Profesní design je realitou | Marketing a design\nProfesní design je realitou\nMnoho lidí ve VC mě požádalo, abych se podělil o své osobní zkušenosti ze světa designu. Sdílím. Článek o tom, co je dnes digitální design, o tom, co designéři ve společnostech vlastně dělají a o čem nikdo nemluví.\nAhoj všichni, jmenuji se Yegor Komarov, jsem designér a chci mluvit o něčem, o čem nikdo nemluví nebo o čem moc neřekne.\nV tomto článku se dozvíte o:\nCo jsou návrháři a design jako dnes\nS čím návrháři vlastně pracují?\nNávrháři s perspektivou výroby\nCo skutečně stojí za trendy?\nJak designéři pracují ve velkých a středních společnostech\nProč je design neefektivní bez dobrého řízení\nSmrtelné hříchy společností v budování týmů\nJaká designová místa společnosti skutečně potřebují\nSoudě podle toho, co vidím na internetu, v článcích, v otázkách mladých designérů, mám dojem, že jen málo lidí chápe dnešní realitu v profesi designu. HR hledá některé, jiné přicházejí a ještě další. Nikdo nemůže plně pochopit, kdo koho potřebuje a co je třeba udělat. Pokusím se vám pomoci sestavit skládačku a podívat se na realitu, která se děje ve většině společností. Materiál bude užitečný především pro začínající designéry, kteří nechápou, kam se mají přesunout a jak se vyvíjet. Stejně jako manažeři, kteří mají potíže s konstrukčním oddělením a procesy ve společnosti.\nUpozornění: Toto je moje osobní vize a moje mnohaleté zkušenosti. Pokud chcete vážně diskutovat o určitých problémech uvedených v článku, pak jsou mé soukromé zprávy otevřené. Rád bych slyšel vaši bolest, zkušenosti a vidění. Článek se dotýká opravdu mnoha důležitých témat a problémů, kterým návrháři a společnosti čelí. Budeme hovořit hlavně o grafickém designu a digitálních společnostech.\nJiž 12 a více let I I měl hodně práce, ale nejvíce poučná práce byla ve společnosti, kde jsem zažil škálování. Jeden marketing za rok se rozrostl z 20 lidí na 100. A tým, který pracoval s designem, se rozrostl z 1 osoby na 12.\nByla to řada pokusů a omylů, neúspěchů a úspěchů. Nakonec se mi ale podařilo najít velmi dobrý vzorec, který by zajistil hladkou a dobře koordinovanou práci návrhářského týmu.\nNávrháři a design\nCo je design ve skutečnosti? Ve vzhledu jsou návrháři jen kluci, kteří pro sebe kreslí nějaké obrázky. Tolik na ně myslí. Zdá se, že nedělají nic tak těžkého.\nJe velmi snadné být kritikem designu, stačí se podívat na obrázek a vyjádřit své pocity. Kritizovat design nepotřebujete žádné zkušenosti. Další věc je, když se podíváte na kód a nerozumíte ničemu, díváte se na finanční výkazy a také nerozumíte polovině slov v tabulkách, nemluvě o chemických vzorcích a výkresech, protože všechno je velmi „komplikované“. Ale každý může být „expertem“ na design.\nJe snadné kritizovat design. To je možná jediná nevýhoda v této profesi. Musíte neustále bránit svou práci a hledat kompromis v komerční sféře činnosti.\nV jistém smyslu je designér gladiátor. Pokaždé, když ukáže svou sbírku na přehlídkovém molu, čeká, až se jeho palec otočí nahoru nebo dolů.\nPotíž je v tom, že celý design je z pohledu spotřebitele často subjektivismus, vkus, abstrakce nebo stereotypy. Proto se mi více líbí směr UX a UI, protože tam lze efektivněji měřit výsledek návrhu. Často podléhá převodu a lze jej měřit podle spokojenosti uživatelů prostřednictvím recenzí, hodnocení a podpory. Bude mnohem obtížnější posoudit logo nebo identitu. Hodnocení „nelíbí se“ v logu moc nepomůže, protože člověk často nedokáže vysvětlit, co se mu nelíbí. A jednomu se to může líbit, ale druhému ne. V rozhraních je vše jednodušší. Pro lidi je snazší vysvětlit, co se jim líbí a co ne: dlouhá registrace nebo není jasné, co dělat dál, příliš malý tisk …\nKromě často abstraktní a subjektivní kritiky je pro většinu designérů jinak těžké prokázat „imunitu“ na pozadí stejného finančního oddělení nebo zachování. Jsou to jen kluci, kteří kreslí obrázky a často dělají to, co říkají. Další věc: analytici, obchodníci, SEO a další profesionálové. Pracují přímo s provozem, rozpočty a musí ukázat konkrétní výsledek: kolik investovali, kolik utratili, jaký zisk. Když přijde audit do společnosti, designéři se nemají čeho bát. Návrháři v tomto řetězci jsou pouze dodavatelé. Jejich hlavním úkolem je včas doručit kvalitní, chutný a efektivní obsah. Schválte to a nezmeškejte termín. Pokud se to všechno stane tak, jak by mělo, obvykle pro ně nejsou žádné otázky. To ale neznamená, že návrháři by neměli rozumět tomu, jak firma funguje, jaké jsou její cíle a kdo je konečným spotřebitelem. Protože peníze nehradí strýc, peníze platí klient. A každý zaměstnanec ve společnosti musí udělat vše pro to, aby život klienta byl ještě lepší. A čím více návrhářů ví o oboru, tím efektivněji mohou jejich návrhy fungovat.\nS čím návrháři pracují?\nNávrháři často pracují s „vyššími“ záležitostmi lidské psychologie: povědomí o značce, emocionální design, vzhled a chování, efekt wow, dopad a další malé či dokonce neměřitelné faktory. Když je design vytvořen na základě hranic metrik, pravidel, stává se spíše systematizovaným kanálem s určitými kritérii: pohodlný, praktický, originální atd. Dobrý design v chápání marketingu se ukazuje jako něco jako „nejúspěšnější verze“ čehokoli. To je to, co se nejlépe prodává a hodnotí. Bude to ale skutečný designový fenomén? Jakmile vytvoříte dobrý model a můžete se tam zastavit? A pak to uděláme podle stejné šablony a jen vytvoříme upravené verze?\nVeřejnost zná špatný design lépe než dobrý design. Z tohoto důvodu lidé dávají přednost špatnému designu před dobrým. Jsou příliš zvyklí na to, co je. Všechno nové se začíná děsit a staré je utěšuje.\nProto byste se při práci na designu měli vždy snažit překročit tyto hranice. Pokus o vytvoření designu, který by byl více než jen „standardem“ něčeho, by měl rezervu relevantnosti na více než 2–3 roky. To platí zejména pro design webových stránek. Věřím, že čím delší je trvanlivost designu, tím lepší je.\nVytváření trendových návrhů v duchu doby je snadné. K tomu je dost dobré, abyste mohli kopírovat a rozumět tomu, co kopírovat. Je mnohem obtížnější vytvořit design, který může po sto letech zůstat inspirativní.\nJako ukázkový příklad takového designu: Otl Aicher/1972 Mnichov Olympic\n< span class = "ui_preloader__dot"> Otl Aicher/1972 Mnichov Olympic\nA také vytvořit design, který by byl kopírován ve velkém množství. Pokud jste kopírováni, vězte, že se jedná o nejvyšší hodnocení vaší práce.\nDesign velmi často závisí také na technologii. Zastaralá technologie – zastaralý design. Proto je design evolučním a nikdy nekončícím proudem. Design je to, co se snaží neustále transformovat hmotu, která nás obklopuje, a dává jí nové formy, obrazy, významy. Právě v této nekonečné transformaci spočívá podstata designu. Když je objekt vytvořen, je teprve poté rozebrán pro vyhodnocení: význam, konverze, vnímání, genialita atd. A samotná podstata designu je jen příběhem o tom, co se děje v procesu vytváření nového objektu. Je to něco jako tvorba embrya, které se vyvíjí v děloze. Tam je položeno budoucí zdraví člověka, jak bude vypadat, řekněme, jakou genetiku nese, jaký temperament. Právě tam probíhají miliardy různých procesů. Tady se odehrává design.\nHodně jsme pracovali na tom, jak bude telefon vypadat uvnitř, a 99% z vás to nikdy neuvidí, ale udělali jsme to, protože to bylo tak správné.\nA designéři, když na něčem pracují, musí brát v úvahu tisíce různých faktorů: relevance, historie, propojení, psychologie, logika, pohodlí, praktičnost … Dávat určitý výsledek. Často záleží na tom, jak to děláme, ne na tom, co děláme.\nPokud mluvíme o inovativním designu, pak úkolem designéra je pokusit se pokaždé vytvořit něco nového, jít nad rámec obvyklého vzoru a vzoru. To je pravděpodobně podstata designu a pro designéry nejtěžší úkol: prolomit stereotypy, vstoupit na území, kde dosud nikdo nebyl, kombinovat ty formy a významy, které dosud nikdo nekombinoval, vytvářet jedinečné vztahy, nejvíce často se takové vztahy rodí s digitálním a fyzickým světem a technologiemi. Teď mluvím o všech druzích designu a inženýrství. Například všechny domy jsou postaveny z cihel, dřeva, betonu, ale designér (inženýr, vynálezce, jak mu říkáte) zkřížil konstrukci s novými technologiemi a přišel s myšlenkou tiskáren. Tady se uskutečnil design.\nOtevřel území, kde dosud nikdo nebyl. Šel jsem nad rámec šablon a stereotypů. Našel jsem správné vztahy mezi 3D tiskárnou, materiály, programováním, užitkovostí a poptávkou, vše jsem spojil do jednoho a získal „domácí tisk“.\nDobrý design je, když se u ostatních designérů budete cítit jako idioti, protože tento nápad nenastal jim.\nUX design v podstatě dělá stejnou práci. Návrháři UX zkoumají různé vztahy a hledají nové formy. Existuje autorizace prostřednictvím otisku prstu nebo skenování obličeje, hry založené na fyzice gyroskopu, vše se propojuje s rozhraním nebo novými technologiemi.\nTo ale zároveň neznamená, že by se každý měl snažit dělat jen inovativní design. Replikace je v našem světě velmi důležitá. Je neodmyslitelnou součástí samotné přírody. Společnosti jako Apple vytvářejí inovativní vzory, ruší stereotypy, překračují rámec šablon, vytvářejí „nejlepší verze“ nápadů, a proto začíná replikace. Vytvořením jednoho úspěšného řešení se transformuje celý svět.\nReplikace (z latinského replicatio – resume) – proces vytváření dvou podřízených molekul na bázi DNA na původní molekule DNA. … Během následného dělení mateřské buňky obdrží každá dceřiná buňka jednu kopii molekuly DNA, která je identická s DNA původní mateřské buňky.\nTo je, pokud mluvíme o globálním a hlubokém. Vraťme se zpět do reality. Totéž se děje v jednodušších rovinách. Většina grafiků v podstatě provádí replikační práce. Dívají se na odkazy na chování/driblování, kopírují nejlepší řešení, formy, nápady. Buď je úplně duplikují, nebo přidají něco vlastního a vytvoří nový. A na tom není nic špatného. To je přirozené. Je důležité nést a vyvíjet nejlepší řešení. Ale ne každý to dokáže efektivně. To je místo, kde jsou potřebné zkušenosti a školení. Je to nezkušený člověk, který nikdy nedržel štětec s barvou v ruce, udělá kopii „Sandra Botticelliho“ Zrození Venuše „1486“. ?\nBez některých dovedností nebude nic fungovat. Stejně je to s designem. Zároveň však může každý kritizovat obraz „Zrození Venuše“. Jeden bude mít matné barvy, další bude mít nepřirozené tváře, třetí bude mít nudnou zápletku.\nNávrháři z hlediska výroby\nZhruba řečeno, aktivity designérů mohou lze rozdělit do několika typů:\nNávrháři, kteří vyrábějí levné repliky. Zpravidla jsou to červen. Jen se učí. A nejsou příliš úspěšní. Okamžitě se však pokusí navrhnout portfolio pro sebe, jak to dělají drsní strýcové z agentur, poté, co sledovali Behance a zároveň použili písmo Ubuntu. Protože toto je nejzajímavější písmo, které bylo v počítači, aniž by rozumělo, odkud pochází a k čemu je určeno. Nezná teorii barev, základy typografie a rozvržení.\nNávrháři, kteří dělají kvalitní repliku. Jedná se zpravidla o střední lidi, kteří se již hodně naučili, hodně toho zjistili, ale chybí jim hluboké a základní znalosti a zkušenosti, aby dosáhli nové úrovně. Sebevědomě a dobře pokračujte v vytváření kopií kvalitních nápadů.\nNávrháři, kteří vytvářejí jedinečnou transformaci najít originální řešení. Toto je zpravidla Senior. Zde již mají zkušenosti a znalosti, dokážou dobře vyrobit repliku a dokážou vytvářet své vlastní jedinečné a nenapodobitelné věci, aniž by se uchýlili k hotovým vizuálním řešením.\nNávrháři, kteří vytvářejí inovace , ale zpravidla jde o práci celého týmu. Toto je příběh, kdy se Senior vyvíjí dále a už má nástroj nejen svých rukou, ale celého týmu lidí. Stává se dirigentem a řídí celý soubor.\nNávrhář s jedinečným stylem. Toto je něco z kategorie, když jste našli svůj jedinečný a nenapodobitelný styl a nápad, dokázali jej vyvinout a dokázat světu životaschopnost tvého nápadu.\nStává se také, že Junové dělají takové revoluční závody, často náhodou, prostě úspěšně vykopali vzorec. A stane se, že to pro zkušené designéry přijde po mnoha a mnoha letech, kdy museli zdokonalit své dovednosti, aby mohli začít vytvářet skutečná mistrovská díla.\nNyní si můžete upřímně odpovědět, jaký druh designéra jste vy jsou.\nA pochopte, že když vám byl přinesen další „trend“, znamená to, že vám přinesli „šablonu kvality“, podle které musíte sedět a dělat přípravy. Ano, můžete cítit, jaký jste skvělý a módní návrhář. Ano, takový design, správně použitý a integrovaný, bude pro společnost výhodný, protože bude dobře fungovat a bude držet krok s dobou. Jediným úlovkem je, že s vytvořením tohoto trendu nemáte nic společného. Právě děláte replikační práci. A skutečná podstata designu není v této práci. Ano, trénujete, cvičíte, chrlíte. Pokud však nepřekročíte tento rámec, zůstanete pouze replikátorem, ale hrdě se budete nazývat návrhářem.\nOznámení ve vc. en Zakázat reklamy Technika Jak najít skrytou kameru v pronajatém bytě nebo hotelovém pokoji Airbnb a jeho protějšky řeší mnoho problémů s bydlením. Ale takový nájem zahrnuje také určitá rizika …\nV této profesi jsem 12 a více let a dlouho jsem se nemohl vnímat jako designér, protože jsem si uvědomil, že jsem většinou dělal repliky po celou dobu. A zatím věřím, že jsem v designu neudělal žádné zásadní objevy. Vývoj v tomto směru nebude mít žádný konec. Je to jen tím, že kvalita mých replik se každým rokem zlepšuje a zlepšuje.\nA až po mnoha letech jsem se po prostudování metodik, procesů a principů naučil, jak vytvořit design, aniž bych vycházel z hotových vizuálních referencí. A vytvořte design založený na historii, analýze, zkušenostech, metaforách, psychologii, obchodních cílech atd. Šel jsem nad rámec grafického editoru. Protože obrázek sám o sobě nežije v podnikání, je nutné vzít v úvahu 100 500 faktorů, které s ním budou spojeny. Počínaje Tone of Voice (například i volba písma závisí na TOV společnosti) a končí pozicí na trhu. A ve složitých scénářích a podmínkách již jedna replikační dovednost nestačí. Nemůžete jen vzít úspěšnou reklamní kampaň z Afriky a zahájit ji se stejným úspěchem na trhu SNS. Z tohoto důvodu existuje porozumění přizpůsobení se trhům.\nMožná některé mohly být demotivovány informacemi o replikačních pracích, ale nedělejte si starosti. Jedná se o přirozený proces růstu a vývoje. Jenom to, že práce s reklamou nám umožňuje rychlejší rozvoj. Je mnohem snazší trénovat na replikách, než vytvářet a vymýšlet něco od nuly. Čím více odkazů se na internetu objevilo, tím rychleji se lidé začali učit.\nNikdy se nepřestávejte vyvíjet, kopejte do hloubky. Jděte za hranice stereotypů, zvyků, rutiny v designu a designu, zde se rodí skutečný design. Všechno ostatní bude přesně tak, jak ukážete světu pro další replikaci.\nKdyž jsem začal budovat práci designového oddělení ve společnosti, všiml jsem si jednoho velmi zajímavého jevu: téměř všechna oddělení ve společnosti se obracejí na designéry. Protože jsem byl vůdcem, všechny žádosti padly na mě.\nUkázalo se, že design slouží:\nVrcholový management: „Egore, naléhavě potřebujeme udělat prezentaci pro investory, prosím to na zítra. “\nTým pro uchování a akvizici: Online: „Egore, přestali konvertovat naše kreativy, asi každý začal být nudný. Pojďme přijít s něčím novým se zajímavou mechanikou. “ Offline: „Egor, zítra označíme letiště, metro, brýle, taxi a potřebujeme také design velkého billboardu uprostřed“\npropagační tým : „Egore, vstupujeme zde na nový trh, pro zveřejnění na Instagram, Facebook, Google … potřebujeme 100 500 bannerů různých velikostí.“\nKreativní tým: „Egor, natočíme zde nové video a zahájíme kampaň, musíme přijít s konceptem, jak bude přizpůsoben všemu online: vstupní stránky, bannery, příběhy, branding …“\nPR tým: „Egor, rozhodli jsme se pro charitativní práci, potřebujeme vyvinout novou identitu, logo, zítra také pořádáme konferenci a musíme zeď značky naléhavě “\ntým SEO/IT: „ Egore, tady Google znovu změnil pravidla, musíme znovu vytvořit design … “\nTým SMM: “Egor, přišli jsme s novou kategorií, potřebujeme nové šablony, zahajujeme také soutěž a chceme vytvořit 3D masku pro insta.”\nTakto vypadá typický den pro vedoucího designu. Každý potřebuje všechno naléhavě a na zítra. Protože jen málokdo slyšel o plánování a vedení pláče, všichni v rohu zapomněli. A ještě jsem se nedotkl zbytku oddělení, ve skutečnosti se mnoho dalších oddělení obrací k designu. Uvádím hlavní, které se nacházejí téměř v každé velké společnosti. Abych přežil, musel jsem přijít na to, jak všechny tyto požadavky systematizovat a správně rozdělit úkoly v týmu.\nBez dobrého managementu je design neúčinný, stejně jako společnost jako celek.\nDesign je často posledním akordem v marketingových odděleních. Před pořízením projde všemi řetězci obchodních procesů: koncept je schválen, rozpočet je schválen, obsah, překlady atd. Celá tato komplikovaná práce však není vidět. Říká se, že značka letiště, ale nikdo nechápe, kolik pekla musí člověk projít, aby shromáždil údaje o tomto letišti, pochopil velikosti, omezení, pravidla, umístění, formáty, vytvořil vizualizace a další.\nDíky mé práci v designovém oddělení jsem viděl všechny hlavní obchodní procesy, které v marketingu probíhají. A toto je práce více než 100 lidí. Kdo jak pracuje, kdo vykonává svou část práce včas, kdo přijde pozdě, kdo komu úkol přinese, kde je pořádek a kde je naprostý nepořádek. Ve výsledku jsem byl stále zodpovědný za výsledek návrhu. Požádají mě o konečné rozvržení. A jen velmi málo lidí z nejvyššího vedení se bude bát, že práce není připravena, protože Serega z oddělení obsahu překlad do uzávěrky neprovedla a copywriter obvykle zapomněl úkol dokončit.\nV souvislosti s tím bylo nutné budovat nejen procesy v týmu, ale také ovlivňovat procesy ve společnosti jako celku. Tehdy jsem pochopil Zen v řízení, plánování a naučil se, co to znamená být lídrem v praxi. Protože pokud začnete zaplňovat design v digitálních společnostech, pak se podnikání stane: situační marketingové materiály nebudou do termínu připraveny (a je třeba je udělat hned nebo nikdy), bannery, vstupní stránky, plakáty, reklama , branding nebude připraven, dopisy a vše, co sem a teď přináší nové klienty.\nZítra se například bude konat živé vysílání v televizi a my musíme navrhnout reklamní desku. Co uděláte, pokud zmeškáte termín? A to vše je zpravidla již zaplaceno předem a peníze nikdo nevrátí. Lámání termínů je jednoduše nepřijatelné. Zvláště pokud společnost zakoupila drahé značky v metru a každý den odstávky stojí spoustu peněz. Odpovědnost je opravdu velká. Proto návrháři přišli s identitou, aby tuto práci provedli rychle a nepřišli pokaždé s něčím novým.\nNo, ano, jsme jen kluci, kteří kreslí nějaké obrázky. Pokud však tyto obrázky nebudou vytvořeny včas, vše půjde na jedno místo a ochromí práci mnoha oddělení.\nToto je jen příběh o tom, kde rozvíjet střední nebo vyšší pozici ve společnosti: rozvíjet procesy a těsněji se integrovat do podnikání a pomáhat mu. Vytváříte vnější krásu značky a poté vytváříte vnitřní krásu společnosti a vyvíjíte design obchodních procesů. Metodika je všude stejná: funkční, přístupná, intuitivní, inspirativní, krásně pohodlná atd.\nAbychom v těchto podmínkách přežili, museli jsme vyvinout:\nSprávné nastavení týmu\nZapojování nových zaměstnanců\nVytvářejte jasné procesy a interakce v rámci týmů a mezi nimi\nImplementujte koncept SMART\nSamotný design je proto stále květinami. Mnoho mladých návrhářů si myslí, že design končí, když nakreslí vstupní stránku. Ale není to tak, za tím vším je stále spousta všeho. Design musí být stále vysoce kvalitní, studovat chování uživatelů, brát v úvahu různé technologie, kontrolovat chyby a chyby a mnoho dalšího. Hodně se dělá před a po návrhu. A čím výše stoupáte po kariérním žebříčku, tím více musíte pochopit, co se děje dříve a co poté.\nBez dobrého řízení je design neúčinný. Designéři mohou při hledání ideálu pracovat na jednom úkolu měsíce. Ve skutečnosti však designéři potřebují jinou práci. Společnosti nemají čas čekat, až se zrodí mistrovské dílo. Ne každý si to může dovolit a ne každý toto mistrovské dílo potřebuje. Někdo musí každý den dělat rutinní práci a dělat ji rychle a včas, aniž by porušil termíny. Ne vždy zajímavá, monotónní, nudná, ale zisková společnost. Někde je nutné pracovat na běžícím pásu, někde vytvářet jedinečné a nenapodobitelné věci, někde jen provádět nejprimitivnější práci. Musíte střízlivě posoudit své zkušenosti a své schopnosti a pochopit, co chcete rozvíjet a co dělat.\nSmrtící hříchy společností v budování týmů\nMěl jsem velké štěstí, že jsem mohl postavit konstrukční oddělení od nuly a vyhnout se těmto chybám. Je však téměř nemožné napravit tyto chyby v týmech, které se již dávno odehrály. Zde je několik důležitých tipů, které vás mohou v budoucnu zachránit.\nSin 1. Hybridnost zaměstnanců\nJak být? Bohužel naši personalisté mají jednu zvláštnost, že pod designem UI/UX je celá hodgepodge, shove and graphics, layout and sprinkle on top of the basics of web development. Proto někdy nerozumíte tomu, jak oddělit mouchy od kotlet. Evgeny Polyansky, předplatitel.\nTo je největší problém nejen v konstrukčních týmech, ale obecně v jakémkoli týmu. Jen si pamatujte jednou provždy. Jakmile najmete hybridního zaměstnance, můžete se rozloučit se svými transparentními a srozumitelnými obchodními procesy ve společnosti. Není nic horšího než hybridní zaměstnanci. Hybridní zaměstnanec je chaos. Hybridní zaměstnanec je člověk, kterého pak nemůžete propustit a který vás vydírá, a nakonec mu zaplatíte ještě 2x, jen aby neopustil a nerozpadl byznys. Hybridní zaměstnanec je neúčinný. Možná, když jste malý startup a máte málo práce, můžete spojit své povolání, ale často je to kvůli tomu, že prostě nemáte peníze na najmutí zaměstnance, ale stále máte čas na to jiná práce. Dříve nebo později hybridní zaměstnanec buď vyhoří, nebo se změníte. A když přijde fáze škálování, stojí za to jasně oddělit aktivity lidí a zabránit jejich další hybridizaci.\nFirmám se zdá, že šetří tím, že najmou osobu, která uzavře 5 pozic s jednou pozicí. Jak by se ale tyto společnosti chovaly, kdyby, řekněme, shromažďovaly pro sebe armádu? „Vezmeme si jednu osobu, ví, jak ovládat tank, a kuchaře, zvěda a odstřelovače, dobijeme zemi.“ S takovou strategií ve skutečné bitvě by byli rozbiti na smithereens. Podnikání je stejná válka, pouze pro trh a spotřebitele. Každý zaměstnanec musí vykonávat konkrétní práci, období. Masochisté jsou ti, kteří souhlasí s hybridními podmínkami, a blázni jsou ti, kteří nerozumí důsledkům najímání těchto zaměstnanců.\nRada. Pokud vidíte na volném pracovním místě: potřebujete designéra: UX, pohyb, ilustrátor, návrhář rozvržení, výrobce loga, 3d animátor, fotograf … Stačí ho hodit do koše. V této společnosti vás nečeká nic dobrého. S největší pravděpodobností za tímto volným místem je hloupý HR a hloupý vůdce, kde neexistují žádné obchodní procesy, kompetence v oblasti designu a dobré řízení. Když přijdete do společnosti, nenajdete nic jiného než nepořádek. Nebudete se věnovat práci, ale boji proti chaosu.\nHřích 2. Nedostatek zapojení\n„Tady je váš stůl a počítač. Pracujte. “\nNový zaměstnanec musí mít úplnou znalost svého prostředí a prostoru. Toto je první znalost, kterou mu je třeba dát.\nBiologický význam instinktu výzkumu je zřejmý: jedinec s rozvinutým obrazem světa je houževnatější. Vysvětluje to také skutečnost, že rozvinutý obraz světa pomáhá efektivněji hledat potravu, vyhýbat se predátorům a obecně řešit nejrůznější životní problémy. Zvýšená vitalita inteligentních jedinců vede ke zvýšení jeho potomků, což je evoluční výhoda.\nV obchodním jazyce je úspěšnější zaměstnanec s rozvinutým obrazem světa společnosti. Znalosti mu pomáhají efektivně řešit problémy, lépe pracovat, řešit problémy a obtíže rychleji a snadněji.\nNový zaměstnanec by neměl být ježkem v mlze.\n„Kdo jsou všichni tito lidé? Co tito lidé dělají? Koho mám kontaktovat? Kam jít? Pilně dělám svou práci, ale nejsou se mnou spokojeni. Co dělám špatně? Co? Takže to bylo možné? Nevěděl jsem. Firemní kultura? Jaká kultura? Účel společnosti? Ne, neslyšel. Byl to náš ředitel? Oh … Ukázalo se to trapně. Ve společnosti pracuji déle než rok, ale stále nechápu, co dělá můj soused. “\nČasto nemůžeme sami zjistit kávovar nebo tiskárnu v kanceláři, ale očekáváme, že naši zaměstnanci pochopí a přijdou na to, jak přivést společnost na novou úroveň, o které opravdu nic neví.\nNový zaměstnanec musí pochopit, jak je organizována jeho společnost, jak je organizována týmová práce. Musím se ponořit do kultury. Znát cíle společnosti, poslání, zásady práce. Musí jasně rozumět tomu, co se od něj očekává, v jaké oblasti jeho odpovědnosti, úkolů, pravomocí. Musí mít základní znalosti z podnikání a průmyslu. Abychom pochopili, kam se pohnout, rozvíjet, co lze zlepšit. V opačném případě bude zaměstnanec pracující ve společnosti sledovat pouze své osobní cíle, nikoli cíle společnosti. Nebude schopen uvolnit svůj potenciál a významně přispět k rozvoji společnosti.\nK splnění tohoto úkolu musí mít každé oddělení přihlašovací materiál. Bohužel v SNS je kultura přihlašování zcela nerozvinutá. Lidé jsou jednoduše vrženi na pracoviště a očekávají od nich zázrak. Tak to nebude fungovat.\nHřích 3. Nedostatečné vedení\nMůžete sestavit chytrý tým, ale bez vůdce nebude růst a rozvíjet se. Každý tým musí mít vůdce. Vedoucí, vedoucí týmu, říkejte mu, jak chcete. Kultura vedení je, bohužel, také v SNS nedostatečně rozvinutá. Častěji je tu jeden KRÁL celé společnosti a všichni ostatní zaměstnanci. Ani to nevede k dobrému. Kolik příběhů jsem slyšel o selháních způsobených majitelem tyrana, prostě nepočítám. Jen si pamatujte, kde je tým, tam musí být vůdce. Vedoucí vede tým, řídí, rozvíjí, sděluje hodnoty společnosti, obchodní cíle, je správcem podnikové kultury.\nDůvody selhání týmu\nV týmech není žádná správa.\nTým pracuje bez vedoucího.\nVedoucí nepracuje s týmem.\nRozsah úkolů není porovnejte dostupné zdroje.\nCíle projektu nejsou stanoveny.\nNeexistuje jasná míra úspěchu.\nTým nemá dostatek času na práci na projektu.\nTým je příliš velký nebo příliš malý\nČlenové týmu mají několik cílů.\nTým není vyškolen ani připraven.\nZnalostní základna a přístup k ní chybí.\nKteré společnosti potřebují projekční práce?\nŘekl jsem něco o kuchyni designérů, o tom, jak byly postaveny moje procesy, jaké byly principy. Pokyny v designu budou popsány níže. Přesně to je dnes poptávka, bez hybridnosti, s jasnými úkoly a oblastí odpovědnosti. Jsem si jistý, že můžete přijít do jakékoli společnosti, bez ohledu na to, jak se vaše pozice jmenuje, uděláte totéž. Je to jen to, že jsem to už rozdělil na procesy a odpovědnosti, což zachránilo designéry před hybridností. Tato data pomohou návrhářům určit aktivitu a společnostem revidovat svá volná pracovní místa s porozuměním, koho vlastně hledají. Rád bych také odpověděl, že zde neuvažujeme o produktových týmech, struktura je odlišná.\nVedení týmu v každé společnosti se může projevit různými způsoby. Vše záleží na konkrétnostech. Tato osoba je většinou vůdce. A jak víme, vůdci mají často různé tvary. Může to být kreativní ředitel, umělecký ředitel, jen vedoucí oddělení, ale podstata činnosti se nezmění, jakkoli tomu říkáte. Jsou to lidé, jejichž nástrojem není grafický editor, ale tým. V našem oddělení a v našich realitách je Team Lead zkušeným designérem, který má dovednosti pracovat ve všech projektech společnosti, spíše s zaujatostí manažera. Jedná se o typ člověka, který vládne všemu, ale zároveň má kompetence ve všech otázkách designu a může snadno dělat jakoukoli práci svými vlastními rukama, ale to není nutné. Musí rozumět cílům a cílům podnikání, požadovaným výsledkům, kontrolovat načasování projektů.\nTeam Lead, stejně jako projektový manažer, ví, jak efektivně distribuovat úkoly v týmu, rozumět oblastem odpovědnosti, pojmům a silným stránkám každého designéra v týmu, monitoruje správně vypracované zadání z jiných oddělení, sleduje stav a plnění úkolů. Jednoduše řečeno, dělá vše pro to, aby tým mohl jednat harmonicky i v těch nejnáročnějších situacích.\nVedoucí týmu ví, jak poskytnout zpětnou vazbu o provedené práci, instruuje složité úkoly, odpovídá za to, že tým pracuje rychle, snadno, efektivně a efektivně. A co je nejdůležitější, bavil mě tvůrčí proces. Důležitou kvalitou Team Lead v komunikaci je pozitivní, trpělivost, profesionální a taktní kritika, vždy doprovázená návrhy, jak lze úkol nebo projekt lépe implementovat. Team Lead vždy rád sdílí znalosti s ostatními zaměstnanci, pomáhá jim růst a dosahovat lepších výsledků v práci. Team Lead je člověk, který nikdy nesedí, vždy samostatně vyvíjí a motivuje ostatní, sleduje reklamní a designové trendy, dokáže generovat nové nápady a vždy najde něco, co lze zlepšit v procesech, reklamě a produktu.\nTeam Lead je více o strategii designu, managementu. Je odpovědný za to, že celý tým funguje jako jednotný mechanismus, nezmešká termíny a všichni jsou šťastní.\nPokud máte rozsáhlé zkušenosti s designem, chápete, že můžete v týmu budovat procesy, školit zaměstnance, daří se vám s vedením, jste komunikativní a dovedete být dirigentem, pak je možná tato pozice právě pro vás. Musíte však pochopit, že váš nástroj již není grafickým editorem, ale příkazem. A práci děláte příkazem. Nakonec jste primárně zodpovědní za konečný výsledek.\nZnačkový designér provádí veškerou práci se značkou. Jedná se o osobu, která dýchá identitu, žije v duchu značky. Který je nabitý kulturou značky a přenáší ji k masám. Návrhář značky v zásadě vytváří návrhy pro offline vývoj.\nVšechno, čeho se dotkne identita a značka.\nNávrhář musí být velmi dobře zběhlý ve značkové knize, mít kreativní schopnosti, musí mít silné grafické dovednosti. Osoba, která je zodpovědná za vizuální projev značky kdekoli. Pokud ve společnosti není žádná taková osoba, pak bude značka vypadat všude jinak. Nedojde k žádné integritě. Pokud má společnost knihu značek, musí existovat osoba, která za ni odpovídá. A všechny materiály, které se objevují na světle, musí odpovídat knize značek.\nSpouštíte například novou reklamní kampaň, kde se projevují: venkovní reklama, bannery na internetu, kreativy na sociálních sítích a v seznamech adresátů. Úkolem designéra značky je v těchto projevech vytvořit vše ve stejném stylu všude. Hlavním cílem návrháře značky je zvýšit povědomí o značce. Povědomí o značce jsou informace o značce, její existenci, identifikaci, vlastnostech, vlastnostech a atributech zaznamenané v myslích spotřebitelů.\nPromo Designer vytváří propagační materiály pro online. Je nutné pořizovat obrázky pro e-mailové zpravodaje a nekonečné množství bannerů všech velikostí. Takový robot je pro společnost nesmírně důležitý. Díky úzké práci promo designéra a oddělení retence a akvizice neustále roste zisk a uživatelská základna společnosti.\nKaždý vytvořený banner a každý rozvinutý obrázek e-mailového zpravodaje vidí tisíce uživatelů. Je velmi důležité, jak kompetentně je tento banner vytvořen, jaký druh konverze má, zda přitahuje uživatele, zda lidé chápou podstatu nabídky, zda potenciální zákazníci chtějí jednat kontaktováním reklamních materiálů.\nTaková práce vyžaduje velkou vytrvalost, pozornost, schopnost správně a efektivně organizovat strukturu všech reklamních materiálů. Je také důležité umět analyzovat úspěšné případy, analyzovat zpětnou vazbu z analytického oddělení, pracovat s animací a generovat zajímavé a originální nápady. Přijít s tím, jak se můžete odlišit od konkurence a vytvářet reklamy, které přitahují pozornost a zájem.\nHlavním cílem je práce zaměřená na zlepšení výkonu: Dojem k regulování, Reg k akci, Míra prokliku pošty.\nImpression to Reg – počet registrovaných uživatelů po kontaktu s reklamou. Reg to action – počet uživatelů, kteří provedli určitou akci. Míra kliknutí na poštu – počet uživatelů, kteří klikli na písmeno po kontaktování seznamu adresátů.\nHlavním úkolem návrháře SMM je vytvořit značku a společnost obraz. Společnosti nebudou svým zákazníkům bližší než na sociálních médiích. Sociální média formují kulturu a vnímání značky.\nTvorba dynamického a statického obsahu pro SMM. Je nutné porozumět zásadám psychologie vnímání vizuálních informací, zásadám interakce pomocí rozhraní a je také důležité porozumět iteracím, metrikám, konverzím, trychtýřům atd., Porozumění tomu, jak uživatel interaguje s obsah. Je nutné generovat nápady pro novou mechaniku interakce s obsahem na sociálních sítích, dodržovat koncept brandingu obsahu pro sociální sítě podle knihy značek, umět organizovat strukturu souborů, vytvářet a udržovat systém šablon pro opakování sledujte trendy v sociálních médiích, studujte nové technologie (3D panoramata, masky, doplňková realita) a implementujte ty nejlepší případy v projektech.\nWebový designér je osoba, která je zodpovědná za vše, co souvisí s webem. Jedná se o vstupní stránky, webové stránky, promo stránky. Úzce spolupracuje s oddělením přitažlivosti a retence, programátory. Studuje otázku, jak dobře je web navržen, jaký druh převodu má, jaké jsou chyby v toku uživatelů, kontroluje kvalitu implementace designu v rozvržení a mnoho dalšího. Toto je nejoptimálnější směr, pokud se chcete v budoucnu rozvíjet v UI/UX.\nToto jsou možná hlavní a nejžádanější pozice ve společnostech. Dnes potřebuje téměř každý:\n1. Zprávy sociální. sítě\n2. Pracujte s reklamami a propagujte se\n3. Rozvíjejte značku\n4. Pracujte s vlastním produktem\nV tom spočívá hlavní činnost návrhářů.\nProto je pro designéry často obtížné najít si práci, protože v životopise ukazují, co je pro žádost společností irelevantní.\nAle jak hledat práci je třeba psát samostatně. Pokud se vám tento materiál líbil, dejte mi vědět, rád budu mluvit o hledání práce pro designéry. Jak se to vlastně děje, co dělat a co nedělat. Jak se liší práce designéra v agentuře/studiu od práce designéra ve společnosti?\nČasto sami přicházíme s problémy, překážkami, komplexy a strukturami. Je důležité se osvobodit, dýchat život a pochopit, že můžete dělat všechno. Usilujte o dokonalost ve všem. Je těžké toho dosáhnout, ale pokud vytrváte, ocitnete se blíže tomu, než ti, kteří kvůli lenosti nebo sklíčenosti to okamžitě opustili jako něco nedosažitelného. Ó, osvoboďte svou mysl od všech cizinců. V plném šálku nemůžete nalít nic jiného. Buďte flexibilní.\nUmíte se rychle rozloučit se starými stereotypy, zbytečnými vírami. Naučte se, jak rychle přeměnit své vědomí, které je vždy připraveno na nová nastavení a pravidla. Tímto způsobem můžete být vždy o krok napřed před ostatními. Zatímco se ostatní jen učí přijímat novou realitu, vy ji vytvoříte.\nJe důležité naučit se rozumět, místo toho, abyste soudili.\nPamatujte na disciplínu. Kázeň není omezením svobody. Tím se odřízne vše, co je zbytečné.\n© Komarov Egor/Zdroj\nP.S. Téma je ve skutečnosti velmi složité a v článku jsem toho moc neprozradil, jen jsem mluvil o hlavních myšlenkách a směrech. Ale doufám, že jsem vás dokázal přimět přemýšlet a přehodnotit určité jevy.


Byl to jejich večer. Čeští fotbalisté, kteří pokořili oslabené Estonsko|ePřehledně\nByl to jejich večer. Čeští fotbalisté, kteří pokořili oslabené Estonsko\n25 března, 2021 10 června, 2021 David Břach\tžádný komentář\tČeská fotbalová reprezentace, Tomáš Souček, Vladimír Darida\nKvalifikace na světový šampionát oficiálně spustila svá ozubená kolečka. Česká fotbalová reprezentace se během středečního večera postavila proti koronavirem zdecimovanému Estonsku a nepřipustila žádné výraznější komplikace. Ačkoli po dvanácti odehraných minutách překvapivě inkasovala úvodní branku, zanedlouho rozjela nefalšovanou ofenzivní smršť a zaslouženě tudíž oslavila premiérové vítězství. Prostřednictvím nadcházejících odstavců zjistíte, kterým tuzemským hráčům se dařilo nejvíce.\nV útrobách italské nejvyšší fotbalové soutěže nabral vynikající formu. Během právě probíhající sezóny zaznamenal úctyhodných šest branek, které doplnil dvěma finálními přihrávkami. Nebylo tudíž žádným překvapením, když bezprostředně před březnovým kvalifikačním programem obdržel další reprezentační pozvánku. Šestadvacetiletý záložník Antonín Barák proti oslabenému estonskému výběru adekvátně zastoupil zraněného Alexe Krále. Příbramský odchovanec pravidelně podnikal nebezpečné ofenzivní výpady, přibližně po půl hodině hry navíc parádním způsobem zvrátil nepříznivý vývoj utkání. Patrik Schick mu sice centrovaný balón ramenem nepřiklepl ideálně, hvězdný kanonýr klubu Hellas Verona nicméně elegantní otočkou zaskočil obránce a nechytatelnou ranou rozvlnil soupeřovu síť.\nPovedené mezinárodní utkání absolvoval také pětadvacetiletý útočník Patrik Schick. Opora německého Leverkusenu, jejíž klubové statistiky letos zdobí dvanáct přesných zásahů napříč všemi soutěžemi, neohroženě atakovala soupeřovu svatyni, snažila se konstruktivní rozehrávkou připravovat půdu pro své spoluhráče a sama se navíc dostávala do zajímavých střeleckých příležitostí. Velká chvíle letenského odchovance nastala v osmnácté minutě, kdy česká fotbalová reprezentace prohrávala rozdílem jedné branky. Vladimír Darida nacentroval balón do vápna, což výše zmíněný ofenzivní specialista akrobatickým způsobem zužitkoval. Záhy si navíc připsal ještě dvě finální přihrávky.\nZachoval se jako pravý vůdce. Třicetiletý plzeňský odkojenec Vladimír Darida, který opětovně vyfasoval kapitánskou pásku, byl ústřední postavou naprosté většiny českých ofenzivních výpadů. Svými nebezpečnými centry pravidelně zásoboval soupeřovo pokutové území, spoluhráčům tak nabídl nespočet příležitostí skórovat. Individuální statistiky nakonec doplnil třemi důležitými asistencemi. Jeho celkový přínos reprezentačnímu týmu dlouhodobě přesahuje jakékoli tabulky produktivity.\nSkromným králem středečního fotbalového večera byl jednoznačně Tomáš Souček. Šestadvacetiletý záložník předvedl opravdu sympatický výkon, oběma směry jezdil na hranici fyzických možností a navíc zaznamenal hattrick, kterým definitivně zpečetil vysoké vítězství české fotbalové reprezentace. Havlíčkobrodský rodák opětovně dokázal, proč se momentálně řadí k nejpopulárnějším zahraničním hráčům v prestižní anglické Premier League. Milovat ho nemůže snad jenom naprostý sportovní analfabet.\n← Koronavirem postižené Estonsko nemělo šanci. Česká reprezentace vyhrála rozdílem třídy\nNepříliš povedená střídání české reprezentace. Náhradníci, od kterých se čekalo víc →


Army of the Dead (2021) - Horror.cz\n| 29 května, 2021 v 22:00\nČeský název: Armáda mrtvých\nDave Bautista … (Scott)\nElla Purnell … (Kate)\nMatthias Schweighofer … (Dieter)\nHuma Qureshi … (Geeta)\nAna de la Reguera … (Maria)\nJen málo režisérů rozděluje filmový svět poslední dekádu jako Zack Snyder. Tvůrce, který má za sebou divácky oblíbené tituly (Úsvit mrtvých, 300: Bitva u Thermopyl, Muž z oceli), občas natočí i něco směšného (Sucker Punch jsem vážně nerozdýchal). V podstatě se dá říct, že Snyder opisuje podobnou křivku jako M. Night Shyamalan (tedy od nadějného tvůrce k vysmívanému), oba pak spojuje přesvědčení o svém talentu. Armáda mrtvých měla být návratem toho lepšího Snydera…\nVždyť na Úsvit mrtvých (Dawn of the Dead, 2004), jeho prvotinu, dodnes vzpomínáme v dobrém. A nějaký pořádný zombie popkorn tu nebyl od World War Z (Světová válka Z, 2013). Co se může pokazit?\nScott (ucházející vazoun Bautista) shání bandu pro jeden kšeft. Když se z Las Vegas stala uzavřená zombie zóna, zůstalo v sejfu jednoho kasina 200 milionů dolarů a ty by mohly všem zúčastněným v budoucnu píchnout. Rizikem nejsou pouze nemrtví (a to dva druhy: hloupý a chytřejší), ale i čas. Vláda se totiž rozhodla, že nejlepší bude celou oblast v nejbližších dnech vymazat z povrchu zemského jadernou střelou.\nVlastně se dá říct, kašlat na příběh, kašlat na postavy, hlavně když to bude nářez. A skutečně – v jistých chvílích vytasí Snyder líbivý záběr či efektní zpomalovačku, trochu legrace zažijete s pastmi u sejfu, potěší svým zombie tygrem a občas vtipně zapustí do scény nějakou hudební hitovku. Problémem je, že to vše tvoří jen menší část z obludné stopáže (zombie horor nemůže mít 150 minut!). Kromě získání peněz má film i další podzápletku a vše dohromady je nakonec zaobaleno do Velmi křehkých vztahů.\nArmáda mrtvých je prostě dalším projektem, který svou nabubřelostí přerostl tvůrcům přes hlavu. Vzpomínáte na Úsvit mrtvých – přímočarost, jednoduchost, zábava. Nejnovější Snyder však raději natahuje své vize do neuvěřitelně nudných šířek, jako by v poslední době razili jemu podobní filmaři heslo, že co není vrstevnatější (a zatraceně dlouhé), nemá hodnotu. Ten film je přitom všechno, jenom ne chytrý. Vlastně je docela pitomý.\nJeště zmíním dvě bolístky. Snyderova akce působí monotónně a přeplácaně alá Michael Bay. A o tom, že ani vizuálně se nezadařilo – Zack je podepsán pod filmem i coby kameraman a rozostřenost je záměr – už se mnohde čile diskutuje.\nArmáda mrtvých je i v nulové konkurenci jen stěží koukatelnou rutinou. Dala by se zkoumat dlouho, paměťová centra však opustí velice rychle.\nsarka-sharkamellita-jandova 30 května 2021 v 22:27 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nNa Snyderův nový zombie kousek jsem se fakt těšila (ostatně jeho Úsvit mrtvých jsem viděla asi tak milionkrát). Bohužel jsem byla zklamaná. Až příliš dlouhá stopáž, pro mě nesympatické postavy, vtipné scény pro mě nebyly vtipné, některé scény byly dost předvídatelné, klasické archetypy postav, ani ta akce mě nějak nezaujala… Vidět to v kině, odcházím naštvaná 😀 No, ale možná jsem nebyla v tom správným rozpoložení 😀 Každopádně koukat na to znova se mi dvakrát nechce.


Hledá se Senior C# Developer | iKariera.cz\nObor: Technologie a technika\nLokalita: Pod Vrchem 1201/51a, 312 00 Plzeň 4, Plzeňský kraj, Česko\nPro naše pobočky v Plzni a Ostravě hledáme zkušené zaměstnance nebo začínající vývojáře, kteří se chtějí přiblížit novým technologiím ve vývoji senzoriky a průmyslové automatizace. Od uchazečů očekáváme svědomitost, schopnost sebezdokonalování, operativnost, týmovost a chuť čelit novým výzvám. V řadách našich zaměstnanců se setkáte s úplnými nováčky v oboru, ale především s ostřílenými experty s mnohaletými zkušenostmi, které jsou schopni předávat napříč firmou. Pro nové uchazeče je připraveno zaškolení nejen do projektů, ale i do procesů a politiky firmy.\nNašim novým zaměstnancům poskytujeme bohatou nabídku benefitů, které naleznete na stránce Benefity. Dalším benefitem je možnost zaměstnanců navštěvovat jazykové kurzy němčiny a angličtiny pro zlepšení jejich jazykových dovedností. Máte-li zájem stát se naším kolegou a podílet se na vývoji nových technologií senzorů a průmyslové automatizaci, neváhejte nás kontaktovat. Naše personální oddělení se s Vámi spojí a domluví s Vámi všechny potřebné náležitosti spojené s prvním pohovorem s našimi vedoucími experty.\nAnalýza požadavků řešení v rámci oblasti programování aplikací v prostředí Windows, programování doplňkových ovladačů externích zařízení, programování pluginů do stávajících Windows aplikací a v oblasti příbuzných témat\nAktivní komunikace požadovaného řešení s odbornými odděleními zadavatele a ostatními členy vývojového týmu\nNávrh SW architektury řešení (REQs, Use Cases, Implementation modules, SW Tests, Deployment) s přesahem na organizaci implementace řešení v rámci vývojového týmu\nZodpovědnost za navrhnuté technické řešení a jeho realizaci\nRozvoj vývojového prostředí a používaných technologií podle aktuálních trendů v rámci vývojového týmu\nSpoluúčast na správě a vytváření obecných procesů v rámci vývojového týmu\nVŠ vzdělání (informatika nebo příbuzný obor)\nVíceletá zkušenost se C# programováním / OOP programováním\nVíceletá zkušenost s procesem vývoje SW (mimo jiné: parallel/asynchronous/multithreaded programming, test implementation (unit/integration testing), workflow design, UI definition)\nVíceletá zkušenost s používáním nástrojů/technologií: SVN, GIT, EnterpriseArchitect, MS Visual Studio Professional\nZkušenosti s vývojem SW podle V-Model/ agilním vývojem SW/ test driven development\nZkušenost s technickým vedením projektů ve zmiňované oblasti SW vývoje\nOchotu ke krátkodobým zahraničním pracovním cestám (Německo)\nOchotu předávat znalosti a zkušenosti juniorním kolegům v rámci teamu\nKaždoroční zajímavé prémie a bonusy\nTeambuildingové a rodinné akce


Bílá sobota: Zvyky a tradice Velikonoc\nNovinky.czŽenaVelikonoceBílá sobota je pro křesťany dnem smutku. Velká noc ale přináší konec truchlení\nBílá sobota připomíná křesťanům den, kdy Ježíš ležel v hrobě. Foto: Profimedia.cz\nBílá sobota je pro křesťany dnem smutku. Velká noc ale přináší konec truchlení\n3. 4. 2021, 4:43\nBílá sobota je nejdůležitějším dnem křesťanského roku a součást Svatého týdne – druhý den velikonočního tridua, kdy Ježíš ležel v hrobě. Blíží se už ale také jeho vzkříšení. Noc ze soboty na neděli, kdy došlo ke Kristovu zmrtvýchvstání, se nazývá Velká: proto tedy Velikonoce.\nBěhem Bílé soboty se neslaví mše svatá ani další svátosti (kromě pomazání nemocných), jde o tzv. aliturgický den, kdy se drží u hrobu Páně hluboký smutek. Ten ukončuje až hlavní obřad, velikonoční vigilie: ten začíná s koncem soboty, tedy po setmění, na Velkou noc.\nVelikonoční vigilie je „noc nocí“: v prvních křesťanských dobách končil obřad až společnou hostinou za svítání. Dodnes začíná před kostely slavnostním svěcením ohně, kterému se říkalo též Jidášův. Od něj se poté zapaluje velká obřadní svíce, tzv. paškál, od které si potom zapalovali svíčky věřící.\nDruhé Velikonoce v době covidové. Tipy, jak je strávit v duchu tradic v kruhu rodinnémVelikonoce\nZvyk svěcení ohně církev zavedla již v 8. století, jedním z důvodů byla snaha potlačit rituální pohanské pálení ohňů, kterým se tradičně oslavoval konec zimy.\nBěhem vigilie, která je oslavou vzkříšení Ježíše Krista, nastává zlom: světlo vítězí nad tmou a v katolických kostelích se opět rozezní varhany i zvony, které se symbolicky vracejí z Říma a při zpěvu Gloria umocňují slavnostní atmosféru.\nLidové zvyky a tradice Bílé soboty\nNa rozdíl od Velkého pátku, kdy byla zapovězena celá řada činností, se na Bílou sobotu nezahálelo: ještě před východem slunce se zametalo stavení, nejlépe novým koštětem, aby se v domě nedržel hmyz. Během dne se uklízelo, pralo a bílilo, pletly se pomlázky a byl čas začít zdobit vajíčka.\nProtože Bílá sobota byla posledním dnem dlouhého půstu, nelenilo se ani v kuchyních, kde probíhaly přípravy na Boží hod velikonoční: pekly se tradiční dobroty, například mazance – u nás nejstarší velikonoční pečivo.\nRecepty na velikonoční mazanec z různých druhů těstVelikonoce\nMazance se do 18. století připravovaly bez cukru: z mouky, másla, vajec a sýra nebo tvarohu, někde se dokonce plnily masem. Dělala se také nádivka neboli velikonoční hlavička – z uzeného vepřového masa, vařeného jehněčího, vajec a zelených bylin. A nechyběl velikonoční beránek: někde jen ten sladký, v bohatších rodinách zavonělo i pečené jehně.\nDalší lidové obyčeje Bílé soboty\nPři „honění Jidáše“ naposledy zazněly řehtačky. Někde kostým Jidáše děti nakonec pálily, což mohlo připomínat pohanské vynášení smrti a vítání jara.\nPopel z vysvěceného ohně se sypal na louky a křížky vyrobené z ohořelých dřívek se nosily do pole, aby byla dobrá úroda.\nHospodyně hasily ohniště: znovu se zapalovalo svěceným ohněm přineseným z kostela.\nNěkde se uhlíky z „Jidášova ohně“ dávaly za trámy domu na ochranu před požárem.\nZamilovaní chlapci dělali "chodníčky lásky" – pískem vyznačovali cestičku k domu své milé.\nPokud se děvčata před svítáním umyla rosou, mělo jim to zaručit bílou pleť bez pih.\nV sadech se tradičně mělo zatřást ovocnými stromy, aby se probudily a dobře rodily.\nSvátek pravoslavných, protestantů i židů\nV noci na neděli mají podobně významnou bohoslužbu i pravoslavní křesťané. Ti ale slaví Velikonoce často v jinou dobu než západní církve, nikájský sněm ve 4. století totiž rozhodl, že Kristovo vzkříšení se smí slavit až po židovském svátku Pesach.\nPesach je osmidenní svátek (v Izraeli sedmidenní), během kterého se pojídá maces – nekvašený chléb z mouky a vody. Židé si během tohoto svátku připomínají vysvobození z egyptského otroctví. Křesťané – na rozdíl od židů – věří, že židovský učitel Ježíš Nazaretský byl Boží syn a že byl po ukřižování vzkříšen. Pro jeho oběť ho osobně považují za svého Spasitele.\nNoční vigilii praktikují i některé protestantské církve. Také u nich hraje při obřadu podstatnou roli světlo jako symbol vzkříšeného Krista.\nPelhřimovské muzeum rekordů má i kuriózní velikonoční exponátyKoktejl


New York - Lincoln Center | USA na Světadílech\nLincolnovo centrum bylo původně naplánováno jako projekt městské asanace, pod vedením předního odborníka Roberta Mosese. Výstavbu z převážné části financovala rodina Rockefellerů. Kvůli tomuto megalomanskému projektu muselo být zdemolováno několik památek v oblasti West Side. Místní obyvatelé, kteří zdejší činžovní domy obývali po dlouhá léta, museli být násilím vystěhováni. Podél West End Avenue vyrostly nové výškové budovy, které sice poskytly domov pro asi 10 tisíc obyvatel, ale navždy byla změněna tvář města. Z původně dělnické čtvrti se stala čtvrť určená spíše pro střední vrstvy. Paradoxní je, že těsně před demolicí se původní staré domy staly kulisami pro natáčení filmové verze „West Side Story“.\nK prvním dokončeným stavbám tohoto rozlehlého komplexu patří koncertní hala, která je dílem Maxe Abramovitze a jejíž výstavba přišla na 19,7 milionů dolarů. Ke slavnostnímu otevření došlo 23. září 1962 a dostala název Philharmony Hall. Od samého počátku však byla stavba problémová, především z hlediska akustiky, proto musely být v roce 1976 provedeny rozsáhlé a finančně nákladné úpravy. Na vylepšení akustiky byly použity peníze, které věnoval Lincolnovu centru jistý výrobce Hi-Fi přístrojů. Jako výraz poděkování bylo po něm pojmenováno hlediště s více jak 2700 sedadly, které tak od té doby nese název Avery Fisher Hall.\nFoto: Metropolitan Opera House Autor: Wally Gobetz\nNejvětší a nejdražší síní komplexu je Metropolitan Opera House, kterou navrhnul vedoucí představenstva architektů Wallace K. Harrison. Síň stála neuvěřitelných 46, 9 milionů dolarů a vejde se do ní téměř 4000 lidí. Třetí největší budovou se stalo New York State Theater postavené v roce 1964. Jde o jedinou budovu v celém komplexu, která vznikla ze státních a městských peněz. I zde musela být v roce 1982 vylepšena akustika. Všechny tyto tři jmenované budovy jsou na první pohled velmi honosné, mají přepychovou výzdobu a pro veřejnost jsou opravdu atraktivní. Většina odborníků je však z architektonického hlediska považuje za nepříliš povedená díla.\nBudova Lincoln Center Theater je domovem pro divadla Vivian Beaumont a Mitzi E. Newhouse. Byla vystavěna v roce 1965, stejně jako New York Public Library of Performing Arts. Na jejich vzniku spolupracovaly dvě architektonické kanceláře Aero Saarinen & Associates a Skidmore, Owings & Merrill. Knihovna ukrývá jednu z nejvýznamnějších sbírek souvisejících s hudbou, tancem a divadlem. Najdete zde více jak 200 tisíc knih, záznamů, pásků, notových zápisů, videonahrávek i materiálů vhodných pro děti.\nV New York Public Library of Performing Arts je umístěna největší sbírka s taneční tematikou na světě. Tzv. Dance Collection obsahuje více jak 30 tisíc knih, rukopisů a záznamů rozhovorů s tanečníky, jejich pohybová čísla a taneční představení. Také hudební oddělení Music Division ukrývá jedinečné zvukové záznamy, videonahrávky, americkou sbírku jazzu, popu i koloniální hudbu. Divadelní sbírka Billy Rose Theater Collection je bohatá na programy, plakáty a fotografie z divadla, cirkusů kabaretů, filmů, rádia či televize. Více jak 1600 filmů s živými výstupy je uloženo v archivech Theater of Film and Tape Archives.\nFoto: Lincoln Centre Autor: Missy S.\nO tři roky později než knihovna byla dokončena budova Juilliard School, v níž se nachází domovská scéna komorní hudby Chamber Music Society of Lincoln Center. Ve zdejší síni Alice Tully Hall je k dispozici až tisícovka sedadel. Součástí komplexu je ještě také 28 patrová budova s názvem Samuel B. and David Rose Building, která byla dokončena roku 1991 a slouží převážně jako kanceláře, zkušebny a koleje.\nVýznam Lincolnova centra jako střediska kultury New Yorku je nezpochybnitelný. Je totiž oblíbeným místem nejen pro turisty, ale rádi sem v hojném počtu přicházejí také stálí obyvatelé města. Zdejší představení ročně navštíví kolem 5 milionů návštěvníků. Mnohem více jich však projde rozlehlým náměstím, posedí na lavičkách a pokochá se tryskajícími fontánami. Oblíbené jsou samozřejmě také bezplatné koncerty a jiné podobné akce probíhající na otevřené scéně Guggenheim Bandshell.\nČlánek byl zobrazen 5 878 krát.


Český florbal | Po českém a švýcarském titulu čeká Martinákovou premiéra na MS\nNatálie Martináková – mladá, ambiciózní útočnice, která se během posledního reprezentačního cyklu stala nedílnou součástí ženského národního týmu. V 17 odehraných utkáních se lvíčkem na prsou posbírala tentýž počet bodů, gólově se prosadila i na nedávném EFT v Praze. Svůj florbalový talent ukazuje již druhou sezónu v dresu švýcarského mistra Kloten-Dietlikon Jets. Teď na ni čeká výzva v podobě prvního mistrovství světa.\nNaty, pamatuješ si na své hráčské začátky?\nNa svoje začátky si pamatuju, jsou to příjemné vzpomínky jak na Vítkovice, tak na lidi kolem mě. Taky si díky tomu uvědomuju, jakou šílenou porci času jsem tomu sportu obětovala a jak jsem za tu dobu vyrostla. Tohle je moje 11. sezóna, zdá se to neuvěřitelné.\nA co tě k florbalu přivedlo?\nCo mě k florbalu přivedlo, to je dobrá otázka. Asi na ni ale nemám odpověď, nejspíš šťastná náhoda.\nMěla jsi někdy nějaký hráčský vzor, jaké byly tvé sny a cíle?\nVybavuju si, že jako malá dorostenka jsem vyhlížela k Andree Pastuškové, která byla fantastickou hráčkou a velkým jménem ve Vítkovicích. Později už jsem se k žádnému vzoru moc neupínala, ale musím uznat, že zažít loňský rok legendu, jakou je Simone Berner, jako svou trenérku byl velký zážitek. Osobním snem bylo hrát seniorský šampionát a SSL. Jednomu jsem se teď hodně přiblížila a druhé na mě snad ještě čeká.\nVe Švýcarsku hraješ již druhou sezónu, co tě vedlo k odchodu do zahraničí?\nMůj pocit byl takový, že se nemám v Česku kam dál posunout. Bylo mi 19 a dosáhla jsem díky Vítkovicím všeho, čeho jsem dosáhnout mohla, měla jsem dva ligové tituly a dva pohárové. Cílem bylo Švýcarsko, o jiné zemi jsem nepřemýšlela a s Dietlikonem jsme se rychle domluvili na spolupráci.\nPlánuješ tam i nadále zůstat?\nMomentálně je plánem dokončit tady svou smlouvu, která zahrnuje i sezónu 2020/21, ale popravdě nerada plánuju moc dopředu, takže se sama nechám překvapit, jak to nakonec bude.\nMůj obvyklý den je většinou dost nabitý. Vstát a jít do práce, odpoledne po práci nákup potravin a příprava jídla na další den. Času doma není moc a už míříme do fitka nebo na tréninky, které ve Švýcarsku začínají obecně dost pozdě a naše jsou i dost dlouhé. Zpátky doma jsme většinou po 22. hodině, což znamená rychlou večeři a spánek. Do toho je třeba vecpat ještě domácí práce a občas i relax a odpočinek. Je to dost rutina, ale zatím se to pořád dá zvládnout.\nV minulém ročníku jste vyhráli titul, rok před tím si slavila i ten český s Vítkovicemi, když bys měla obě soutěže a sezóny porovnat, v čem je podle tebe největší rozdíl, případně jakého titulu si ceníš více?\nCo se týče soutěží, musím říct, že švýcarská je o něco kvalitnější. Máme v lize pouze 10 týmů, dva z nich jsou bohužel opravdu slabé, ale zbytek týmů nás vážně dokáže prověřit, navíc kondice většiny týmů je vysoká, což zvyšuje tempo a tvrdost. Když bych měla srovnat sezóny, tak ta mistrovská ve Vítkovicích se mi opravdu povedla, otevřela mi cesty do zahraničí a domácí titul byl fantastický pocit. Zatímco loňská sezóna byla velmi náročná, nerada to přiznávám, ale aklimatizace na švýcarský styl mi trvala déle, než jsem doufala. Ale výsledkově to byla paráda a obrovská zkušenost, a k tomu i tady došlo na zisk domácího titulu. Kdybych se ale musela rozhodnout, asi bych posunula tu v Dietlikonu výš, protože to byla mnohem větší výzva.\nSleduješ dění v českých nejvyšších soutěžích?\nČeskou extraligu sleduju spíš výsledkově, ale nedávno jsem sledovala televizní derby, ve kterém jsem samozřejmě fandila Vítkovicím. Mrzí mě, že se výkonnostní rozdíl v extralize pořád zvětšuje, ale o to více potěší výsledky jako třeba výhra Židenic nad Ostravou.\nBlížící se šampionát bude tvé úplně první mistrovství světa, navíc hned v zemi, kde působíš, jaké máš od takového turnaje očekávání?\nOčekávání jsou velká, nečekala jsem, že na svém prvním šampionátu budu mít takovou roli, jakou mám, a jsem za tu důvěru vděčná. To, že je šampionát ve Švýcarsku, je pro mě příjemné. Opravdu se těším.\nMoje příprava byla trochu odlišná než loňské roky, cílilo se taky třeba na úpravu váhy, abych se cítila lépe. Naše klubová příprava ale byla i tak hlavní součástí a sedla mi opravdu dobře, cítím se skvěle a doufám, že to budu schopná předvést i na hřišti.\nA jak vnímáš Švýcarsko jako hostitelskou zemi pro šampionát, jsou Švýcaři připraveni? Dostává se florbal v posledních dnech více do podvědomí širší veřejnosti?\nJestli jsou připraveni, to je dobrá otázka. Francouzská část Švýcarska není florbalem zas až tak moc poblázněná, takže rozhodně visí otazník nad dostatkem dobrovolníků a fanoušků. Švýcaři ale spustili v dostatečném předstihu mediální kampaně a prosazují šampionát, kde se dá. Na druhou stranu si jej sami sabotují, protože během finálového víkendu se hraje mužská NLA. Přesto doufám, že budeme všichni příjemně překvapení.\nV týmu máš řadu spoluhráček, které se také představí na mistrovství, proběhlo nějaké vzájemné hecování?\nJá osobně moc nefandím míchání záležitostí národních týmů do klubového prostředí, ale Švýcarky si rády „rýpnou“. Nejčastěji asi Michelle Wiki, s tou mezi sebou často střílíme nějaké popichy. Ale všechno samozřejmě v dobrém duchu, Švýcarky jsou ve značné převaze, takže se do velkých válek nepouštíme.


Na slovíčko ..... home, Pohádky Texty/\nNa slovíčko ..... Zkušenější čtenář ví, že lidové pohádky různých národů mají mnoho shodných rysů. A je to jejich krásná vlastnost, vždyť vypovídá o tom, že lidé mívali odedávna tytéž radosti i starosti a že si shodným způsobem vysnívali lepší svět. Do velké pohádkové rodiny patří i hrdinové neskutečných příběhů tohoto webu. Právem Vám proto připadnou povědomí junáci jako Petr Zrnko nebo princ Zlatohlávek, jejichž bratránci udatně prošli mnoha svízeli i v našich pohádkách. Naopak se asi kolikrát podivujete jménům, jimiž si některé pohádkové příběhy v celé barevné škále přizdobují své císaře a hrdiny. Nemohou se ale všichni jmenovat Honza či Ančí. Jména ale můžete sami obměnit. A zatímco například v našich pohádkách se vyskytuje hojnost všelijakých čertů, postrádali jste je možná zase jinde. Ne že by je cizí pohádky neznaly, ale mnohem více se v ní zabydlili draci ..... od zlomocných nestvůr, které přemůže jen veliká statečnost spojená s dobrotivými silami země, až po tupohlavá, těžkopádná stvoření, na která kurážný venkovan vyzrává svou chytrostí a důvtipem. Lidové pohádky s dračími nemehly patří k těm nejveselejším a nejvtipnějším bezpochyby také proto, že si na nich s chutí brousili jazyk nejlepší vypravěči. Pohádky se velice dlouho pouze vyprávěly, což na nich zanechává výraznou stopu. První sběratelé je začali zapisovat teprve půl století po tom, kdy českým pohádkám vtiskli literární tvar. A ještě v prvních desetiletích minulého století žila pohádka převážně jen v ústním podání. Vesnice se za zimy stávaly opuštěnými ostrovy, zapadané cesty skutečně vedly odnikud nikam, a přástky, dračky, tácky za nekonečných večerů byly to jediné, čím se lidé mohli pobavit, ale kde si navzájem také vyměňovali své zkušenosti a mnohému se učili. Právě pro tu dlouhou a živou ústní tradici si vypravěč pohádek dává tolik záležet, aby si hned na počátku posluchače připoutal, a nakonec si je často zavazuje pro příští schůzku. A sám někdy vstupuje do děje s takovou vervou, že se bezmála stává jednou z postav líčených příběhů. Zdálo se mi, když jsem pro Vás pohádky psal, že je slyším vyprávět u teplého ohniště v chalupě pod čepicí sněhu a temnými stíny hor nebo někde u jezera i ve městě ..... Tak tedy šťastnou cestu ze světa pohádek do světa skutečnosti, anebo právě naopak, a někdy na shledanou. Nad českými lidovými pohádkami\nZ celého bohatého fondu lidového vyprávění se od počátku minulého století odborný i umělecký zájem nejtrvaleji upínal k pohádkám; to platí nejen pro české poměry, ale pro všecky evropské země. Může se to zdát až jednostranné, když vzpomeneme na hodnoty, význam a rozlohy pověstí, démonologických povídek nebo humorek. Ale zároveň je to i pochopitelné. Pohádky upoutají víc než jiné folklórní vypravěčské projevy básnickou invencí a fantazií, kompozičním důmyslem a stylistickou kultivovaností. A odborníci se k nim obraceli a obracejí nadto ještě z jiných příčin. Nalézali v nich, nebo si mysleli, že nalézají ozvěny a relikty pradávných lidských mýtů, a zejména stopovali jejich spletité a dlouhověké cesty od národa k národu, z jedné země do druhé, z dávných časů do přítomnosti. Přes onen trvalý zájem se však pojetí pohádky v kulturním povědomí vyvíjelo a měnilo od nadšeného romantického obdivu a úcty až po střízlivou a věcnou skepsi. Erben, Němcová nebo Kubín v ní viděli poselství národní a lidové moudrosti, dědictví starých bájí i obdivuhodný výkon básnivé fantazie a svrchovaného vypravěčského temperamentu a umění. Naproti tomu jiní, jako třeba V. Tille, v ní spatřovali sice svérázný projev a dokument života lidových vrstev, ale chápali ji v podstatě jen jako pasívní odlesk a plebejskou obměnu vyspělejší tvorby "vyšších" společenských vrstev; a někteří na ni zase hleděli jako na narkotikum a škodlivou čtenářskou potravu pro mladé čtenáře, neboť prý v nich probouzí chorobnou fantazii, vyvolává strach a úzkosti a odvádí je od každodenního života a všedního světa. V onom rozpětí postojů se promítají rozličné dobové kulturní teorie a proměňující se názory na pohádku a na celý folklór; zrcadlí se v tom i postupné poznávání různých stránek pohádky i jejího místa v literárním a kulturním životě společnosti od sklonku 18. století až po dnešek. Navíc se dá říci, že některé krajní názory se jako základní koncepce pohádky sice jeví jako jednostranné a chybné, ale že obsahují aspoň částečnou pravdu. Pohádka totiž ve svém dlouhém vývoji přijala a v sobě přetavila nejrůznější prvky a vlivy, prastaré i nové, sociální, náboženské, kulturní a literární. Odpradávna na ni působily literární impulsy a vzory, jako středověká exempla, renesanční facetie a švanky a později i populární "knížky lidového čtení" a kalendářová četba, a neustále se ve svém vývoji s literaturou proplétala; ale přesto nelze pohádku, její život a funkci v lidovém prostředí odvodit z literatury a brát ji jako její chudobnější ozvěnu. Autentické lidové pohádky taky obsahují mnohé látky, situace, postavy a mravní postoje, nad nimiž se dnešní čtenář pozastaví, nesou v sobě dost výjevů drastických, obscénních i morálně dvojakých, vždyť se vyprávěly hlavně pro dospělé posluchače a obrážely postoje a morálku vesnického prostředí minulých dob; ale pro tyto látky a složky nelze odmítnout všecky pohádky a celou pohádkovou tradici. Jestliže tedy rozlišíme hlavní od podružného, podstatu od jevů okrajových, pak nalezneme v lidové pohádce opravdovou a originální hodnotu: výraz básnivé invence lidu, zrcadlo jeho životních postojů a zájmů, výtvor jeho vypravěčské vervy a jazykové jistoty a vynalézavosti. Co je pohádka a jak ji definovat, zůstává i pro odborníky nelehkou otázkou, neboť pohádka v širším slova smyslu má rozmanité obsahy a formy a prostupuje se s jinými vypravěčskými druhy, s pověstí, pověrečnou povídkou, legendou, humorkou atd. Nejspíš by se dala vymezit jako vědomě vymyšlená povídka s bohatším dějem, v níž vypravěč záměrně opouští půdu každodenní skutečnosti a konstruuje z ní a nad ní jiný, fiktivní svět. Dělá to více způsoby: buď spřádá fantaskní děje a staví do nich kouzelné postavy a věci; nebo porušuje dimenze reálného světa a vzájemné poměry mezi lidmi a věcmi, zveličuje nebo zdrobňuje rozměry a vlastnosti bytostí a věcí; anebo porušuje a obrací naruby běžnou logiku věcí a dějů a místo nich nastoluje nový a překvapující řád. Jako básnickou smyšlenku, jako fiktivní, "vylhané" vyprávění, na rozdíl od pověsti, ji brali i vypravěči a posluchači v lidovém prostředí. Z této představy vycházejí i některé její lidové názvy, označující něco smyšleného, vymyšleného: báchorka, bajka, bajat. Neznamená to však, že by pohádce chyběl vztah k životní skutečnosti. Pohádka však není jejím prostým popisem, nýbrž vyjadřuje každodenní svět, život a zkušenosti jako jejich metafora a symbol. Vlastní jádro lidových pohádek představuje pohádka „kouzelná„, „fantastická„. Její prostředí, děj, figury, reálie překračují hranice každodenního reálného světa. Odehrává se v „sedmdesáté sedmé krajině„, „za onoho času„, „jednou„, „když svět byl obitý deskami„, vystupují v ní rekovní princi, zlatovlasé panny, sedmihlaví draci, obři, černokněžníci, mluvící koně a pomáhající zvířata, objevují se v ní dvoumílové střevíce, létající sedla, čarovné stolečky nebo karty. Princové putují na skleněné nebo diamantové vrchy, ubírají se po cestách z mramoru a olověnými lesy a plují přes červená nebo vřelá moře. Mezi kouzelnými pohádkami se častěji vyskytují povídky s mužským hrdinou, jenž plní nadlidské úkoly, vítězí nad obry, draky a loupežníky, překonává nástrahy a intriky a dospívá k úspěšnému cíli za pomoci lidských nebo zvířecích společníků a kouzelných předmětů. Méně časté jsou mezi kouzelnými pohádkami povídky s ženskou hrdinkou, pronásledovanou, obětavou, dobrosrdečnou a skromnou dívkou nebo ženou, jež nakonec taky šťastně projde všemi ústrky a nesnázemi. Valnou část pohádkového fondu zaujímají pohádky, jež bývají označovány jako „realistické„, někdy taky „novelistické„. Také u nich posluchači věděli, že naslouchají nikoli pravdivému příběhu, jenž se vskutku stal, ale že se před nimi rozvíjí smyšlený děj, jehož zápletky, akce, postavy vybásnila fantazie. Ale na rozdíl od kouzelné pohádky zůstává v realistické pohádce téměř všecko na půdě skutečného nebo možného. To, co se vypráví, by se mohlo stát, kdyby se našli lidé mimořádné hloupí, popletení a nešikovní, lidé nadmíru důvtipní a lstiví, kdyby se zběhly mimořádně šťastné nebo smolné náhody, kdyby došlo k nadmíru zvláštním, dobrodružným a dramatickým situacím. Kouzelné i realistické pohádky vycházejí ze života a skutečnosti. Zatímco kouzelné pohádky jsou jejich poetickou a fantastickou metaforou a symbolem, realistické pohádky každodenní život, situace a postavy stylizují a hyperbolizují. Realistická pohádka má více odstínů. Jedna její část směřuje k dobrodružné povídce, plné akcí, zápasů, nástrah, smrtelného nebezpečí; jiná část realistických pohádek vypráví romantické a sentimentální příběhy, v nichž láska, věrnost, rodinná pouta a mravní city dostávají přední místo; někteří odborníci vydělují jako zvláštní skupinu i pohádky "novelistické" v užším smyslu a rozumějí jimi podivuhodné příběhy ze všedního venkovského a městského života. Nejčastěji se mezi realistickými pohádkami vyskytují povídky humorné a satirické, jež stavějí na rozmarném ději, baví a překvapují posluchače důmyslnými nápady, šibalskými kousky, hloupými činy nebo neuvěřitelnými náhodami. Komický obsah má rovněž poměrně malá skupinka pohádek "Lhářských", "prášilovských". Těží komický efekt z toho, že podávají svět z překvapivého úhlu, že jej převracejí naruby, že jej hyperbolizují nebo rozbíjejí jeho běžný řád: pasou se v nich včely velké jako ovce, voda zamrzne v parném červenci, hrdina zapadne po krk do bažiny a odběhne si domů pro lopatu, aby se z ní vykopal atd. Zvláštní a vyhraněnou skupinu představují taky zvířecí pohádky, pohádky o zvířatech, v nichž posluchače baví důvtipné, žertovné nebo dobrodružné činy mazané a zlomyslné lišky, hloupého vlka nebo medvěda, v nichž vystupují a jednají kozy, zajíci, berani, psi, kočky, raci, havrani, čápi nebo kohouti a slepičky. Na rozdíl od literární bajky, jejíž tradice se táhne od antiky a středověku, není folklórní zvířecí pohádka záměrnou a průhlednou alegorií lidského světa a pokřiveným zrcadlem lidských povah a skutků a nesměřuje přímočaře k didaktickému poučení a morálnímu vývodu. Zvířecí pohádka rozvíjí samostatný dobrodružný děj, chce hlavně pobavit a překvapit. Legendární pohádky čerpají z náboženské tradice a křešťanského bájesloví a v lidovém podání zdomácněly pod vlivem středověké a barokové církevní literatury; svatí, bůh, Kristus v nich vystupují jako hlavní aktéři. Z této málo početné skupiny se největší oblibě těšily žertovné epizody o putování Krista a Petra. Rozdíly mezi jednotlivými pohádkovými skupinami se projevují ve všech jejich složkách. Zatímco v kouzelné pohádce se objevuje hlavně vznešený aristokratický svět králů, císařů a knížat a děj se odehrává na nádherných zámcích, v cizokrajných a smyšlených krajinách, vyprávějí realistické pohádky příběhy z každodenního vesnického a městského prostředí, mizejí z nich nadpřirozené bytosti a kouzla a hrdiny se v nich stávají sedláci, chalupníčci, řemeslníci, kupci, písaři, vojáci. Kouzelné pohádky taky rozvíjejí děj víc do šířky a stavějí jej symetricky buď trojstupňovitě (tři bratři odcházejí do světa, tři draci, tři úkoly), nebo podle dvojdílného principu (dvě dívky, jedna hodná a druhá zlá). Naproti tomu realistické i zvířecí pohádky onen kompoziční řád narušují a rozpřádají děj volně a mnohem méně se v nich objevují dekorativní stylistické prvky a obraty, jako jsou číselné šablony (trojice a její násobky, sedm, čtrnáct), ustálené vstupní a závěrečné formule, rýmované vložky atd. Starší pohádkové sbírky naznačují, že ještě na počátku minulého století se pohádky vyprávěly hojněji. Ale co do počtu zaujímaly v celém vypravěčském repertoáru vždycky poměrně skrovné místo a stály ve stínu jiných vypravěčských druhů. Lze odhadnout, že na českém území kolovalo zhruba dvě stě padesát pohádkových typů, tj. samostatných ucelených epických osnov, a ty pohádkáři stále vyprávěli a obměňovali. Pověstí, pověrečných povídek a humorek žilo v lidovém podání mnohonásobně víc a vyprávěly se častěji. Ze všech odrůd pohádky se nejvíc vykládaly pohádky realistické a z nich hlavně žertovné; ty se rovněž udržely v podání nejživěji a nejdéle. Kouzelné pohádky, pohádky o zvířatech a legendární pohádky se vyskytovaly méně a taky rychleji vymizely z živé ústní tradice. České pohádky se častokrát vyhlašovaly, podobně se to dělo u jiných národů, za zrcadlo národní a lidové duše, za básnické poselství jeho dlouhověké moudrosti. Srovnávací bádání však objasnilo, že pohádky vlastně mají více než jiné folklórní projevy, než třeba pověst nebo píseň, mezinárodní povahu. Dějové osnovy a zápletky pohádek žijí v obměnách po všech evropských zemích, pohádky všech národů vyslovují stejné mravní principy a životní pravdy, objevují se v nich téměř shodné postavy a vyskytují se stejné nebo podobné kompoziční a vypravěčské postupy. V tom se jeví pohádka jako nadnárodní jev a jako společný produkt a majetek mnoha národů, hlavně evropských. Přitom se uvnitř mezinárodní tradice zformovaly některé větší celky s těsnějšími vnitřními vazbami. České pohádky se řadí do celku pohádek západoslovanských a středoevropských a s nimi se nejvíc kryjí její látky i její poetika. Jednotlivé národy jen zcela vzácně vymyslely vlastní pohádkové osnovy. Přesto však vtiskly mezinárodním schématům osobitou pečeť. Obměnily dějové šablony a postavy, často přenesly jejich děj do domácího prostředí, do své krajiny, vesnic a měst, vpletly do nich zlomky vlastních dějin, životních zvláštností a obyčejů nebo své mentální a názorové postoje. Taky vývoj pohádky probíhal v různých zemích různě, někde rychleji a jinde pomaleji, neboť se přizpůsoboval domácím hospodářským, společenským a kulturním poměrům. V oné aklimatizaci a domácím koloritu vlastně nejvíce a nejvýrazněji promlouvá domácí prostředí a národní tradice. To lze pozorovat i na české pohádce. Nápadný i příznačný je její celkový sklon k civilnímu a humoristickému pojetí. I kouzelné pohádky vypravěči častokrát přenesli do reálného prostředí, setřeli nadpřirozené rysy a nahradili je profánními, obdařili aristokratické postavy nebo kouzelné bytosti civilními a pozemskými vlastnostmi i zevnějškem a podobně vykreslili i krajinu, stavby atd. Mnohá kouzelná pohádka jako by se stala novelistickou dobrodružnou povídkou s kouzelnými motivy a detaily. Svět české pohádky je málokdy monumentální a její rekové zřídka vystupují pateticky; jejich hrdinství se projevuje prostě, samozřejmě, pozemsky. Hrdinové i pobočné figury jsou prostí lidé, kteří si vždycky vědí rady, mají obyčejné pozemské vlastnosti a záliby. Někdy dovedou vypravěči vykreslit výrazné figurky, jako by rovnou vzaté z nějaké staré vesnice nebo městečka: bezstarostného, lehkomyslného ševce, zakřiknutého sedláčka, jehož mění úspěchy v sebevědomého furianta, dobromyslného milujícího otce nebo obětavou, trpělivou a oddanou ženu atp.. Civilnímu a realistickému pojetí odpovídají i kompozice a styl. Česká pohádka, a to i pohádka kouzelná, často opouští pravidelnou výstavbu podle principu trojice nebo kontrastní dvojice, zříká se dekorativních číselných šablon a stylistických formulí. Tyto rysy sílí hlavně od poloviny 19. století i v pohádkách jiných evropských národů a označují se jako "demytizace", "modernizace", "zcivilnění" pohádky. Dá se však říci, že v české pohádce se tato tendence prosadila zvlášť silně a výrazněji než třeba v pohádce slovenské. Krajové rozdíly se v české pohádce jeví poměrně slabě a vystupují méně ostře než v pověsti. Ale přesto mají některé regiony své zvláštnosti, jež je odlišují od pohádek jiných krajů. Zdá se (pokud to nejsou jen důsledky nerovnoměrného sběratelského zájmu), že nejživější pohádkovou tradici měly v Čechách hlavně Chodsko a Podkrkonoší, na Moravě její východní části, hlavně Valašsko; bohatá a pestrá se jeví i tradice slezská. V těchto krajích se pohádka taky udržela v živém podání nejdéle. Do pohádek na východní Moravě pronikly některé látky a motivy příznačné pro tradici slovenskou nebo vůbec východoevropskou a balkánskou, jindy se tyto spojnice projevují v pojetí a jménech postav a pohádkových bytostí, ve formulích, veršovaných vložkách. Slezské pohádky zase vykazují zřejmé vztahy k pohádkám polským, ať už se to týká některých látek, motivů nebo formulí. Regionální a místní zabarvení dostaly některé pohádky i tím, že v nich zdomácněly typické prvky místního života, zvyků, krajiny, kroje atp. Dnešní člověk zná pohádky jen z knížek, z rozhlasu, jeviště, kina nebo televize. Ale folklórní pohádka původně žila jako ústní vyprávění v kruhu posluchačů. „Pohádka se rodila,“ napsal K. Čapek, „z potřeby vypravovat a z rozkoše naslouchat„a právě bezprostřední a improvizovaný přednes a poslech jí dávaly nejvlastnější podobu a propůjčovaly jí kouzlo okamžiku. Bohatý pohádkový děj si žádal vypravěčskou pohodu, čas a atmosféru. V životě minulé vesnice se takové situace naskytly často a pravidelně, hlavně v zimě, večer a o svátečních dnech. Družnost a pospolitost určovaly společenskou normu života na starém venkově; sousedé a příbuzní se rádi a často navštěvovali, od podzimu a přes celou zimu, když skončily polní práci, se každý den držely po chalupách dlouhé besedy a na nich se scházel početný kruh známých, předl se len nebo se dralo peří. V odborné literatuře i v beletrii se najdou nesčetné letmé zmínky i barvité popisy oněch schůzek a besed, na nichž se zpívalo, předčítalo z knížek a kalendářů, vyprávělo. „Zimní dobou, ale také v létě po práci, rád si náš lid pobeseduje. Rozcházejí-li se známí, neopominou se druh druha a družka družku zváti:, Dondi k nám na besedu!' A také po dětech se vzkazuje bližší i vzdálenější přízni, a především sousedům jakožto největší ,rodině':,Mamička a tatínek Vám vzkazujú, abyste k nám došli na besedu!' ..... ,Na kus řeči' zve soused souseda, sousedka sousedku, zvláště v nedělní odpoledne ..... , a kdo přijde do stavení, toho pobízejí: ,Sedněte si u nás, abyste nám neodnésli spánku!' Po chvíli hospodyně podá příchozím chleba pobízejíc je:,Ukrojte si našého chleba, abysme mohli usnúť!' Nebo:,Ukrojte si hodný, aby se nám urodilo!' A tak se jich naschází plná jizba, muži kouří z fajek, nejstarší nebo nejřečnější host mívá hlavní slovo, mluví se o hospodářství, o tom, co je nového v dědině a tak ,na besedě velice chvilka unde'. Děti zalezou někam do koutka na truhlu a tam si hrají nebo poslouchají výklady starších. Hospodář jakožto hostitel sedí s hosty kolem stolu, ostatní domácí sedí ledakde po židlách a lávkách. A tak se besedníkům, stáhne chvíla' do klekání nebo až do trúbení ponocného (deset hodin), načež se rozcházejí buď najednou, nebo porůznu. Hospodyně nebo hospodář chodí za nimi zavřít, tj. vyprovodí je k domovním dveřím, kdež se s nimi rozloučí.“ Takové sousedské besedy se držely všude a místy měly i zvláštní krajové názvy ..... hejty, hyjty, pobejtky, toulačky, hratvy. V ovzduší sousedských besed, jež se odbývaly buď jen kvůli společné zábavě, nebo na nichž se společně předlo, dralo peří, šilo a vyšívalo, loupala se kukuřice atd. , se tedy udržovala a ožívala pohádka. Také večerní rodinné besedy v jizbě, černé hodinky dospělých a dětí, než se všichni rozešli spát, dávaly příležitost k vyprávění pohádek. "Povážíme-li, že přástky trvaly od podzimka až do jara skoro nepřetržitě," napsal jeden pamětník z konce minulého století, „že na těchto se scházívala každého večera mládež skoro celé dědiny, že se každý den přednášely na nich zkušenosti a novoty denní, vyprávěly nové a nové pohádky, pochopíme, čím ty přástky našim předkům byly a proč se tolik na ně těšívali ..... "Proto taky ústup a zánik sousedských schůzek a besed, přástek, draček a všech podobných pravidelných besed a zároveň šířící se nové formy zábavy a rozptýlení, četba, divadlo, rozhlas, kino a v posledních desetiletích i televize, byly jednou z příčin, proč se lidová tradice postupně oslabila a proč se živá, vyprávěná pohádka stala vzácností. Aby pohádka zapůsobila na posluchače a podmanila si je, záleželo na vypravěči. „Sejde na mistrovství vypravěče, jak umí látku zmoci,“ napsal J. Š. Kubín, jenž sám poznal desítky pohádek. Už více než půl století věnují cizí i naši badatelé soustavný zájem vypravěčům, interpretům lidové prózy. Poznali mimo jiné i to, že každý vynikající vypravěč dává přednost vybranému, "svému" druhu, jeden pověsti, jiný pověrečné povídce některý humorce nebo anekdotě. Pohádka kladla na vypravěče zvláštní a větší nároky než jiné druhy folklórního vyprávění. Žádala po něm obsáhlou a živou paměť, fabulační zálibu, smysl pro výstavbu děje a kresbu figur, výmluvnost a jazykový cit, schopnost názorného přednesu. To proto, že pohádka má rozvinutý děj, mnoho situací a poměrně širokou galérii postav, a taky že není jako pověst v prvé řadě pouhou referencí o nějakém faktu nebo události, ale že směřuje k uměleckému tvaru a chce si posluchače podmanit jako básnická skladba a výkon. Repertoár českých pohádkám byl poměrně omezený; dobrý pohádkář znal obvykle dvacet až čtyřicet pohádek, jen výjimečně i víc. Posluchači si vynikajících vypravěčů vážili. Jejich vědomý obdiv k pohádkářskému kumštu ilustrují bezprostřední výroky lidového publika: „pojdal by od rána do večera a zasej nazpátek“ „jedna pohádka stačí na celý večer“\n„humíl sesadit, že by to tak nevytískli v knize“\nvypravěč byl jako „živá kniha“\n„kdekdo se té paměti divil“\n„uměl mluvit celým tělem“ Rozhlášené a ceněné pohádkáře sousedé pravidelně zvali na besedy, neboť zaručovali poutavou celovečerní zábavu. Z toho, co pohádkářích víme, se zdá, že patřili spíše k chudším vrstvám, patřili mezi nádeníky, domkáře, řemeslníky, ba i mezi vandrující lidi a žebráky. Zvláštní význam pro život pohádky měli v českém prostředí „lidé světem jdoucí„, totiž všemožní putující řemeslníci a obchodníci, formani, vandrovní nádeníci a žebráci, jakých kdysi chodilo po venkově a městečkách celý rok mnoho. Lze pozorovat některé rozdíly mezi mužskými a ženskými pohádkáři: muži si libovali více v dramatických, aktuálních nebo komických námětech a pojetí a formovali svůj repertoár z širších místních i vzdálenějších zdrojů, neboť se jako vojáci nebo za prací častěji a na delší dobu dostávali za hranice domovské obce, kdežto ženy čerpaly svůj pohádkový fond převážně z rodinného a místního okruhu. Kouzlo, jež pohádka u posluchačů vyvolávala, tkvělo z valné části v její interpretaci, v improvizovaném přednesu. Působila na něj celková atmosféra besedy a spoluvytvářeli ji také sami posluchači. Nebyli jen pasívní kulisou vyprávění, ale ovlivňovali vypravěče v tom, co a jak má vyprávět. Doprovázeli jeho pohádky smíchem i projevy strachu nebo nesouhlasu, vměšovali se do přednesu dotazy, doplňky a komentáři, takže vlastně okamžitou podobu pohádky spoluvytvářeli. Takovou vypravěčskou situaci popsal F. Bartoš:\n„Velmi zajímavé jest pozorovati účastenství, se kterým posluchačstvo příběh pohádkový sleduje. Tu ten, tu onen projevuje hlasitě své podivení, svou spokojenost nebo nespokojenost se skutky osob jednajících: ,No hleďte!' ,Ten tom dál!' ,Ten býl hlupý!' ,Že ešče chvilku nepočkát!',Dobře mu tak!' atd. , tu zase, když pohádkář na chvilku ustane, následuje všeobecný rozhovor a rozumování o tom i onom.“ Protože za posledních asi osmdesát let popsali V. Tille, J. Š. Kubín, J. F. Hruška a jiní větší počet vynikajících pohádkám z různých krajů (nejdůkladněji A. Satke v monografii o hlučínském vypravěči J. Smolkovi), víme také, že se mezi nimi vyskytují rozdílné typy. Jedni rozvíjejí hlavně dějovou, dynamickou osnovu pohádky, druzí akcentují pasáže popisné nebo lyrické, anebo dovedou živě vykreslit figury; jedni vkládají do vyprávění prvky subjektivní nebo přímo autobiografické, kdežto druzí udržují od děje a postav objektivní odstup. Někteří vypravěči ("tvořiví", "novátoři", "improvizující") umějí pohádku při každém přednesu obměňovat, některé místo zdůrazní, jiné potlačí, některý motiv vypustí, jiný tam vsunou nebo obmění. Naproti tomu vypravěči "pasívní", "reprodukující", se pevněji drží zapamatované osnovy a odchylují se od ní zřídka a málo. A Je vždycky byl každý nový přednes pohádky novou variantou a novým zněním. Proto posluchači uměli naslouchat starým a známým pohádkám znovu a znovu, podobně jako si dnešní divák zajde na novou režijní a hereckou inscenaci divadelní hry, třebaže ji už vícekrát v jiném provedení viděl.\nLidová pohádka všude z živého podání skoro úplně vymizela. Už na konci minulého století mínil F. Bartoš, jeden z nejlepších znalců lidové tradice, že „sběrateli málokde již kyne žeň hojná„, a podobně mluvili i jiní sběratelé a badatelé, mezi nimi r. 1911 J. Polívka: „Pohádkám našim hrozí nepochybný zánik. Možná že hojné otiskování ještě je udrží nějakou dobu při životě.“ I když se ony předpovědi ukázaly později jako příliš chmurné a v posledních desetiletích se našli a podnes se ještě najdou pohádkáři udržující starou pohádkovou tradici, jsou to už jen výjimky a zbytky někdejšího bohatého života. Přesto však lidová pohádka zakotvila jako živá hodnota v národním kulturním povědomí, třebaže ne ve své původní podobě. Ujaly se jí věda, literatura, loutkové scény, divadlo a po nich rozhlas, film a televize. Od počátku 18. století totiž nastal onen proces, jejž literární historikové nazvali „včleňováním„folklóru do literatury a jejž národopisci označují jako literární a umělecký „folklorismus„; rozumí tím adaptace a druhotné šíření folklóru literaturou a jinými technickými uměleckými formami nebo institucionálními cestami. Programový vědecký a literární zájem o českou pohádku se probudil na počátku minulého století pod vlivem evropského romantického hnutí. To povýšilo život a projevy lidových venkovských vrstev na mravní a umělecký ideál národa. Náhodné a rozptýlené záznamy a drobné zmínky o pohádkách se sice najdou už v starší literatuře. Počínají u Kosmy a Dalimila, v díle Claretově, ve veršovaných satirách Hradeckého rukopisu a ve spisech Ctibora Tovačovského z Cimburka a pokračují v sbornících renesančních facetií a švanků i v pozdějších tzv. knížkách lidového čtení; jsou to zlomky, regesty nebo literární adaptace kouzelných, žertovných i zvířecích pohádek a všecky mají cenu jako vzácné doklady nejstarších dějin české folklórní pohádky. Ale teprve romantismus objevil na prahu 19. století lidovou pohádku jako národopisný dokument, na němž může věda stavět výklady o minulosti, životě a duši národa, i jako uměleckou hodnotu, z níž může vyjít národní literatura a umění. První romantičtí ctitelé české pohádky, patřili mezi ně J. Malý, V. Krolmus, M. Mikšíček, však většinou ztroskotali nebo dosáhli jen skrovného výsledku. Trvalo až do čtyřicátých let 19. stol. , než česká kultura samostatně a tvořivě nastoupila cestu, kterou evropskému národopisu a literatuře ukázali bratři Grimmové vynikajícím souborem německých pohádek. V tomto zakladatelském období ještě splýval odborný zájem a umělecký záměr vjedno. Literární stylizace a záznamy českých a moravských pohádek z pera B. Němcové, K. J. Erbena a B. M. Kuldy daly solidní východisko k příštímu vědeckému výkladu české folklórní pohádky. Zároveň však znamenaly, což platí zejména o pohádkách Erbenových a Němcové, svrchovaný literární čin, připravily novodobé české próze půdu k zobrazení venkovského prostředí a postav, oživily ji svěžím lidovým jazykem a staly se trvalými hodnotami českého písemnictví. Po Erbenovi, Němcové a Kuldovi však nastala na delší dobu stagnace. Pohádkové sbírky objevující se po polovině 19. století znamenaly odborný i literární průměr a podprůměr, vycházely hlavně krajové soubory, zaměřené jako dětská a populární četba a jako výchovné lekce. K obratu došlo až na sklonku století. V národopise, jenž si tehdy budoval nové teoretické a metodologické základy, se prosadil požadavek věrného, doslovného zápisu z úst lidu bez vší obsahové cenzury a bez literární retuše. Co započal V. Tille pohádkovou sbírkou z okolí Rožnova na Valašsku (1888), to rozvinul do šířky a dovedl k dokonalosti zejména zanícený sběratel J. Š. Kubín u kladské menšiny a v Podkrkonoší. Zájem tehdejší sběratelské školy se obracel nejen k textům pohádek, ale i k osobnostem a umění pohádkám; v tomto směru přispěl svými chodskými sběry také J. F. Hruška. Novou sběratelskou činnost provázela od konce století rozsáhlá práce badatelská, orientovaná hlavně na srovnávací problémy a na vztahy mezi lidovým podáním a literaturou. V. Tille, a zejména J. Polívka stanuli mezi nejčelnějšími světovými badateli nad pohádkami prvních desetiletí našeho století.\nTyto sběratelské a badatelské výsledky se staly východiskem pohádkoslovné práce až dodneška. Výzkumy v nejrůznějších regionech přinesly stovky nových zápisů pohádek, do ohniska odborného zájmu se dostaly i nové otázky: národní a krajová specifičnost, poměr literatury a folklórního vyprávění, variabilita a vývoj pohádky, a zejména osobnosti a umění vynikajících pohádkářů. Od časů Erbenových a Němcové však lidová pohádka zůstala také živou energií a podnětem ve vývoji národní literatury, i když se intenzita a směr jejího vlivu čas od času měnily. V polovině minulého století lidová pohádka plodně působila na počátky novočeské prózy. V dalším vývoji však měla i další funkce. Spolu s jinými folklórními projevy, s pověstmi, říkadly, hádankami a písněmi, se stala stabilní a podstatnou částí dětské literatury a četby. Vtiskla také zvláštní rysy tzv. regionální literatuře v různých krajích: co znamenají Hruškový a Baarovy literární pohádky pro chodskou krajovou literaturu, to jsou Kuldovy, Bayerovy nebo Václavkovy pohádky pro regionální písemnictví valašské. Na druhé straně se však právě prostřednictvím literatury dostaly původně krajové a místní pohádky do širokého národního povědomí a staly se majetkem celonárodním. Z dlouhého vývoje vztahů mezi folklórní pohádkou a literaturou je zřejmé, že spisovatelé se k ní stavěli různým způsobem. Někteří se snažili zůstat věrni původnímu znění folklórní pohádky a převáděli je a transponovali do literární podoby (B. M. Kulda, J. F. Hruška, J. Horák). Naproti tomu jiní vyšli z jejího ducha, z jejich motivů, situací a jazyka, ale mířili k volné variaci a samostatné kompozici (J. Mahen, V. Martínek, J. Drda, V. Čtvrtek). Z rodokmenu folklórní pohádky vznikla v poslední čtvrtině 19. století jako její paralela tzv. umělá pohádka (J. Karafiát, bratři Čapkové, A. Mikulka) a z ní se postupně odštěpily ještě další modality, zejména tzv. moderní pohádka, jež se snaží uchopit pomocí pohádkové fantazie současný svět a jeho sociální a technickou skutečnost. Z toho všeho je vidět, jak dlouhý, složitý a mnohostranný byl vliv folklórní pohádky na literární vývoj a kolik měl odstínů a stupňů. Nezůstal však omezen jen na literaturu. Lidová pohádka se dostala v rozmanitých formách, od věrné transpozice až po volné variace na pohádkové motivy, i na loutkové jeviště a na scény činoher (J. Zeyer, V. Dyk, J. Drda) a oper a v nové době se jí hromadně ujaly rozhlas, film a televize a čerpají z ní bohatěji než kdysi literatura. Vyvinul se široký a různorodý proud literární a umělé pohádky. Na počátku tohoto proudu stojí jako zdroj a inspirace folklórní pohádka, ale už jenom někdy v něm prosvítá její pravá a původní podoba.


Baseus SIMU S2 TWS bezdrátové sluchátka, ANC, šedé (NGS2-0G) | Baterie-Mobil.cz\nBaseus SIMU S2 TWS bezdrátové sluchátka, ANC, šedé (NGS2-0G)\nBaseus SIMU S2 TWS bezdrátové sluchátka, ANC, šedé (NGS2-0G) od značky s dlouholetou tradicí Baseus lze u nás nakoupit za příznivou cenu. V e-shopu pořídíte skvělé produkty jako tento za bezva ceny. Baseus SIMU S2 TWS bezdrátové sluchátka, ANC, šedé (NGS2-0G) stojí ted u nás 2409 Kč\nBaseus SIMU S2 TWS bezdrátové sluchátka, ANC, šedé (NGS2-0G). Bezdrátová sluchátka jsou jedinečným komfortem, který vám umožní užít si dlouhého poslechu hudby nebo telefonování. Ergonomický tvar sluchátek Baseus série S2 zajistí perfektní přilnutí k uchu a vysoký komfort. Díky MEMS mikrofonu je kvalita zvuku vysoká, o redukci hluku v pozadí se stará funkce redukce hluku ANC.\nSluchátko váží pouhých 3,5 g, což zaručuje komfort nošení i po dlouhou dobu. Tři velikosti silikonových špuntů umožňují dokonalé přizpůsobení tvaru ucha bez rizika vypadnutí. Ergonomický tvar, t.j. prohlubeň s úhlem sklonu 108°, zajišťuje vyrovnání tlaku.\nOvládací panel umístěný na krytu sluchátek umožňuje snadné a pohodlné zapínání, vypínání a přepínání. Stačí se ho jemně dotknout, dotyková sluchátka reagují téměř automaticky.\nRychlý přenos a stabilní spojení\nSluchátka se navzájem spojují pomocí inteligentního ovládání. Spojení je tedy stabilní a nedochází k žádným zpožděním. Můžete definovat, zda se má zvuk vydávat přes dvě sluchátka nebo jen přes jedno.\nTechnologie LDS - přesný laserový signál\nVýrobce použil pokročilejší velkoplošnou LDS anténu, která je založena na přesném laserovém signálu. To zaručuje zlepšení pokrytí signálem, rozšíření oblasti přenosu a efektivní odstranění rušení signálu. Stabilní je také bezdrátový signál Bluetooth 5.0, který nabízí rychlejší připojení, nižší spotřebu energie a stabilní a rychlý přenos zvuku. Optimalizovaný algoritmus kódování a dekódování zvuku umožňuje synchronizaci AV v reálném čase.\nBluetooth 5.0 umožňuje nízkou spotřebu energie a delší používání sluchátek. S funkcí aktivní redukce hluku fungují přibližně 6 hodin i nepřetržitě při používání pouzdra.\nVysoce kvalitní dekódování AAC/SBC\nVysoce kvalitní dekódování AAC/SBC znamená čistý zvuk a hluboké basy. To je možné díky kompozitní membráně a 10 mm pohyblivým cívkám. Zlepšete kvalitu zážitku a sílu živého zvuku!\nSnížení hluku zvenčí - technologie ANC\nSluchátka jsou vybavena funkcí bezdrátového nabíjení, což výrazně zvyšuje komfort používání. Vše, co musíte udělat, je položit základnu sluchátek na bezdrátovou nabíječku a baterie se začne automaticky nabíjet.\n- až 6 hodin (70% hlasitost, ANC zapnuto)\n- až 7 hodin (70% hlasitost, ANC vypnuto)\n• Doba přehrávání hudby dobíjení v pouzdře: 20 - 24 hodin\n• Kapacita baterie: 2x 45 mAh (sluchátka); 480 mAh (nabíjecí pouzdro)\n• Čas kabelového nabíjení: přibližně 1,5 hodiny\n• Doba bezdrátového nabíjení: přibližně 2 hodiny\n- 1 x pouzdro na sluchátka\n- 1x bezdrátová sluchátka\n- 1 x kabel USB-C\n• MEMS mikrofon\n• Pohodlný design do uší se silikonovými uzávěry\n• ANC - aktivní odstraňování hluku zvenčí\n• ASM - příjem dat z prostředí\n• ENC - MEMS mikrofon pro čisté zvuky\n• LDS antény - stabilní přenos signálu\n• HI-FI - prostorový zvuk\n• Výdrž baterie - až 24 hodin\nBaseus Full screen 0,3 mm 2x tvrzené sklo na iPhone 12 mini, černé (SGAPIPH54N-KA01)


ECB: Ekonomikám eurozóny se sbližovat nedaří, někde naopak – Roklen24.cz\nECB: Ekonomikám eurozóny se sbližovat nedaří, někde naopak\n21:46 29. července 2015\nZakládající členové eurozóny se k sobě zatím ekonomicky nepřiblížili, v některých případech se situace dokonce zhoršila. V dnešní zprávě to uvedla Evropská centrální banka (ECB). Je to podle ní „zklamání“ a zároveň výsledek, který je v rozporu s předpokladem, že společná evropská měna umožní, aby zaostalejší členské země pomalu dostihly země vyspělejší.\nNyní měnovou unii tvoří 19 států. Některé z nich, například Irsko či Portugalsko, obdržely v průběhu dluhové krize v Evropě peníze z mezinárodních záchranných programů. Dva takové programy přijalo v posledních pěti letech také Řecko. Země, která nedávno opět stála na pokraji bankrotu a hrozil jí odchod z eurozóny, se s ostatními členy eurozóny v polovině měsíce předběžně dohodla na nové finanční pomoci v objemu až 86 miliard eur (2,3 bilionu Kč).


100 Zombies Hraní Zdarma v Demoverzi a Recenze Hry\nHrajte 100 Zombies zdarma v demo režimu od Endorphina\nKlikněte a hrajte 100 Zombies zdarma\nPoslední aktualizace 26.9.2021\nVyzkoušejte si zdarma automat 100 Zombies online v demo verzi, bez stahování a registrace. Doporučujeme Vám přečíst si recenzi hry dříve než se rozhodnete hrát o skutečné peníze.\n5.8 Guru skóre\nTohle je město živých mrtvých a vy si v něm musíte vydobýt živobytí, aniž by vás 100 Zombies dostalo. To vše při průměrné výhernosti a volatilitě.\nSkutečná kasina 85\nRecenze automatu 100 Zombies\nHra 100 Zombies se odehrává v děsivém městě budoucnosti, nad kterým vládnou nemrtví „přeživší" biologické katastrofy. Odvážná skupina hrdinů musí bojovat o přežití. A s vaší pomocí se možná dožijí úsvitu.\nPokud jsou zombie vaším šálkem kávy, pak by tento automat mohl být pro vás to pravé „zombíkové". Jen nezapomeňte, že v sázce nejsou jen vaše mince, ale i vaše mozky.\nVelká výhra za velmi hodnotný symbol na automatu 100 Zombies\nGrafika automatu 100 Zombies je jedním z největších taháků. Zábavné kreslené hrůzy a hrdinové v komiksovém stylu tvoří poutavou sadu postav. Skutečnou atmosféru pak hře dodává zelený smog na pozadí.\nKaždá z postav je animovaná, když je součástí výherní kombinace. Animace zdůrazňují charakter a hráč je díky tomu více vtažen do světa, který výrobce Endorphina vytvořil.\nSoundtrack automatu 100 Zombies má připomínat elektrowesternový soundtrack z The Walking Dead a je doplněn o občasné sténání nebo funění zombie. Zvuky a zvukové efekty výher a zatočení jsou příjemně rozmanité, takže repetitivní motivy automatu jen tak nezevšední.\n100 Zombies je pětiválcový automat se čtyřmi řadami a skvělými 100 výherními řadami (odtud ten název).\nHra má dobré tempo a je velmi přímočará.\nK dispozici je funkce na zdvojnásobení výhry ve stylu vysoké/nízké číslo, která hráči umožňuje navýšit své výhry a zvýšit volatilitu hry. Na rozdíl od většiny her, kde je k dispozici přímočarý hod mincí typu „dvojnásobek, nebo nic", z formátu ve stylu „vysoké/nízké číslo" plyne, že ne u každého tahu máte šanci 50:50. Pokud krupiér drží nízkou kartu, vyhlídky hráče jsou lepší.\nK dispozici jsou bonusová zatočení zdarma (podrobnosti níže). Tedy víceméně vše, co byste očekávali od standardního výherního automatu, ale nic navíc.\nUnikátní funkce na zdvojnásobení výhry na automatu 100 Zombies\nScatter symboly se objevují jen na druhém, třetím a čtvrtém válci. Za tři scatter symboly se aktivují bonusová zatočení zdarma. Ta zahrnují 10 zatočení zdarma a přináší možnost respinu.\nVýhernost této hry je 96,03 %, což přesně odpovídá námi udávanému standardu.\nNa testovaných stránkách se rozpětí sázek pohybovalo od minimálních 0,20 $/£/€ na zatočení až po maximálních 200 $/£/€ na zatočení.\nVolatilita této hry je střední, což pro námi preferované automatové strategie úplně nestačí. Naše automatové strategie se zaměřují na co nejvyšší možnou volatilitu.\nÚplná výplatní tabulka automatu 100 Zombie\nDíky okouzlujícímu prostředí a roztomilému výtvarnému zpracování se u tohoto automatu budete skvěle bavit. Zombíci i postavy si vás získají. Hratelnost působí základním dojmem, ale je vysoce kvalitní.\nVýhernost je pouze průměrná a volatilita střední. A tyto faktory naše nadšení trochu mírní.\nCelkově se však jedná o slušný automat, který je dostatečně zábavný na to, aby si vysloužil naše doporučení.\nAutor: Jon Pill | Recenze byla naposledy aktualizována: 26.9.2021\nPodobné hry jako 100 Zombies\nDark Joker od XIN Gaming


Hry Královská Bitva Přenosná Online. Hrát Zdarma 2020\nHry Královská bitva přenosná Battle Royale Portable on-line.Vítejte v královském lovu a cíle vašich postav nebudou divoká zvířata, ale stejní lovci v Battle Royale Portable. První hrdina je statečn. Hry Královská bitva u Mario Mario Kingdom Battle on-line.Jednou se Mario dostal do pohádkového království v paralelním světě a zúčastnil se velké boje na straně světa. Když se vrátil domů s portále. Hry Královská bitva Battle Royale on-line.Protagonista hry Battle Royale je ve službě jednotky speciálních sil. Dnes musí dokončit mnoho misí v různých. Hry Deer Hunting Classic Deer Hunter Classical on-line.Zvířata musí být chráněna, ale někdy je zákaz vyhlazování zrušen, když se hospodářská zvířata stanou příliš velkými a ohrožuje ekologickou rov.\nCílem hry je obehrát soupeře o všechny jeho žetony a odhalit tak jeho postavičku. tak i pří výměně karet je nutné odeslat tah stisknutím zeleného tlačítka Hrát dál v pravé dolní části aplikace. královská flush, nejvyšší možná kombinace. Eso, K, Q, J a 10 jedné barvy.Straight Flush - čistá flush, neboli. Hry Lovec kachny Duck Hunter on-line.Váš lovecký pes se netrpělivě kňoučí, protože se blíží kachní lovecká sezóna. Nemůže čekat, aby vám přinesl kořist, který můžete chytře zastřelit. K dokončení k. Dec 11, 2016 · Požárník Sam česky Hry pro Děti Online jen pro mě. Skvělá hra je Požárník Sam. Hrát Hry Zdarma bez placení. Online hry a internetové hry a hry online zdarma jen pro mě. Hry online. Mar 17, 2018 · na farmě hra pro moofarm.io online získejte zdroje, postavte farmu a přežijte, abyste byli silnější než ostatní! Královská bitva začíná, zombie farma. není to tečka, je to mnohem víc. vše záleží na hře youonline - máte rádi it.battle royale game, nyní je to playurvival\nPopis hry Vojenská bitva Tento multi-level flash hra, ve které budete ponořit do světa války, by Kotormo vítěz získat jen jeden. Vytvořte kombinaci síly, které vám pomohou vyhrát. Hrát hru Vojenská bitva online. Technické vlastnosti hry Vojenská bitva. Hra Vojenská bitva přidáno: 22.10.2011; Velikost hry. V kategorii počítačových her najdete ty nejlepší staré hry, které jste mohli hrát na počítači. Taky zde najdete ty nejlepší onlinovky, jaké se dají na internetu najít a v neposlední řadě zde najdete i hry na stažení zdarma. Jelikož je toto velmi široká kategorie, tak zde najdete spousto podkategorií, ze. Jsou dny, kdy tě hrát proti počítači nebaví, a proto si chceš zahrát proti nebo s tvým kamarádem. Z tohoto důvodu tady na webu máme hry pro dva hráče.