá rodinka a P. Pavel v pracovním. Nebyl tam nikdo, kdo by si přišel zkrátit dlouhou 7\n8 chvíli. Všichni měli plno práce "na svém". Vím, jak je někdy těţké učinit ten krok a jít pracovat "na farní". Ale farní, znamená i mé. Jsem její součástí. Sama mám doma spoustu restů, polovinu víkendů jsem v práci a rameno mám v háji. Omluva? Výmluva? Společně pracovat a svačit s lidmi, které jindy jen zdravíte v kostele, je velmi obohacující a pro ţivot farnosti důleţité. Nejen počasí mi tento den prozářilo radostí. Více jsem dostala, neţ dala. Čas je velmi relativní! Vidět nadšené děti a mlaďáky nabité energií, kterou my ztrácíme, je důvodem k radosti. Pravda, pro někoho k naštvání. Přesto, pracovat bez odměny na společném je pro ně i pro nás velkým vkladem do budoucna. M. P. Zeptala jsem se dětí jaký je podle nich svatý člověk? A jakého světce znají a co se jim na něm líbí. 1. Věří v Jeţíše. Je hodný. Dobře se učí a má dobré vlastnosti. Svatí dělají něco pro chudé. 2. Znám archanděla Michaela, který zabíjel štíry - ďábla. (kluk 10 let) 1. Má svatozář nad hlavou. Pro všechny třeba peče perníčky. 2. Cyril vymyslel hlaholici, neznám nikoho jiného, kdo vymyslel abecedu. (Dívka 9 let) 1. Všecko co maj, prodaj a daj to druhým lidem. 2. Svatý František. (Dívka 5 let) 1. Je hodný, laskavý. Pomáhá lidem. 2. Znám svatého Václava. Líbí se mi jeho odvaha. Zabil ho jeho bratr Boleslav. Jeho babička Ludmila byla také svatá. Učila ho číst a psát. Taky mu vyprávěla o Pánu Jeţíši a on pak šířil učení o Něm. (Dívka 14 let) 1. Něco dobrého udělal. Něčím se proslavil, ale né pro lidi nevěřící, ale pro nás, kteří věříme v Boha. 2. Matku Terezu, protoţe se starala o lidi na ulicích a zaloţila nemocnici. (Dívka 12 let) 1. Hoří mu láska. Je hodný a všem pomáhá. 2. Svatýho Václava. Líbí se mi na něm, ţe je svatý. (Kluk 8 let) Ptala se Aneta. 8\n9 Říjnové setkání bylo pro nás opět velice příjemné. Tentokrát pro nás otec Pavol připravil velmi zajímavé téma. Víte, co jsou to svátostiny. Tak tedy, zatím co svátosti ustanovil pán Jeţíš, svátostiny ustanovila církev. Mezi svátostiny patří např.: svěcení nebo svěcení svící hromniček, svěcení ratolestí, ţehnání adventních věnců, ţehnání zlatých předmětů. Dále je to kaţdé poţehnání třeba kdyţ rodiče ţehnají dětem, kdyţ se ţehná nové obydlí, nemocnice, pracoviště, dopravní prostředky, ţehnání pro nové lektory a akolyty, pro zasvěcené osoby (tzv. třetí řád sv. Františka). Mezi svátostiny patří i křesťanské zásnuby dokonce i pohřeb, při kterém se vyznává víra ve vzkříšení a ţivot věčný. Všechna ţehnání mají chválit Boha a posvěcovat věřící, které Duch Svatý inspiruje k hlubší zboţnosti. Svátostiny to je tedy úkon ţehnání, které nás můţe přivést ke svátostem. Svátostiny můţe přijmout kaţdý člověk. Tolik tedy o našem posledním setkání. Škoda, ţe se nás sešlo jen deset. Proto milí přátelé senioři neváhejte a příštího setkání se zúčastněte. M. Matyášová Dlouho jsem přemýšlela o vhodném tématu do této rubriky. Je měsíc říjen měsíc růţence, a jak jsem brouzdala po internetu, tak mě oslovila diskuse na téma Mariánské úcty. Debata se odehrála na portálu pastorace.cz a následující dotaz poslal člověk, který si říká Dušan. Jak se dívat na Marii? Zatím mariánskou zboţnost příliš neproţívám, uctívám Marii jako první ze svatých, ale formy úcty tzv. lidové nechápu - poutě,sošky, zjevení a jiné barokní projevy. Někdy mi to zavání modlosluţebnictvím. Vţdyť na 1. místě je Kristus-Bůh. Proč by měla být Maria prostřednicí, nebudu se přeci obracet na vrátného, kdyţ můţu za šéfem. M.N.Badal: Světce i P.Marii prosíme o přímluvu tak, abychom poznali Boţí vůli, aby se za nás tzv. "přimlouvali" u Boha ne kvůli protekci, ale protoţe jim věříme, ctíme je, víme, ţe mají velkou moc, protoţe uţ jsou s Bohem v nebi sjednoceni. Neuplácíme 9\n10 je tedy modlitbami, zapalováním svíček a dalšími úkony. Pokud by to tak někdo chápal, byla by to modlosluţba. Světci jsou naši patroni, jejichţ jména např. nosíme, jsou našimi vzory. Proto se k nim můţeme utíkat. Jsou nám někdy srozumitelnější a představitelnější neţ Bůh sám. Stejně jako my byli kdysi lidmi na této zemi, dovedeme se k nim tedy přiblíţit snáz neţ někdy k Bohu, kterého povaţujeme za příliš vzdáleného v jakýchsi výšinách. Mohou tedy být pro nás vhodnými prostředníky těch proseb, které normálně vysíláme k Bohu přímo. Ať uţ přímo, nebo zprostředkovaně přes svaté, jde o prosby, modlitby. Nejde o uprošování, přemlouvání a ovlivňování, ale o moţnost rozhovoru. Právě díky němu nám Bůh dává moţnost, abychom svá přání formulovali, vyslovovali a mnohdy se časem podivovali nad jejich naivností, krátkodechostí a přízemností. Ovšemţe je pak tou nejlepší prosbou "buď vůle tvá". Modlitba, prosba, přímluva je tedy jakousi pedagogickou moţností pro nás. Myslím, ţe kaţdý z nás má zkušenost, ţe kdyţ si něco jakoby na Bohu "vyvzdoroval", dostal to, po čem touţil a za čas shledal, ţe to stejně nebylo to pravé, protoţe to bylo jen podle našich omezených představ. Náš rozhovor s Bohem a světci v modlitbě je jistě ovlivňován naší pozemskostí, běţným slovníkem, zkušenostmi, věkem. Pak mohou někdy vzniknout absurdní situace, kdy lidé prosí Boha o něco špatného, kdy jej skutečně nějak chtějí ovlivnit. To, ţe dochází k této magii, modlosluţbě a jak sám říkám "folklornímu katolictví", to ještě neznamená, ţe je špatný princip prosby a modlitby sám o sobě. Myslím, ţe je dobré odlišovat to, co o modlitbě učí církev, co říkají církevní otcové (sv. Augustin), apoštolové (sv. Pavel) a ten opačný pól hloupého pojetí modlitby "Boţe, ať soused přijde o to nové auto, stejně si ho nezaslouţí". M.Opatrný: Pokud jde o vztah k Marii, můţe být dosti uţitečné si místo pročítání teologických dokumentů pročíst perikopy evangelií, které se Marie týkají. A k nim si pročíst komentáře. Z toho jak evangelisté pojímají Mariánská témata, je dobře patrný vztah prvotní církve k Marii. Maria zde v ţádném případě není nějakou polobohyní, ap. Je podávána jako vzorový člen církve, nebo chceme-li jako vzorový křesťan, a o to, a jen o to, by ve vztahu k Marii mělo jít. J.Maxa: Panna Maria mě naučila, ţe jsem se díval dříve na Krista svýma očima a myslel jsem si, ţe správně a přizpůsoboval si jej sobě místo Jemu (kolik lidí si to ještě stále myslí). Ono ale, kdyţ někdo řekne Maria - říká ve skutečnosti Kristus. Připravila Veronika Mikysková 10\n11 Misijní výlet do Chocně v sobotu 1. října bylo vlastně takové setkání všech misijních klubek. Jelo nás asi 10 dětí včele se Štěpánkou, Anetou a její sestrou Markétou. Farníci z Chocně nám tam připravili nádherný program. Kaţdý si před kostelem vybral omalovánku zvířátka a podepsal si ji. Všechny klubka přivezla své výrobky a šla je vystavit a nabídnout k prodeji do kostela. Další program byl v kostele: přivítání, vyprávění o Františkovi z Assisi, pár klubek si připravilo buď písničku anebo si jedno misijní klubko dokonce trouflo i na představení o Noemově Arše. Potom nám tam pustili film o misiích v Guaně. Po obědě na dvorku u fary jsme hráli velmi zajímavou hru po stopách sv.františka z Assisi. Pak kdo chtěl, mohl jít sportovat nebo vyrábět. Já jsem šla na vyrábění udělala jsem riflovou kytku, která se dá nosit jako náramek, kamínek s obrázkem kuřete a dárkovou krabičku. Taky jsme vyráběli sv.františka z brambory, makovic, šustí a dalších přírodnin. František uţ doma začíná klíčit. Na konci misijního dne byla mše svatá a pak uţ jsme utíkali na vlak domů. Fotky z toho setkání si můţete prohlédnout kliknutím na odkaz: Doubravka Mikysková https://picasaweb.google.com/ / misijnidenvchocni?authk ey=gv1srgcjhqs8nq-7qcdq# Dne jsme se sešli na faře, abychom pekli perníčky a připravovali se na Misijní neděli. Začali jsme ve čtyři hodiny, aby si kaţdý stihl vykrájet plech perníčků. Na pečení perníčků nám pomohla školní trouba, ve které se asi 15 plechů nádherně upeklo. Kdyţ se všude uklidilo tak jsme se pomodlili desátek a začali jsme si rozdělovat úkoly na mši. Po rozdělení práce jsme ochutnali kaţdý jeden perníček a popřáli k svátku Tereze Tauchmanové. Nakonec jsme se všichni rozešli do svých domovů. Anna Karešová 11\n12 Na 33. neděli během roku (cyklus A) před 30 lety , letos připadá 33. neděle na Přísl. 31, 10-13,19-20,30-31; 1 Sol 5,1-6; Mt 25,14-30 Moji milí, malí i velcí, jsme zase u Jeţíše, který jediný ví, co je v člověku, co je v nás. Ví, v jakém prostředí ţijeme, ví o našich slabostech, o naší lenosti ke konání dobrého, o naší nechuti rozejít se s hříchem, nechuti k očistě duše, k odpuštění, odprošení proto nám tak často připomíná, ţe náš ţivot má být sluţbou Bohu a ţe z ní všichni budeme skládat při smrti účty a za ní dostaneme odplatu věčnou. Zamysleme se nad svým ţivotem. První čtení nám představuje poţehnání pořádné ţeny. Takovým poţehnáním však můţe být i muţ, děti i staří, kdyţ hledají a věrně se snaţí plnit vůli Boţí. Druhé čtení. Uţ za svatého Pavla chtěli vědět, kdy bude konec světa. A během dvou tisíc let církve tolikrát lidé zapomněli na slova Jeţíšova, ţe o tom dni neví nikdo, ani andělé v nebi, a předpovídali roky a dny jeho příchodu. Víme, ţe přijde, ale naše jediná starost má být ne kdy přijde, ale abychom byli připraveni. Všichni jsme dětmi Adamovými, jejichţ rozum, vůle i láska jsou nakloněny ke zlému, všichni jsme Boţími dluţníky, všichni jdeme k soudu. Ale jde s námi Jeţíš, který se nabízí, ţe naše dluhy zaplatí, kdyţ ho o to poţádáme. Jakou radost a jistotu vyjadřují slova, která poslal domů z nemocnice nedávno zemřelý náš bratr V. Adamec: Maminko, byl tu u mne p. farář a dal jsem si duši do pořádku a jak tato slova mírní zármutek z rozloučení. Prosme často: Duchu sv., uč mě tomu nejdůleţitějšímu, vyrovnávat své dluhy s Bohem a lidmi skrze Jeţíše. Evangelium nás vyvádí z častého sebeklamu, ţe stačí, kdyţ neděláme nic zlého. Bůh nás poslal na svět, abychom mu slouţili a s hřivnami, které jsme od něho dostali, konali dobro. Jeţíš říká, ţe nedostávají všichni stejně zdraví, tělesné zdatnosti, nadání, humoru, výchovy, hmotného postavení, krásy. Slyšeli jsme, ţe se budeme zodpovídat z toho, co jsme udělali svou tělesnou silou, nadáním, výchovou, postavením, majetkem pro dobro bliţních. Jestli tvé sportovní rameno pomohlo tomu, kdo těţko vystupoval ve vlaku, jestli tvé pevné nohy stály, kdyţ v dopravním prostředku nebylo dost místa pro starší, jestli jsi slovem a humorem pomáhal zahánět smutek, jestli tvá bystrost pomáhala dobře poradit, chránit před omyly, odhaloval jsi slovem a příkladem poklady spásy všem, mezi něţ tě Bůh postavil, aby i oni mohli šťastněji a spokojeněji ţít? Co jsi učinil pro šíření slova Boţího? Modlil ses za ty, kteří se nemodlí? Pamatoval jsi s pomocí duším v očistci? Bratře a sestro, to je jen několik otázek z toho, co nám Kristus říká dnešním podobenstvím. Ţijme tak, abychom po našich odpovědích měli jistotu slov Kristových: Pojď sluţebníku dobrý a věrný, protoţe jsi byl nad málem věrný, nad mnohým tě ustanovím. Vejdi do radosti svého Pána Buď věrný tedy i nad málem!!! Vybral Jiří Pomikálek 12\n13 Uţ tu byl ten den, kdy jsme se konečně vydali do Prahy hledat stopy apoštolů! Vypravili jsme se s dětmi z choceňské farnosti, které má na starosti moje teta Martina, která tento projekt vymyslela. Dětí bylo 21 a dospělých jen 7. Domluvili jsme se, ţe kaţdý dospělí bude mít 3 děti. Ve vlaku jsme si povídali a ţertovali aţ do Prahy. Z Masarykova nádraţí jsme jeli po jezdících schodech asi 50 metrů dlouhých. Jeli jsme taky metrem. Hurá! A protoţe jsme šli po stopách apoštolů, kam jinam se podívat neţ na orloj. Přišli jsme právě včas. Apoštolové se ukláněli z okýnek orloje. Mohli jsme se podívat i dovnitř, jak orloj funguje. Taky jsme se uvnitř pomodlili a povídali si o symbolech apoštolů, abychom je poznali Tak aţ pojedete do Prahy na orloj a nebudete si jistí, kdo je jaký apoštol, napíšu vám nápovědu: Sv Petr má klíč Sv. Matěj má sekeru Sv. Filip má kříţ Sv. Pavel má meč a knihu Sv. Šimon má pilu Sv. Bartoloměj má knihu a nůţ Sv. Tadeáš má knihu Sv. Ondřej má šikmý kříţ Sv. Jakub má valchářskou palici Sv. Tomáš má kopí Sv. Jan má kalich s hadem Sv. Barnabáš má kámen a papyrus Stopy apoštolů jsme pak hledali i nalézali na Karlově mostě, Vyšehradě, dominikánském klášteře i z parníku po Vltavě. Stop apoštolů je prostě plná Praha! Šimon Krsek Velké poděkování patří panu Stanislavu Skalickému za generální opravu pískovcového sloupku se svatým obrázkem u cesty od Bredůvky k Studenému - nad čp. 171, kousek pod vodojemem. Při opravě pomáhali pánové Pavel Smejkal a pan Petr Hubálek. Obnovení původního pískovcového vzhledu, obnova nápisu 1845, obnova kovového rámečku se zasklením a celková úprava okolí stála mnoho hodin obětavé práce zmíněných pánů. Snaţili jsme se zjistit něco o historii této malé památky, ale bohuţel v kronikách, obecní ani farní, se nepodařilo vypátrat ţádnou zmínku. Týden po záříjovém posvícení byla tato památka na naše předky spolu s nově namalovaným obrázkem P. Marie P. Pavlem Sandánusem poţehnána. 13\n14 Při příjemné sousedské sešlosti při této příleţitosti v krásném slunečném nedělním odpoledni bylo panem Petrem Hubálkem tlumočeno vyprávění jeho předků k vzniku této památky. Sloupek se svatým obrázkem byl prý postaven majitelem blízké usedlosti čp. 171 (dnes majitel pan Stanislav Skalický). Při sváţení sena z jeho polí nad cestou se samovolně rozjel plně naloţený vůz s koňským spřeţením. Nahoře na fůře v té chvíli byly děti hospodáře. Neřízený vůz i s koňmi sjel dolů z pole k cestě přes příkrý břeh a nikomu, ani taţným zvířatům se prý nic nestalo. Jako poděkování za šťastný konec této události dal majitel usedlosti postavit tento kamenný sloupek se svatým obrázkem. Na jeho přední (zadní) straně je vyryt letopočet Z materiálů uloţených v obecním archivu a z podkladů sestavených bývalým starostou Václavem Faltusem k jednotlivým číslům popisným se podařilo zjistit, ţe v roce 1848 byl majitelem čp. 171 sedlák Václav Lorenc, vlastnil 46 jiter pozemků, coţ představovalo cca 25 ha a v té době to údajně byl největší statek v Nekoři. Fotografií ze slavnostního poţehnání ještě jednou děkujeme pánu Stanislavu Skalickému, Petru Hubálkovi a Pavlovi Smejkalovi za opravení památky a paní Marušce Pomikálkové za namalování nového obrázku, který je kopií obrazu Panny Marie z poutního místa Luţe u Košumberku. Miki 14\n15 Chci před tebou, Pane, vzpomenout na své mrtvé. Na všechny, kteří patřili ke mně a odešli. Připadá mi, jako by se mnou ţivotem šla velká skupina lidí, kaţdým okamţikem se někdo mlčky rozloučil, odbočil z cesty a ztratil se ve tmě. Skupina je stále menší a tišší a jednoho dne také já mlčky odbočím Ti, kteří odešli, mlčí. Nápodobují tvé mlčení. Zůstávají pro mne skrytí, protoţe vešli do tvého ţivota. Slova jejich lásky ke mně splynula s jásotem Tvé nekonečné lásky. Zde na světě se my lidé ustaraně a uspěchaně ujišťujeme o vzájemné lásce. Ty však chceš, abychom na důkaz víry pomocí skutků lásky opustili sami sebe a smysl svého ţivota našli ve tvém Ţivotě. V něm ţijí ti, kteří nás předešli. Protoţe ţijí, mlčí. My naproti tomu hlasitě mluvíme, abychom zapomněli, ţe jsme smrtelní. Jejich mlčení je slovem jejich lásky. Ať mne provází toto jejich slovo, kdyţ ode mne odcházejí k tobě. A tak i mně jsou nejblíţe. Ţijí ţivotem, který i mně je vlastní, ač zatím ještě skrytý. Oni jej ţijí ve věčném světle, v nekončícím dni, kterým jsi ty sám, Plnost veškeré skutečnosti. Boţe ţivých, buď také mým ţivotem! Z díla Karl Rahnera vybrala H. R. Milé děti, Loudalka se Šikulkou se vţdycky těší, kdyţ má přijet babička, protoţe jim vţdy něco dobrého přiveze. Ani si nedokáţou představit, ţe by babička někdy přijela bez nějakého dárku. To by bylo smutné. Jenţe kdyţ Loudalka jela k babičce, maminka se jí ptala: Co vezmeš babičce jako dárek, aby měla radost? To já musím babičce taky vozit dárek? řekla Loudalka, copak nestačí, ţe babička vozí dárky mně? Pamatuj si dobře, Loudalko, ţe dárky nejen dostáváme, ale také je můţeme dávat a dělat tím radost druhým. Včera odpoledne Loudalka prosila maminku, jestli by nemohla upéci tu dobrou bábovku, co měli minule. Určitě ano, odpověděla maminka, ale dones mi prosím ze spiţírny mouku a cukr, tady v kuchyni uţ ţádnou nemám. Jenţe Loudalka na to zapomněla, protoţe si četla ze své milé kníţky, a nic do kuchyně nedonesla. Za hodinu si řekla: To uţ bude bábovka pomalu upečená, uţ se půjdu podívat za maminkou do kuchyně. Jenţe jaké bylo její překvapení, kdyţ maminka zašívala ponoţky a ţádná bábovka nikde nevoněla a v troubě byla tma. Mami, ty jsi tu bábovku neupekla? A z čeho? Vţdyť jsem tě přece prosila, abys mi donesla cukr a mouku. Doteď ji v kuchyni nemám. Maminka by si mohla sice tu mouku a cukr přinést sama, ale chtěla Loudalku naučit pomáhat. A tak dobrá bábovka byla později. Mnohdy chceme po Pánu Jeţíši, aby něco změnil a zlepšil v našem ţivotě. On to často rád udělá, ale také chce, abychom mu pomáhali. Na mši svatou také nepřicházíme s prázdnýma rukama, jen tak. Přinášíme Pánu Bohu svůj dárek: především k oltáři neseme chléb a víno, ale také všechny své dobré skutky a dobrá předsevzetí. Kdo Pánu Jeţíši nic nechce dát, ten bude mít své srdíčko pořád prázdné. 15\n16 Napoleonovo kuře naporcované kuře, 3 cibule, 30dkg hub, 4 strouţky česneku na plátky, 1 malý rajčatový protlak, 1,5dcl bílého vína, 2 lţíce majoránky, sůl, trochu oleje Všechny přísady smícháme a spolu s naporcovaným kuřetem vloţíme do pekáče. Naloţené necháme uleţet přes noc. Druhý den pečeme. Jablečná nutela 3kg jablek, 1kg cukru krystal, 20dkg čokolády na vaření, 20dkg kakaa Jablka oloupeme, zbavíme jádřinců, pomeleme na masovém strojku a dáme je asi na 10 minut povařit s cukrem. Do horké směsi přidáme na kousky nalámanou čokoládu a kakao. Ještě dalších 10 minut povaříme. Pak plníme sklenice a sterilujeme 20 minut na 80 C. Dobrou chuť Aneta Poštou jsem obdrţela tuto reklamu a posílám dále : Ano, už se rodí první číslo slibovaného křesťanského časopisu pro ženy etabita. Právě prochází korekturami a obrazně řečeno se pomalu dostává do tiskárny. Co v něm najdete? Jen ukázkově: Pozdravy z Filipín příběhy Vzkříšení Tabity manţelského páru Vyber si dobrý díl (slovo Musí být náš dům dokonale biskupa AC) čistý? Existuje recept na šťastné 10 rad, jak neomdlít, kdyţ někdo manţelství? zazvoní Můj příběh příběh ţeny, která Tipy na výlet se stará o nemocnou matku Jak vařit kdyţ je hodně zeleniny Tabita představuje Emerge a další Tento elektronický časopis budou zájemci dostávat zdarma na své ové adresy. Věříme, ţe i v této podobě bude velmi dobře pouţitelný. Někdo si ho vytiskne, někdo si vytiskne jen ty části, které jej zaujaly, někdo si ho přečte z monitoru svého počítače. Můţete ho přeposílat svým známým, můţete si ho uloţit do počítače. VÝZVA pro všechny, kdo chtějí dostávat Tabitu. Napište nám na adresu Pokud víte o dalších zájemcích, prosím, pošlete jim tuto výzvu..zvony OD SVATÉHO MIKULÁŠE Vydává farní společenství ŘK farnosti NEKOŘ. Korektura textu Lenka Venclová. Pouze pro vnitřní potřebu farnosti. Příspěvky vhazujte do krabičky Zvony, odevzdejte Janě Krskové, či zašlete na Náklady na vytištění 5,- Kč, prosíme, vhoďte do krabičky Zvony. 16


Rekreační objekty Hlohová | Eurobydleni.cz\nVyhlédněte a vyberte si rekreační objekty Hlohová v naší nabídce (310+) rekreačních objektů v Hlohová a okolí.\nLáká vás představa koupě či pronájmu chaty v okolí Hlohová, kde byste mohli trávit volné chvíle společně s vašimi nejbližšími? V tom případě byste neměli přehlédnout na internetovém portálu Eurobydleni.cz kategorii rekreační objekty Hlohová. Tato kategorie se v portfoliích realitních kanceláří neobjevuje v tak hojném počtu, proto neváhejte a vyhlédněte si rekreační objekt Hlohová , který bude nejvíce odpovídat vašim představám. Eurobydleni.cz vám ušetři také čas při procházení inzerátů jednotlivých realitních kanceláří v oblasti Hlohová, neboť zde najdete ucelený přehled mnoha realitních kanceláří. Velké množství realitních agentur ocenily výhody Eurobydleni.cz a inzerují nabídky nejen na svých webových stránkách, ale také u nás. Rekreační objekty Hlohová můžete hledat prostřednictvím mnoha faktorů.\nRekreační objekty v Hlohová\nRekreační objekty v Hlohová můžete najít podle velikosti nemovitosti, lokality i ceny. Díky rekreační chatě v Hlohová můžete najít nejen místo pro vaše dovolené a prodloužené víkendy, ale můžete ji nabídnout také k pronájmu a získat tak finance navíc. Nenajdete-li chalupu ve vámi vytouženém místě, zkuste si prohlédnout také kategorii rekreační objekty Hlohová a okolí .\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii rekreační objekty Hlohová, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující rekreační objekty Hlohová, a to rekreační objekty na prodej Hlohová, pronájem rekreačního objektu pronájmy rekreačních objektů Hlohová, Rekreační objekty Hlohová na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii rekreační objekty Hlohová nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích rekreační objekty Hlohová, rekreační objekty k prodeji Hlohová, rekreační objekty k pronájmu Hlohová, Rekreační objekty Hlohová na dražba.\nRekreační objekty k prodeji Hlohová\nprodej chaty Hlohová\nprodej chalupa Hlohová\nzemědělské usedlosti k prodeji Hlohová\nRekreační objekty k pronájmu Hlohová\nchaty k pronájmům Hlohová\nchalupy k pronájmům Hlohová\nzemědělské usedlosti k pronájmu Hlohová\nchata dražby Hlohová\nchalupa dražby Hlohová\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v rekreační objekty Hlohová, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro rekreační objekty Hlohová, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nDalší lokality v okolí rekreační objekty Hlohová\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii rekreační objekty Hlohová, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr rekreační objekty Hlohová. Určitě lépe naleznete rekreační objekty Hlohová, který hledáte.


Granátníci i zeměbrana bojovali na začátku 19. století o Znojmo - Znojemský deník\nZnojmo /ZAJÍMAVOSTI MUZEA/ - Zmínku o bitvě u Znojma v červenci 1809 v mnohých učebnicích dějepisu nenajdete. O veliké odvaze vojáků vyprávěli lidé legendy.\nNapoleonské války jsou velikým tématem a mezníkem evropských dějin. Krvavé boje a strádání se nevyhnuly ani Moravě. Většina z nás si jistě vzpomene na proslulou slavkovskou bitvu tří císařů z prosince 1805, kde rakouská a ruská vojska na celé čáře podlehla geniální taktice Napoleonově.\nPro naši podunajskou říši to tehdy byla již třetí prohraná válka od vypuknutí Francouzské revoluce (1789). Co však v učebnicích školního dějepisu vesměs chybí, je zmínka o bitvě znojemské, ke které došlo tři a půl roku po Slavkovu. Pojďme si ji proto přiblížit.\nNapoleon Bonaparte, od roku 1804 samokorunovaný císař Francie, dokázal po Slavkovu mocensky ovládnout značnou část evropského kontinentu. V roce 1806 drtivě pokořil Prusko, které mělo až do té doby pověst neporazitelnosti, a stal se pánem Německa. Rok nato porazil znovu ruského cara a zavázal si jej ke spojenectví. Jediný, kdo zůstával nepokořen, byla Velká Británie, jejíž vojska a lodě bojovaly proti francouzské okupaci Španělska.\nByly to právě britské peníze, které ve Vídni v předjaří 1809 podnítily touhu pomstít ostudnou slavkovskou porážku a zlomit francouzskou hegemonii v Evropě. Čas se zdál být příhodný: Napoleon byl zaměstnán boji ve Španělsku a v Německu doutnal plamínek protifrancouzského odporu.\nPři vyhlášení války 8. dubna 1809 rakouský císař a český král František I. poprvé důrazně apeloval na vlastenectví, a to jak vůči Němcům, tak i Čechům.\nNaše vojska, zotavená reformami vrchního velitele arcivévody Karla, císařova bratra, nadějně postupovala směrem na jih do Itálie, na sever do Mazovska a zejména na západ do Bavor.\nNicméně přílišná opatrnost arcivévody Karla v porovnání s energickým velením Napoleonovým vedla ke ztrátě počáteční výhody a prvním porážkám. Rakušané se museli stáhnout z Bavor a co nejrychleji ustupovat k Vídni. Nepřítel však byl rychlejší: hlavní město na Dunaji padlo v půli května do rukou francouzského císaře.\nNic však nebylo ztraceno. V bitvě u Aspernu a Esslingu, na dohled od Vídně, arcivévoda Karel dokázal Napoleona poprvé na celé čáře porazit.\nZískané výhody ale opět nevyužil a poskytl nepříteli více jak měsíc na to, aby zkoncentroval své síly. Na počátku července došlo u Wagramu ke krvavému střetnutí, ve kterém Napoleon nakonec ovládl pole.\nRakouský ústup z bojiště směrem ke Znojmu a Mikulovu však byl natolik spořádaný, že válka pokračovala a k finální konfrontaci došlo až za rakousko-moravskou hranicí.\nBitva u Znojma ve dnech 10. a 11. července 1809 byla vedena za pochodu. Arcivévoda Karel, veden touhou zachránit jádro své armády nepoškozené, nechal oddíly i nadále ustupovat dále na Jihlavu a u Znojma zaujal výhodné obranné postavení.\nDo žádné mohutnější protiofenzívy se neodvážil, byť měl v první den bitvy značnou početní výhodu. Francouzský generál Marmont byl totiž u Znojma sám. Císař Napoleon s hlavními silami ještě nedorazil. I v druhý den bitvy, kdy začala být nepřátelská převaha znát, si zachovali naši vojáci respekt.\nO odvaze, s jakou zejména Leiningenův prapor granátníků či zeměbrana hraběte Salise bránila předpolí Znojma, se v místním prostředí vyprávělo ještě desítky let poté.\nOchota ke smíru byla nakonec oboustranná. Napoleon věděl, že další prodlužování války ani jemu neprospívá, a tak se soumrakem druhého dne souhlasil se zastavením bojů. Zplnomocněnci obou stran pak dojednali nad ránem 12. července v Červeném dvoře v Suchohrdlech příměří, jež do evropských dějin vstoupilo pod pojmem L´armistice de Znaïm.\nNa pláních před Znojmem leželo okolo devíti tisíc mrtvých a raněných. Budovy všech znojemských klášterů se proměnily ve vojenské špitály.\nUzavření příměří sice zamezilo dalšímu bezbřehému rabování a násilnostem na civilním obyvatelstvu, Znojemský kraj a Brněnský kraj však byly podle ujednání odtrženy od Moravy, podřízeny francouzské správě a vojensky obsazeny. Velitelem Znojma se sídlem v Daunově paláci na Dolním náměstí se stal Jean-André Masséna, jeden z nejschopnějších Napoleonových maršálů.\nFrancouzská okupační správa uvalila na všechna panství vysoké kontribuce a jiné požadavky, jejichž neplnění trestal Napoleonův krajský intendant značně bezohledně. Na druhou stranu se dozvídáme o případech, kdy se okupační moc nechala na základě proseb místních úřadů obměkčit k úlevám.\nV běžném kontaktu francouzských a německých vojáků s místním obyvatelstvem nedošlo díky stannému právu k žádným velkým excesům. Ve vzpomínkách pamětníků převládá hodnocení spíše nekonfliktního soužití.\nNespokojenost naši předkové vyjádřili skrytým bojkotem, pasivitou a oddalováním dodávek. V opačné rovině víme i o mnoha případech, kdy si místní podnikavci díky zvýšené poptávce francouzského mužstva přišli k velkým výdělkům.\nNepřátelskou okupaci ukončila na začátku listopadu 1809 mírová smlouva, uzavřená po vypjatém vyjednávání ve vídeňském Schönbrunnu. Vyčerpání místních zdrojů po odchodu okupantů mělo za následek ekonomickou i společenskou stagnaci celého Znojemského kraje až do první poloviny devatenáctého století.\nJIŘÍ KACETL (autor článku je zaměstnancem Jihomoravského muzea ve Znojmě)\nFilipojakubskou noc rozzáří ohně. Čarodějnice i chasa…


Protest agresivnímu Rychtářovi ani synovi nepomohl: Trest si odpykají v plné výši! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Trapasy >Protest agresivnímu Rychtářovi ani synovi nepomohl: Trest si odpykají v plné výši!\nTrapasy 28. července 2014 • 13:07\nRychtář a jeho syn Jan v akci proti Macurovi. (Foto Aha! – Zbyněk Pecák, Pavel Machan)\nZprvu jen sprosté pořvávání otce a syna na Macuru oba rozběsnilo natolik, že se rozhodli zaútočit. Nebohého ochránce týraných žen zpohlavkovali jako malého kluka, přičemž jim nejvíce vadil vztah paletového krále k Ivetě Bartošové. Ten totiž od začátku upozorňoval, že zpěvačce v blízkosti říčanského démona hrozí vážné nebezpečí. Jak to dopadlo, to všichni víme.\nNa základě trestního oznámení na násilnickou dvojici vyměřil soud Rychtářům trest za napadení ve formě 80 hodin obecně prospěšných prací pro Rychtáře staršího, 60 hodin pak pro mladšího nohsleda Jana. Proti tomuto verdiktu Městského soudu v Praze podali oba výtečníci dovolání, ale Nejvyšší soud jim trest potvrdil. Reflexní vesta a krumpáč s lopatou by pánům slušeli více než arogantní výstupy pro tisk a televizi, co říkáte?\nRychtář po dalším útoku na svou »ex« Darinu: Trestní…\nRychtář se chlubí, jaký je kanec: Žhavé SMS ještě za…\nNemocný Rychtář se vykroutil ze soudu a je mu zjevně…\nLabilní Rychtář jásá: Štaidl z něj udělal svého domácího …\n2. 8. 2014 • 09:13\nZa násilí jen vesta? Tam by měla být ještě finanční pokuta a odškodnění Macurovi za potupu před veřejností a bolestné. Důkaz byl zveřejněn . Násilí v jiném státě je tvrdě trestáno. A kdyby to udělal, někdo jiný je okamžitě zadržen při útoku s násilím a vzít do vazby\n29. 7. 2014 • 20:07\nJá se mc těším na fotky, jak bude Rychtář zametat v oranžové vestě se zlatým řetězem na krku a ruce a se zlatým prstenel ala cikán\n29. 7. 2014 • 19:46\nTeď už jen tu správnou velikost oranžové vestičky, koště a uklízet, možná budou mít i mobilní vysavač na exkrementy . Také by mohli poklidit v kolejišti třeba na nádraží v Uhříněvsi .


Žena 32 let, Ona hledá jeho, Bohumín- Seznamka.cz\nDUDA 26: Dámy a slečny... Verím že se společně domluvíme na tom na čem chceme...\nPetrQ: Občas se mi stane, že se přistihnu, jak kráčím po té cestě vyšlapané, i když stále nevím za čím. To se asi něco děje, to se asi něco mění. Více zajímá mě kde je ta, co zatím se mnou není.\nJozue64: Pro příjemné trávení společného volného času hledám inspirující mladší ženu pro doprovod na kulturní akce a výletování. Předpokládám příjemný vzhled, chuť k rozhovoru, smysl pro krásu, prostě hledám zvídavou múzu :-). Vzájemné sympatie a foto napoví.\nLadiss 13: Ahoj. Jmenuji se Láďa, je mi 49 let, jsem z Ostravy Zábřehu. Bydlím už delší dobu sám, v jednom menším státním bytě. Jsem svobodný bezdětný nekouřím a nepiji alkohol. A rád bych se seznámil s ženou mezi 27- 48. Do 70kg. Štíhlou, věrnou, komunikativní, hodnou. Prostě ženu která by mě měla ráda...\nŽena 32 letBohumín\nZdravím pánové. Stále hledám a stále nemám (pořádného chlapa ). Najde se nějaký?:) budu se těšit na odpověď


Bílý dům potvrdil pozvánku pro Babiše. Není to soutěž mezi prezidentem a premiérem, reaguje Hrad | Domov | Lidovky.cz\n21. února 2019 7:36, aktualizováno 12:53 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nPrezident USA Donald Trump, ilustrační foto. | foto: Reuters\nWashington Úřad prezidenta Spojených států potvrdil nadcházející návštěvu předsedy české vlády Andreje Babiše ve Washingtonu. "Prezident Donald Trump a první dáma Melania Trumpová uvítají premiéra Andreje Babiše a paní Moniku Babišovou z České republiky při jejich první oficiální návštěvě Bílého domu 7. března," uvedl Bílý dům v prohlášení, zveřejněném ve středu místního času na své internetové stránce.\nO pozvání českého premiéra do Bílého domu informoval Babiše ve středu americký velvyslanec v Česku Stephen King. Podle Babiše je pozvání vyvrcholením vztahů mezi Českou republikou a USA, ministerstvo zahraničí to označilo za úspěch české diplomacie s tím, že o agendě bude ve Washingtonu při své nynější návštěvě jednat šéf diplomacie Tomáš Petříček. „Jde o úspěch české diplomacie, který jen podtrhuje výbornou úroveň česko-amerických vztahů,“ dodalo ministerstvo.\n„Myslím, že někdy okolo případu hackera Nikulina a konče případem Huawei bylo jasné, že Česká republika je v této chvíli natolik zajímavým partnerem a natolik ekonomicky úspěšným, že si opět po šesti sedmi letech zaslouží výrazně vyšší úroveň americké pozornosti,“ řekl Kmoníček. Čínskou společnost Huawei považují USA za bezpečnostní riziko, český Národní úřad pro kybernetickou a informační bezpečnost (NÚKIB) zastává stejný postoj, a Jevgenije Nikulina loni na jaře Česko i přes odpor Ruska vydalo do USA.\nAmerika se podle Kmoníčka očividně rozhodla udržovat vztahy způsobem, který označil jako modus Rakousko. Ve středu přijal Trump v Bílém domě rakouského kancléře Sebastian Kurz. „S rakouským prezidentem se prezident Trump sejde, až pojede do Rakouska. Čili nám začínalo být jasné, že asi budeme ve stejném způsobu vypořádání všech platných pozvání,“ dodal. Oficiálně Bílý dům zatím Trumpovu cestu do Rakouska neoznámil.\nJde o zájmy naší země, reaguje Hrad\nPodle hradního mluvčího Jiřího Ovčáčka povánka pro Babiše prezidenta Miloše Zemana těší. „Jde o zájmy naší země a je velmi dobře, že pan premiér zavítá do Bílého domu a bude se s prezidentem Trumpem bavit o důležitých otázkách, které se týkají česko-amerických vztahů,“ uvedl ve čtvrtek pro rádio Impuls. Zemana prý nemrzí fakt, že on sám se s Trumpem v Bílém domě zatím nesetkal: „Není to žádná soutěž mezi panem prezidentem a panem premiérem,“ řekl Ovčáček Impulsu.\nAndrej Babiš | Donald Trump\nK. Pokorný Tak Harašíma nepozvali, a přitom ho kluci z místní nálevny v Orlové... 20:24 22.2.2019\nP. Bárta 150 Neni. Ale vyhrava Babis. 20:21 22.2.2019\nI. Dvořák Ne, že to není soutěž mezi Milošem a Andrejem.Ona to soutěž je. A prohrává... 11:59 22.2.2019\nJ. Kodeš ovčáček bača ruského agenta Nejedlého a tajtrdlík krále čučkařů z lán. 8:27 22.2.2019\nP. Haraším 16:13 21.2.2019


Sudetští Němci a lidský zmatek\n"Hitler konečně zavede pořádek"\nDomnívám se, že Petr Uhl je ve svých názorech konzistentní. Dokládám to následující příhodou. Václav Bělohradský uveřejnil v deníku Právo zamyšlení nazvané Evropské dědictví legračního státu. Píše mimo jiné:\nNevidět makroregionální osu Mnichov--Vídeň--Budapešť, otvírající svou archaickou rétorikou dveře do střední Evropy starým démonům kmenového a pokrevního pojetí národa a státu, předpokládá pevně zavřít oči před skutečností. Je to snad podmínka pro účast na jednáních Česko-německého fóra? Osa Mnichov--Vídeň--Budapešť je jakási "diskurzivní koalice", která prosazuje takovou interpretaci minulosti, v níž by nové státy, ustavené v důsledku porážky centrálních mocností v první světové válce, i versailleská a trianonská smlouva byly počátkem všeho zla ve střední Evropě. Vídeň tehdy ztratila svou jedinečnou roli ve světě, sudetoněmečtí soukmenovci hájili své "přirozené" právo na odmítnutí loajálnosti k "pokrevně cizímu" Československu, jedna třetina Maďarů žijících dříve v zemích podmaněných uherským státem se stala součástí jiných politických národů a ocitla se tak mimo maďarský národní stát. Ta osa je z historie střední Evropy přirozeně vyvěrající koalicí na konzervativní převyprávění středoevropské minulosti jako křivdy na Němcích a Maďarech.\n.... Sudetští Němci jsou symbolem i obětí středoevropské tragédie, kterou nazvu umělým slovem "neobčanskost". Neuměli být občany Rakouská-Uherska, protože zabránili svým pangermanismem jeho postupné přeměně ve federaci podunajských národů (zpívali Wacht am Rhein místo Zachovej nám Hospodine, jak říká hrabě Chojnicky v jednom z románů velkého "postrakušáka" Josepha Rotha); neuměli být občany demokratického Československa, když v klíčové evropské krizi nebránili jeho demokratické instituce jako hodnotu nekonečně vyšší, než může být pokrevní loajálnost vůči "soukmenovcům - rasovým soudruhům".\nAkt, že masově nepodpořili proti archaickému postoji CSU reformu zákona o občanství, kterou navrhla současná německá vláda, je v mých očích důkazem, že nemají smysl pro zakládající ideu nového občanského Německa, státu, který je ve všem podstatném určen poučením ze dvou světových válek; a v míře, v níž hlásají, že "právo na vlast" v jejich pojetí má být "základním kamenem Evropy" (Den vlasti, 6. 9. 1998), nemají smysl ani pro občanské založení současné Evropské unie, která je vystavěna ze zcela jiných základních kamenů.\nPoučení z naší společné středoevropské minulosti je jedno jediné: stát je občanský a politický, ne kmenový a pokrevní princip. Sudetští Němci by měli být hlavními zastánci (spolu s námi) "ústavního patriotismu", jak německý filozof Jürgen Habermas nazval podstatu politické loajálnosti občanů k poválečnému demokratickému Německu. Ale nejsou. Jak bychom je mohli převychovat my – a po roce 1945 to byl hlavní cíl Spojenců – když se to nepodařilo ani bohatému a mocnému novému Německu?\nKdyž je zničena politická smlouva, která dělá z kmenů a přistěhovalců všeho druhu jeden politický národ, když se z občanů stanou "soukmenovci", rozpadá se občanská důvěra a lidé se stávají obětí bezpráví.\nPrávo je vztah mezi občany, nikdy ne mezi "soukmenovci".\nCELÝ TEXT: V. Bělohradský: Evropské dědictví legračního státu. Právo 21. 3. 2002, příloha Salon ZDE\nPetr Uhl reagoval celostránkovým článkem v Právu (číslo si už nepamatuji, ale bylo to nějak okolo 20. dubna 2002). Článek byl plný emocí s minimem argumentů a působil dojmem, že jej autor napsal tak říkajíc „jedním dechem.“ Protože jsem už také pamětník a navíc mám od dětství česko-německou zkušenost, nedalo mi to a panu Uhlovi jsem poslal následující mail:\nPane inženýre, mile, a touto vsuvkou to slovo „mile“ potvrzuji, mě překvapil váš celostránkový článek a horký dech emoce, který nevychladl ani cestou do mého libereckého bytu. Znám vás jenom vzdáleně, ale vážím si vaší snahy vnést do černobílého pojetí světa ty miliony odstínů, které teprve vytvářejí onu úžasnou plastičnost dějů.\nNikde jsem nenašel datum vašeho narození, ale domnívám se, že nebude příliš vzdálené mému (5.1939). Narodil jsem se v Plzni a válku jsem prožil v činžáku ve Zbrojnické ulici, ale už tam jsem se setkal se zprostředkovanou nenávistí. Týkala se mé matky. Ta byla dcerou božídarského švícka Antona Kolitsche (jak typické německé jméno) a provdala se za mého otce - Čecha, ale spíše Moraváka.\nOtec před válkou pracoval na berním úřadě, ale protože nemohl doložit svůj arijský původ, byl předčasně penzionován. Pracoval pak u soukromníka, kterému to nevadilo. Zato matka. Německé komunitě sloužila za obraz zrádkyně a po osvobození, zase jako Němka původem, musela nosit bílou pásku.\nSituace byla natolik zostřená, že jsme se stěhovali (v červenci 1945) do Chebu. V přízemí domku, smířeni se vším byli manželé Schmidtovi – sudetští Němci. Byli velice slušní – tedy porovnám-li to s chováním „národního správce“ nějakého majetku, který si už nepamatuji. Byl oblečen do tehdy módních rajtek, nosil zásadně gumové holinky a pošvihával si bičíkem. Kolikrát přetáhl mou maminku se slovy:„Německá svině“, to už také nevím.\nTak jsme se zase stěhovali, i když jenom o pár ulic. Už dnes ani nevím jak, našel jsem si německého knihaře, který v těsně poválečném nedostatku materiálu při práci neustále improvizoval, a kterého jsem vydržel hodiny a hodiny při té práci pozorovat. Zvykl si na mě a jednoho dne když jsem k němu po škole zašel tak si mě v slzách postěžoval, že dostal výzvu k odsunu.\nTehdy mě poprvé vykládal, jak byl sice v NSDAP (ale tam byl „přece každý“ – není vám to p. inženýre povědomé?), jak v Chebu vítali Hitlera, protože ten konečně zavede pořádek. Jenže potom Německo zavlékl do války a za to přece on nemůže. Dodnes si ho vybavuji, byl mě nesmírně sympatický, ale už tehdy jsem cítil ten rozpor příčiny a následku. Viděl jsem (za německé okupace) svého tatínka, který potkal na plzeňské ulici známého a třikrát se ohledl všemi směry než ho pozdravil, viděl jsem, jak pozorně čte papír vylepený na rohu ulice a pak mi vysvětlil, že to jsou jména lidí, kteří byli toho dne popraveni, kvůli nějakým parašutistům na Kladně.\nKnihař mě toho dne dovedl (nebo to bylo opačně) do svého bytu. A já jsem zůstal stát v němém úžasu. Byl to byt starého typu – do stropu to byly dobré 4 metry, na vysokých oknech těžké závěsy, ale co mě nejvíc překvapilo, bylo to, že ty 4 metry do stropu vyplňovala obrovská knihovna a v ní stovky svazků, všechny anebo skoro všechny v kůži. Ta knihovna byla černá a ta barva zesilovala ten dojem mohutnosti. Mě – asi 7letého kluka – ale nejvíc přitahovala důstojnická dýka s orlicí a svastikou. Asi to všechno pochopil z mého pohledu, tu dýku mi dal a řekl, že to je památka na jeho syna, který padl na Volze. Že si stejně smí vzít jenom 50 kg (viděl jsem to pak na vlastní oči, většinou to byly peřiny, základní šatstvo a hygienické potřeby) a cennosti si vzít nesmí. Byl jsem ho ještě dvakrát navštívit, to už byl ve sběrném táboře, který byl na dvoře kasáren (blízko nemocnice). Měl tam svůj koutek a ten byl chráněný prostěradlem na čtyřech tyčích. Tu dýku jsem později „vykšeftoval“ a tak skončila památka na jeden lidský osud.\nNejste první, komu to vyprávím. Už v 17 letech jsem to vyprávěl nějaké skupině Němců. Pamatuji se dobře, jak mě jeden z nich řekl: „Buď hrdý, že je v tobě německá krev. Jednou to budeš potřebovat“. A velmi příznačně dodal: „Es komt der Tag.“ V době slávy Elvise Presleyho jsem si vzpomněl na příbuzné po mamince a napsal jsem si o desky. Těch se mi dostalo, ale nechybělo i podobné ujištění: „Wir werden einmal die Roten ausrotten“. Nikdy jsem nebyl v žádné partaji, ale z téhle nenávisti mi mráz po zádech lezl ještě hodně dlouho. Když si dneska přečtu nařízení německé vlády z roku 1934 -Výchova mládeže školou povinné v nacionálně-socialistickém státě – to známé „Blut und Ehre“ tak si přece jenom myslím, že měl Václav Bělohradský pravdu.\nPan Uhl mi odpověděl tak, jak je jeho zvykem. Mile, ale zaťatě. Jakoby vůbec nepochopil smysl mých řádků. Nemám právo zveřejňovat jeho odpověď, ale podstatné části snad mohu:\n...vzpominam si na jaro 1946, na odsun nuselskych Nemcu kolem naseho domu na Vinohradech...\nV krvi to ale neni... Preju vse dobré, srdecne Petr Uhl\n15. 5. 2008 Rok 68 očima vidláka Jan Kadubec\n15. 5. 2008 Svoboda i pro vidláky František Řezáč\n15. 5. 2008 Nemáme co skrývat. A vy?\n15. 5. 2008 Doktoři vyzývají k neprodlenému řešení narůstající epidemie dětského kuřáctví\n15. 5. 2008 Grebeníček odmítá, že by "zdržel vývoj strany na řadu let" Štěpán Kotrba\n15. 5. 2008 Modernizace KSČM?\n15. 5. 2008 ■ ■ ■ Hana Tomšů\n15. 5. 2008 Radarem v Brdech ohrožujete brdskou faunu a flóru\n14. 5. 2008 Kde jsou statistiky o vyváženosti vysílání ČT ohledně amerického radaru?\n15. 5. 2008 Geostrategické pucle (aneb puzzle nejen radarové) Pavel Barák\n15. 5. 2008 Mezinárodní finanční trh jako monstrum, neboli Respekt před evolucí Uwe Ladwig\n15. 5. 2008 Boj proti chudobě a potravinové krizi Simone Radačičová\n15. 5. 2008 Kuba a koniec apartheidu Dušan Krnáč\n15. 5. 2008 Žádné náklaďáky, žádné stromy... Fabiano Golgo\n15. 5. 2008 Smysl tištěných novin Vratislav Filler\n15. 5. 2008 Groupe Guma Guar: Kolektivní identita - projekt pro Artwall Gallery\n15. 5. 2008 "Todesstoß", "Landsleute" a "keine Ahnung" o sebereflexi Štěpán Kotrba\n15. 5. 2008 Kritikové by se měli opírat o skutečnost. Vypadá to lépe Karel Kouba\n15. 5. 2008 Sudetští Němci a lidský zmatek Leopold Kyslinger\n15. 5. 2008 Petr Uhl Britským listům neodpoví\n15. 5. 2008 Petr Uhl nehrál v Norimberku roli provokatéra Tomáš Krček\n15. 5. 2008 Odsun Petr Wagner\n15. 5. 2008 Blahopřeji Petru Uhlovi k jeho ceně\n14. 5. 2008 Co je chucpe Zdeněk Bárta\n14. 5. 2008 Je tupé a zabedněné vracet se k nenávisti Boris Cvek\n14. 5. 2008 Popliván a retroaktivně zastřelen František Řezáč\n14. 5. 2008 Provokatéry česká společnost potřebuje Jan Čulík\n14. 5. 2008 Sudetoněmecký spolek a jeho nacističtí předci Štěpán Kotrba\n14. 5. 2008 Petr Uhl jako abstraktní turbulentní humanista Miroslav Tejkl\n14. 5. 2008 K čemu je to dobré? Pavel Novotný\n14. 5. 2008 Dědictví je sporný koncept - u sudetských Němců i u bohatých rodin Tomáš Stýblo\n14. 5. 2008 Postoj Petra Uhla si zaslouží jen odsouzení Milan Valach\n12. 5. 2008 Petr Uhl přijal sudetoněmecké vyznamenání Štěpán Kotrba\n14. 5. 2008 Uloupené Kosovo: Nesnesitelně špatný dokument Josef Švéda\n15. 5. 2008 V Čechách c.k. demokratické soudy neporušují všechny fyzikální, chemické a justiční zákony Wenzel Lischka\n14. 5. 2008 Otázky nezávislosti Sandra Wain\n14. 5. 2008 Aktuální problémy exekucí\n14. 5. 2008 Hudba útěšná, hudba útočná I. Zdena Bratršovská, František Hrdlička\n14. 5. 2008 ČR si nepřipomíná 60. výročí arabské tragédie "Nakba" Daniel Veselý\n14. 5. 2008 Komu slouží naše vláda? Miroslav Pořízek\n14. 5. 2008 Banální a trapná záležitost: Dal jsem jim dar, neodpověděli.\n13. 5. 2008 Metro nechce zaplatit honoráře za publikované články Fabiano Golgo\n13. 5. 2008 Radare, vítej nám! (imprese) Michal Kuklík\n14. 5. 2008 Vigilie\n15. 5. 2008 Hledáme domov pro psa Daga\n4. 5. 2008 Hledá se: Alois Brunner, klíčový spolupracovník Adolfa Eichmanna Richard Seemann\n29. 4. 2008 Agent abwehru Oskar Schindler a objevení Eichmanna Jitka Gruntová\n17. 3. 2008 Všední den pod hákovým křížem Richard Seemann\n24. 10. 2007 Občanský odpor proti neonacistům: mobilizace slušných lidí plánovaná na 10. listopad Štěpán Kotrba\n18. 10. 2007 Výročí zahájení transportů židů z Protektorátu Richard Seemann\n3. 10. 2007 Historik: Magistrát povolením pochodu neonacionalistů Židovským městem pochybil\n18. 7. 2007 Rakousko napravuje chyby z minulosti Richard Seemann\n9. 5. 2007 Na konec války nezapomínají Němci ani Rakušané Richard Seemann\n18. 4. 2007 Minulost dožene každého, i badensko-württemberského premiéra Richard Seemann\n16. 4. 2007 Poslední pokus o zastavení hnědého nebezpečí v Německu Richard Seemann\n31. 3. 2007 Kapitán Kloss na Primě ! Štěpán Kotrba\n22. 2. 2008 Kosovo: Země Dohody i země Osy podepisují nový Mnichov Štěpán Kotrba\n8. 1. 2008 Mnichov, tentokrát v Kosovu -- pokračování v dlouhodobé strategii Jaroslav Foldyna\n26. 10. 2007 Kdo v Brně zapomíná na oběti mnichovské dohody? Ivan Sommer\n18. 9. 2007 Rozhlas BBC o Mnichovu\n14. 2. 2007 O nás opět v Mnichově Oskar Krejčí\n26. 1. 2007 Československá výzbroj byla v době mnichovské krize skutečně dobrá\n18. 1. 2007 Byl únor 1948 nevyhnutelný? Otto Drexler\n29. 11. 2006 Bojovat se mělo! Petr Wagner\n28. 11. 2006 Proč se bojovat nemělo! Otto Drexler\n21. 12. 2005 Nový rozpočet EU - odčinění Mnichova? Jan Čulík\n27. 7. 2005 Sudetoněmecká otázka Radomír Luža\n18. 3. 2005 Mníchov a jeho alternatívy Daniel Šmihula


Ruských turistů v Česku ubývá :: Golfee\nÚvodní stranaCESTUJEMECZECHTOURISMRuských turistů v Česku ubývá\nJak vyplývá z aktuálních dat Českého statistického úřadu, ruských turistů ubylo meziročně o 14,1 procenta, příjezdy z Ukrajiny klesly dokonce o více než třetinu. Asociace cestovních kanceláří i další odborné subjekty přitom dříve odhadovaly, že letos navštíví Česko o pětinu Rusů méně než loni. I přes dobrá čísla v prvním čtvrtletí tohoto roku se tento odhad ukazuje jako spíše optimistický.\nRusové obecně ztrácí zájem o cestování kvůli devalvaci rublu, která skokově zdražila veškeré zájezdy. Za poklesem prodejů zájezdů do České republiky potom stojí nejen slabší ruská měna, ale zejména důsledky rusko-ukrajinské krize. Přitom právě ruští turisté patří mezi zahraniční návštěvníky, kteří v naší zemi utrácí nejvíce.\n"Již na počátku druhého čtvrtletí jsme upozorňovali na možný úbytek turistů z Ruska a navrhovali jsme konkrétní opatření, jak vývoj situace alespoň částečně zmírnit,“ uvedl Rostislav Vondruška, generální ředitel agentury CzechTourism. Situaci by podle něj pomohlo především zjednodušení a urychlení vydávání víz na zastupitelských úřadech ČR v Rusku.\nČesko tak naplno pociťuje obavy Rusů, kteří se za složitější vnitropolitické situace bojí cest do zahraničí. Pro jejich alespoň částečné zmírnění plánuje CzechTourism oslovení ruské veřejnosti a kombinací PR článků, inzerce, outdoorové reklamy a elektronických médií chce povzbudit zejména individuální turisty k cestám do České republiky. Bojovat proti případnému propadu mohou i jednotliví poskytovatelé služeb v cestovním ruchu tím, že své propagační aktivity zaměří více na ruskou klientelu a doplní tak reklamní kampaň vedenou agenturou CzechTourism.


Dotaz – 16541 - Umíme udělat domov\nDobrý den,chtěla bych Vás poprosit o barvu stěny v kuchyni. Obrázek viz příloha. Kuchyň je v kombinaci ořech dijon/slonová kost. Jídelní stůl ořech dijon a židle bílé. Vymalovat chceme stěnu naproti dřezu,tedy za jídelním stolem. Podlaha dud přírodní