Co takový projektový manažer v PUXdesign vlastně dělá? - PUXdesign\nCo takový projektový manažer v PUXdesign vlastně dělá?\nUvažujete o dráze projektového manažera, ale nevíte, jestli je to práce pro vás? Přečtete si rozhovor s našimi projekťáky – Jirkou, Peťou Š., Peťou J. a Luďkem – a udělejte si lepší představu.\nCo jsi dělal/a před tím, než jsi se stal/a projekťákem?\nJirka: PUXdesign je moje první pracovní zkušenost. Nejdřív jsem vypomáhal s obsahovým plněním webů a e-shopů a zajišťoval technickou podporu pro spuštěná řešení našich klientů. Díky tomu jsem se naučil pracovat s redakčním systémem Kentico CMS – a to jak z pohledu uživatele, tak i částečně z pohledu vývojáře (HTML, CSS).\nPeťa J.: Já jsem měla krátkodobé brigády, ale nic přínosného. Odstátnicovala jsem jako bakalář na FI MU v Brně. Nyní stíhám obojí, práci na částečný úvazek a studium magistra na stejné škole.\nPeťa Š.: Obsahově jsem spravovala weby v jiných redakčních systémech, psala texty na web a chvíli dělala v marketingovém oddělení na univerzitě.\nLuděk: Pracoval jsem jako konzultant malých eshopů v jiné firmě a ještě předtím jsem pracoval na obchodním oddělení v distribuční firmě v různých rolích.\nCo tě dosavadní práce projekťáka naučila?\nJirka: Rozhodně pracuju více systematicky, důsledně, a celkově si lépe organizuju i osobní život. Díky zkušenostem z projektového řízení dokážu také hodně věcí přijímat s nadhledem a jednoduše je dotáhnout do konce.\nPeťa J.: Já vidím největší přínos v práci s redakčním systémem Kentico, okrajově taky v získání většího povědomí o HTML, JS, CSS, databázi nebo C#. Při práci člověk získá i přesah do oblasti UX, SEO, testování, návrhu webu, možnosti programování a kódování.\nPeťa Š.: Kromě toho, co už vyjmenovali Jirka a Peťa, jsem se naučila formulovat zadání, na kterém stojí úspěch celého projektu. Vyhrocené okamžiky mě denně učí se v osobním životě zbytečně nerozčilovat a nespěchat. Nemá to cenu.\nLuděk: Že by člověk měl být splachovací, soustředit se na důležité úkoly a nestresovat. Taky vidím, že zavedení nových metod řízení na začátku bolí, ale má smysl, protože potom hodně pomáhá eliminovat rizika, která projekt může mít.\nJirka: Typický den bych rozdělil do 4 částí – řízení chodu nových projektů, support pro stávající klienty, vytváření milníkových dokumentů (nabídky, kalkulace, dokumentace) a administrativa.\nPeťa J.: Víc to rozvedu. Ráno přijdu, udělám si čaj a přečtu e-maily. Věci, co jdou vyřešit rovnou, tak hned zapracuju nebo na ně odpovím. Většinou se jedná o otázky na plnění obsahu, formátování stránek nebo termíny zapracování. Složitější úkoly pak zakládám do našeho systému na řízení projektů a posílám je na programátory. Přes den si pak často volám s klienty o průběhu tvorby webu, jezdím na schůzky. Také konzultuju s grafiky, vývojáři a kódery jejich řešení. Testuju výstupy, píšu dokumentace, plním obsahy webů, školím a předávám klientům hotová řešení.\nPeťa Š.: Shrnu to asi tak, že hned od rána vím, co chci nebo potřebuji udělat a stihnout. Sepíšu si denní to-do list a podle priorit ho plním. Mezi tím přichází nové e-maily, požadavky a dotazy, které operativně zařazuji do denního plánu. Pokud mám na konci pracovního dne odškrtaný celý to-do list, považuji ho za úspěšný.\nLuděk: Jakmile rozdám úkoly ostatním, věnuji se těm, které musím zpracovat já. Většinou obsahové korektury, administrativa a hlavně hodně testování. Jsem detailista, ale léčím se :-)\nCo tě na práci projekťáka baví nejvíc?\nJirka: To že neexistuje stereotyp a každý den řeším jiné požadavky, odpovídám na odlišné otázky a spolupracuju s novými lidmi. Jsem zodpovědný za chod celého projektu a pomáhám klientům uskutečnit jejich představy a očekávání.\nPeťa J.: Baví mě vnášet do řešení nějaký vlastní, zkušenější pohled a taky radit klientům, co má cenu zapracovávat a na co je potřeba nezapomenout. Také mě baví dohlížet na správný a včasný chod vývoje.\nPeťa Š.: Kreativní část projektu je nejlepší. S kolegy ráda vymýšlím možnosti řešení jednotlivých projektů, protože každý je jiný a sleduje rozdílné cíle. Baví mě poznávat nové klienty a jejich produkty a služby.\nLuděk: Když se učím něco nového, co mi dává smysl a někam mne osobně posouvá. Někdy je dost náročné prošlapávat cestičku a dodržet termín, když je to něco, co nikdo nezná, ale se zkušeným týmem vždycky něco vymyslíme.\nJaké předpoklady by měl mít budoucí kolega?\nJirka: Zodpovědnost a spolehlivost je samozřejmostí, vše ostatní ho/ji rádi naučíme. Mohl by umět hrát pinec, ať zvýší konkurenci v našem týmu :)\nPeťa J.: Budoucí projekťák by měl mít chuť učit se nové věci, zažít si interní procesy a vyjednávat se všemi členy týmu. Určitě je důležitá trpělivost s týmem, přesnost v zadávání úkolů a dobrá organizace práce a času. Na škodu nejsou ani základní znalosti kódování.\nPeťa Š.: Trpělivost, selský rozum, schopnost domluvit se, vlastní názor, respekt k ostatním kolegům a jejich specializacím.\nLuděk: Znalosti organizace práce a času, nebát se ptát, zjišťovat, pátrat a chtít to nejlepší i od ostatních.\nPokud jsme ve vás probudili zvědavost a zdá se vám, že pro pozici projektového manažera máte tu správnou náturu, napište nám o sobě to nejzajímavější na info@puxdesign.cz. Schopní lidé si vždycky získají naši pozornost, ty nejschopnější zveme na osobní schůzku.\n21 - 12 - 2017 | Petra Šmejdová


Skip hop Skákadlo Explore&More | MALL.CZ\nPro dětiPéče o dítěDětský pokojChodítkaSkip hop Skákadlo Explore&More\nSe skákadlem Explore&More se vaše děťátko rozhodně nudit nebude. Pomocí funkce měření skoků vaše děťátko zjistí, že i za hraní bude odměňováno, a to barevnými světly, hudbou a potleskem při stém skoku! Je vybaveno rotujícím 360° sedadlem, takže děťátko může prozkoumat každou stranu. Pohyblivé hračky a clip-on podporují vývoj a zpestřují aktivitu děťátka. Celý popis\nZáruka: 24 měsíců (IČ 24 měsíců) Kód: 1308959\nSnadno se skládá a popruh zajišťuje sklápění pro cestování\nSkákadlo je vhodné pro děti od 4m+ do 12 kg nebo 76 cm


Klan Zlého Měsíce | Herní světy\nDomů Klan Zlého Měsíce\nKlan Zlého Měsíce\nSymbol klanu Zlého Měsíce je ušklíbající se tvář na žlutém měsíci zahalená do kruhu černých plamenů. Klan Zlého Měsíce je cosi jako třída obchodníků v orčí společnosti, neustále nakupující, prodávající, měnící a šidící, aby získal další zuby. Zlé Měsíce se dají nalézt v téměř každém orčím kmenu. Jejich zuby jim rostou rychleji než jiným orkům, což je dělá nejbohatším klanem.\nVálečníci Zlého Měsíce nosí nápadně vzorkované oblečení a hrozivé válečné barvy vybrané tak, aby děsily nepřítele. Jedinci na nejvyšších pozicích nosí na zádech křiklavě ozdobené standarty a ti nejbohatší otevřeně staví na odiv své bohatství nošením náhrdelníků ze zubů. Tento klan má velké množství otroků, kteří jsou využíváni k výrobě válečného vybavení, které je měněno s jinými klany, aby klanu přineslo ještě větší bohatství.\nZlé Měsíce často vyjednávají s cizáckými rasami na velmi tajných jednáních zisk přístupu k technologiím a válečnému vybavení nedostupnému jiným orkům. Také rádi utrácejí své zuby za jídlo, což znamená, že mnoho Zlých Měsíců je trochu tlustších přes pas. Válečné vybavení, které je jen zřídka k vidění v orčí armádě náležející k jinému klanu, jako obleky mega zbrojí a kustom mega blastas, jsou u sil klanu Zlého Měsíce mnohem častější.


dTest: ohňostroj Green Wall - nebezpečné výrobky\nohňostroj Mjölnir 2.0 Ktwo zapalovač Colour Lighter\nŠedozelená kartonová krabice s potiskem lebek a sloganem "Harder, Better, Faster" obsahující baterii jednotlivých petard.\nOhňostroj exploduje v příliš nízké výšce a ne postupně. Kromě toho je hladina akustického tlaku během exploze příliš vysoká. Části ohňostroje mohou zasáhnout okolní pozorovatele nebo uživatele, což může způsobit zranění, a nadměrná hladina hluku může poškodit sluch.\nVýrobek nesplňuje požadavky Směrnice o pyrotechnice a příslušné evropské normy EN 16263.


Tapetování (předsíň a jedna stěna v pokoji) (Praha) • Tapetářské práce • NejZóna.cz\n1) Vytapetování celé předsíně tapetou MARIMEKKO. Stěny mají včetně pěti dveří cca 28 m2. Myslím, že bude potřeba nějak ošetřit povrch stěn, protože se na ně při malování velmi špatně chytala barva. 2) Vytapetování jedné stěny v pokoji tapetou CASAMANCE. Jde o souvislou plochu cca 15 m2. Termín realizace: nejlépe v prvním týdnu v září.\nPan Libich odvedl velmi kvalitní práci. I když se musel v obou místnostech vyrovnat s nekvalitním podkladem a v chodbě taky s poměrně členitými stěnami, výsledku není co vytknout. Práci stihl ve lhůtě, kterou jsem si přál při zadávání zakázky a i jinak se dokázal časově přizpůsobit. I když se během práce ukázalo, že bude v ložnici potřeba před tapetováním ještě oškrábat malbu a upravit podklad, cena vzrostla oproti původní dohodě jen nepatrně. Práce pana Libicha je podle mého názoru trochu dražší, ale já osobně si za kvalitní výsledek a seriózní jednání rád připlatím. Tomu kdo to vidí podobně, pana Libichaurčitě doporučuji. A. ŠimůnekVíce...Zobrazit méně\nUživatel_36114, 16.09.2012 (Praha)


Urbanisticko - architektonická studie nové části města Brna mezi stávajícím a budoucím hlavním vlakovým nádražím si klade za cíl vytvoření městského prostoru při respektování základních principů fungujících živých měst. ...\nNovostavba administrativní budovy v exkluzivní brněnské vilové čtvrti tvoří důstojného partnera vile z 30tých let minulého století. Návrh je založen na kontrastu k okolní zástavbě, ostrými jasnými liniemi se liší od oblin ...\nArcheologický park v Mikulčicích \nKoncept rozvíjející se ve dvou rovinách reagujících na povahu místa a tématu. Charakteristiky krajiny lužního lesa v povodí řeky Moravy a podstata hodnot archeologicky cenné lokality. Muzeum je longitudinálním objektem, ...\nPonava - sportovně komerční areál - zimní stadion \nDiplomová práce se zaměřuje na stanovení jasné urbanistické koncepce prostoru "za Lužánkami". Cílem je zachovat zde funkci sportu, navázat na jeho bohatou tradici a maximálně tak využít "genius loci" tohoto místa. Detailně ...\nStaré Brno - MĚSTO MÍSTO TOVÁRNY \nAnotace Staré Brno – Město místo továrny Cílem práce je navrhnout možnou cestu ve vybudování a přestavění částečně nevyužité a částečně nevhodně využité plochy v Brně - v městské části Staré Brno. Hlavním úkolem je nabídnout ...\nBrno - kompaktní město mezi starým a novým nádražím \nUrbanisticko-architektonická štúdia novej časti mesta medzi existujúcim a budúcim hlavným nádražím v Brne. Cieľom štúdie je vytvorenie nového priestorového konceptu ako eventuálnej alternatívy k schválenému územnému plánu. ...\nMěsto místo továrny - kompaktní bydlení v Břeclavi \nKulturně společenské centrum u brněnské přehrady - architektonická studie objektů pro kulturně společenské i sportovní akce \nNávrh nabízí rozšíření využití brněnské přehrady. Nová stezka, která vede přes vybudovaný most ve střední části prochází skrz letní divadlo. Divadlo má za úkol stát se cílem návštěvníků. Chtěla jsem vybudovat místo, které ...\n"Galerie Velké Ceny" - architektonická studie \nCílem diplomní práce je architektonická studie budovy Gelerie Velké Ceny na Brněnském Masarykově okruhu. Projekt pracuje se stávajícím stavem využití území a jeho cílem je navázat na mnohaletou historii okruhu a zatraktivnit ...\nStavba v krajině - Centrum ekologické výchovy \nCílem úkolu bylo navrhnout objekt situovaný na Jižní Moravě v blízkosti nádrže Nové mlýny s výhledem na kopce Pálavy. Dům je navržen s ohledem k životnímu prostředí jako mimořádně úsporný. Součástí ekologického konceptu ...\nKompaktní město - řeka a železnice \nDiplomová práce řeší blok domů v sousedství Cejlu a brněnské teplárny v areálu BMT Technology, který je částečně nevyužívaný. Do stávajícího chaotického prostředí se návrh snaží vnést potřebnou chybějící městskost. Tou je ...


Rok 1939 přál novým dálnicím. Stavěly se tři, nedokončila žádná — ČT24 — Česká televize\nPřed rokem a půl oslavila dálnice D1 padesátiny, nyní by se dalo říct, že slaví osmdesátiny – 80 let od zahájení stavby. Tento paradox je vysvětlitelný tím, že byla stavba po desetiletí přerušena a pak bylo nutné zahájit ji znovu téměř od nuly. Prvním klíčovým datem je 24. leden 1939. Dálnice nazývaná česko-slovenská, případně jako dálnice západ-východ, přitom zdaleka nebyla jedinou velkou dopravní stavbou, která se začala připravovat za druhé republiky. Poté, co Německo obsadilo pohraničí, bylo bezpodmínečně nutné začít stavět nové silnice i železniční tratě – a své „pomníky“ v té době na českém území zanechali i němečtí inženýři.\nZměny hranic, které Československu vnutila mnichovská dohoda, byly pro republiku od počátku prakticky likvidační. Nejenže stát připravily o podstatnou část území, navíc území, kde byla soustředěna podstatná část průmyslu. Ale připravily ho také o klíčovou infrastrukturu v podobě páteřních železničních tratí. V Německu se náhle ocitlo například třebovské depo i podstatná část tratí z České Třebové do Brna i do Olomouce.\nNebyla to jen katastrofa, byla to i výzva – přebudovat dopravní infrastrukturu tak, aby novému okleštěnému státu řádně sloužila. Příležitost se naskytla nejenom pro nové železniční tratě, ale také silnice klasické i dálkové, takzvané dálnice.\nDálnice nebyla v roce 1938 ničím nevídaným. První vznikla v Itálii ve 20. letech, v následujícím desetiletí je stavěli i Němci či Francouzi. O potřebě kapacitní a rychlostní dálkové silnice se diskutovalo rovněž v Československu, státu dlouhém asi 900 kilometrů a širokém maximálně 250 kilometrů.\nVzniklo několik vizí, které nesly řadu podobných prvků. Dnes je patrně nejznámější myšlenka Jana Antonína Bati na dálnici propojující Cheb a Velký Bočkov, kterou předložil ve své práci Budujeme stát pro 40 000 000 lidí.\nJiž před takzvanou Baťovou dálnicí se objevil také plán Národní silnice, která měla některé podobné prvky (mj. obcházela největší města, zato však vedla kolem Zlína), ale její trasa byla ohraničena Plzní a Košicemi. I když Baťa předložil i projekt na část „své“ dálnice, za první republiky se zdálo, že stavba dálnic není vysloveně na spadnutí. Když ale Československo přišlo o rozsáhlá území včetně již zmíněné klíčové dopravní infrastruktury, situace se změnila.\nStavba dálnice mezi obcemi Píšť a Vojslavice v létě 1939\nZásadní byl listopad 1938. „Vláda neprodleně schvaluje přípravu a zahájení velkých dopravních staveb, zejména nové železniční trati Brno – Německý Brod, silnice Plzeň – Moravská Ostrava (…) a silniční automobilové magistrály z Prahy do Velkého Bočkova,“ uvádí Václav Lídl v publikaci Stavby, kterým doba nepřála.\nVýchozí bod plánované dálnice se posunul z Chebu do Prahy, ostatně Cheb ani neležel na území druhé republiky. Na východním konci se pak trasa posunula trochu severněji, aby se vyhnula maďarskému záboru, na konci však zůstával Velký Bočkov. Zprvu se ale mělo stavět hlavně v Čechách a na Moravě.\nGalerie: Původní dálniční most přes potok Litavu u Zástřizel v Chřibech\nPozůstatky po dálnici ve Chřibech\nNa Salárně - pilíře dálničního mostu přes lesní cestu v Chřibech\nPůvodní mostní pilíře Na Salárně v lesích mezi obcemi Roštín a Kostelany jsou na mapě značeny jako kulturní památka.\nŠest metrů vysoké betonové stěny uprostřed lesa jsou připomínkou osmnáctikilometrového úseku dálnice, který měl protínat pohoří Chřiby.\nPůvodní dálniční most přes polní cestu u Zástřizel v Chřibech\nPrvní stromy padly 24. ledna\nČesko-slovenská dálnice či dálnice západ-východ, jak je projekt označován v různých dobových dokumentech, měla být čtyřpruhová komunikace, tedy se dvěma pruhy v každém směru a s ostatními komunikacemi se měla křížit výhradně mimoúrovňově. Projekt počítal s maximální rychlostí provozu 120 kilometrů v hodině.\nStavba měla být mezi Prahou a moravsko-slovenskou hranicí rozdělena do 25 úseků. Přípravu dostalo nejprve na starosti vojenské Velitelství stavby dálkových silnic, v prosinci 1938 ale vzniklo civilní Generální ředitelství stavby dálnic podléhající ministerstvu veřejných prací.\nZ pohledu dnešní doby, kdy při plánování dopravních staveb není rok žádným měřítkem, působí spíše jako z žánru fantasy fakt, že vláda stavbu schválila na podzim 1938 a první práce začaly 24. ledna 1939. Konkrétně šlo o přípravné práce v Chřibech, kde se začal kácet les. I když ještě nešlo o oficiální zahájení stavby, mělo i první tnutí do kmene slavnostní nádech. Fotograf ČTK zvěčnil se sekyrou zaťatou do kmene technického radu z generálního ředitelství Cyrila Karase. Ve skutečnosti nekáceli úředníci, k provedení přípravných prací vpochodovala mezi stromy vojenská jednotka.\nIng. Karas se sekyrou při zahájení kácení pro stavbu dálnice\nNásledného slavnostního zahájení stavby dálnice západ–východ se druhá republika již nedočkala. Dnešní D1 se formálně staví od 2. května 1939. (V současnosti Ředitelství silnic a dálnic předpokládá úplné dokončení dálnice v roce 2023, tedy po 84 letech; takové počítání by ale bylo vůči silničářům nanejvýš nefér vzhledem k dalšímu vývoji stavby.)\nJiž citovaný Václav Lídl popsal slavnostní první výkop nedaleko Prahy takto: „Je slunný den, úterý 2. května 1939. (…) Na třetím kilometru budoucí trasy, u Průhonic, pronáší generální ředitel (Generálního ředitelství stavby dálnic) Ing. Václav Nosek slavnostní projev.“ Začalo se pak kopat a částečně i betonovat a stavět některé mosty, které vznikaly jako samostatné objekty – hlavně směrem od Prahy k Jihlavě. Postupné změny hospodářských požadavků směřovaných z Německa na protektorát ale vedly po třech letech k přerušení prací.\nGalerie: Nepříliš známá připomínka protektorátní dálnice leží jen pár metrů od dnešní tepny. Balkony z původního mostu přes potok Šmejkalka byly v roce 1992 odříznuty a dnes se povalují na dálničním odkladišti.\nNepříliš známá připomínka protektorátní dálnice leží jen pár metrů od dnešní tepny. Balkóny z původního mostu přes potok Šmejkalka byly v roce 1992 odříznuty a dnes se povalují na dálničním odkladišti.\nFunkcionalistickými železobetonovými balkony prorůstají stromy.\nMost přes Šmejkalku, který dodnes slouží současné D1, se začal stavět v roce 1939. Jeho autorem byl jeden z tehdy nejlepších mostních konstruktérů – akademik Bechyně. Vzepětí oblouků je 120 metrů.\nČeká ho rekonstrukce stejně jako dalších 11 dálničních mostů v Středočeském kraji.\nNejznámější pomník nedokončené dálnici stojí dnes utopený v Želivské přehradě.\nNedokončený most z let 1939–1942 přes údolí mezi Hulicemi a Borovskem dnes končí po 120 metrech v půli nádrže pražské pitné vody a pomalu se drolí.\nJeště v 60. letech se uvažovalo, že se při dostavbě dálnice most využije. Souběžná stavba nádrže Švihov to ale neumožnila. A snížení hladiny by znamenalo ztrátu milionů kubíků pro žíznivé Pražany. Most byl tedy ponechán svému osudu.\nStal se dostaveníčkem zamilovaných párů. Slepá ulice, na níž nikdy auta nejezdila, končí uprostřed 50 metrů hluboké nádraže asi tři metry nad její hladinou.\nMéně zatopený je druhý z borovských mostů – Sedmpanský most přes sousední údolí. Ani ten ale neunikne postupné zkáze.\nZůstala z něj jen torza a nebyl nikdy využit.\nOba mosty se dnes nacházejí v pásmu přísné hygienické ochrany vodního zdroje Želivka.\nAsi nejbizarnější, ale nejfunkčnější stavbou původní dálnice je dnes dvoupatrový most u obce Píšť.\nPůvodní dálniční most z roku 1939 přes údolí Želivky měl být dokončen v 60. letech. K mostu mělo vést prudké klesání z obou stran. Parametry nové D1 to však neumožňovaly. Zbudována byla tedy nová nástavba pro novou dálnici.\nStarý most byl zachován a využit pro místní silnici z Vojslavic do Hořic. Provoz dnešní D1 hučí nad ní.\nÚplně nejstarší pozůstatky dálničních staveb naleznete v jihomoravských Chřibech, kde se les začal prosekávat už v lednu 1939.\nPůvodní, dnes mechem obrostlé mostní pilíře Na Salárně v lesích mezi obcemi Roštín a Kostelany jsou na mapě značeny jako kulturní památka.\nO kousek dál na jih, v obci Zástřizly, je hned několik původních staveb. Most přes lesní cestu vypadá dodnes jako nový, tvrdí místní.\nStojím mezi směry plánované dálnice – vlevo do Chebu a vpravo na Užhorod.\nPo mostě nakonec nikdy žádná cesta nevedla. Stal se z něj krajinotvorný prvek.\nDalší masivní most byl zbudován nedaleko přes potok Litavu. I z něj zůstalo jen torzo, dokonce bez náspů.\nNosníky mostu už skoro 80 let zarůstají vegetací.\nPohled z polní cesty na protektorátní stavbu v luzích Zástřizel.\nTrochu jiný příběh potkal most v nedalekých Kostelanech. Svému účelu sice neposloužil, ale nakonec na něm místní JZD udělalo nástavbu a prostory využívá jako sklad.\nJiří Bláha z Kostelan je pamětník, nadšený sběratel a amatérský historik. Ve svém domku na návsi si zřídil malé etnografické muzeum a pro zájemce provádí exkurze po tajemných zbytcích protektorátní dálnice.\nNapříklad k pilířům Salárny dojdete po turistické stezce.\nJiné pozůstatky a propustě už bez průvodce najdete jen těžko.\nDálnicemi za větší Německo – i na Moravě\nDálnice západ–východ nebyla jedinou dálnicí, která se v roce 1939 začala na českém území stavět. Pokud bychom považovali za české území to, které vyznačovaly druhorepublikové hranice, pak se stavěla ještě jedna další dálnice, ale protože je mnichovská dohoda od počátku neplatná, můžeme hovořit hned o dvou stavbách.\nTou nepochybně známější je takzvaná Hitlerova dálnice neboli Německá průchozí dálnice, která měla přes Moravu spojit Vratislav (tehdy německou) a Vídeň (od roku 1938 rovněž německou). I když byla plánována napříč československým územím, šlo o říšský projekt. Československo poskytlo pro dálnici pozemky a Německo se zavázalo vpouštět na ni v moravském úseku i československé vozy, nicméně dálnice jako taková měla být německým územím (tedy s celnicemi na sjezdech).\nNěmecká dálnice ze 30. let – tak měly vypadat i německé dálnice v Čechách a na Moravě\nSmlouvu o stavbě exteritoriální dálnice podepsaly německá a československá vláda v listopadu 1938 a stavba začala 11. dubna 1939. Ani ji se nepodařilo dokončit a práce byly v roce 1942 zastaveny stejně jako na dálnici západ–východ.\nPři pohledu na satelitní snímky Moravy jsou v krajině na mnoha místech dobře patrné zbytky dálničního tělesa. Kdo se vydá na vycházku třeba do okolí Kuřimi, Svitávky nebo Velkých Opatovic, může narazit na první pohled na nesmyslné objekty: mosty nedostavěné i téměř hotové, někde třeba i pozůstatky středního pásu. I když se nepodařilo dosáhnout původně plánovaného zprovoznění prvních úseků v roce 1940, jsou výsledky pozoruhodné, pracovalo se na více než 80 kilometrech a objekty přetrvaly.\nNa druhé straně je ale namístě připomenout, o jaké základy se stavba německé (nejen) exteritoriální dálnice opírala. Nepracovali na ní totiž jen běžní stavební dělníci. Výmluvná je citace z kroniky obce Biskupice u Jevíčka v publikaci Německá průchozí dálnice od Tomáše Jandy: „K večeru to bodlo u srdce, od Derflíka, kde byl Autobahnlager, pohyboval se jakoby pohřební průvod, tiše, teprve když přišli blíže, poznávali jsme Židy se žlutými hvězdami, dělníky na dálnici.“ Později Židy nahradili sovětští váleční zajatci.\nDálniční násep v moravské krajině u Skalice nad Svitavou\nV uvedeném pořadí třetí, ale historicky vůbec první zahájenou dálniční stavbou na dnešním území Česka byla Sudetská dálnice. Na její stavbě se začalo pracovat již 1. prosince 1938, slavnostní zahájení pak proběhlo 18. dubna 1939 v Liberci. V celé délce měla stát na území, které si po Mnichovu přivlastnilo Německo, konkrétně její trasa měla vést ze Zhořelce (Görlitz) přes Liberec, Karlovy Vary a Cheb do Bavorska. Územím druhé republiky, resp. protektorátu neprocházela.\nCo zbylo: Opuštěná brázda Moravou i základ pro D1\nI když byla ze zmíněných tří rozestavěných dálnic nejstarší, zbylo po Sudetské dálnici nejméně. Jestliže se pracovalo zhruba na 80 kilometrech průchozí dálnice a podobné to bylo i s budoucí D1, v Sudetech se pracovalo pouze na necelých 30 kilometrech. I v severních Čechách tedy lze narazit na objekty po nedokončené dálnici, ale podstatně řidčeji než na Moravě.\nMost přes Šmejkalku v původní podobě v 50. letech\nPoválečné osudy dálničních staveb opuštěných v roce 1942 se lišily. Po válce se dělníci znovu vrátili pouze na stavby související s dálnicí západ–východ. Německé dálnice zůstaly ležet ladem. „Jsou pro to jednak důvody emotivní, jednak by tyto dálnice neměly pro poválečnou Evropu dopravní význam předpokládaný v době vzniku projektů,“ uvádí o exteritoriální dálnici a Sudetské dálnici Václav Lídl.\nČásti moravské „Hitlerovy“ dálnice přesto nakonec dopravě posloužily. Jednak byly některé stavební objekty použity při stavbě rychlostní silnice R52 (dnes dálnice D52), jde však jen o poměrně krátký úsek Syrovice–Medlov. V Brně-Bystrci pak na opuštěném dálničním tělese vznikla kapacitní ulice s názvem Stará dálnice, na které ovšem jsou úrovňové křižovatky. Velkorysé německé záměry, které mimo jiné počítaly s provozem až 160kilometrovou rychlostí, tak zůstaly nenaplněny.\nO objektech průchozí německé dálnice se občas hovoří také v souvislosti s úvahami o stavbě dálnice D43, která by mohla vést od Brna ke Svitavám. Naposledy loni v prosinci, kdy jihomoravští krajští politici hovořili o aktualizaci zásad územního rozvoje. Ředitelství silnic a dálnic ale v současnosti stavbu D43 nepřipravuje, pokud by na ni tedy došlo, bude to otázka příštích desetiletí. Je tedy možné, že bude dálnice dostavěna po sto letech, pokud vůbec.\nMost a dálniční násep u Jevíčka\nSudetská dálnice pak dopadla ještě hůř. V její plánované trase nevede žádná významná komunikace. Dálnice D6 vede jižněji, než byla plánována německá autostráda, naopak silnice I/13 severněji.\nNa dálnici západ–východ se znovu pracovalo od roku 1946, ale pomaleji než v úvodních letech. V roce 1950 pak byla výstavba opět zastavena. V rámci centrálního plánování se nepočítalo s významným rozvojem automobilismu, očekávaným před válkou. Stavba dálnice nebyla ukončena rázným bouchnutím do stolu, spíše vyšuměla. Zásadní bylo zrušení ministerstva techniky v polovině prosince 1950. Jeho agenda sice přešla na jiné úřady, ale se stavbou dálnice se zkrátka přestalo počítat.\nJiž koncem desetiletí ale bylo zřejmé, že se plánovači netrefili, automobilů prudce přibývalo, a tak vláda v roce 1963 rozhodla o obnovení stavby dálnice. Po úvahách, zda má spojnice Prahy a Brna (a později Bratislavy) vést po trase přes Jihlavu stanovené před válkou, nebo přes Hradec Králové, se nakonec v roce 1967 opět začalo stavět od Prahy směrem k Vysočině.\nNedostavěné dálniční mosty u Kunic v 50. letech\nLeccos bylo nutné postavit znovu, ale ne vše. Po roce 1950 zůstala opuštěna jednak dálniční tělesa, jednak i některé vybetonované části – často se uvádí například odstavný pruh u Průhonic – a především mosty. V různém stavu rozpracovanosti byla celá řada z nich. K nejnáročnějším a nejznámějším patří obloukové mosty nad Šmejkalkou, Sedlickým potokem a Želivkou. Potkal je rozdílný osud.\nMost Šmejkalka se podařilo prakticky v původní podobě začlenit do moderní dálnice D1. Most nad Sedlickým potokem nebyl nikdy zcela dokončen. D1 nakonec vede trochu jinudy, torzo tak zůstalo opuštěné. Údolí, nad kterým se měl most klenout, po výstavbě švihovské přehrady z velké části zaplnila voda, a protože je nádrž vodním zdrojem, je opuštěný most nepřístupný.\nZ mostu přes Želivku u Píště se pak stal známý dvoupodlažní most. Nad původní konstrukcí ze 40. let vznikla druhá úroveň, kde teprve vede dálnice. Spodní část se potom využívá pouze v poloviční šíři, vede tudy silnice III/13036. Celkové dispozice spodního podlaží mostu přes Želivku dávají ovšem tušit, jaké dispozice původně měla dálnice západ–východ mít.\nFakta Kudy měla vést dálnice D1 a kudy vede\nKudy měla vést dálnice D1 a kudy vede\nPokud spojíme historii dnešní dálnice D1 se stavbou, která začala v roce 1939, najdeme v prvních plánech trasování z Prahy přes Vysočinu kolem Jihlavy k Brnu, dále kolem Zlína na hranice se Slovenskem, na Slovensku k Žilině, pod Tatrami a severně od Košic k Užhorodu a přes Mukačevo a Chust až do Velkého Bočkova. Součástí byl také dálniční okruh kolem Prahy.\nPo obnovení přípravy dálničních staveb v 60. letech bylo prioritou spojit dálnicí Prahu, Brno a Bratislavu, stavěla se tedy v prvé řadě D1 v úseku Praha–Brno a D2 dále do Bratislavy. Celá tato dálniční spojnice byla hotová v roce 1980.\nDobové plány počítaly s tím, že by D1 mohla vést dále na východ velmi zhruba v trase původní druhorepublikové dálnice, ale z Brna na Slovensko by vedla poněkud jižněji, zhruba podél silnice I/50. Vyhýbala by se tedy Zlínu a na Slovensku by řidiči zajížděli až k Trenčínu. Další pokračování přes Žilinu a pod Tatrami bylo zhruba zachováno, dálnice se ale měla přiblížit Prešovu a Košicím. Československá stavba pak měla končit na hranicích u Užhorodu.\nNa Slovensku se začala D1 stavět v roce 1972 u Liptovského Mikuláše, první úsek byl hotový v roce 1976, stavělo se ale izolovaně – tu v Liptově, tu u Prešova, zároveň se stavěla také dálnice D61 z Bratislavy do Trenčína, která měla od D1 odbočovat.\nNa Moravě se po dokončení pražsko-brněnské dálnice ještě podařilo dostavět dálnici na křižovatku Holubice, kde se měla stáčet k Uherskému Hradišti a Trenčínu. Následně se ale stavělo jiným směrem – k Vyškovu. Tato část měla být původně prvním úsekem dálnice D47, jenomže historie se nakonec ubírala jiným směrem.\nPo rozpadu Československa ztratilo na významu dálniční spojení Praha–Brno–Žilina–Košice. Obě nástupnické republiky tak postupně během 90. let přehodnotily své dálniční koncepce. Na Slovensku označili jako D1 původní dálnici D61 z Bratislavy k Trenčínu a propojili ji s rozestavěnou dálnicí dále do Košic. V Česku pak byla D1 spojena s jihomoravským úsekem D47. Stále ještě se počítalo s tím, že dálnice D1 povede na Slovensko, vrátila se ale do „baťovské“ trasy přes Zlín a hranice neměla překračovat ve Starém Hrozenkově, nýbrž ve Střelné.\nV letech 1999 a 2006 pak vláda plány přehodnotila znovu. Upustila od trasování D1 na Slovensko a místo toho „pohltila“ projektovanou dálnici D47. Označení D1 tak měl dostat souvislý dálniční tah z Prahy přes Brno, Přerov a Ostravu na hranice s Polskem v Bohumíně. Místo původně plánované D1 měla vést od Hulína přes Zlín na slovenské hranice rychlostní silnice R49.\nDálnice D1 je dnes v provozu z Prahy do Říkovic a z Lipníku nad Bečvou na hranice s Polskem. Chybí posledních 24 kilometrů, přičemž čtrnáctikilometrový úsek Přerov–Lipník chce Ředitelství silnic a dálnic otevřít letos. Pokud jde o trasu na Slovensko, je to jednoduché. Z rychlostní silnice R49 se nepostavil zatím ani kilometr, nepomohlo ani její přeznačení na dálnici D49. Stavba od Hulína k Fryštáku severně od Zlína by mohla začít letos.\nPřese všechen svůj význam zaváněly stavby dálkových silnic pro automobily v letech 1938 a 1939 přece jenom něčím, co se staví hlavně pro budoucnost. Vlastnictví automobilu zdaleka nebylo samozřejmostí, podle údajů Svazu automobilového průmyslu bylo koncem 30. let v Československu registrováno přes 200 tisíc vozidel. Rychlost 120 km/h – neřkuli 160 km/h na německých dálnicích – navíc přesahovala možnosti mnoha dobových modelů. Třeba škodovky jezdily většinou maximálně 80 až 110 km/h, rychlejší byly jen luxusní vozy jako Škoda Superb nebo Tatra 87.\nBěžným prostředkem dopravy pro všechny společenské vrstvy byly tehdy vlaky a s železnicí stálo a padalo i národní hospodářství. Na jedné straně stávající tratě existovaly i po Mnichovu a postupně se podařilo s Německem a částečně i s Maďarskem dojednat peážní provoz po částech tratí na odstoupených územích. Na druhé straně byla evidentní snaha postavit nové železnice tak, aby vlaky zůstaly ve vnitrozemí.\nPokud neměly vlaky vyjíždět za hranice, bylo hlavně nutné objet již zmíněnou Českou Třebovou. Zatímco na možné ochromení Těšínska se státní dráhy již připravily prostřednictvím nového spojení ze Vsetína do Púchova, s tím, že by Československo ztratilo kontrolu nad tak hlubokým vnitrozemím, jako bylo Svitavsko, nikdo nepočítal.\nJiž v úvodu jsme se zmínili o vládním rozhodnutí připravit kromě dálnice také stavbu nové tratě spojující Brno s Německým (dnes Havlíčkovým) Brodem. Byla to ale jen součást rozsáhlejšího záměru. „Již v listopadu 1938 přišlo ministerstvo dopravy s tezí páteřní dráhy spojující západ Čech s východem republiky,“ přiblížil železniční historik Pavel Schreier ve svém díle Naše dráhy ve 20. století.\nSoučástí měla být i zmíněná nová brněnsko-brodská trať, ale také řada nových spojek, přeložek i delších traťových úseků, díky kterým by bylo možné projet výhradně územím druhé Československé republiky z Plzně až do Chustu. Navíc měly vzniknout i další spojky, které by propojily dosud oddělené lokálky, jež vznikaly za jiných podmínek. Vznikla by tak zcela nová alternativní spojení – třeba Příbram–Dobříš nebo Litomyšl–Polička.\nNová trať místo dvou lokálek\nI když plány byly velké, oproti dálnicím se toho podařilo uskutečnit ještě méně. V českých zemích se v podstatě začalo pracovat pouze na nové trati Brno – Německý Brod. Šlo o poměrně logické napojení Brna na tehdejší hlavní trať Praha–Vídeň, která vedla přes Německý Brod, Jihlavu a Znojmo. S tím, že druhá železniční spojnice Prahy a Brna vznikne, se počítalo již dříve. Souviselo s tím i předchozí zdvoukolejnění trati mezi Kolínem a Brodem. Z Německého Brodu do Žďáru nad Sázavou měla nová železnice nahradit starou lokálku, ovšem v nové trase. Dále by vznikla zcela nová dráha přes Křižanov do Tišnova a pokračovala zhruba v trase další již existující lokálky přes Kuřim do Brna-Maloměřic.\nPráce na trati začaly v roce 1939, podobně jako v případě dálnic ale byla stavba v roce 1942 přerušena. Na Vysočině zůstaly nedokončené viadukty a opuštěné náspy, válečné využití přesto nedostavěná trať našla. Čtyři nově vyražené tunely posloužily k výrobě částí vojenských letadel, kdy byly tunely zazděny a rozděleny do dvou pater. Trať pak byla dostavěna až v letech 1948 až 1958. Tehdy byla Česká Třebová zase již pevně v rukou československého státu, ale nová trať byla potřeba i tak z kapacitních důvodů.\nPo nové trati Brno – Havlíčkův Brod se začalo jezdit v roce 1953. Jak ale dokazuje snímek z doby zahájení provozu, byla zprvu hotová jen jedna kolej, druhou se podařilo dokončit až po dalších pěti letech. V čele vlaku je vidět jedna z poměrně malého počtu unikátních lokomotiv 524.13, které vyrobila Škoda ve 40. letech.\nGemerské spojky – Gotthardská dráha ve slovenském vydání?\nPodobné potíže jako v Čechách a na Moravě nastaly po neslavném podzimu roku 1938 i na Slovensku. Po odstoupení jižní části území Maďarsku se ocitly za hranicemi úseky železničních tratí i silnic. Některé obce, které se nově staly příhraničními, neměly silniční spojení do vnitrozemí, proto bylo nutné urychleně vybudovat nové cesty. I když existovaly plány na dálnici i na Slovensku, v době Slovenského státu bylo prioritou spíše vybudování sítě kvalitních bezprašných silnic než stavba dálnice.\nV Maďarsku se ocitly i leckteré lokální železniční uzly – Lučenec, Plešivec a Rožňava, pochopitelně i Košice. Znamenalo to, že některé vedlejší tratě teď vedly odnikud nikam – třeba lokálka Rožňava–Dobšiná. Vznikl proto projekt Gemerských spojek. Ty měly nahradit ty části hlavní tratě Zvolen–Košice, o které Slovensko vídeňskou arbitráží přišlo. Vzhledem k terénu – stavět se mělo v oblastech Veporských vrchů, Muránské planiny a Rudohoří – šlo o velmi ambiciózní a zároveň i nákladný projekt.\nStavět se začalo v úsecích Tisovec–Muráň a Lubeník–Slavošovce. I když příprava začala ještě za druhé republiky, práce samotné probíhaly až v éře samostatného Slovenska od prosince 1940. Nelze se příliš divit tomu, že záměr dokončit spojky během dvou let nebyl naplněn, a to ani zdaleka. Kdo ví, mohla z toho být slovenská obdoba Rhétské nebo Gotthardské dráhy, ale do května 1945 se nepodařilo postavit žádný ucelený úsek. Protože potom získalo Slovensko zpět své území včetně původní zvolensko-košické tratě, nebyly spojky již potřeba a stavba skončila. Několik objektů je však dokončeno. V prvé řadě je to dvouapůlkilometrový Slavošovský tunel, který dnes slouží cyklistům jako nejdelší cyklotunel v Evropě, a ještě tunel u Tisovce, nedokončené zůstaly další tři tunely a jeden Koprášský viadukt.\nTunel na Gemerských spojkách\nZdroj: Wikipedia/Midnight Runner – CC BY-SA 4.0\nZdá se, jako by se z projektů stavěných na přelomu 30. a 40. let nepodařilo včas dokončit vůbec nic – buď se dostavovaly až v 50. letech jako nová brněnská trať, v 70. letech jako D1, nebo byly rovnou opuštěny jako Gemerské spojky a německé dálnice. Několik důležitých staveb se přesto dokončit podařilo. V prvé řadě to byl druhý Vinohradský tunel v Praze, který zvýšil kapacitu trati mezi hlavním nádražím a tehdejší vinohradskou zastávkou, začal se razit i třetí tunel, práce na něm však byly přerušeny a dokončen byl až v 80. letech. Dokončena byla také kanínská spojka, která umožnila přímou jízdu vlaků z Prahy do Hradce Králové bez úvratě ve Velkém Oseku.\nVýroba vozidel, která by po nových tratích nebo v budoucnu dálnicích jezdila, pak byla v době okupace ochromena. Velké strojírny v čele se Škodovými závody a ČKD uzurpoval německý stát, orientoval je především na válečnou výrobu. Z lokomotiv se vyráběla i v českých továrnách především jednoduchá německá Kriegslok, tedy válečná lokomotiva řady 52 (u nás později jako 555.0). V Tatře zase pro potřeby wehrmachtu na východní frontě zkonstruovali slavný nákladní typ 111, v Mladé Boleslavi vznikaly vozy zkonstruované Ferdinandem Porsche jako vojenský vůz KdF a hlavně terénní náklaďák Radchlepper Ost.\nZnámou okolností druhé světové války byl také nedostatek pohonných hmot v civilním sektoru. Dráhy proto musely zastavit provoz motorových vozů včetně slavné Slovenské strely nebo čerstvě dokončeného Stříbrného šípu, ve městech ustal provoz autobusů, auta pak, pokud jezdila, tak na dřevoplyn.\nKonec války potom zanechal v troskách i celou železniční síť. Poškodilo ji na jedné straně bombardování, ale na druhé i ustupující němečtí vojáci. Když se 16. května vydal prezident Beneš z Brna do osvobozené Prahy, mohl do vlaku nastoupit až v Blansku, protože dále na jih nebyla trať průjezdná. V prosinci pak vyjela z bran Škodových závodů „první lokomotiva vyrobená v osvobozené Československé republice“ a první nově vyprojektovaný typ lokomotivy se začal vyrábět v roce 1947.\nČT24; ČTK; V. Lídl\nT. Janda: Stavby\nkterým doba nepřála (ŘSD\n2006); T. Janda\nV. Lídl: Německá průchozí dálnice I. a II. díl (ŘSD\n2008 a 2011); M. Prášil: Dálnice 1967–2007 (ŘSD\n2007); P. Schreier: Naše dráhy ve 20. století (Mladá fronta\nP. Schreier: Zrození železnice v Čechách na Moravě a ve Slezsku (Baset\n2004); J. Schrötter: Železnice v srdci Evropy (CPress\n2018); České dálnice (ceskedalnice.cz); KPP Betonáři (opevneni.blogspot.com); Tatra (tatra.cz)\nWebová kronika žst Bohumín (kronikazelstanicebohumin.estranky.cz/); Svaz dovozců automobilů (autosap.cz)\nVydáno pod DomácíOkupace v březnu 1939DálniceŽelezniceČeskoslovenskoDopravní stavbaVálkaDoprava1939Druhá republikaProtektorát


26. 2. 2010 31. 8. 2021 - by Jan Horčík - Přidat komentář\nNa konci letošního roku přijde do prodeje první plně hybridní „kombi“. A vpravdě luxusní. Hybrid Lexus CT 200h se naplno představí na autosalonu v Ženevě, prozatím pro vás máme hrubé detaily a obrázky.\nHybridní auto připravené na výrobu se může pochlubit rozvorem 2600 mm. Nabízí tedy pohodlí pro všechny cestující. O pohon se stará 1,8l VVT-i benzinový motor spojený s elektromotorem.\nDojezd čistě na elektřinu jsou dva kilometry max. rychlostí 45 km/h. Kromě EV módu navíc budou na výběr také jízdní módy Eco, Normal a Sport. O převod síly se stará ECVT převodovka a všechno je to spojené v rámci systému Lexus Hybrid Drive, což je jen jiný název pro Hybrid Synergy Drive.


Parádní nabídka půjčky Česká republika 773104590 pujcka.zaruba@gmail.com\nInzerce > Půjčky, pojistky > Úvěry > Parádní nabídka půjčky .\nParádní nabídka finanční půjčky s nízkou úrokovou sazbou a výhodnými podmínkami poskytnutí. Rychlý a efektivní schvalovací proces s vekou průchodností schválených žádostí, proto může tuto půjčku získat téměř každý žadatel. Žádat můžete o půjčky od 50.000 Kč až do 5.000.000 Kč bez poplatků. Finance můžete využít také na konsolidaci vašich závazků. Veškeré informace získáte na emailu.\nVloženo dne: 01.03.2019 Počet zobrazení: 43 X Číslo: 7864439 Platnost: 71 dnů.


Sedací soupravy rohová, dřevo | NEJLEVNEJSINABYTEK.CZ\nSedací soupravy a sedačky rohová, dřevo\nRohové sedačky jsou velmi oblíbený typem, neboť nabízí jak pohodlí, tak ušetří místo. Sedací soupravu můžete umístit do rohu, ale také klidně do prostoru místnosti. Vybírat můžete z levého či pravého provedení, ale nabízíme také kvalitní materiály a zajímavé barvy. Sedačky do rohu mohou být také rozkládací nebo nabízí úložné prostory. Tato kategorie nabízí sedačky, jejich korpus či některá z částí je tvořena kvalitním dřevem, což zaručuje pevnost a stabilitu sedací soupravy. Můžete vybírat z nejrůznějších provedení a kombinace s rozmanitými materiály. Rozměry a další informace najdete přímo u výrobku. Sedací souprava je dominantou vašeho obývacího prostoru - nabízí pohodlí, je praktická a schází\nse na ní celá rodina, přátelé nebo jen dva milující lidé. Výběr musíte přizpůsobit prostoru, který máte k dispozici - můžete si vybrat praktické rohové sedací soupravy či sedačky do menších pokojů, ale také velké a prostorné sedací soupravy s úložnými prostory a místem pro více hostů. Vybírat můžete s rozmanitých typů - dvoj či trojsedák, sedačky do tvaru U, s boky i bez boků, ale také sedací sestavy, které zahrnují nejen sedačku, ale také třeba taburet nebo křeslo. Při výběru zákazníky velmi ovlivňuje materiál, ze kterého jsou vyrobeny. Pokud jste rodiče, oceníte zajisté omyvatelné a praktické materiály za méně peněz, jako např. sedačky z eko kůže, ale nabízíme také pravou přírodní kůži pro náročné zákazníky nebo látkové sedací soupravy za velmi příjemné ceny. Vybírejte z úžasné škály barev a také stylů. Komfortní a praktická sedací souprava nabídne úložné prostory i příjemný odpočinek při televizi či skleničce dobrého vína.


SOUTĚŽ O 3 POUKÁZKY DO SKIBI – zivotpo30ce.cz\nMám ráda, když přijdu do obchodu a dýchne na mě taková zvláštní atmosféra. Ta specifická, kterou by měl každý obchod v lidech vyvolávat, protože věřím, že velkým základem úspěchu je “duše”.\nProto tak ráda objevuji malé, většinou rodinné obchůdky. Co mě na tom nejvíce baví je, jak příjemný personál tam vždy najdu. A pak se ráda vracím. Jako důležitý test beru i to, jak se chovají k dětem 😀 Ne, že bych ty svoje rarachy vypustila k demolici, ale ve většině mých oblíbených míst už mají dětské koutky. A co je víc, než mít chvilku na to si pořádně vše prohlédnout a nestresovat se, aby rukama od čokolády něco Filip neopatlal, případně aby Laurinka neshodila z poličky keramickou postavičku?\nJeden z takových skvělých obchodů je i Skibi. Upřímně musím napsat, že se tam vždy cítím skvěle. Cílí na skupinu rodičů, kteří hledají pro své děti “něco víc”. Pokud chci hračky, ráda zajdu tam- v nabídce totiž mají všechny značky, od kterých kupujeme, jako Janod, Djeco, Haba, atd.\nStejně tak pokud potřebuji nakoupit lahvičky, termosky, atd. Já si od nich oblíbila malou termosku na kafe (TADY). Přísahám, že jsem neměla lepší. V létě jsem si dělala malý test a nalila tam studenou limonádu. Po půl dni byla pořád studená! A nemusím říkat, jak příjemné to bylo ve 30 stupních 🙂\nKe zkoušení jsme před půl rokem dostali i dětský batoh. Cíleně jsem vybírala už větší, Laurinka roste jako z vody a je už sama schopna si něco zabalit (čili na cesty bere asi 4 plyšáky- vejdou se :-D). Baťůžek je už řešený tak, aby se dítěti dobře nosil. Kromě polstrovaných ramenních popruhů má i hrudní pás, aby se pořádně na zádech ukotvil. Má mnoho skrytých kapes, jako velké plus beru i to, že je vyrobený z recyklovaných PET lahví.\nAle co je nejvíc, je ten zvířátkový dizajn 🙂 My máme ptáčka Bibi (TADY) a pokud mu vytáhnete zobáček, je tam k vypsání jmenovka pro dítě 🙂\nSamozřejmě baťůžek je opatřen i reflexními prvky.\nLaurinka jej miluje, momentálně ho nosí každé pondělí a v pátek na gymnastiku 🙂\nJá se v týdnu chystám do prodejny Skibi v Kotvě, dokoupit dětem ještě něco pod stromeček. V merku mám i nějaké zimní kombinézy od Reimy, ale uvidíme (třeba pokud bychom s Laurou vyhrály zájezd do Laponska 😀 ).\nNo a já mám pro vás 3 skvělé poukazy v hodnotě 500,- na nákup ve Skibi- buď přímo na prodejně nebo online (platnost až do konce roku 2018!).\n3. Zanechejte tady nebo na FB komentář pod soutěžní fotkou- co byste za poukaz pořídili? (Pokud budete komentovat a sdílet přes blog- nezapomeňte mi zanechat e-mail a jméno pod kterým Vás najdu na FB!- kontroluji 🙂 )\nSoutěž potrvá do neděle 10.12., v pondělí oznámím výherce. Hodně štěstí!\nTIPY NA DÁREK- NOVINKY!\nSOUTĚŽ O RODINNÉ VSTUPNÉ DO TRNKOVY ZAHRADY


Kočkování: makové nepečené kuličky s datlí\nnepečené kuličky datle\nNe každý snáší dobře mák a přitom je to potravina, která je svým obsahem přírodního vápníku s jinými nesrovnatelná. Dle některých informačních pramenů je výluh z mletého máku plně zastupitelným nápojem a pro mnohé lidi i vhodnějším pro ...\nŽloutky utřeme s cukrem a máslem, přidáme mouku, špetku soli, rum a kvásek z droždí (v mléce s vanilkovým cukrem necháme vzejít rozdrobené droždí).\nCelé ty roky, co vaříme doma jinak, nepotřebuji k vaření žádné mléko. Ale vždycky, když je nějaký dezert od kamarádky Jitky obzvlášť lahodný, je v tom nějaké její domácí mléko. Rozhodla jsem se je postupně vyzkoušet a první jsem vzala na ...\nTento recept je u nás teprve druhým rokem doma a mám ho od maminky Grétčiné velké kamarádky ze školy. Snad o to víc jsme si ho oblíbili. Věřím, že si najde i mezi vámi své milovníky.\nMaková náplň recepty, které budete milovat. Vyberte si ze stovek receptů na Maková náplň, které se vám budou snadno a rychle vařit.\nPokud nevlastníte silikonovou formu na babovičky, můžete těsto jednoduše upéct v nějaké hezké zapékací formě.\nMakové croissanty | Kuchyně Lidlu\nUpečte si křupavé croissanty s chutnou makovou náplní podle Markéty Krajčovičové. Recept naleznete na našich stránkách kuchynelidlu.cz!\nKynutá maková bábovka, právě taková jako z Karkulčina košíčku…\nMakové pagáče | Apetitonline.cz\n„Rada by som sa podelila o môj obľúbený recept na makové pagáče. Pekávala ich moja babka, ktorá bývala v Partizánskom, a robila ich ,od oka‘. U nás ich všetci zbožňujeme a vždy sa po nich len zapráši,“ napsala nám čtenářka Eva Kormanovičová ...\nMakové mléko - účinky a pro koho je vhodné - Jen to…\nMakové mléko, jaké jsou jeho účinky a jak to s makovým mlékem v těhotenství. Pomáhá makové mléko pro lepší spánek a jak se makové mléko vyrábí.\nÚspěch měly nejen u mě, ale i u většiny testujících, takže jsem si v krátké době dala repete. Měla jsem tak možnost trochu vylepšit krém, který byl na první pokus dost sladký.\nŠťavnaté makové náplně | Značkový eshop Tescoma\nMák se právem řadí mezi superpotraviny, kterým se v našich zeměpisných podmínkách navíc výborně daří. Vysoký obsah vápníku, bílkoviny, vlákniny, tuků a vitaminů – to jsou argumenty, proč jej zařadit častěji do svého jídelníčku.\nO makové panence: O makové panence a tureckém měsíci — Česká…\nŠvestky a mák - unikátní české souznění v makových řezech…\nČesko má co se týče máku hned dvě priority. Jednak se ho u nás pěstuje, jak uvádí některé zdroje, snad nejvíce na světě, myšleno mák potravinářský setý a spojení máku a švestek má naprosto jedinečnou chuť.\nMakové mléko - koňská dávka vápníku\nMakové mléko je, podobně jako mandlové, výrazně zásadité díky vysokému obsahu vápníku (1460 mg ve 100 gramech z něj dělá rekordmana). Mák namočíme ve vodě, poté rozmixujeme a přecedíme přes sítko.


Kalendář akcí - 17.07.\n17/07\tVýstava zájmové umělecké činnosti v Beskydech\nVýtvarná skupina Petra Bezruče v Ostravici Vás srdečně zve na jubilejní 45. ročník Výstavy zájmové umělecké činnosti v Beskydech. Výstava propaguje umění neprofesionálních umělců v oboru malířství, dřevořezby, vystavena bude keramika, výšivky, krajky, samorosty, fotografie, modely dřevěných kostelů atd. Slavnostní zahájení výstavy se uskuteční dne 1. července 2017 od 10:00 hodin. Výstavu uvede Lašský král Zdeněk Vilém Krulikovský, zatančí folklórní soubor Grunik a k příjemné atmosféře zahraje cimbálová muzika Kotci. Výstava se koná v sále hotelu Freud na Ostravici, otevřena bude denně od 9 do 12 a od 13 do 17 hodin a potrvá do 22. července 2017.\n17/07\tVýstava: 30 let Lašského království\nLetos je tomu 30 let, kdy se v Olomouci, v "Hanáckém exilu", sešlo několik roduvěrných Lachů a Lašek a založili ilegální spolek Lašská obroda. Dne 15. 9. 1987 v 18:30 hod. vyhlásili Lašské království. Králem byl jednohlasně zvolen iniciátor hnutí Zdeněk Vilém Krulikovský, rodák z lašského Místku. Vedla je k tomu potřeba obrodit identitu lašského etnika, která byla v minulosti velmi zamlžována. Věrni odkazu Leoše Janáčka, Ervína Goje, Joži Vochaly a jiných buntyřuv lašských, pustili se do "boje s větrnými mlýny", neboť v myslích veřejnosti čas zahnízdil mnoho polopravd a omylů. Sepisují Codex lachiensis, vzniká lašská hymna, inspirovaná písní "Hej, Slované...". Na sněmu 10. 11. 1988 vyhlašují Velké Lašsko, které je na území Česka, Slovenska a Polska. Je tu myšlenka spojující, neznající hranic, kteoru Lachům vnutili mocipáni. Král přijímá jméno Zdeňa Viluš I., řečeny Chrabry, "bo chrabrosti je v časech našich tra...". To všechno s nánosem recese, ale s odhodláním a Lašskem v srdci. Výstava zahrnuje dokumenty z celého období - jeho proměny od ilegálního spolku, vznik právního subjektu až k dnešním dnům.\n17/07\tVýstava: Miroslav Holinka - Krajina, portrét a sport\nVýstava frýdecko-místeckého fotografa Miroslava Holinky. Krajina, žena, detail i ruch a život města Frýdku-Místku na fotografiích. Vernisáž ve čtvrtek 15. června 2017 v 17.00 hodin. Výstava potrvá do 27. srpna 2017.\n17/07\tMěsíc smaltu\nV Kulturním centru bude probíhat výstava s názvem Měsíc smaltu. Otevřeno dle otvírací doby Kulturního centra. Vstup zdarma.\n17/07\tVýstava: Vlaky, Vláčky, Mašinky\nMuzeum Beskyd zve všechny příznivce všeho, co se hýbe na kolejích. Prezentují modely vláčků od parní lokomotivy Moravia, vyrobené v roce 1837, pro Severní dráhu císaře Ferdinanda až po soudobé lokomotivy. Výstava potrvá do neděle 30. července 2017\n17/07\tVýstava: 750 let Frýdku-Místku\nVýstava přibližuje proměny města od jeho založení do aktuální přítomnosti. Letos oslavíme 750. výročí vzniku města. První písemná zmínka o předchůdci Místku, trhové osadě Friedeberku, je v testamentu biskupa Bruna ze Schauenburku z 29. listopadu 1267. Výstava potrvá do neděle 10. září 2017.\n17/07\tProstá krása - Mezinárodní folklorní festival\nVýstava fotografií z posledních ročníků Mezinárodního folklorního festivalu. Třiadvacátý ročník navštívilo na 600 účastníků a účastnic nejen z Česka a Slovenska, ale i z Polska, Ruska, Itálie, Chile či Kolumbie\n17/07\tBeneath the mask: Tomáš Skuplík\nTuš, tužka, pastel. Tomáš Skuplík (1977) se amatérsky věnuje kresbě a bicím nástrojům. Má rád umění Afriky, Střední a Jižní Ameriky a Číny. Ke své tvorbě potřebuje gumu. Hovoří česky a umí telefonovat\n17/07\tVýstava dobových fotografií - Jak šel čas...\n17/07\t09:00 Mykologická poradna/Botanická a bryologická poradna\n17/07\t09:00 Výstava: Příběh lišky Bystroušky\n17/07\t10:00 American Classic Cars\nJste srdečně zváni na V. ročník výstavy American Classic Cars na výstaviště Černá louka v Ostravě. Originální američtí veteráni se zdobným naleštěným chromem, s obrovskými motory a prostornými sedadly jsou k vidění na Výstavišti Černá louka v Ostravě od 21. června do 3. září 2017. Na výstavě amerických veteránů AMERICAN CLASSIC CARS letos najdete samozřejmě i vítěze z minulých ročníků a spoustu dalších i nových krasavců, které jste ještě v Ostravě neviděli. Vystavených bude více než 50 vozů od roku výroby 1911 do současnosti. Zastoupeny budou všechny velké automobilky, které v uvedených letech produkovaly, ale i méně známé nebo dnes již zaniklé značky. Součástí výstavy American Classic Cars bude výstava malých modelů aut amerických značek, a také výstava dobových doplňků. Účastníci výstavy American Classic Cars se mohou zapojit do hlasování o nejkrásnější veterán. Výherce čekají lákavé ceny - víkendový wellness pobyt v hotelu Odra pro 2 osoby s polopenzí, možnost hodinové projížďky vybraným veteránem po Ostravě a roční předplatné časopisu Chrom Plameny – jediného odborného časopisu v ČR zaměřeného na americká auta. Pro děti je připravena soutěž „O nejhezčí lego model amerického veterána“ a soutěž v kreslení. Sportovní nadšence jistě potěší i sportovní vozy, těšit se můžete např. na značky jako Ford Mustang, Chevrolet Camaro a další. Vystaven bude také Buick z roku 1954, který jel slavný závod Nascar. Nejmenší děti do 5 let se mohou těšit na půjčovnu stylových dětských odrážedel a vozítek, a to ZDARMA! Partnery akce jsou: Hotel Odra Ostravice, Chrom plameny, Berndorf Bäderbau, Cartime, Česká průmyslová zdravotní pojišťovna, Pivovar Broumov, Kovosport Třinec a.s., Ivouscars, Makro Cash & Carry ČR, MPL Stavebniny, Hotel Valaška, DANTER, Muzeum Hraček Ostrava. Mediálním partnerem je Beskydské informační centrum.\n17/07\t17:30 Kino: Auta 3\nLegendární závoďák Blesk McQueen čelí nové generaci závodních aut, která se jej snaží vytlačit z dráhy. Zpátky do hry mu může pomoci jedině automechanička Cruz Ramirezová. Legenda s číslem 95 musí ve Zlatém pístu všem dokázat, že nepatří do starého železa. USA, animovaný / dobrodružný / komedie, 2D, přístupný, dabing, 107 min., vstupné 130 Kč / děti do 15 let 110 Kč\n17/07\t20:00 Kino: Oklamaný\nZa zdmi izolované dívčí školy zuří občanská válka, ale její studentky a učitelky konflikt neberou na vědomí. Dokud na jejich dveře nezaklepe nepřátelský důstojník John McBurney. John si neuvědomuje, že se ocitl uprostřed bitvy, která je strašlivější než všechny boje probíhající války. USA, drama / historický, 2D, 2017, režie: Sofia Coppola, 15+, titulky, 97 min., vstupné 110 Kč / členové FK 90 Kč Filmový klub Premiéra


LEGO® Friends 41318 Nemocnice v Heartlake + dárek zdarma - Kup si hračku.cz\nLEGO® Friends LEGO® Friends 41318 Nemocnice v Heartlake + dárek zdarma\nLEGO® Friends 41318 Nemocnice v Heartlake + dárek zdarma\nNemocnice v Heartlake od LEGO® Friends má tři podlaží plné pokojů a lékařského vybavení, využívaného při péči o pacienty. Jsou tu nemocniční jesličky s postýlkou a váhami, rentgenový kout se skenerem a světelným boxem a ordinace s postelí a mikroskopem na zkoumání vzorků. Čekárna v přízemí má recepci a prodejní automat a také nouzový vstup pro pacienty, přijíždějící sanitkou nebo helikoptérou.\nObsahuje třípatrovou upravitelnou nemocnici, helikoptéru s nosítky, sanitku s nosítky na kolečkách, invalidní vozík, kočárek, lékařský vozík a kolo. Nemocnice má čekárnu s posuvnými dveřmi, recepcí, posezením, prodejním automatem, osvěžovačem a akváriem, nouzový vchod s křídlovými dveřmi; rentgenový kout s otočnou postelí, skenerem, světelným boxem a kostrou, jesličky s houpací postýlkou, váhami a sociálním zařízením s přebalovacím stolem, ordinaci s lůžkem, monitorem a mikroskopem a přistávací plochu pro helikoptéru. Mezi doplňky najdeš odlitek ruky, rentgenové dlaždice, zvětšovací sklo, lahvičky na vzorky, nůžky, upozornění na mokrou podlahu a láhev na krmení. Zahaj akci, jakmile přijede sanitka a spěchej s pacientem nouzovým vchodem. Udělej Henrymu rentgen ruky a dej mu ruku do sádry, aby se brzy zahojila. Užij si krmení a vážení novorozeného miminka v jesličkách. Pomoz doktorce léčit pacienty během standardních obchůzek s lékařským vozíkem. Vymýšlej další a další příběhy o pacientech a jejich uzdravování.


Poslední přihlášení: 25.6.19 2:14:01\nKliknete-li na tlačítko, ladyboyts získá na 60 sekund první pozici na hlavní stránce. Během této doby se modelčině chatovací místnosti zvýší viditelnost a tím pádem i její popularita! Oznámení o Vašem štědrém činu se objeví v chatu, kde ho uvidí modelka i ostatní uživatelé chatu. ladyboyts Vám bude za toto gesto nepochybně nesmírně vděčná!\nDůležité detaily o ladyboyts\nPracovní doba - ladyboyts\nSeznam Přání - ladyboyts


NEZÁVISLÝ SPOLEK SUVERENITA - NOVINKY - Aktuality - Okénko Honzy Kopala: 155 let od smrti otce moderní české žurnalistiky\nOkénko Honzy Kopala: 155 let od smrti otce moderní české žurnalistiky\nKarel Havlíček Borovský, též Havel, vlastním jménem Karel Havlíček, (31. října1821Borová u Přibyslavi – 29. července1856Praha) proslul jako českýbásník, politik a novinář. Je považován za zakladatele české žurnalistiky, satiry a literární kritiky. Literárně bývá řazen do realismu, politicky pak patří k tzv. 2. generaci národních buditelů. Přídomek „Bo rovský“, kterým často podepisoval své články, je odvozen od jeho místa narození (Borová).\nS životem a dílem Karla Havlíčka Borovského se již od 60. let 19. století pojí řada mýtů a ideologických klišé, neboť většina českých politických směrů se od jeho smrti pokoušelal Havlíčka přivlastnit a jeho profil upravit k obrazu svému. Do národního povědomí české společnosti se zapsal obraz Havlíčka jako národního mučedníka a bojovníka proti mocenské zvůli. Pojí se s ním základní atributy „pravdy“ a „odvahy“, obdobně jako v případě dalšího národního mučedníka Mistra Jana Husa.\nKarel Havlíček byl především vášnivým a zároveň i racionálním novinářem s kritickým myšlením. Jeho síla spočívala v logické argumentaci a v ironii. Jeho publicistika vykazuje silné znaky antiklerikalismu, přesto však Havlíček nebyl ateista. Svou kritiku katolické hierarchie pojil s úsilím o všeobecnou demokratizaci společnosti. Vedl ostré polemiky namířené proti tisku českých radikálů a velkoněmecky orientovaných německých liberálů a své silné stránky využíval také k obraně konstitucionalismu před vládním tiskem. Havlíček vystupoval proti vídeňské vládě, své čtenáře poučoval o občanských svobodách a sociálních otázkách. V jeho žurnalistickém díle vrcholí období novinářství buditelského a současně vzniká český moderní politický tisk. Charakter, který vtiskl svým novinám, je výrazně nový, usilující o přiblížení a vyjádření aktuálních, závažných problémů jak politických, tak hospodářských a kulturních.\nJeho politické přesvědčení vycházelo z federalismu a liberalismu českého občanského programu. Havlíček byl zastáncem koncepce austroslavismu a zasazoval se o rozvoj českých zemí v rámci habsburské monarchie. Později si uvědomuje, že austroslavismus zahnal české hnutí do slepé uličky. Přiznává své omyly, hledá východisko. A tehdy začíná jeho velký boj proti nastupující reakci, za demokracii a svobodu. Liberálnímu pojetí se vymykal svým demokratismem, zejména jeho odlišným poměrem ke šlechtě. Žádá zrušení feudálních privilegií, rovnost všech stavů před zákonem a odmítá dvoukomorový parlamentní systém jako nedemokratický.\nHavlíček působil v Pražských novinách v příloze Česká včela, Národních novinách, která sám založil a konečně také v časopise Slovan. Díky svým článkům měl velmi často problémy, ale vždy sebe a své články dokázal obhájit. Byl si vědom svého značného vlivu na veřejné mínění a doceňoval význam autorské osobnosti pro podobu listu. V krátké po rozehnání kroměřížského sněmu prodělal prudký názorový vývoj a stal se nejen nejvýznamnějším novinářem, ale i mluvčím českého národního lidového hnutí. Představoval pro vládu nebezpečného protivníka – agitátora a buřiče, jehož bylo zapotřebí umlčet. Jedině násilím mohl být umlčen tento nekrotný žurnalista, který si dovolil vyslovit reformu celé monarchie, namířenou proti vládním centralistickým snahám.\nNe náhodou se Karel Havlíček rozloučil se svými čtenáři památným článkem „Konec“ ze „Slovana“, který vyšel 14. srpna 1951. Nalezneme zde mimo jiné i následující stále aktuální slova: „… Avšak tím ještě není ukončena naše činnost, činnost národu bažícího po uznání, po zákonité volnosti, hlásícího se o své spravedlivé dědictví, nenávidícího všelikou libovolnost… Varujme se jen té promrzelosti, která tak snadně se zmocní člověka, když několikráte bez prospěchu se byl namáhal, promrzelosti, která tak lehce vším praští a mrzuté nečinnosti si hoví, promrzelosti, kterou právě nejvíce chtí vzbuditi všichni nenávidící pravou svobodu… Nečiňme jim po vůli, nedejme se promrzeti. Jest tisícero cest, na kterých můžeme působiti a přispívati ke konečnému vítězství našich zásad, k vítězství strany národní: každá dobrá česká kniha, každý dobře napsaný článek, každé zlepšení v průmyslu, hospodářství atd., získání každého jednotlivého člověka pro naše pravdivé zásady… všechno to zesílí nás, každá taková věc jest hřebík do truhly absolutismu… Říkává se obyčejně o vládách: že se nic nenaučily a nic nezapomněly: národům se ale musí radit, aby hleděly mnoho se naučit a nic nezapomenout!“


Dvě myšlenky, co mě v poslední době zaujaly.\nPrvní byla v nějakém rozhovoru, kdy zpovídaný o komsi prohlásil: „On pořád jen bojuje, s člověkem, který je takto nastaven, se nedá dohodnout“.\nKrásně vystihl můj pocit z celé společnosti v ČR.\nPaštunové a podobné kmeny, pro které je boj součástí každodenní reality, umí bojovat. K umění boje patří i to, že člověk pozná, kdy je čas na boj a kdy je čas zasednout a jednat.\nMy už bojovat nemusíme, takže to ani neumíme, ale o to ochotněji to provozujeme. A nemám na mysli jen profláknuté floskule jako je „boj o zrno“ – vojenská terminologie vstoupila nejen do sportovních zpráv (které připomínají soft verzi zpráv z fronty), ale i do politiky, kultury, ekonomiky a do soužití vůbec. Furt se někde o něco a s někým „bojuje“.\nNe, není to „jen terminologie“. Tahle terminologie je výrazem (a zároveň posilovačem) určitého nastavení mysli.\nJsme tu nastaveni na „boj“. Snad už nikdo jen tak obyčejně nesoutěží, všichni „bojují“.\nA ten zásadní rozdíl? Soutěž je hra s nenulovým součtem. V boji jeden vyhraje, druhý je poražen.\nBojujeme, a neumíme to. Kdybychom to uměli, tak teď sedíme, jednáme a soutěžíme, protože víme, že boj není sranda a klidu je třeba si vážit.\nDruhá myšlenka byla na konto diskusí o „ztrátě soukromí“. (Dan Dočekal říká: „Jaká ztráta soukromí? Co o sobě nechci říct, to o sobě neřeknu!“)\nKdekdo hovoří o „ztrátě soukromí“ (někteří i proti tomu bojují, že…) Ale ono to dost možná není soukromí, co je ohrožené. V éře sociálních sítí proniká soukromí čím dál víc do veřejného prostoru. Informace, které dřív lidé považovali za soukromé (tedy „nikomu do nich nic není“) dnes bezostyšně cpou světu pod nos; vstupují s nimi do veřejného prostoru.\n„Své podivnosti si už nenecháváme pro sebe, ale křičíme je do světa.“\nOhrožený je právě veřejný prostor. Ohrožené je místo, do něhož jsme vstupovali, obrazně řečeno, „s kloboukem na hlavě“ – prostor, kde jsme nosili „veřejnou masku“, kam jsme netahali své soukromí a kde jsme se stýkali s ostatními lidmi. Ten prostor byl pro nás bezpečný; bylo to místo, v němž se dalo pohybovat, aniž byste někoho obtěžovali a aniž byste byli obtěžováni.\nZe společného prostoru, z této „společenské dohody o neútočení a neobtěžování“, ukrajují sociální sítě (a nejen ty) stále víc a víc, a prostor zaplňují sdíleným soukromím.\nSlovy Karla Schwarzenberga: Jsem z toho jen omezeně nadšený…


Lyžařská běžecká trasa: Město Jilemnice\nÚvod > Tipy na výlet > Lyžařská běžecká trasa\nLyžařská turistická běžecká trasa "Buď fit"\nV Jilemnici můžeme najít několik kilometrů pravidelně upravovaných běžeckých tratí, z nichž většinu v areálu Hraběnka, ale značná část vede kolem dokola celé Jilemnice.\nPřirozeným nástupním místem pro tyto tratě je přímo v areálu Hraběnka místo zvané "U buněk".\nZ autobusového nádraží se vydáme do kopečka podél hlavní silnice a jakmile po pravé straně uvidíme sportovní stadion, zahneme na křižovatce doleva. Pochvíli zahlédneme dřevěnou boudu ("buňku"), ve které je ukryta technika na udržování lyžařských tras. Tady milovníci běžek obvykle začínají svůj trénink nebo výlet.\n"Na Hraběnce" najdeme závodní tratě téměř v délce 20 km a také turistickou běžeckou trasu " Buď fit". Tato trasa je určena opravdu pro všechny; od malých dětí, až po zdatné sportovce či seniory.\nCelá trasa je značena žlutočernou značkou s nápisem "Buď fit" a obrázkem běžkaře.\nNa trasu se můžeme napojit i v jiných místech a projíždět ji v libovolném směru. My však začneme u pomyslného počátečního bodu – "U buněk". Odtud zamíříme doprava mírně do kopečka (517 m n.m.), abychom tak využili dostatku energie hned na počátku. Přejdeme méně frekventovanou silnici, kterou budeme přecházet i cestou zpět. Přejedeme kousek roviny a sjíždíme kopeček směrem k Masarykově městské nemocnici (možnost nástupu z Metyšovy ulice), čeká nás zase mírný kopec a po chvíli míjíme kapličku svatého Isidora (možnost nástupu z Kozince).\nNa svahu je krásně vidět Jilemnice, ale i okolní kopce jako např. Studenecký Strážník, za jasného počasí i Zvičina. Po vrstevnici podél lesa jedeme až k přechodu cesty k hotelu Vyhlídka, kde se můžeme také občerstvit nebo si odpočinout. Po vyjetí z lesa se nám otevře krásný pohled na Hrabačovské údolí s vlekem Kozinec. (Z horní části vleku se můžeme samozřejmě také napojit na trasu.) V pozadí údolíčka uvidíme kopec Žalý s rozhlednou, Chmelnici, Dolní Štěpanice a také panoramata Krkonoš jako např. Černou horu. Vstoupíme opět do lesa. V těchto místech bychom našli staré měděné doly. Vzápětí lesem objíždíme vrchol Kozinec (561m n. m.). Postupně klesáme podél lesa; zde je nádherný výhled jak na město Jilemnice (po levé straně), tak na peřimovský Strážník (napravo). Z kopečka zamíříme kolem "Dlabolovska" a "Kocandy", opatrně přejdeme frekventovanou silnici. Upravenou tratí a zároveň po cyklotrase "Jilemnickem křížem krážem" č.4206, pokračujeme přes "Klejnarovsko", kde z louky můžeme vpravo zahlédnout část Mříčné. Po chvíli už musíme sundat u silnice lyže, přejdeme ji a pokračujeme na rozcestí "U obrázku". Chvíli pojedeme hustým lesem. (V lese bude jistě více tras, ale my se budeme držet té naší, žlutočerné značky označené nápisem "Buď fit" a obrázkem běžkaře).\nDorazíme až na Maňasovsko, kde ostřeji zahneme vlevo. Odpojujeme se tak od cyklotrasy. Vystoupíme z lesa, mineme dráhu pro kolečkové lyže (možnost nástupu z Roztocké ulice) Obloučkem po mírném svahu projíždíme podél místní části zvané "Spořilov", jenž je po naší pravé straně. Přijde malý kopeček, na jehož vrcholu jsme zpět "U buněk".\nTrasa se může měnit s ohledem na sněhové podmínky. Bude však vždy upravena a značena v závislosti na počasí.


Postavte se na stranu pravého uctívání — ONLINE KNIHOVNA Strážné věže\nbh kap. 16 str. 154-163\n9 Lidé si Ježíšovo narození začali připomínat 25. prosince až stovky let poté, co Kristus žil na zemi. Není to však datum Ježíšova narození, protože k tomu zjevně došlo v říjnu.* Proč byl tedy vybrán právě 25. prosinec? Ti, kdo se později prohlašovali za křesťany, pravděpodobně „chtěli, aby se [toto] datum shodovalo s římským pohanským svátkem na počest ‚zrození nepřemožitelného slunce‘“. (The New Encyclopædia Britannica) V zimě, kdy se zdálo, že slunce je nejslabší, se pohané snažili pomocí obřadů přimět tento zdroj tepla a světla k návratu z jeho dalekých cest. A za den, kdy se slunce začíná vracet, byl považován 25. prosinec. Náboženští vůdci se snažili obrátit pohany na křesťanství, a proto tento svátek přijali a pokusili se mu dát „křesťanský“ kabát.*\n10 O pohanském původu Vánoc se ví již dlouho. V 17. století byly v Anglii a v některých amerických koloniích Vánoce kvůli svému nebiblickému původu zakázány. Dokonce každý, kdo na Boží hod vánoční (25. prosince) nešel pracovat a zůstal doma, musel zaplatit pokutu. Staré zvyky však byly brzy obnoveny a přibyly k nim další. Vánoce se znovu staly populárním svátkem a v mnoha zemích to tak je až dodnes. Avšak lidé, kteří se chtějí líbit Bohu, Vánoce ani žádný jiný svátek, jenž má pohanský původ, neslaví, protože takové svátky mají spojitost s falešným náboženstvím.*\nViz dodatek „Narodil se Ježíš v prosinci?“.\nPři výběru 25. prosince sehrály svou roli také saturnálie. Tento svátek na počest římského boha zemědělství probíhal od 17. do 24. prosince. Při saturnáliích se hodovalo a lidé se veselili a dávali si dárky.\nPojednání o tom, jak se praví křesťané dívají na další populární svátky, najdete v dodatku „Měli bychom slavit svátky?“.


Technika | Aluglas\nPD 18. 7. 2020 ; MD 31. 5. 2022\nŘíká se, že snídaně je nejdůležitější jídlo dne. Poslední výzkumy ukazují, že tomu tak úplně není. Pokud jste však milovník snídaní, pak jistě oceníte několik tipů na zdravé pokrmy, které lze připravit […]\nPD 17. 3. 2020 ; MD 20. 12. 2020\nVypínač používá dennodenně každý z nás, a to tak často, že si již povětšinou ani neuvědomujeme, co děláme. Stal se tak běžnou součástí našich životů, že jej bereme za něco samozřejmého, něco, […]\nPD 12. 9. 2019 ; MD 23. 3. 2022\nHledáte tu pravou postel do vašeho pokoje? V tom případě neváhejte a vsaďte na skutečnou kvalitu, protože jen ta vám opravdu dobře poslouží. Vždyť právě na vašem spokojeném spánku mnohé v životě […]\nPD 8. 3. 2018 ; MD 4. 4. 2021\nBazén poskytne mnoho radosti, ale je i starostí v rámci údržby. Vše může být však snadnější, jestliže se budete o bazén pravidelně starat, udržovat ho a použijete osvědčené pomocníky. Je sice pozitivní, […]\nPD 16. 5. 2017 ; MD 20. 12. 2020\nPéče o bazén mnohdy není jednoduchá, protože člověk musí myslet na velké množství věcí najednou, to Vám potvrdí každý. Abyste se mohli koupat bez obav, tak je dobré dbát na to, aby […]\nPD 9. 1. 2017 ; MD 20. 12. 2020\nV poslední době slýcháme z televize nebo rádia zvláštní slovo –dron. Slovo je sice nové, ale stroj, kterému toto označení patří, nikoliv. Pokud bychom chtěli české označení, mohli bychom použít větu […]


Číňané už hledají v Evropě nejen fotbalisty, ale celé kluby. Za 440 milionů eur kupují slavný AC Milán | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nČíňané už hledají v Evropě nejen fotbalisty, ale celé kluby. Za 440 milionů eur kupují slavný AC Milán\n28. 7. 2016 00:00 / 2 minuty čtení\nČína fotbal Berlusconi Silvio sport AC Milán\nBývalý italský premiér Silvio Berlusconi má jasno: Třicet let, kdy vlastnil AC Milán, bylo pro tento fotbalový klub jedním velkým sportovním úspěchem. Jenže sedminásobného vítěze Ligy mistrů v poslední době trápí vážné finanční problémy. Vyřešit by je měl čínský kapitál.\nZatím se jedná o 80 procent milánského klubu. V dalších letech by Číňané chtěli uhradit dluhy, do Lombardie přilákat nejlepší hráče a získat celý klub. Celková investice by se tak mohla vyšplhat na 750 milionů eur. Hlavní slovo v konsorciu čínských investorů, kteří vstupují do AC Milán, má podnikatel Sonny Wu. Ten o sobě prohlašuje, že je tím pravým, protože fotbalu už léta fandí. Otázka je, zda někdo nestojí za ním. Není žádným tajemstvím, že Peking touží po tom, aby se z Číny stala nejen průmyslová a vojenská, ale také sportovní velmoc. Do této strategie patří ovládnutí klubů, v nichž se Číňané naučí, jak vychovat nejlepší hráče.


Skříňka Logo 20 WS L2S *výprodej | HezkyNabytek\n> Logo 20 WS L2S *výprodej\nSkříňka - ASM - Logo - 20 WS L2S *výprodej\nSkříňka Logo je navržena tak, aby nabídla co nejvíce úložného prostoru na malé ploše. Čtyři dvířka jsou doplněny o malé vkusné úchyty. Celkový design umocňují elegantní pruhy v horní části skříňky. Dekorativní předměty můžete umístí na vrch skříňky. Je vyráběna ve více barevných pervedeniach a tak není problém si vybrat to vhodné provedení k Vašemu nábytku.


=== Název článku === * '''titul''' – název článku. Pokud je složen z více částí, je třeba jej zformátovat podle normy podle následujících zásad: ** Jde-li o název a podnázev, je třeba nejprve uvést název, pak podnázev, podle pořadí v úvodu nebo v obsahu. Musí být odděleny dvojtečkou. ** U dokumentů mezinárodních organizací je možné se setkat s vícejazyčnými názvy. Zapisujeme v pořadí, jak jsou uvedeny, oddělujeme rovnítkem.


Kde koupit Bunda pro nosící, těhotné - softshellová (přední nošení), tm. modrý melír\nbarva: Tm. modrý melír, vel. S/M Nosící, těhotenská softshellová bunda - určená pro přední nošení děti.

Součásti bundy:>>\nZboží Bunda pro nosící, těhotné - softshellová (přední nošení), tm. modrý melír které hledáte kde nakoupit je k dispozici k zakoupení za 2 152 Kč v online e-shopu. Neváhejte a mrkněte do tohoto obchodu na podrobnější informace o zboží a zjistěte si podrobnosti o produktu.\nbarva: Tm. modrý melír, vel. S/M Nosící, těhotenská softshellová bunda - určená pro přední nošení děti.

Součásti bundy:
Dvě vsadky:Jedna pro těhotné a jedna pro nosící maminky.
těhotenská vsadka - dopíná se až nahoru ke krku,
nosící vsadka - s tvarovanou kapuckou pro Vaše děťátko, která se dá stáhnout a tím regulovat velikost , vsadka má šíři 45cm, je určená pro vepnutí na přední část bundy.
Součástí bundy je i kapuce pro maminku.- která je neodnímatelná
Nákrčník pro matku:  - odnimatelný, zapínání vzadu na límci,
Bunda má dvě boční kapsy na zip.
Spodní lem bundy lze stáhnout gumičkami a zajistit brzdičkami, takže pokud máte pod bundou větší dítě a bunda se Vám dole hodně roztáhne, můžete ji takto stáhnout, aby na Vás ani na dítě nefoukalo.

Bunda samotná neslouží jako nosítko. Dítě musí být neseno v šátku nebo jiném nosítku, bunda se obléká teprve na takto zajištěné dítě.

Materiál - softshell: vrchní vrstva 100% polyester, membrána 100% polyuretan, vnitřní vrstva fleece ( = 100% polyester ) v síle cca 320 g/m2. Odolnost materiálu:10.000 vodní sloupec, 3.000 prodyšnost g/m2/24hod. Toto je materiál vhodný od podzimu do jara- s užitím teplejší mikiny vhodný i do velké zimy.

Po ukončení nosícího období (nebo pokud někam vyrazíte bez děťátka), stačí vsadky nechat doma a bundu zapnout jen jedním zipem. Sedlo na zádech je zajištěno suchým zipem, takže neodstává. Ve chvíli, kdy máte na zádech vepnutou nosící vsadku, suché zipy můžete překrýt k tomu určenými chlopněmi, aby ostřejší část suchého zipu dítě neškrábala. Na chlopních je měkká část suchého zipu, takže pokud budou chlopně rozepnuté, nemůže se stát, že by Vám suchý zip tahal za svetr...

Na fotce je bunda vel. S/M na 178 cm vysoké ženě, o váze 64 kg.

Nabízíme ve třech velikostech:
(pro správný výběr velikosti doporučujeme změřit bundy, co běžně nosíte bez dítěte)

S/M: pro velikosti 36-42, tedy pro obvod přes prsa cca 80 - 100 cm (s těhotenskou vsadkou můžete mít přes bříško až o 30 cm více). Celková délka od ramene 84 cm, šíře v průramcích 50 cm, šíře dole 55 cm, délka rukávu (od ramene do) 48 cm (od podpaží) 64 cm.

M/L: pro velikosti 40-44/46, tedy pro obvod přes prsa cca 90 - 110 cm (s těhotenskou vsadkou můžete mít přes bříško až o 30 cm více). Celková délka od ramene 84 cm, šíře v průramcích 55 cm, šíře dole 62 cm, délka rukávu (od ramene do) 48 cm (od podpaží) 64 cm.

L/XL: pro velikosti 44 - 50, tedy pro obvod přes prsa cca 100 - 120 cm (s těhotenskou vsadkou můžete mít přes bříško až o 30 cm více). Celková délka od ramene 84 cm, šíře v průramcích 6 cm, šíře dole 67 cm, délka rukávu (od ramene do) 48 cm (od podpaží) 64 cm.\nZ toho e-shopu Mamitati.cz můžete pohodlně a bezpečně zakoupit Bunda pro nosící, těhotné - softshellová (přední nošení), tm. modrý melír z Praha, Brno, ostrava, Plzeň, České Budějovice, Liberec, Olomouc, Hradec Králové, Zlín a dalších měst po celé ČR což je velká výhoda nákupů přes internet s doručením až domů.\n- identifikátor EAN a ID 95814\nVýdejní místa jsou již téměř ve všech větších i menších městech po celé republice. Jednoduše si zvolte kde koupit Bunda pro nosící, těhotné - softshellová (přední nošení), tm. modrý melír. Při nákupu si vyberte podle PSČ či polohy nejvhodnější výdejní místo, co vám vyhovuje.\nVdejní místa Bunda pro nosící, těhotné - softshellová (přední nošení), tm. modrý melír na Heuréce\nPokud si nejste stále jisti, zda e-shop Mamitati.cz doručuje přímo k vám zboží se sekce Vybavení a doplňky Vyrobeno v ČR, nebo se vám nechce platit za poštovné, ale chcete si zboží vyzvednout a překontrolovat osobně, podívejte se na výdejní místa obchodů na heuréce. Kde si vyfiltrujete podle polohy nejbližší výdejní místa (např. uloženka, zásilkovna, balíkobot atd.) kde si můžete Bunda pro nosící, těhotné - softshellová (přední nošení), tm. modrý melír vyzvednout.


The Witness - víc než jen inteligentní bludiště - Zing\nThe Witness je těžká a frustrující hra, ale v tom spočívá její kouzlo. Je diskutabilní, zda to autor v mnoha směrech nepřehnal a zda se ve hře odráží jeho designérský génius nebo jen překypělé ego. Není tedy překvapivé, že se herní obec rozdělila na dva tábory – jedni hru milují, druzí nenávidí. Ani jedněm se nejde divit. Není pro každého, ale pokud se jí otevřete a přistoupíte na její pravidla, tak můžete zažít skutečně obohacující zážitek, kterému nechybí příběh, emoce a hlavně desítky hodin inteligentní zábavy.\n4. 2. 2016 23:56\nViděl jsi tajný konec? Normální konec mne také na poprvé zklamal ale když jsem viděl ten další, tak mi najednou vše do sebe zapadlo a pochopil jsem hlavní pointu. Samozřejmě každý si to domyslí jinak.\n4. 2. 2016 7:25\n3. 2. 2016 18:13\n3. 2. 2016 17:50\njeste jsem nehral, tak nemuzu poradne posoudit, ale z toho, co jsem zatim videl na videiich, to na 9/10 neni ani omylem, zatim se to potaci na hranici "lehce nadprumer" 6/10 a to jen proto, ze mam rad logicky hry, ale ty hry museji mit logiku a jasne dany pravidla (portal, talos principle etc…)\nDestičky jsem nepočítal, ale základ těch 40 hodin může dát. Obsahuje tam mnohem více – odemykání bonusových filmů, hledání znaků v prostředí, nacházení audionahrávek atd.\nCo tak napsat délku hry? Počet puzzlu je prý kolem 600, je to pravda? Jako ja osobně nevim, viděl jsem cast hry a není tam hudba (což je spíše lenost, vždyť i ona mohla umocnovat ten pocit samoty) , příběh (ano, je to logická hra, ale už třeba Talos nebo Portal ukázal, že příběh má v logických hrách své místo) a co je hlavní -všechny hádanky jsou stejné. Musí se prostě udělat cara z bodu A do bodu B. Ja čekal aspon více těch druhů hádanek. To, že se postupně přidávají další věci a je to těžší je celkem jasné. Ja miluju The Talos Principle, ale tohle me prostě odrazuje.\n3. 2. 2016 16:07\n3. 2. 2016 15:48\nNa takovou hru jsem čekal několik let a jsem přesvědčen že pokud hru koupím (jako že koupím, protože tento žánr miluju) tak budu stejně nadšennej jako u obou Portálů, ten byl prostě boží a taky tam byly místa kde jsem se pekelně zapotil. Stereotypu se nebojím, je to prostě logická hra a u té je hlavní náplní přemýšlet a vyřešit danou situaci, prostě překonat hádanku a pokročit na další. A pokud tam je dostatek puzzlů tak věřím že těch 100hodin jak sliboval autor tam prostě strávím….\n3. 2. 2016 15:18\nok suběktivní hodnocení …musím si to zahrát než to rozmetám na kusy ….\n3. 2. 2016 15:03\n3. 2. 2016 15:02


Ricin - Minnesota Dept. Health | Good Mood\nricin Fact Sheet (Čeština)\nlze léčit otravu ricinem?\nmohou být lidé chráněni před otravou ricinem?\nmůžete dostat otravu ricinem od jiných lidí?\nproč je ricin považován za možnou teroristickou zbraň?\nCo mám dělat, když si myslím, že jsem mohl být vystaven ricinu?\nRicin je druh jedu. Pochází z fazolí ricinové rostliny, které se také používají k výrobě ricinového oleje. Může být vyroben jako kapalina, suchý prášek nebo krystaly.,\nje velmi nepravděpodobné, že by někdo byl náhodou otráven ricinem. Stalo by se to jen tehdy, kdyby někdo použil ricin schválně – jako zbraň.\nRicin může být použit k otrávení lidí tím, že je vloží do jídla nebo vody. Pokud se do vzduchu uvolní tekutý nebo práškový ricin,lidé by mohli být otráveni vdechováním. Pokud je smíchán s rozpouštědlem, může být absorbován kůží – i když je to pravděpodobně nejméně pravděpodobný způsob, jak být otráven ricinem. Může být také použit k otrávení jednotlivé osoby injekcí.\notrava ricinem může způsobit smrt, ale není vždy smrtelná., Příznaky jsou závislé na množství ricinu, a jak člověk je vystaven:\nRicin v potravinách nebo voda může způsobit velmi vážné „otrava jídlem“ příznaky včetně zvracení a krvavý průjem. Ovlivňuje také játra a ledviny. Pokud je dávka dostatečně velká, může zabít do tří dnů. Jeden miligram ricinu, v potravinách nebo ve vodě, může zabít dospělého.\nosoba, která vdechuje ricin, vyvine kašel do tří hodin. Nevolnost, průjem a bolesti a bolesti budou následovat během 18 až 24 hodin., Pokud je dávka dostatečně velká, dojde k úmrtí během 36 až 72 hodin – z poškození srdce a cév a tekutiny v plicích.\ninjekce ricinu okamžitě zničí svaly v místě vpichu. Smrt následuje rychle, z selhání hlavních orgánů v těle.\nabsorpce ricinu kůží je nejméně pravděpodobným způsobem, jakým by byl někdo vystaven jedu-a nejméně pravděpodobně způsobí smrt. Musí být smíchán s rozpouštědlem, které má být použito tímto způsobem. Příznaky budou záviset na druhu použitého rozpouštědla a na tom, jak dlouho je v kontaktu s kůží.,\nv současné době neexistuje antidotum pro ricin, ale příznaky otravy ricinem lze léčit. Léčba bude záviset na tom, jak pacient byl vystaven jed, ale může zahrnovat pomoc při dýchání, stejně jako tekutiny a léky aplikovat do žíly. Lidé, kteří přežijí více než pět dní, mají dobrou šanci na zotavení.\nprávě teď neexistuje způsob, jak předem chránit lidi před účinky ricinu. Studuje se možnost vývoje vakcíny.,\nne. Ricin je druh jedu. Není to způsobeno živým organismem a nemůže být přenášeno z jedné osoby na druhou.\nRicin byl studován jako možná zbraň téměř století. USA studoval během první Světové Války a Britských a AMERICKÝCH vědců vyvinul a testoval ricin bomba během druhé Světové Války.\nskupina milice v severozápadní Minnesota vyneseny k použití ricinu, proti personál vymáhání práva na počátku devadesátých let., Irák je věřil k vyvinuli ricin jako zbraň, a tam je také důkazy spojující al-Káida s použitím ricin. V roce 1978 byl ricin použit k zabití bulharského disidenta na autobusové zastávce v Londýně.\nRicin nebyl nikdy použit jako zbraň hromadného ničení a není jasné, zda je skutečně možné velké uvolnění ricinu do vzduchu. Nejpravděpodobnější možností je použití ricinu v uzavřeném prostoru, jako je metro, vnitřek autobusu nebo maloobchodní prodejna.,\nRicin je považováno za možné, hrůza zbraň, protože:\nje to levné a snadné, aby se\nneexistuje žádná vakcína ani léčba,\nje velmi jedovatý a může způsobit velký počet úmrtí\nCo mám dělat, když myslím, že jsem byl vystaven ricin?\nmáte-Li jakýkoli důvod se domnívat, že jste možná byli vystaveni ricin, promluvte si se svým lékařem okamžitě. Pokud ve vaší komunitě uvidíte jakékoli podezřelé situace nebo aktivitu – včetně možného použití chemické látky, jako je ricin jako zbraň – upozorněte místní agenturu pro vymáhání práva.\nPrevious: Úvod do chilského básníka Pabla Nerudy: romantický, radikální a revoluční\nNext: hydrotermální průduchy


Stálá expozice se jmenuje Příběh jednoho domu a jedné rodiny. Připomíná osobitý styl Otto Rothmayera a chce navodit atmosféru životního, pracovního i uměleckého prostředí, které Rothmayer vytvořil spolu se svou manželkou, významnou textilní výtvarnicí a propagátorkou moderního životního stylu Boženou Rothmayerovou. Vila z první poloviny 20. století stojí v ulici U Páté baterie v Praze 6 - Střešovicích a má číslo 896/50. Rothmayer (1892 až 1966) patří ke generaci architektů první poloviny 20. století. Jeho život a tvorba je úzce spojena s osobností uznávaného slovinského architekta Josipa Plečnika, s nímž spolupracoval zejména na úpravách Pražského hradu. Souběžně Rothmayer projektoval i pro soukromé objednavatele, především v Praze.\nInspirace středomořskou tradicí, kterou zprostředkovával na českém území Plečnik, se odráží i na architektonické podobě vlastní Rothmayerovy vily z let 1928 a 1929.\nAsketická podoba vily se omezuje na základní tvary kvádru a válce, který ukrývá schodiště. Interiéry vily nebyly rozlehlé, zásadní bylo jejich napojení na verandu a zahradu, kterou architekt sám navrhl. Její důmyslná zákoutí inspirovala řadu návštěvníků vily, sérii fotografií zátiší zahrady vytvořil například fotograf Josef Sudek.\nRothmayerova vila v Praze se otevřela veřejno… - www.iUmeni.cz (2015)


Woody skladaci vlak se svetlem levně | Blesk zboží\nWoody skladaci vlak se svetlem\nWoody skladaci vlak se svetlem 13 produktů\nDřevěný skládací vlak má mašinku a dva vagónky. Na každou jeho část se dají navléknout barevné kostky a tvary. Lokomotiva svítí a při zmáčknutí komína hraje. | Baterie 2x AAA jsou součástí balení. |...\nWoody Skládací vlak se světlem (8591864908400)\nVláček pro kluky i holky, doporučený věk od 24 měsíce Dřevěný skládací vlak od firmy Wood se skládá z mašinky a dvou vagónku, na každou část se dají různě naskládat barevné kostky a tvary. Lokomoti...\nDřevěný barevný vláček! Dřevěný skládací vlak se skládá z mašinky a dvou vagónků. Celý vlak je možno rozložit a použít jako stavebnici, na každou část se dají různě naskládat barevné kostky a tva...\nSkládací vlak s potiskem, světlem a zvukem - dva vagony Dřevěný skládací vláček na baterie ze dřeva ...\nWoody Woody Skládací vlak s potiskem, světlem a zvukem - dva vagony\nWOODY Skládací vlak s potiskem, světlem a zvukem - Kreativní vláček rozvíjí jemnou motoriku, fantazii, kreativitu a představivost vašeho dítěte. Malý strojvůdce si nejprve vláček postaví z pestrobare...\nWOODY Skládací vlak s potiskem, světlem a zvukem - Kreativní vláček rozvíjí jemnou motoriku, fantazii, kreativitu a představivost vašeho dítěte.Malý strojvůdce si nejprve vláček postaví z pestrobarev...\nWoody Dřevěný skládací nákladní vlak Dřevěné barevné dílky různých tvarů, si mohou děti seskládat jako mašinku a dva vagónky. Pak si mohou z hotovým vláčk...\nSkládací dřevěný nákladní vlak se 2 vagóny a barevnými kostkami. Celý vlak je možno rozložit a použít jako stavebnici z kostek, při skládání podporuje u dětí logiku. Rozvíjí představivost dětí, aby s...\nSkládací nákladní vlak malý s potiskem\nDřevěný barevný vláček! Skládací dřevěný nákladní vlak se 2 vagóny a barevnými kostkami. Celý vlak je možno rozložit a použít jako stavebnici. Skládání podporuje u dětí logiku a rozvíjí jejich př...\ndřevěný vláček skládací nákladní 2 vagóny\nSkládací dřevěný nákladní vlak se 2 vagóny a barevnými kostkami je skvělou hravou pomůckou pro rozvoj představivosti, motorických schopností a zrakového vnímání dítěte. Celý vlak je možno rozložit ...\nWOODY Dřevěný vláček s postiskem, malý\nVlakové nádraží se zvuky a světly BrioNádraží je nezbytností každé vláčkodráhy.Součástí nádraží Brio se zvukem a světlem je kancelář a samozřejmě nesmí chybět pan výpravčí.Díky velkým hodinám vidí vš...\nvlak se svetlem 21 ks vlak se svetlem 50 ks vlak se svetlem a zvukem woody woody set skladacich vezi rappa vlak se svetlem 21 dilu vanocni vlak se svetlem a zvukem teddies vlak s kolejemi se svetlem 059443 vlak se svetlem 50 ks skladaci hul se svetlem vlak se svetlem a zvukem 35 dilu vlak se svetlem a zvukem 50 dilu vlak ceske drahy se zvukem a svetlem vlak zluty regiojet se zvukem a svetlem vychazkova skladaci hul se svetlem skladaci vychazkova hul se svetlem woody vlak barevny se dvema vagonky vanocni vlak se svetlem a zvukem 13 dilu rappa vlak ceske drahy se zvukem a svetlem rappa vlak se svetlem a zvukem 50 dilu zimni vlak se svetlem a zvukem 13 dilu set skladacich vezi woody