14.2.2015 Plzeňský mafián zachránil stovky ptáků\nPlzeňský mafián a kmotr zachránil stovky ptáků před zabitím o další nevhodně konstruovanou a postavenou protihlukovou bariéru.\nPlzeň – Západní okruh most přes Vejprnické údolí.\nPlzeňský mafián a kmotr zachránil stovky ptáků před zabitím o další nevhodně konstruovanou a postavenou protihlukovou bariéru. Ochraně přírody totiž pomohlo to, že jsem se opět „spolčil“ s kmotrem Romanem Jurečkem (ODS), který se do problému opět okamžitě vložil a sjednal jeho nápravu.\nUjišťuji Vás, že do dvou měsíců poté, co se Roman Jurečko o problému dozvěděl, byly na obou stranách mostu Západního okruhu s nevyhovující skleněnou protihlukovou bariérou (dodatečně a nad plán i rozpočet) nalepeny Švýcarské pruhy!\nA to, že tam jsou, není zásluhou ani výsledkem správního řízení zahájeného Českou inspekcí životního prostředí či závadami stále dokola psanými do stavebního deníku OŽP Magistrátu města Plzně. Není to ani výsledkem stavebního dozoru, kolaudační komise či toho, kdo most od dodavatele stavby převzal. Nebyla to ani vlastní iniciativa dodavatelské firmy, která se do poslední chvíle zarputile bránila odsouhlaseným projektem. Dokonce to není ani díky mým rozhořčeným zprávám, zápisech a fotografiích mrtvých ptáků či reportážím a článkům v mediích, které o problému informovaly.\nPřátelé, je to výsledek jednoho muže, který zvedl párkrát telefon, sešel se s pár lidmi a požádal je o řešení. Jak jednoduché a účelné, a já mu za to děkuji, a je mi úplně jedno, že další článek o něm bude jako o lotrovi, který hýbe v Plzni politickou scénou a tím či oním politikem, stranou a fondem. Je mi to úplně jedno i proto, že mně i ochraně přírody opět pomohl, a jako jeden z mála splnil to, co řekl a slíbil. A to dokonce i když jsem politicky na druhé straně barikády a na různé věci máme odlišný názor a dodnes se mu za to většina ostatních politiků jen zbaběle směje.\nA co dodat závěrem a pro ty, co by chtěli má slova zpochybnit?\nDíky Romanu Jurečkovi bylo mimo jiné:\n- v roce 2011 zabezpečena (ošrafována) protihluková stěna na Čechurově na přivaděči k OC Olympie a téhož roku i nově postavená, opět nevhodně siluety dravců zabezpečená protihluková stěna na Nové Hospodě (domažlické výpadovce). Jen tak pod čarou upozorňuji na fakt, že to co já jsem neúspěšně řešil s ŘSD dva a půl roku, měl Roman Jurečko vyřešené za dva měsíce i s nalepením Švýcarského šrafování, přičemž z prokázaných 100 mrtvých ptáků za 1 rok počet případů klesl na 0.\n- Plzeňskou teplárenskou zakoupeno (2010) do městských parků a zahrad MŠ 500 budek. S realizací tohoto projektu mimo jiné přišel k mé „radosti“ a hlavně starosti on sám, přičemž náš spolek měl tu „čest“ budky nejenom nechat vyrobit, ale i rozvěsit a hlavně se o ně dodnes musíme v rámci svých aktivit a rozpočtu starat J.\n- našemu spolku (DES OP) převedl na účet 15.000,- Kč, kterými podpořil naši činnost, když kdysi dávno rozděloval své odměny zastupitele města Plzně mezi ZOO, útulek pro psy a nás.\nMožná je to kmotr a mafián a vlivný podnikatel a já nevím co ještě, ale já za sebe říkám, více takovýchto kmotrů a mafiánů ideálně napříč politickými stranami.\nZabezpečená protihluková stěna na mostu Západního okruhu kolem Plzně, vedoucího přes Vejprnické údolí. Roman Jurečko na fotografii při kontrole realizace projektu ptačích budek do MŠ a parků v Plzni. Projekt částečně podpořen Plzeňskou teplárnou v době, kdy byl předsedou představenstva této společnosti (rok 2011).


S kostkami se hrálo už v pravěku – 4 Kavky Magazín\nS kostkami se hrálo už v pravěku\nDuben 4, 2018| Kostky, Ostatní retrohraní| Views: 179\nKostky hráli už naši prapředci v době kamenné. Kostky provázely lidi odnepaměti, protože byly malé, jednoduché a lidi je mohli nosit v kapse. V nejrůznějších obdobích byly postaveny mimo zákon, třeba, když kvůli hraní kostek muži zapomínali na své válečné povinnosti. Vyráběly ze ze všech možných materiálů, původně z kostí mrtvých zvířat.\nKvůli všemožným podvodům už se dnes v kasinech používají průhledné kostky, které je obtížné podobným způsobem „cinknout“. Tečce na kostce se říká oko, je to důlek a v něm barva, čili ani oči kostky v kasinech nemají, protože i nepatrné váhové rozdíly stěn se šesti oky a s protilehlým jedním by při hře měly vliv na výsledky. Kasinové kostky mají stěny rovné a bez očních důlků. To zní strašidelně, co?\nAlea iacta est aneb Kostky jsou vrženy\nVíte, kdo pronesl onen slavný citát „Alea iacta est“ neboli Kostky jsou vrženy? Byl to římský císař Gaius Julius Caesar v polovině prvního století našeho letopočtu, kterého nakrklo rozhodnutí senátu, že moc přebírá jeho sok Pompeius. Podle římských zákonů nesměl nikdo ozbrojený překročit hraniční řeku Rubikon ve směru na Řím. Caesar to ale udělal, a právě než zavelel svým legiím řeku překročit a táhnout na Řím, pronesl onu slavnou větu. Rozehrál tak nebezpečnou a riskantní hru s nejistým koncem. Takové jsou i kostky. Vyšlo mu to. Nakonec se bez boje zmocnil Říma a stal se diktátorem.\nZnáte naše kostky Cézarky? Objednat si je můžete v e-shopu 4 Kavky.\nZvyšte si horizontálně obtížnost při skákání gumy\n4 Kavky ve zprávách na Nově: školka s míčem, švihadlem a gumou


Domácí lékař po internetu - Včelí med\nHodnotná přírodní potravina, ale také jeden z největších léků starověké medicíny (léčil jím Hippokrates i Paracelsus). Naši předkové ho uží...\nHodnotná přírodní potravina, ale také jeden z největších léků starověké medicíny (léčil jím Hippokrates i Paracelsus). Naši předkové ho užívali po tisíciletí, nejen vnitřně, ale i povrchově. Obsahuje četné enzymy, antioxidanty, aminokyseliny, vitamíny, minerály, pylová zrna, včelí mateří kašičku. Je ideálním konzervačním prostředkem (vysoký obsah cukrů, nižší pH, organické kyseliny), dají se do něj nakládat potraviny (v egyptských pyramidách nalezený zkrystalizovaný med byl i po 3000 letech jedlý).\nNejlepší je med z okolí pacienta, nepasterizovaný, surový, bio-kvality. Krystalizace není na závadu, naopak je známkou pravosti medu (pouze jednodruhový akátový med nekrystalizuje pro vyšší podíl fruktózy). Nesmí být zahřátý na víc než 46°C, jinak ztratí většinu vitamínů a enzymů, a stává se nestravitelným. Neměl by také být dlouhodobě vystaven slunečnímu světlu. Celosvětově je za nejlepší považován med Manuka (N. Zéland. Nejlepší na hojení ran, jizev a keloidů) a med Zambezi (Africký černý med. Nejlepší na anemii, osteoporózu a poruchy minerálního metabolizmu). Používají se léčebně tam, kde místní med nestačí.\nZvýšená konzumace medu obecně nevyvolává žádné zdravotní potíže, pouze lidé s alergií na pyly a včelí žihadla by měli být, při jeho užívání, obezřetní, a diabetici umírnění.\n1) Lokální, zevní, povrchové použití:\n- Ošetření ran. Med, přiložený na ránu, zpočátku štípe, ale zastavuje krvácení, brání infekci, velmi urychluje hojení, zmenšuje následné jizvy, brání vzniku keloidů. Působí proti zánětu, bakteriím, virům i plísním. Je ideálním doplňkem chirurgie. Za druhé světové války v Rusku přes 40 velkých klinik používalo med na rány jako antiseptikum. Plastičtí chirurgové nedávno zjistili, že při transplantaci kůže se rány rychleji a bez komplikací hojí, má-li pacient ve stravě med.\n- Ošetření popálenin, včetně popálení vřícím olejem a spálení sluncem. Med absorbuje horkost, ochlazuje, urychluje hojení, zmenšuje jizvy.\n- Nehojící se rány, puchýře, vředy. Očistit, nanést med, a na 7dní obvázat. Med vyhojí patologické ložisko a vstřebá se.\n- Med je účinným pomocníkem při bodnutí včelou a jiným hmyzem, ale také při uštknutí hadem. Neutralizuje jed, působí protialergicky, hojí ránu, brání následné nekróze a infekci.\n- Afty, bolesti zubů, špatný stav dásní. Med brání přerůstání kvasinek a bakterií v dutině ústní. Podaný přímo na bolavý zub, ulevuje od bolesti. Indiánky medem potíraly dásně dětem při obtížném prořezávání zubů. Med nezpůsobuje zubní kaz, naopak zubům prospívá. Cukry, v něm obsažené, se z velké části rozkládají až v žaludku, ne v dutině ústní.\n- Záněty spojivek. Léčivé účinky má koupel oka v teplé vodě s medem.\n- Akné. Med je jedním z nejlepších léků na léčbu akné, a na omlazení pokožky. Stačí med (nebo med se skořicí) vetřít do kůže a opláchnout.\n- Kožní plísňová onemocnění. Často dobře reagují na med se skořicí či koupele ve vodě se sodou.\n- Lupénka (psoriáza). Onemocnění klasickými prostředky nevyléčitelné a obtížně zlepšitelné. Stav mnohých nemocných se zlepšil po lokálním a celkovém užívání včelího medu.\n2) Celkové, vnitřní použití:\nMed se užívá po lžičkách či popíjí rozpuštěný ve vodě. Doporučovaná denní dávka je 60-100g (3-5 lžic) denně. Přidání skořice 4-5x zvýší léčebné účinky medu. Např. 1polévková lžíce medu a 1 čajová lžička skořice 1xd před snídaní až několikrát denně. Nebo 1polévková lžíce medu + 1/2 čajové lžičky skořice. Nebo 2 polévkové lžíce medu + 1čajová lžička skořice. Nebo šálek horké vody + 2 lžičky medu + 2 lžičky práškové skořice. Nebo čajová lžička medu + poprášit skořicí. K dosažení léčebného účinku nemusí být dodrženo přesné dávkování.\n- Med upravuje trávení. Je vhodný k léčbě všech forem podráždění trávicího traktu a zažívacích potíží. Pálení žáhy a žaludeční vředy. Onemocnění střev, plynatost, bolesti břicha. Zácpa (např. kávovou lžičku před spaním). Průjem. Med má přímo zachraňující účinky při těžkých průjmech kojenců. Nemoci jater a žlučníku (žloutenka, zánět žlučníku,..).\n- Je účinným pomocníkem při léčbě otrav, např. houbami.\n- Je cennou potravinou ve výživě dětí a těhotných žen, ideálně se v něm doplňují výživové a léčebné vlastnosti. Kojencům se v malých dávkách může přidávat už od prvního týdne života. Nahrazení cukru medem upravuje hyperaktivitu u dětí a pomáhá jejich zdravému růstu. Svým obsahem železa a mědi zvyšuje obsah krevního barviva hemoglobinu a podporuje tvorbu krve (hl. tmavý med). Díky obsahu vitamínu B12, podporuje fyzickou sílu a chuť k jídlu. Jako sladidlo je nesrovnatelně lepší než řepný cukr, a to jak v umělé výživě kojenců (6-8%), tak ve všech pokrmech. Někteří autoři doporučují, aby těhotné ženy během těhotenství zkonzumovali 5kg medu, plod tak dostane látky potřebné ke zdravému vývoji v mnohem přirozenější a využitelnější formě než prostřednictvím multivitaminových tablet.\n- Nahrazení bílého cukru medem výrazně snižuje riziko civilizačních chorob, například cukrovky, tím, že sníží zatížení enzymatické činnosti. Med obsahuje převážně jednoduché cukry (monosacharidy), které organizmus snadno a bez enzymatické zátěže využije. Bílý řepný cukr neobsahuje vitamíny, minerály ani enzymy a jeho trávení je pro organizmus velmi zatěžující, což časem vede k onemocnění cukrovkou. Med mohou užívat i diabetici (čajová lžička světlého medu 1-2xd). Umělá sladidla jsou dlouhodobě nebezpečná, mohou zhoršit cukrovku, vyvolat rakovinu, neurologické a další potíže.\n- Med je jedním z nejlepších prostředků ke snížení hladiny cholesterolu v krvi (např. během dne popíjet medový nápoj po 3měsíce). Dnes tak rozšířené chemické léky na snížení cholesterolu jsou dlouhodobě velmi zatěžující a mohou mít obrovské vedlejší účinky včetně rakoviny jater a poškození mozku.\n- Med dodává energii a zahání únavu. Rozpuštěný ve vodě má účinky energetického nápoje pro atlety a posilujícího nápoje pro vyčerpané, nemocné, rekonvalescenty, malé děti, staré lidi. Dlouho a rovnoměrně, dodává tělu snadno využitelnou energii a vitamíny.\n- Med zvyšuje přirozenou odolnost organizmu. Stimuluje imunitní systém, působí proti zánětu, bakteriím, plísním i virům.\n- Nachlazení. Akutní bolest v krku, ucpaný nos, suchý, záchvatovitý kašel (voda s medem, čaj s medem a citrónem).\n- Onemocnění dýchacích cest. V Bulharsku zkoumali účinky medu na 18000 pacientech a prokázali zlepšení u chřipky, rýmy, sinusitidy, bronchitidy, astmatu, respiračních alergických potíží. Med se s úspěchem používal i jako doplněk léčby černého kašle a tuberkulózy plic.\n- V Indii úspěšně používají pastu z medu a skořice k léčbě srdečních onemocnění. Med obsahuje hodně draslíku, posiluje srdce, čistí a rozšiřuje cévy, upravuje vysoký krevní tlak a zlepšuje dýchání.\n- Čistí a omlazuje pleť: pleťová maska z medu a ovesných vloček na 1/2h. Vtírání čistého medu do kůže výborně hojí akné.\n- Omlazuje vlasy a snižuje jejich vypadávání: olivový olej + med. Nebo olivový olej + med + skořice. Vetřít do vlasů a ponechat 5-15minut.\n- Osteoporóza. Už 1polévková lžíce medu denně stimuluje příjem vápníku z potravy. Nejlepší je tmavý med.\n- Artritida. 1 polévková lžíce medu + 1/2 čajové lžičky skořice 1xd před snídaní, do měsíce většinou vymizí bolesti, léčba se provádí 3měsíce.\n- Anemie. Hlavně tmavý med má výrazné léčebné účinky.\n- Med posiluje psychiku, mírní nervovou vyčerpanost i nervovou přecitlivělost. Je ideálním proti-stresovým lékem, především pro lidi, kteří mají problémy s krevním cukrem (např. lžíci ráno na lačno a večer před spaním).\n- Upravuje nespavost a zlepšuje spánek (např. mléko s medem či kávová lžička medu před spaním)\n- Lék neplodnosti mužů (2 lžičky medu před spaním) i žen (indický recept: med poprášený skořicí vtírat do dásní během dne. Nebo med rozpustit ve vlažné vodě a popíjet během dne)\n- Obezita. Med obsahuje hodně cukrů, ale málo kalorií. Med se skořicí 2-3xd v čaji či vodě upraví hladinu cukru v krvi, sníží chuť na sladké, dodá tělu potřebnou energii, přitom podporuje odbourávání tělesného tuku.\n- Stáří. Med je výborným tonikem pro seniory. Dodává energii, zvyšuje bdělost, pevnost kostí, pohyblivost kloubů, obranyschopnost organizmu.\n- Rakovina. V Japonsku a Austrálii med se skořicí úspěšně používají i při léčbě rakoviny. Zvýšená konzumace medu byla právem považována za jednu z cest k dlouhověkosti (chovatelé včel dle statistik žijí déle než průměrná populace, méně trpí rakovinou a artritidou).\n- Alkalizuje tělo. Med sám má nižší pH, v organizmu ale vyvolává žádoucí zásaditou odezvu.\n- Léčba medem pomohla mnoha pacientům s onemocněním ledvin, infekcí močového měchýře, nočním pomočováním, migrénou, alergií, ztrátou sluchu, a různými dalšími potížemi.\n28.04.2018 Jarní přechod Pálavy!...\n31.03.2018 Přednáška o československých letcích...


Východní Čechy Hradecko levné ubytování, hotely, penziony\nHradecko - hotely, penziony, ubytování\nHlavním turistickým centrem kraje je město Hradec Králové. Město pod Bílou věží, jednou z nejvýraznějších dominant východočeské metropole, se pyšní i dalšími gotickými, renesančními a barokními stavbami. Po prohlídce města a jeho památek můžete udělat radost svým ratolestem a vzít je na výlet např. do aquaparku Hradec Králové, do proslulé Zoo Dvůr Králové nad Labem, jedné z nejslavnějších českých zoologických zahrad, nebo do České Skalice, kde leží známé Babiččino údolí a zámek Ratibořice, o nichž starší dítka jistě slyšela ve škole. Královéhradecko má jednoduše co nabídnout celé rodině.\nO Hradecku Sport a kultura\nSkvělé místo pro rodinnou dovolenou s ubytováním je Hradecko\nHradecko se nachází ve východních Čechách a patří do Královohradeckého kraje. Oblast Hradecka ukrývá pro turisty nespočet historických památek a aktivit. Hradecko se nachází v příjemném prostředí, které je často využíváno pro turistické a cyklistické výlety. Právě cyklistické výlety jsou v největší oblibě. Mnoho cyklistů se vydá do obce Petice. Je tu množství cyklostezek a turistických cest, které vedou po území Hradecka. Nejčastějším cílem pro všechny turisty je Šrámkův statek. Zde čeká odměna pro všechny turisty v podobě hospůdky a občerstvení. Petice jsou často spojovány s tradičními akcemi, které probíhají v atmosféře folkloru.\nMožnosti sportovního a kulturního vyžití Hradecko\nDalším obcí Hradecka jsou Všestary. Obec ležící v blízkosti Hradce Králové a Jičína, je pro mnohé turisty častou zastávkou při výletech. Nejčastěji navštěvovanou atrakci je pravěká vesnička. Ta je využívaná především univerzitou v Hradci Králové. Pravěký areál turistům nabídne pohled na postupy a technologie při archeologických a vědeckých činnostech. Součásti je i archeologická naučná stezka, která vede přes významné archeologické lokality.\nPro všechny, kteří chtějí v letních dnes prožít osvěžení u vody, je zpřístupněn krytý bazén. Ten nabízí plavecký bazén, saunu, wellnes a relaxační masáže.\nMěsto Smiřice je vzdáleno 10 km od Hradce Králové a turisty láká především místní zámek. Zámek, který byl postaven v roce 1699 a je zařazen svým vzhledem a interiérem do barokního slohu.\nDalší turistické obce jsou Krňovice, Třebechovice pod Orebem, Chlumec nad Cidlinou. Hradecko místo zahrnuje krásnou přírodu, historické památky a skvělé zážitky. Při cestách po oblasti můžete využít ubytování Hradecko, které vám umožní poznat místní památky ještě lépe.


Ani nevím, kdo je v desítce. Grandslamové vítězce vadí, že na okruhu už není tolik dominantních hráček - Sport.cz\nSport.czTenisAni nevím, kdo je v desítce. Grandslamové vítězce vadí, že na okruhu už není tolik dominantních hráček\nAni nevím, kdo je v desítce. Grandslamové vítězce vadí, že na okruhu už není tolik dominantních hráček\n10. 6. 2020 14:45\nFoto: Twitter@TennisActu, Twitter\nSvětlana Kuzněcovová.Foto: Twitter@TennisActu, Twitter\nGarbiňe Muguruzaová, Angelique Kerberová, Jelena Ostapenková, Simona Halepová, Sloane Stephensová, Naomi Ósakaová, Serena Williamsová, Ashleigh Bartyová, Bianca Andreescuová a Sofia Keninová. Tenistky, které si během posledních let rozdělily grandslamové tituly.\nDominance třiadvacetinásobné grandslamové vítězky Williamsové je fuč. Na tenisovém trůnu dochází mnohem častěji ke změnám, než tomu bylo dřív. Mnoho odborníků a fanoušků vítá, že tenisovým turnajům už nevládnou jen stálice, ale prosazují se i mladé hráčky. Světlana Kuzněcovová to však vidí jinak.\nЭх.. были времена , когда мы выходили в свет ✨🥴☀ #nostalgy Miss this times ..😌🙄✨\nPříspěvek sdílený Svetlana Kuznetsova/ Кузнецова (@svetlanak27),Dub 14, 2020 v 12:10 PDT\nBývalá světová dvojka tvrdí, že to pro ženský tenis není ideální. „Nechci nikoho urazit, ale věhlas WTA se zmenšuje,“ uvedla Kuzněcovová na webu essentiallysports.com. „Není to tak dávno, co jsme mezi tenistkami měly skutečně špičkové hráčky, teď ale ani nevím, kdo je v nejlepší desítce,“ vysvětlovala vítězka French Open a US Open.\nDvaatřicátá hráčka světa by tak uvítala trend, kdy k tak častým změnám v nejlepší desítce nedocházelo. „Pozice tady se mění opravdu velice rychle. Jenže není to tím, že by se hráčky přiblížily největším hvězdám, ale je to opačně,“ dodala vítězka osmnácti turnajů na okruhu WTA.


Generál Aleš Opata se zúčastnil jednání vojenských výborů NATO a EU v Bruselu | Armáda ČR\nProgram Vojenského výboru Evropské unie zahájila vysoká představitelka EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku Federica Mogherini, která seznámila přítomné náčelníky štábů členských zemí s procesem implementace globální strategie EU.\nNásledně generálové diskutovali o tématech týkající se spolupráce EUs NATO a OSN, nasazení vojsk v zahraničních operacích EU jako je vojenská mise proti pašerákům lidí ve Středomoří EUNAVFOR MED, dále výcviková mise EUTM Mali a další. Věnovali se také stálé strukturované spolupráci PESCO, koordinovanému ročnímu hodnocení pokroku při rozvoji evropských schopností tzv. CARD a dalším projektům přispívajícím k rozvoji obraných schopností zemí EU.\nČeská republika se zapojila do tří projektů\n„PESCO představuje příležitost k posílení obranných schopností každé země, která se zapojí. Umožňuje investovat do společných projektů a posílit operační připravenost. Naše země se aktivně zapojila do tří projektů, mezi nimi je například vojenská mobilita,“ vysvětlil generál Opata.\nNásledující den se konalo jednání Vojenského výboru NATO, které zahájil její předseda armádní generál Petr Pavel. Setkání byla přítomna náměstkyně generálního tajemníka NATO Rose Gottemoeller a předseda Vojenského výboru Evropské unie generál Michail Kostarakos.\nDiskusními tématy byly hrozby a výzvy, kterým Aliance čelí na jižním křídle a její role v boji proti terorismu. Generálové se shodli na podpoře projektů k posílení stability (Projecting Stability) v krizových oblastech a významu podpory NATO. Projednávali spolupráci NATO a EU v oblasti vojenské mobility, modernizaci aliančních sil a zefektivnění postupů společného financování.\nV červnu zasednou ministři obrany NATO\nJednání Vojenského výboru NATO předchází zasedáním ministrů obrany, které se uskuteční v červnu, a vrcholné schůzi představitelů vlád v první polovině července.\nVojenský výbor se schází dvakrát ročně v sídle NATO v Bruselu na úrovni náčelníků generálních štábů. Je nejvyšším vojenským orgánem NATO, jeho rolí je poskytovat vojenské poradenství a doporučení Severoatlantické radě a Skupině pro jaderné plánování.


Haleyová: USA jsou připraveny k případné další akci v Sýrii. Věří však, že nebude nutná — ČT24 — Česká televize\nSpojené státy jsou připraveny v Sýrii znovu zasáhnout, doufají ale, že to nebude nutné. Během jednání Rady bezpečnosti OSN to prohlásila americká zástupkyně Nikki Haleyová. Podle ní se útokem na syrskou vojenskou základnu zásadně změnila situace na syrském bojišti.\nJednání Rady bezpečnosti OSN k situaci v Sýrii\n„(Syrský prezident Bašár) Asad si myslel, že mu to projde, protože mu Rusko bude krýt záda… To se ale změnilo,“ řekla Haleyová s odkazem na úterní chemický útok v Sýrii, který Washington připisuje Asadově režimu. Reakce Spojených států byla podle ní odpovídající a Spojené státy mohou kdykoli přistoupit k novému úderu. „Asad již nikdy nesmí použít chemické zbraně. Nikdy,“ dodala.\nRuský zástupce při OSN odsoudil útok v Sýrii jako porušení mezinárodního práva. Během jednání Rady bezpečnosti prohlásil, že bude mít vážné důsledky pro mezinárodní stabilitu. Naopak pro zástupce Francie byl raketový útok proti syrské letecké základně legitimní odpovědí na zločiny páchané režimem Bašára Asada.\n‘We will no longer wait for Assad to use chemical weapons – those days are over’ – US envoy at UNSC meeting https://t.co/ovgsfKcEUR pic.twitter.com/LeuPYzELTS\nMedvěděv: Bylo to na hraně střetu\nRuský premiér Dmitrij Medvěděv označil americký útok za akci, která byla „na hraně“ vojenského střetu s Ruskem. Napsal to na svém facebookovém profilu. Podle Medvěděva tím prezident Donald Trump demonstroval svou nesamostatnost a závislost na americkém establishmentu.\n„Trump ukázal, že bude tvrdě bojovat proti legitimně zvolené syrské vládě, a ne hlavnímu společnému nepříteli (Islámskému státu). Je to v rozporu s mezinárodním právem a bez souhlasu OSN,“ napsal Medvěděv. Podle jeho mínění se ukázalo, jak rychle washingtonský establishment dokáže potlačit Trumpovy předvolební sliby. Stačilo mu prý dva a půl měsíce.\nŠéf republikánů v Senátu podporuje další protiruské sankce\nPředseda republikánů v americkém Senátu Mitch McConnell podporuje přijetí nových protiruských sankcí v reakci na chemický útok v Sýrii, který Washington připisuje Moskvou podporovanému režimu Bašára Asada. McConnell řekl, že je pro přijetí dalších postihů proti Rusku, pokud se pro něj v Kongresu najde silná podpora obou politických stran.\nO možném zpřísnění postihů vůči Moskvě v reakci na úterní chemický útok mluvili již další republikánští politici, ale i zástupci demokratů. Bývalý ministr obrany Ashton Carter přímo vyzval Trumpa, aby přijal další sankce. „Rusové za to nesou odpovědnost a neudělali to, co říkali,“ prohlásil v rozhovoru s televizí CBS někdejší šéf Pentagonu, který svou funkci vykonával ještě loni za prezidenta Baracka Obamy.\nDodal, že Rusko v průběhu Obamovy vlády slibovalo, že zajistí postupné předání moci v Sýrii, aby bylo možné nahradit Asada, jak požaduje opozice.


Premiéra: Neděle 13. 9. 2020 na ČT1\n00:00:18 -Dobrý den, přátelé, nechci být škodolibý,\n00:00:20 ale jak si zvykáte na normální poprázdninový režim?\n00:00:23 Vlastně jsem rád, že to zrovna je tak, jak je.\n00:00:26 Děti ve škole, my v práci\n00:00:28 a o víkendech na chaty, chalupy nebo na výlety.\n00:00:30 Kéž by to tak zůstalo co možná nejdéle.\n00:00:32 I dnes pro vás máme šest reportáží.\n00:00:34 V první z nich si připomeneme osobnost\n00:00:37 Karla Staršího ze Žerotína,\n00:00:39 a to návštěvou zámku v Rosicích u Brna.\n00:00:42 Letos zpřístupnili část břidlicového dolu\n00:00:45 u městečka Odry.\n00:00:46 Nahlédneme do míst, kde se břidlice těžila.\n00:00:50 Pak nás čeká vesnička Chotěborky,\n00:00:52 kde žijí ani ne tři desítky stálých obyvatel.\n00:00:55 A přitom stojí za to vážit tam cestu.\n00:00:59 Další minuty strávíme na kolejích.\n00:01:01 Projedeme se po takzvaném Slezském Semmeringu.\n00:01:05 Potom si připomeneme jedno mizející řemeslo,\n00:01:08 a sice výrobu došků.\n00:01:10 Kolik lidí se mu u nás asi věnuje, co myslíte?\n00:01:14 A na konec slezské městečko Andělská Hora,\n00:01:16 jehož historie je úzce spjata s dobýváním zlata.\n00:01:22 Karel Starší ze Žerotína patřil v předbělohorské době\n00:01:26 k nejvýznamnějším českým státníkům.\n00:01:28 Stal se ochráncem jednoty bratrské\n00:01:30 a na državách jeho rodu působily protestantské tiskárny a školy.\n00:01:35 Po roce 1608 byl jmenován moravským zemským hejtmanem,\n00:01:39 a i když se brzy stáhl do ústraní,\n00:01:41 snažil se zabránit blížící se třicetileté válce.\n00:01:45 Některá z jeho jednání probíhala\n00:01:47 i na zámku v Rosicích u Brna, kde si můžete projít prostory,\n00:01:51 které tento velikán české historie obýval.\n00:01:56 -Na místě dnešního zámku\n00:01:58 nad soutokem Bobravy a Říčanského potoka\n00:02:01 stával původně kamenný hrad.\n00:02:03 Za pánů z Lipé a později za Žerotínů\n00:02:05 bylo jeho čtvercové jádro obestavěno.\n00:02:08 Na vnitřním nádvoří se objevily třípatrové arkády\n00:02:11 a renesanční výzdoba ve formě plastik a sgrafita.\n00:02:14 Přesto se toho z někdejší pevnosti dochovalo poměrně hodně.\n00:02:19 -Stavitelé renesančního zámku byli pragmatici, to znamená,\n00:02:23 pokud jim stavba nevadila, tak ji nebourali,\n00:02:25 ale prostě ji vkomponovali do toho sídla.\n00:02:28 My jsme v jedné z místností, té původní hradní části,\n00:02:31 jsme v rodovém sálu.\n00:02:33 V tomto sále s největší pravděpodobností\n00:02:36 Karel Starší ze Žerotína přijímal návštěvy,\n00:02:38 jednal, žil, fungoval, pracoval.\n00:02:42 -Hned vedle se nachází\n00:02:44 jídelna s dominantním lustrem norimberského typu, ložnice\n00:02:47 a na druhé straně křídla knihovna.\n00:02:49 Ta připomíná,\n00:02:51 že Karel Starší ze Žerotína byl na svou dobu velmi vzdělaný\n00:02:55 a jeho bibliotéka byla vyhlášenou studnicí vědění.\n00:03:00 Unikátem, který přečkal staletí, jsou původní stropy.\n00:03:05 -Stropy, tak jak je tady máme,\n00:03:07 ať už jsou malované nebo štukované,\n00:03:09 jsou velmi unikátním souborem,\n00:03:11 který tady na rosickém zámku máme.\n00:03:13 Jezdí za ním odborníci i z Německa, z Rakouska,\n00:03:15 z českých zemí.\n00:03:17 -Po bitvě na Bílé hoře museli Žerotínové své panství opustit\n00:03:21 a odejít do exilu.\n00:03:23 Noví páni z řad rakouské šlechty\n00:03:25 si pak Rosice upravili v barokním duchu.\n00:03:28 Nejcennější prvky z jejich časů najdete v interiérech.\n00:03:32 -Na výzdobu těchto krásných štukových stropů\n00:03:35 si pozvali vídeňského architekta Filiberta Luccheseho,\n00:03:39 který pracoval u vídeňského dvora\n00:03:42 jako dvorský architekt a zpracovával takové projekty,\n00:03:46 jako například část vídeňského Hofburgu.\n00:03:49 -Barokní pokoje\n00:03:51 nejsou ovšem posledním architektonickým pokladem.\n00:03:55 V rámci prohlídkového okruhu na vás totiž čeká\n00:03:57 i téměř 12 metrů vysoká kaple, která prochází dvěma podlažími.\n00:04:02 -První zmínka o té kapli je v dokumentech už z roku 1590.\n00:04:07 Někdy v první polovině 19. století\n00:04:10 v této kapli byla provedena tato nádherná klasicistní výmalba.\n00:04:15 Je to výmalba poměrně monochromní,\n00:04:18 nepoužívá jasných barev,\n00:04:20 ale zato využívá, dnešní terminologií bychom řekli,\n00:04:23 3D efektu.\n00:04:25 -Některé její části byly ale bohužel poškozeny\n00:04:28 na konci druhé světové války,\n00:04:30 kdy tu explodoval dělostřelecký granát.\n00:04:33 Tehdejší dělníci díry po střepinách zakryli s tím,\n00:04:36 že bude vše brzy obnoveno.\n00:04:38 To se ale vzhledem ke změně politické situace\n00:04:41 po roce 1948 nestalo.\n00:04:43 Zámek byl následně sídlem státních lesů,\n00:04:46 Veřejné bezpečnosti,\n00:04:48 působila v něm taky třeba zvláštní škola nebo armáda.\n00:04:51 Připomínkou této éry je další z okruhů.\n00:04:54 -Používáme slogan,\n00:04:56 že jsme jediný renesanční zámek s vlastním atomovým krytem.\n00:04:59 Nejedná se ale o kryt pro úkryt obyvatelstva\n00:05:02 v pravém slova smyslu,\n00:05:04 ale jedná se o záložní velitelské stanoviště\n00:05:06 civilní obrany.\n00:05:08 Ten kryt se nachází pod zámeckou zahradou.\n00:05:11 Zabírá zastavěnou plochu zhruba 800 metrů čtverečních.\n00:05:14 Obsahuje přes padesát místností.\n00:05:17 -Až do 90. let byl tajným zařízením,\n00:05:19 o kterém ovšem samozřejmě všichni místní věděli.\n00:05:22 Později ho, stejně jako zámek samotný,\n00:05:25 odkoupilo město Rosice.\n00:05:27 Kromě prohlídek se tu konají výstavy,\n00:05:29 přednášky nebo koncerty.\n00:05:31 Do konce září tady mají otevřeno denně,\n00:05:34 v říjnu pak o víkendech.\n00:05:38 -Teď vás pozveme do krajiny břidlice,\n00:05:40 do oblasti Nízkého Jeseníku,\n00:05:42 kde se tato hornina těžila ve velkém,\n00:05:44 zejména v 19. století.\n00:05:46 Vyvážela se, opracovaná, hlavně v podobě střešní krytiny,\n00:05:50 do celého tehdejšího Rakouska-Uherska.\n00:05:52 Mohlo za to nařízení císařovny Marie Terezie\n00:05:55 proti šíření požárů,\n00:05:57 aby byly střechy domů z nehořlavého materiálu.\n00:06:00 Navštívíme Flascharův břidlicový důl u městečka Odry.\n00:06:04 Letos jej zpřístupnili veřejnosti.\n00:06:06 Dozvíme se také, co je to oderská vrása.\n00:06:11 -Flascharův důl najdete nad Odrami ve Veselském kopci,\n00:06:14 v lokalitě Nový Svět.\n00:06:17 Na všudypřítomnou břidlici upozorňují vytěžené haldy\n00:06:19 a hlavně dva obnovené vstupy do nitra země,\n00:06:22 štoly Johannes a Hortenzie.\n00:06:24 Jde o dvoupatrové důlní dílo bez elektřiny.\n00:06:27 Takže nasadíme přilby, místo kahanu dostanete čelovku\n00:06:31 a jdeme do hory.\n00:06:33 -Zatím je pro turisty zpřístupněno\n00:06:35 400 metrů důlních chodeb.\n00:06:37 Celkově se podívají do čtyř dobývacích komor.\n00:06:40 Každá je jinak velká, ale každá je něčím zajímavá.\n00:06:42 Břidlice, dětem říkáme,\n00:06:44 že se jedná vlastně o ztvrdlé mořské bahno,\n00:06:47 aby si to snadno zapamatovaly, je to usazená hornina,\n00:06:49 která se asi před 360 miliony lety usazovala na mořském dně.\n00:06:54 -Býval tu záliv oceánu.\n00:06:56 Mohutné tektonické síly pak vrstvy vyzdvihly a zvlnily.\n00:07:00 Deformace horniny tady těžba odkryla.\n00:07:02 Včetně zdejší chlouby, monumentální oderské vrásy.\n00:07:06 -Ty vrásy vlastně dneska tvoří takové esko.\n00:07:10 My čelo té vrásy můžeme vidět v naší komoře.\n00:07:15 Dneska vlastně to mořské dno vidíme ohnuté.\n00:07:20 Můžeme přistoupit z boku k tomu ohybu.\n00:07:24 Je to unikát, který nikde jinde v podzemí u nás neuvidíte.\n00:07:28 -Stejně jako štoly jako třeba sledná,\n00:07:31 která sledovala ložisko.\n00:07:33 Mnohé zarazí, že jsou většinou bez výdřev a výztuh,\n00:07:36 jen vylámané v kameni.\n00:07:38 Šikmo položené vrstvy břidlice byly zárukou,\n00:07:40 že se stropy nezřítí.\n00:07:42 Pouze v místech, kde vedou vodorovně,\n00:07:44 stavěli horníci podpěrné zídky, takzvané zakládky.\n00:07:48 Procházet tudy je dobrodružství. Není ovšem jediné.\n00:07:51 -Návštěvníky tady čeká takový adrenalinový zážitek,\n00:07:55 tím je naše lezní oddělení, je to vlastně soustava žebříků,\n00:08:00 po kterých návštěvník vyleze\n00:08:02 z toho spodního patra do druhého patra.\n00:08:06 Čeká je 18 metrů výšlapu.\n00:08:10 -Dozvíte se, že z břidlice se kromě střešní krytiny\n00:08:13 dělaly i psací tabulky či desky kulečníkových stolů.\n00:08:16 A taky to, proč horníci uctívají svatou Barboru,\n00:08:19 a že v existenci permoníků je utvrzoval pavouk.\n00:08:23 Jeho třpytivé kokony totiž považovali za váčky s poklady.\n00:08:26 Flascharův důl je na ojedinělé turistické Technotrase\n00:08:29 s desítkami technických zajímavostí\n00:08:32 Moravskoslezského kraje.\n00:08:34 Za jejím vznikem stojí destinační společnost\n00:08:36 Moravian-Silesian Tourism,\n00:08:38 držitel certifikátu Q Českého systému kvality služeb.\n00:08:42 -Krajina břidlice\n00:08:44 společně s Flascharovým dolem, s Raabovou štolou\n00:08:46 a Muzeum břidlice v Budišově nad Budišovkou\n00:08:49 tvoří velmi významnou část Technotrasy,\n00:08:51 protože nám právě ukazuje tu řemeslnou výrobu.\n00:08:55 Nutno říci, že břidlice z této oblasti byla použita\n00:09:00 na střechu Národního divadla v Praze,\n00:09:03 zámku Schönbrunn ve Vídni a budov parlamentu v Budapešti.\n00:09:09 -Nedaleko najdete venkovní geologickou expozici,\n00:09:12 okolí si můžete prohlédnout i z veselské rozhledny.\n00:09:15 Krajinou břidlice a kouzelnými Oderskými vrchy\n00:09:18 vedou tematické naučné stezky.\n00:09:21 Vyznačených jich tu mají přes 70 kilometrů.\n00:09:25 -To podzemí vždycky lákalo, nastává taková doba,\n00:09:27 že lidé už jsou té komerční zábavy celkem syti,\n00:09:30 právě vyhledávají taková místa, kde se vracejí ke svým kořenům,\n00:09:34 vracejí se do přírody.\n00:09:36 Toto všechno jim ten náš důl poskytne.\n00:09:38 -Flascharův důl je přístupný od května do konce října,\n00:09:41 pak se stává chráněným zimovištěm netopýrů.\n00:09:44 K objednávání prohlídek doporučujeme využít\n00:09:46 rezervační systém na webových stránkách dolu.\n00:09:50 V infocentru v Odrách vám pak rádi doporučí\n00:09:52 i další turistické cíle dostupné v průběhu celého roku.\n00:09:58 -Na hranici tří bývalých okresů,\n00:10:01 trutnovského, hradeckého a náchodského,\n00:10:03 leží vesnička Chotěborky,\n00:10:05 kterou tvoří pouhá devítka popisných čísel.\n00:10:08 Jakkoliv malá je tato osada, bývala dříve zcela soběstačná.\n00:10:11 Pod číslem jedna sídlila fara, ve dvojce škola,\n00:10:15 kam chodily děti i z okolních obcí,\n00:10:17 dále pak tam byla prodejna, hospoda i řeznictví.\n00:10:20 Historický půvab si Chotěborky zachovaly dodnes.\n00:10:23 V roce 2005 se staly vesnickou památkovou zónou.\n00:10:27 Vydáme se sem nejen na prohlídku unikátní dřevěné zvonice,\n00:10:31 ale i po stopách významného českého hudebního skladatele.\n00:10:36 -Malebná osada Chotěborky leží na zeleném návrší,\n00:10:39 odkud je krásný rozhled na všechny světové strany.\n00:10:42 Nejstarší místní památkou je původně gotický kostel,\n00:10:46 později upravený v barokním slohu.\n00:10:48 -Jsme v kostele Nanebevzetí Panny Marie,\n00:10:53 který byl založen v roce 1348.\n00:11:00 Kordulové ze Sloupna zde založili první oltář.\n00:11:06 -V jižní části památky se dochoval portál\n00:11:08 z první poloviny 14. věku.\n00:11:11 A více než pětisetleté jsou náhrobní kameny pánů Kordulů,\n00:11:14 příslušníků starého českého vladyckého rodu,\n00:11:17 s nímž je spojena i historie okolních obcí.\n00:11:20 Kameny kdysi někdo vyzvedl z podlahy svatostánku\n00:11:23 a umístil do hřbitovní zdi.\n00:11:25 Na jednom z kostelních obrazů je pak vymalovaná\n00:11:28 jiná cenná chotěborská stavba.\n00:11:30 -Významnou dominantou Chotěborek je dřevěná osmiboká zvonice.\n00:11:34 Je pokrytá ručně štípaným šindelem.\n00:11:38 Nejstarší zvon, který v ní byl, byl z roku 1548.\n00:11:41 Stáří zvonice neznáme,\n00:11:44 ale můžeme ho odvíjet od stáří tohoto zvonu.\n00:11:47 -Podívat se můžeme i dovnitř.\n00:11:50 Po strmém dřevěném schodišti vystoupáme do zvonového patra.\n00:11:53 I vy máte šanci nahlédnout při různých akcích,\n00:11:56 které se v Chotěborkách konají nebo po domluvě na obecním úřadě.\n00:12:01 Potěší vás jistě taky krásné výhledy na místní náves\n00:12:04 i daleké hory.\n00:12:08 -Tato zvonice je unikátní svojí konstrukcí,\n00:12:11 protože nosné trámy, kterým se říká štenýře,\n00:12:15 jsou uspořádány do jehlanu.\n00:12:21 Na štenýřích se nachází trámce, na kterých jsou zavěšeny zvony.\n00:12:26 Je to velmi dobré statické řešení stavby,\n00:12:29 které je unikátní\n00:12:32 a nenachází se v žádné jiné dřevěné zvonici,\n00:12:35 kterých je v Čechách 102.\n00:12:37 -Dnes tu mají dva zvony.\n00:12:41 který se jako jediný dochoval z původních čtyř z 16. století,\n00:12:44 a menší umíráček, odlitý v roce 1928.\n00:12:47 Ten první, jak jeho název napovídá,\n00:12:50 zní krajem každý den v čase oběda.\n00:12:57 -Ještě před 18 lety se zvonilo ručně,\n00:13:00 nyní už se samozřejmě zvoní elektronicky.\n00:13:02 Ručně se zvoní pouze umíráčkem v případech, kdy je to potřeba.\n00:13:08 -Naší další zastávkou bude stavení na opačném konci návsi.\n00:13:13 -Stojíme před domem číslo popisné 3 na Chotěborkách,\n00:13:16 kde se roku 1731 narodil František Xaver Dušek,\n00:13:21 zakladatel české klavírní školy.\n00:13:25 Vystudoval v Hradci, za podpory hraběte Šporka,\n00:13:29 v roce 1770 se přestěhoval do Prahy, kde se oženil,\n00:13:32 vzal si Josefínu Hambacherovou,\n00:13:34 která byla vynikající operní pěvkyně.\n00:13:39 -Jeden z našich nejvýznamnějších klavíristů\n00:13:41 a cembalistů byl taky přítelem Wolfganga Amadea Mozarta.\n00:13:45 Duškovým rodným domem ale výčet místních pamětihodností nekončí.\n00:13:49 Neměli byste minout dvě krásná barokní díla.\n00:13:52 Sloup sv. Jana Nepomuckého uprostřed návsi\n00:13:55 zřejmě pochází z dílny Matyáše Bernarda Brauna.\n00:13:58 A bohatě zdobený hřbitovní portál\n00:14:01 zase z dílny bratří Pacáků.\n00:14:03 Na závěr už jen dodejme,\n00:14:05 že Chotěborky najdete na žluté turistické značce\n00:14:08 nebo cyklotrase,\n00:14:10 která vede z nedalekého Kuksu přes lázně Velichovky.\n00:14:17 -Teď se projedeme vlakem z Hanušovic\n00:14:20 přes Ramzovské sedlo do Jeseníku.\n00:14:22 Trať dostala název Slezský Semmering,\n00:14:24 podle první horské železnice na světě,\n00:14:26 postavené v Rakousku.\n00:14:32 I tady si museli dělníci poradit s náročným horským terénem.\n00:14:36 Tato přelomová stavba\n00:14:38 měla ve své době pro Jesenicko velký význam.\n00:14:41 Zpřístupnila a přiblížila region,\n00:14:43 který byl zejména v zimě těžko dostupný,\n00:14:45 a místním lázním i podnikatelům umožnila další rozvoj.\n00:14:49 Tato 35kilometrová trať se klikatí a proplétá krajinou\n00:14:53 a nabízí nádherné výhledy na vrcholky Rychlebských hor\n00:14:56 a Jeseníků.\n00:15:00 -Myšlenka vybudovat železnici\n00:15:02 mezi Jeseníky a Rychlebskými horami\n00:15:04 vznikla v roce 1878.\n00:15:06 Tehdy začali majitelé železáren v Sobotíně, bratři Kleinové,\n00:15:10 uvažovat o spojení Zábřehu a polské Nisy.\n00:15:13 Koncesi na výstavbu dostali o osm let později.\n00:15:18 -Otevření trati se uskutečnilo až k 1. 10. 1888,\n00:15:21 kdy byl otevřen úsek z Hanušovic do Jeseníku přes Ramzovou.\n00:15:25 Výstavba této trati byla samozřejmě velice náročná\n00:15:28 pro množství viaduktů, velkých oblouků\n00:15:30 a zářezů skalních.\n00:15:32 K této výstavbě byli samozřejmě přizváni\n00:15:35 tenkrát i italští tuneláři, kteří byli špičkou ve svém oboru.\n00:15:39 -Z Hanušovic si to vlak nejprve šine údolím podél řeky Branná.\n00:15:43 Naše první zastavení bude na stejnojmenné zastávce,\n00:15:46 kde si prohlédneme vodárnu z roku 1888.\n00:15:49 Tato dodnes funkční technická památka\n00:15:52 slouží k napájení parních lokomotiv.\n00:15:55 Unikátní je plnění nádrže životodárnou tekutinou\n00:15:58 z horského potoka principem dvou spojených nádob.\n00:16:02 -Ke své činnosti nepotřebuje ani čerpadla, ani elektriku.\n00:16:06 Dá se říci zjednodušeně,\n00:16:09 že stačí zatočit kolem na vodním jeřábu\n00:16:12 a teče nám voda do parní lokomotivy.\n00:16:18 V té nádrží je 60 kubíků vody,\n00:16:21 což se rovnalo naplnění takových pět tendrů lokomotiv.\n00:16:26 -Parní lokomotiva\n00:16:28 na jedno naplnění ujela deset kilometrů.\n00:16:31 Ale než se po kolejích vydáme dál,\n00:16:33 v obci Branná si ještě prohlédneme\n00:16:35 zbytky původního hradu Kolštejn ze 14. století\n00:16:39 a mladší renesanční paláce s krásnými štukovými stropy.\n00:16:43 Pak už zamíříme na vlak.\n00:16:45 Čeká nás nejvyšší stoupání na trati.\n00:16:47 -V traťovém úseku mezi Brannou a Ostružnou\n00:16:50 dosahuje trať až 33 promile stoupání,\n00:16:53 což nikde v celé České republice už není.\n00:16:55 Pokud by bylo stoupání ještě vyšší,\n00:16:58 již by musela být ozubnicová železnice.\n00:17:00 -Tím nejvyšším bodem je zastávka Ramzová,\n00:17:02 ve výšce 760 metrů nad mořem, ta je taky místem,\n00:17:06 odkud vody stékají do tří moří, Baltského, Černého a Severního.\n00:17:13 -A nejen to, Ramzová je ideální výchozí místo\n00:17:16 pro návštěvníky a turisty zde v Jeseníkách,\n00:17:18 protože odtud se mohou vydat na zajímavé turistické cíle,\n00:17:21 ať už to je třeba Paprsek\n00:17:23 nebo právě za mnou tyčící se Šerák,\n00:17:25 do výšky 1351 metrů,\n00:17:27 a vydat se na další túry po hřebenech Jeseníků.\n00:17:30 -Další turistické zajímavosti nás čekají\n00:17:32 na zastávce Horní Lipová.\n00:17:34 Každého, kdo sem přijede, vítají\n00:17:36 a možná taky trochu matou její dva názvy.\n00:17:38 Pojmenování Bílý Potok tu zůstalo z natáčení filmu\n00:17:41 o Aloisi Nebelovi.\n00:17:43 V budově bývalého ústředního stavědla\n00:17:46 je dnes volně přístupná expozice\n00:17:48 o historii této unikátní horské trati.\n00:17:53 -V expozici můžeme třeba nalézt dopravní stůl výpravčího.\n00:17:56 Je zde ternion, je to zásobník na jízdenky,\n00:17:58 je tady kolejová deska,\n00:18:00 na které výpravčí viděl, obsluhoval a řídil pohyb vlaků\n00:18:04 ve stanici a na trati.\n00:18:06 -Návštěvník si může prohlédnout historické fotografie\n00:18:09 a otisknout turistická i pamětní drážní razítka.\n00:18:13 Ve vedlejší budově čekárny\n00:18:15 jsou umístěny plastové a buldové jízdní řády,\n00:18:18 používané ještě na počátku 90. let minulého století.\n00:18:24 -Za oknem výpravčího můžeme vidět\n00:18:26 nejstarší zachovalý, u nás v republice, kompostér,\n00:18:29 který slouží k označování jízdenek datovými razítky.\n00:18:32 -Konečnou stanicí Slezského Semmeringu\n00:18:34 je lázeňské městečko Jeseník,\n00:18:36 kam lidi už 200 let míří za rekreací\n00:18:39 a léčebnými procedurami.\n00:18:43 -Následující minuty budou patřit\n00:18:45 ukázce starého a u nás vymírajícího řemesla,\n00:18:48 výrobě došků a pokládání doškové střechy.\n00:18:51 Snad posledním, kdo to opravdu umí,\n00:18:53 je František Pavlica.\n00:18:55 Na Bolevecké návsi v Plzni,\n00:18:57 kde najdeme selská stavení uprostřed panelákové zástavby,\n00:19:00 opravují památkově chráněný statek včetně střechy.\n00:19:03 První písemná zmínka o selském dvoře U Matoušů je z roku 1635.\n00:19:09 Je ale podle všeho podstatně starší.\n00:19:12 -Selskému dvoru U Matoušů se říká\n00:19:15 podle jeho prvních známých vlastníků.\n00:19:17 Sedláci se na něm střídali až do roku 1948.\n00:19:21 Poslední majitelka, Barbora Raisová,\n00:19:23 byla ve vykonstruovaném procesu odsouzena za velezradu.\n00:19:27 V rámci kolektivizace tu hospodařilo JZD.\n00:19:30 Rekonstrukce se zdevastovaný areál dočkal až teď.\n00:19:33 Při ní ta historicky nejcennější budova,\n00:19:35 tedy obytné stavení,\n00:19:37 znovu dostane původní slaměné došky.\n00:19:40 -Na Plzeňsku je tato krytina\n00:19:43 v podstatě velmi charakteristická,\n00:19:45 protože až do 40. let 20. století\n00:19:48 ta došková krytina byla poměrně hodně rozšířená,\n00:19:53 než byla postupně měněna na nespalné povrchy.\n00:19:59 -Sehnat doškaře bylo složitější, než odborníci čekali.\n00:20:02 V celém Česku už je jen jeden jediný.\n00:20:04 František Pavlica z Hroznové Lhoty na Hodonínsku.\n00:20:08 Vyrábět začal před třiceti lety, a navázal tak na svého dědu.\n00:20:12 -Došková střecha začíná z pole,\n00:20:15 protože došek je z žitné slámy.\n00:20:17 Sečeme starým způsobem, samovazem, to je stroj,\n00:20:20 který seče obilí, tak, aby se nepolámalo,\n00:20:23 že to sváže do snopů.\n00:20:26 -Každý snop musí zhruba týden dozrávat postavený na poli.\n00:20:30 Teprve pak ho převezou sem, do takzvané šopy k mlátičce,\n00:20:33 starému stroji z roku 1925.\n00:20:39 -Musím dát řemen.\n00:20:41 Ten je důležitý, aby nám vyšla sláma.\n00:20:52 Dává stébla proti sobě, tím vlastně si to prodlouží.\n00:20:57 A je to... Ta stébla jsou navlhčená.\n00:21:00 Takže budou z toho dělat jakoby povříslo.\n00:21:03 To je takový provaz, kterým se váže ten došek.\n00:21:08 Tak to pěkně stočí dohromady.\n00:21:11 Tím, jak udělají takovou osmičku,\n00:21:13 tak se to stáhne, sváže dohromady.\n00:21:17 Pojď to zrovna i zařezat, ten jeden kus.\n00:21:26 Takže toto je hotový došek,\n00:21:28 který je nachystaný k položení na střechu.\n00:21:32 -Zatímco František Pavlica na Moravě vyrábí další došky,\n00:21:35 jeho syn je s brigádníky na statku v Plzni\n00:21:38 pokládá na střechu.\n00:21:40 -Musíme to nakropit vlastně, aby byla ohebnost větší,\n00:21:44 abychom od toho neměli zničené ruky.\n00:21:51 Takto si je dáme, jeden došek směrem dolů.\n00:21:55 Ten se dává hned na začátek, přivazuje se na první lať.\n00:22:01 -Vyrobit došky na celou střechu trvalo Pavlicům pět týdnů.\n00:22:04 Pokládka už je samozřejmě rychlejší,\n00:22:06 když přeje počasí, je během čtrnácti dnů hotovo.\n00:22:12 -Tady se dává tento čičák, v Čechách se říká záklasník,\n00:22:16 protože je to vázané za klasem na druhé straně.\n00:22:19 Hned na to se dává další došek.\n00:22:23 Jsou tady potom... Tři vrstvy vzniknou.\n00:22:25 -Střecha vydrží až 25 let.\n00:22:27 Při silném větru je prý díky uchycení doškařskými uzly\n00:22:31 na krovu spolehlivější než ta s pevnou krytina.\n00:22:34 -Dám ji okolo latě.\n00:22:36 -Práci jediných doškařů v Česku\n00:22:39 můžete na Bolevecké návsi obdivovat už teď.\n00:22:41 Opravují se ale taky chlévy, stodola nebo zahrada.\n00:22:44 Celková rekonstrukce za 40 milionů korun\n00:22:47 bude hotová na jaře,\n00:22:49 kdy se statek a jeho expozice otevřou návštěvníkům.\n00:22:52 Nejhezčí na něm prý docela určitě budou dožínky.\n00:22:57 -Slezské městečko Andělská Hora leží na východním okraji\n00:23:00 Hrubého Jeseníku.\n00:23:02 Má poetický název i kouzelné okolí.\n00:23:05 Hlavně Anenský vrch, vysoký 860 metrů,\n00:23:08 odkud na město shlíží nedávno opravený kostel sv. Anny.\n00:23:12 Tady se prý zjevil horníkům anděl\n00:23:14 a ukázal jim štolu, kde mají dobývat žlutý kov.\n00:23:17 V okolí se přitom nachází druhé největší ložisko zlata\n00:23:20 v Jeseníkách.\n00:23:22 Zdejší rudu zpracovávaly železárny\n00:23:24 Řádu německých rytířů v Ludvíkově.\n00:23:26 Strusku, tedy vedlejší produkt, pak využívaly k ohřevu vody,\n00:23:30 a přispěly tak v počátcích k rozvoji lázní\n00:23:32 v nedaleké Karlově Studánce.\n00:23:36 -V době své největší slávy dobývání zlata, v 16. století,\n00:23:40 měla Andělská Hora přes 3000 obyvatel.\n00:23:43 Dnes k věži kostela Narození Panny Marie v centru\n00:23:46 vzhlíží už jen necelých 400 stálých občanů.\n00:23:49 Město je tak jedním z nejmenších v Česku.\n00:23:52 -Na území Andělské Hory se žilo mnohem dříve.\n00:23:55 První doklady jsou doloženy dokonce až z doby bronzové,\n00:23:58 kdy zde těžili Keltové zlato.\n00:24:01 To znamená, že se jedná o nejstarší doklad těžby\n00:24:05 na území střední Evropy.\n00:24:09 -Dobývání nerostů v andělskohorském revíru\n00:24:12 bylo v minulosti několikrát přerušeno a znovu obnoveno.\n00:24:14 Odhaduje se,\n00:24:16 že tu bylo v historii vytěženo přes 6000 kilogramů\n00:24:19 drahého kovu.\n00:24:21 Zlatokopecké časy si můžete připomenout\n00:24:23 třeba v místním minimuzeu.\n00:24:25 -Máme tady nalezené předměty z těžby.\n00:24:28 Jsou tu kopáky, různé lampy, různá zařízení,\n00:24:32 která tehdy se využívala vlastně k tomu dolování.\n00:24:36 Ti lidé vlastně v těch tunelech lozili\n00:24:39 a kopali to ručně a práce těch dělníků byla hodně těžká.\n00:24:43 -S historií města není spjato jen dobývání zlata.\n00:24:46 Andělská Hora dala světu řadu významných osobností.\n00:24:49 Narodil se tu například Eduard Schön.\n00:24:52 -Vystudoval práva,\n00:24:54 ovšem neproslavil se jako právník,\n00:24:56 ale v rovině hudební.\n00:24:58 Ve své době platil za jednoho z nejvýznamnějších\n00:25:02 a nejoblíbenějších hudebních skladatelů rakouského Slezska.\n00:25:05 Jeho skladby se dokonce hrály i za velikou louží.\n00:25:10 -I proto má dnes hudebník na náměstí pomník.\n00:25:13 Od něj vyrazíme do okolí.\n00:25:15 Provede nás jím tříkilometrová naučná stezka Anenský vrch.\n00:25:21 -Naučná stezka začíná\n00:25:23 u městského úřadu v Andělské Hoře,\n00:25:26 má asi šest zastavení,\n00:25:28 kde na každém z těch zastavení je cedule s popisem\n00:25:31 toho daného místa.\n00:25:33 Je tam v podstatě popsáno i to, jací živočichové zde žijí,\n00:25:39 jaký je zde kraj, jaké jsou zde podmínky k životu,\n00:25:43 jaké je zde krajina, s ukončením na Anenském vrchu.\n00:25:47 -Trasa protíná i památnou alej, ve které roste přes 300 stromů.\n00:25:51 Některé z nich jsou víc než 200 let staré.\n00:25:54 Stromořadí tvořené převážně lípami a jasany\n00:25:57 patří k nejzachovalejším v CHKO Jeseníky\n00:26:00 a dojdete jím až k poutnímu kostelu sv. Anny.\n00:26:03 Vedle něj vyrostla křížová cesta.\n00:26:05 Tvoří ji čtrnáct dřevěných křížů s pašijovými obrazy.\n00:26:09 Původní zastavení z roku 1916 se nedochovala.\n00:26:13 Od roku 2001 však poutníky na vrchol provází nová,\n00:26:16 od řezbáře Františka Nedomlela.\n00:26:20 Před šesti lety dostal novou fasádu i interiér\n00:26:23 taky dlouho chátrající kostel.\n00:26:27 -Historie tohoto kostela sahá hluboko do minulosti,\n00:26:32 kdy v roce 1649 se rozhodla školní mládež z Andělské Hory\n00:26:37 postavit nejprve dřevěnou kapli.\n00:26:40 Postupem času ta dřevěná kaple nepojala to množství poutníků,\n00:26:45 tak se rozhodlo,\n00:26:48 že v roce 1767 se začne s výstavbou\n00:26:52 důstojného kamenného chrámu.\n00:26:57 Toto místo je především známo poutní tradicí,\n00:27:01 to znamená, že se zde každý rok koná pouť ke svaté Anně,\n00:27:05 26. července, na její svátek.\n00:27:11 -Anenský vrch pak nabízí krásné výhledy,\n00:27:13 třeba na Praděd a Petrovy kameny\n00:27:15 nebo na Uhlířský vrch u Bruntálu a Beskydy.\n00:27:20 -A teď už soutěž, Iveta se minule ptala na hrad,\n00:27:23 vybudovaný na ostrohu nad soutokem Vltavy s Otavou.\n00:27:26 Správná odpověď se ukrývala pod B.\n00:27:28 Je to Zvíkov. Vítězi moc blahopřeji.\n00:27:30 Mě dnes zajímá obec,\n00:27:32 která jako jediná v Olomouckém kraji\n00:27:34 má na svém území státem chráněnou památkovou rezervaci.\n00:27:37 Jejím základem je někdejší Kameníčkův grunt,\n00:27:40 z něhož vznikl dnešní Hanácký skanzen.\n00:27:43 Je tam ale několik desítek dalších staveb,\n00:27:45 dokládajících vývoj vesnické architektury.\n00:27:48 Skanzen je unikátní tím, že se dochoval v původním stavu.\n00:27:52 Mimochodem, autora zdejší kaple svatých Cyrila a Metoděje\n00:27:55 z roku 1926 Josefa Bracha jmenoval papež Pius XI.\n00:27:59 rytířem Řádu svatého Řehoře Velikého.\n00:28:02 A tady máte možnosti, mohou to být:\n00:28:10 Odpovědi nám posílejte esemeskou. Jistě už víte, jak na to.\n00:28:13 Potřebné informace\n00:28:15 najdete i na teletextu a webu České televize.\n00:28:18 Čas máte do čtvrtka, 14 hodin.\n00:28:21 Dnešní Toulavá kamera pomalu končí.\n00:28:23 Za týden se mimo jiné vydáme do Králické pevnostní oblasti,\n00:28:27 zajímat nás bude pěchotní srub K-S 8 "U nádraží".\n00:28:31 Pokud by vám dnešní nabídka tipů na výlet nestačila,\n00:28:33 tak se podívejte na naše webovky,\n00:28:38 Já už vám děkuji za milou pozornost\n00:28:40 a přeji krásné dny končícího léta.\n00:28:42 A buďte zdrávi, přátelé, na shledanou.\nZ Hanušovic do Jeseníku\nKarel Starší ze Žerotína patřil v předbělohorské době k nejvýznamnějším českým politikům. Stal se ochráncem Jednoty bratrské a na državách jeho rodu působily protestantské tiskárny a školy. Po roce 1608 byl jmenován moravským zemským hejtmanem, a přestože se o pár let později stáhl do ústraní, snažil se zabránit blížící se třicetileté válce mírovou cestou. Některá z těchto jednání probíhala i zámku v Rosicích u Brna, kde se můžete dodnes projít prostorami, které obýval. Prohlédneme si je i my a dozvíme se také mimo jiné to, jaký byl osud panského sídla po odchodu Žerotínů do exilu.\nV Moravskoslezském kraji, konkrétně v oblasti Nízkého Jeseníku, se zejména v 19. století těžila ve velkém břidlice. Vyvážela se, opracovaná hlavně do podoby střešní krytiny, do celého tehdejšího Rakouska-Uherska. My vás zavedeme do Flascharova břidlicového dolu u městečka Odry, který byl letos zpřístupněn veřejnosti. Na všudypřítomnou horninu upozorňují vytěžené haldy a hlavně dva obnovené vstupy do nitra země, štoly Johanes a Hortenzie. Jde o dvoupatrové důlní dílo zachované ze starých časů a bez elektřiny. Takže nasadíme přilby, místo kahanu dostaneme čelovku a vyrazíme.\nNa hranici tří bývalých okresů – trutnovského, hradeckého a náchodského – leží vesnička Chotěborky, kterou tvoří pouhá devítka popisných čísel a trvale v ní žije jen asi pětadvacet obyvatel. Dřív byla zcela soběstačná, měla svou faru, školu, také prodejnu, hospodu i masnu. To už dnes sice neplatí, svůj půvab si ale zachovala. V roce 2005 se proto stala vesnickou památkovou zónou. Zavedeme vás do kostela, ukážeme vám unikátní dřevěnou osmibokou zvonici a vydáme se také po stopách hudebního skladatele Františka Xavera Duška, přítele legendárního Wolfganga Amadea Mozarta, který se v Chotěborkách narodil.\ntelefon: 724 180 070\nZ Hanušovic přes Ramzovské sedlo do Jeseníku vyrazíme vlakem. Po trati, která dostala název Slezský Semmering podle první horské železnice na světě, postavené v Rakousku. I u nás si museli dělníci poradit s náročným horským terénem. Tato dráha měla ve své době pro Jesenicko velký význam. Region býval zejména v zimě těžko dostupný, což se díky kolejím změnilo. Místní podnikatele i lázně tak čekal nový rozmach. Pětatřicetikilometrová trať svého času významnou měrou podporovala turistiku. Zážitkem je cesta po ní dodnes. Různě se klikatí a proplétá krajinou a nabízí nádherné výhledy na vrcholky Rychlebských hor a Jeseníků.\nMapaZ Hanušovic do Jeseníku\nvideoZ Hanušovic do Jeseníku\nDovedete si představit dům s doškovou střechou mezi paneláky? My vás k jednomu takovému zavedeme. Objevili jsme ho na Bolevecké návsi v Plzni, která je mimochodem unikátem sama o sobě, protože na ní najdete selská stavení uprostřed moderní zástavby. Momentálně tam opravují památkově chráněný statek. První písemná zmínka o selském dvoře U Matoušů pochází z roku 1635. S velkou pravděpodobností je ale daleko starší, jeho historie možná sahá až do středověku. Selskému dvoru U Matoušů se říká podle jeho prvních známých vlastníků. Ta historicky nejcennější budova, tedy obytné stavení, dostane, místo nevzhledného eternitu, původní slaměné došky. Představíme vám i muže, kteří se jejich výrobě a osazování věnují.\ntelefon: 386 356 921\nMapaSelský dvůr U Matoušů\nvideoSelský dvůr U Matoušů\nMěstečko Andělská Hora vyrostlo ve Slezsku na východním okraji Hrubého Jeseníku. Za návštěvu stojí i jeho kouzelné okolí. Hlavně Anenský vrch, který se tyčí do výšky 860 metrů a na město z něj shlíží nedáno opravený kostel svaté Anny. Na tomto místě se údajně zjevil horníkům, kteří zde dobývali rudu, anděl a přímo jim ukázal štolu, kde mají kutat zlato. Podle této události dostalo pak místo název. Zlatokopové se v legendě neobjevují náhodou – v okolí se nachází druhé největší ložisko zlata v Jeseníkách. Strusku, tedy vedlejší produkt zpracování, pak využívali k ohřevu vody v lázních v nedaleké Karlově Studánce.\nMěÚ Andělská Hora


Jordánsko, Wádí Rum - Cesta kolem světa za 120 dní\nJordánsko: Wádí Rum\n115. den: 3. 1. 2015 WÁDÍ RUM\nVčera večer jsem nakonec dal šanci i druhému nejprofláklejšímu jordánskému hotspotu – safari v poušti Wádí Rum. Dostat se tam samostatně je komplikovanější kvůli omezené dopravě (vesnice leží asi 30 kilometrů od hlavní silnice) a jednotlivá zajímavá místa v poušti jsou od sebe přece jen trochu dál na pěší průzkum. Ale jde to odsud vše lehce zařídit jedním vrzem a den navíc mám. Na hotelu prodávali i výlet s nocí, večeří a snídaní po Wádí Rum za slušných 35 jedáků. Češi z hotelu se přímo ve Wádí Rumu po velkém boji dostali na stejnou cenu za jen dvouhodinovou vyjížďku. Tady slibují větší, téměř celodenní jízdu džípem po mnoha tamních zastávkách. Nicméně přes internet se při počtu 4 lidí dá dostat na stejnou cenu za víc muziky.\nPřímý turistický malý autobus do Wádí Rum mě a jednoho Japonce vyzvedává přímo u hotelu v 6:20 za 7 jedáků. U Rumu nás vyhazují postupně. Do celé oblasti se platí vstupné pěti jedáků, které ale většinou odvádí až organizátor tour (občas ale někdo zkouší si pět jedáků sebrat hned u vstupu, přičemž poznat, kdo je ranger, organizátor či štěstí zkoušející hochštapler moc nejde).\nVesnice Wadi Rum\nNás vyhazují u Bedouin Meditation Camp, který vede vysoký vznešený nepříjemný Beduín Zadane. Nikdo si nás nevšímá, žádná informace, chaos, a když se objeví Zadene a vidí, že jsme přijeli jen dva, jen odfrkne a chce po nás další peníze. Ale prachy by prej měl vrátit. Na začátku vesnice je i nějaký camp a túra se dá udělat i menší po nejbližším pískovišti. Nakonec se objevili i Italové z hotelu, kteří sem dojeli autem. Z vedlejšího krámku ještě kupujeme lunchbox (placky, tuňák, ovoce, pitíčko, sušenka za 2.5).\nJinak od Petry se už prakticky neviděl strom. Pokračovali jsme po Kings Higway, což je kroutící se asfaltka v kopcích. Ale zajímavější by bylo po ní jet od Petry na sever až k Ammánu přes hory a křižácké hrady. Po najetí na Desert Highway a blížení se k Rumu přibyl písek a nějaká ta rovina, ale tradiční poušť se nekoná a ani kopce a skály neodešly úplně. Wádí Rum je už pořádná vesnice s mnoha ulicemi, která vyplnila písečné údolí mezi dvěma skalními hřebeny. I dál z pouště vystupují vysoké skalní masivy, občas jsou protkány nějakými kaňony, dun je poskrovnu a poušť je pokryta nekonečnými stopami jeepů a suchým rostlinstvem, které se po nedávném dešti i zazelenalo.\nDo jeepu, ve stylu klasických safariaut se sezením na otevřené korbě, nasedáme v pěti. Řidič je z rodiny a mluví anglicky (což tu není samozřejmost), tak občas něco řekne i k zastávkám, kterých je tu v itinerářích dohromady asi dvacet na celodenní výlet, při kterém se najezdí do 50 kilometrů. Ale většina tour má zastávek mnohem méně.\nZa posledním barákem vjíždíme do pouště, kde si to kráčí ladně velbloudi s turisty, kteří zvolili pomalejší postup. První zastávka (2 km od vesnice) je Lawrencův pramen, což jsou zelené louže s jedním stromem pod skalním převisem v kopci. Vytéká z toho ale dost vody na naplnění bazénků dole. Přes poušť přejedeme k dalšímu kopci s úzkým kaňonem Khazali Siq, v němž jsou vyryty staré kresby a petroglyfy a pořádné louže (s provazem by se dalo pokračovat i dál než těch volně přístupných 150 metrů). Řidič nás zatáhne do stanu, kde domácí prodávají suvenýry, na čaj a pokec. Malůvka s kompletním příběhem o způsobu pohybu dávných karavan se nabízí na ploché skalní stěně o kopec dál. Nechybí ani zastávka na klasické duně užit si pořádné pískoviště se snowboardem a bobováním. Po vysypání písku následuje obědové zastávka, po které rychle všichni vytuhnou a usnou. Na sluníčku je ideální teplota, ale ve stínu je hned cítit zima. O jízdě na korbě jeepu ani nemluvě. O fous dál jsou zbytky Lawrencova domu, u kterého má beduínská rodinka svůj stan s logem Spojených národů získaný za 50 jedáků od kšeftařů s humanitární pomocí Sýrii. Poslední zastávkou je kamenný oblouk ve stylu amerických Arches, jen se tady po něm může šplhat a dělat pózy i na jeho vršku.\nDuny Wadi Rumu\nAnfaishiyya Rock Art\nMám pocit, že v inzerované nabídce bylo zastávek víc, ale už se zamířilo do nedalekého beduínského kempu. Všechny v okolí, a že jich není málo, jsou na jedno brdo. Stany s dřevěnou podlahou jsou vyrobeny z koberců s pevnou kostrou a dokonce i s elektrikou a žárovkou. Fasujeme společnej s Japončíkem. Do večeře je ještě trochu času, tak obcházím okolní skaliska. Kochačka na západ slunce se ale díky mrakům dnes moc nekoná. Aspoň tu potkávám čtyřku Slováků, se kterými kecám až do noci. Zvlášť vyprávění o jejich jízdách na závodech Budapešť-Bamako, které nahradily africký Dakar, zaselo červíčka.\nMezitím v metrové díře v zemi (Zarb) se dopekla kuřata a brambory, která následovala do návštěvního stanu. Né, že by to byly úplné hody, ale břuch si rozhodně nestěžoval. Jen těch chůzí ke stolu s čajem bylo díky jejich půldeckovým hrníčkům víc. Asi nejsou zvyklí na půllitrové kbelíky čaje ráno a večer. Něco málo na hranatou kytaru zabrnkal i Zadane, zatímco my se tlačíme stále blíže k pohasínajícímu plynovému ohříváku uprostřed stanu. Ten nakonec pro zbytek zůstavších nahradí hořící krb a vodní dýmka. Pořádné frišno ale pod peřinu a spacák neprolezlo.\nNoc: Wádí Rum - Bedouin Meditation camp, 15 JOD s večeří a snídaní\nDoprava: bus Petra-Wadi Rum 7 JOD, jeep safari 20 JOD\nVstup do Wadi Rum Area 5 JOD (vybírají až na tour)\nJídlo: obědový balíček 2.5 JOD, voda 0.5 Celkem: 50 JOD (1660 Kč)\n116. den: 4. 1. 2015 Z Wádí Rum do Jeruzaléma\nDnes mě čeká asi nejtěžší přesunový den, včetně veřejné dopravě nepřístupné hranicí mezi Jordánskem a bláznivým Izraelem, kde historky o jejich kontrolách zrovna natěšení na Izrael nepřidávají. Jeden z těch Slováků (kdybych si tak zapamatoval jména, znělo by to líp) po příletu u nich trávil 4 hodiny. K lidem se Izraelci umí chovat jako hovada, řvou na ně z 10 centimetrů a jsou schopni je svlíkat do trenek… Bílý turista z Evropy je asi určitě ten nejnebezpečnější element pro bezpečnost izraelského státu, když si tu vesele všude štrádují milióny Palestinců. Razítka z muslimských zemí v pase jsou rudý hadr, a jestli mi najdou druhý pas, tak mě čeká así hodně vysvětlování. No nic. Nejdřív se dostat aspoň z pouště. Včera se nám snažili ještě nakukat, že z Wádí Rum veřejné autobusy nejezdí. A když jo, tak budou plné a určitě se tam nevejdeme. Jinak jezdí do Aqaby až tři denně, z Aqaby pak ale na hranici již jedině taxikem za fixní cenu 11 JODů. Před touhle lumpárnou jsem měl v plánu vystoupit před Aqabou na křižovatce, odkud by to byla k hranici asi 6kilometrová procházka.\nBeduin Meditation Camp\nPo snídani plné namazaných placek se kocháme s Japončíkem a Italem okolními horami osvícenými ranním sluncem. Opodál zrovna Zadane ukazuje třem holkám s batůžkem směrem do pouště směr, kterým zřejmě bude vesnice Wádí Rum, která není ani vidět. To nás nejdřív rozesměje, ale přitočím se k nim, co vlastně chystají. Že pěšky do vesnice jsou to asi 3 hodiny, a pak jedou taxíkem přímo na hranici s Izraelem. To zní dobře, tak se k nim přimotám na cestu, během tři minut dobalím, rozloučím se s naší partou a projdu se konečně pořádně pouští (ono by stačilo na ně počkat i v centrále ve vesnici, kam by mě odvezli, ale tohle zní nějak líp).\nJsou to asi dvacetileté holky z Německa a Rakouska, co studují v Jeruzalémě semestr, a vyrazily sem na víkend. Z pohraničního Eilatu pak jede poslední bus do Jeruzaléma v pět hodin (předtím asi ve dvě, tudíž není to největší frekvence). Jdeme za nosem k největší skále. Holky si ještě daly společnou meditaci a já si fotím kraviny, písek a skály. Písek je docela ztvrdlý, tak se jde po něm v pohodě. Počasí je také ideální na procházku, ale kolem léta bych tudy štrádovat nechtěl. Hadi a štíři se naštěstí do cesty nepřipletli. Až po třech hodinách míjím Lawrencův pramen a před vesnici se scházím s holkami.\nTam se loučíme se Zadenem a přijíždí jimi objednaný taxík s obtloustým čmoudem, který se následně pokusil navýšit včerejší cenu 25 na 30, protože teď vezl o osobu víc. Při výstupu je trošku hádka a kupodivu se na naši stranu přidal i zdejší taxikářský kápo, tak jdeme na hranici. Cestou jsme míjeli krásnou pouštní horskou krajinu, tak si říkám, čím je ten Rum vlastně tak úžasnej, že se do něj všichni ženou. Mít vlastní auto, tak podobně krásná místa možná člověk najde na každé odlehlejší silnici.\nJordánci nás zkásnou o výstupní taxu (10 JOD) a následuje Izrael. Nejdřív první dotazy, pak skenování batohu, kde si odvádějí Veroniku stranou, a pak už v zásadě jen razítka s dotazy. Už to vypadá nadějně, než chce adresu mého hotelu. Tak vytáhnu svůj deník, kde ale vidí hodně písmenek, tak je jasný, že jsem škodná a už si mě odvádí do kanceláře na pohovor. Tak se radši už loučím s holkami, stejně za celou cestu moc neroztály. Při výslechu na mě nastoupila Izraelka, což je prý horší. Na začátku se snažila být hodně drsná, ale ta aspoň časem roztála. Ptala se samozřejmě na každou kravinu, chtěla vidět na emailu rezervaci hotelu, letenku, vysvětlení cesty... Když jsem se rozpovídal velmi ze široka s nejmenšími detaily, tak to vzdala už u Islandu. Ještě se pozeptala na všechny islámské země s razítky v pase a asi po půlhodince mi všechno vracela, že můžu jít. Jenže to já blb si položil průhledný desky na stůl tím druhým pasem nahoru. Přesně z toho jsem měl obavy, ale že jim ten pas strčím přímo před nos, mě nenapadlo. Tak následovalo pokračování, že druhý pas je v Izraeli trestný, a jak to, že my ho mít můžeme. Naštěstí už jen nacvakala spoustu dalších stisků klávesnice a brzy jsem mohl vyrazit do útrob Izraele.\n< zpět (Petra) | úvod | DÁLE > (Izrael)


Pivaři vypili na Českém pivním festivalu za týden přes 40 tisíc kousků - Metro.cz\nČeský pivní festival | foto: Pavel Tůma\n23. května 2013 14:46 Metro.cz\nPrvních sedm dní Českého pivního festivalu potvrdilo Českou republiku jako pivní velmoc. I přes horší počasí se do dneška vypilo 41 379 piv. Rekordy láme letošní ročník i jinde, například ve štafetovém pití piva.\nNejoblíbenějším pivem je letos Rychtář Premium z hlineckého pivovaru, který letos slaví výročí 100 let od svého založení. Toto pivo bylo vyhlášeno oficiálním pivem celého festivalu. "Hřeje mně u srdce, že Rychtář návštěvníkům festivalu tak chutná. Je to poctivé pivo, které vaříme jako jeden z mála pivovarů u nás z kvalitního chmele v hlávkách. Na jeho chuti to je znát, proto dokáže tak dobře obstát v konkurenci stovek dalších piv, která se na festivalu čepují," říká Milan Morávek, sládek hlineckého pivovaru.\nDruhé místo drží dvanáctistupňový ležák Lobkowicz Premium a bronzová příčka patří třínactistupňovému polotmavému speciálu Démon ze středočeského pivovaru ve Vysokém Chlumci.\nMezinárodní spolupráce pijáků přinesla rekord\nNávštěvníci vytvořili nový světový rekord ve štafetovém pití různých druhů piv. Vypilo se 247 druhů v čase 38 minut a 9 vteřin. Na rekordu se podíleli lidé z osmi zemí. Rekord byl potvrzen komisařem z agentury Dobrý den z Pelhřimova, která se zaznamenáváním rekordů zabývá.\nDá se očekávat, že spotřeba piva na festivalu stoupne během víkendu, kdy je připraven různý program. Kromě hudebního festivalu se zde bude konat i seznamka, zápis na závod luxusních vozů Diamnd Race či fotbalové utkání hvězd televize Nova s pořadateli festivalu.\nDalší články k tématu: festival, TV Nova, pivovar, Srdce, Pivo, velmoc, televize, Vysoký Chlumec, Český pivní festival, Pelhřimov


Životní příběh Andrey a její dcerky (alergie na bílkovinu kravského mléka a vejce) | Pro Alergiky\nŽivotní příběh Andrey a její dcerky (alergie na bílkovinu kravského mléka a vejce)\nJmenuji se Andrea (1975) a mám dvě dcery - Niki (2000) a Deni (2001). Niki má alergii na mléko (bílkovina kravského mléka) a vejce. Od jejího narození si dělám zápisky, tak mám vše, co potřebuji pro "náš životní příběh".\nOd narození se Niki dělá ekzém. Objevuje se na zápěstí, lýtkách, na stehnech, v obličeji, ale i ve vláskách. Zatím nám nikdo neřekl, že by mohlo jít o nějakou alergii. Doktorka nám předepsala nějaké promazávací mastičky. Niki je stále neklidná, ubrečená. Kojím ji po 1 hodině ve dne v noci. U toho se vždy uklidní a většinou i usne .Ve 2. měsíci má každý večer bolení bříška. Jakoby křeče. Hrozně pláče. Trošku se zklidní mně na rukou, ale musím na ní stále mluvit, pohupovat s ní, chodit a hladit bříško. Po 2 - 3 hodinách mi usíná totálně vyčerpaná od breku. Tohle období trvalo celé 2 měsíce!\nVe 4. měsíci se ekzém hrozně zhoršil. Stále jen kojím. Nepiji alkohol, nekouřím, nejím ostré, kyselé apod. Ale za to mléčné výrobky, sýry…na radu dětské lékařky. Kůže malé praská až do krve, doktorka si neví rady. Zkusila jsem poprvé zajít k léčitelce. Ta mi poradila koupel ve vývaru z ovesných vloček, ale zdá se mi, že jí to nepomáhá, ale spíš kůži ještě víc vysušuje.\nV 5. měsíci jsem zařadila do jídelníčku mixovanou zeleninu, pak přesnídávky (to jí celkem chutná), jogurty a tvarohy, ale ty nechce.\nV 6. měsíci jsem jí zkusila dát odpoledne vařené vejce. Moc jí to chutnalo, ale já se bála, co to s ní udělá, tak dostala opravdu jen ždibec. Před půlnocí se vzbudila, hrozně plakala. Běžela jsem do pokoje a ona ležela na pozvraceném polštáři a stále zvracela. Ráno měla průjem a dost se osypala ve tváři.\nZačínám uvažovat o alergii - hlavně na vejce. Ale doktorka zatím nic. Mám sledovat její stravu, vše si zapisovat a sledovat reakce. Při zhoršení se ukázat. Předepsala mi hormonální mast Elcom a ubezpečovala, že už to není to, co bývávalo a že v klidu můžu malou mazat na postižená místa 1 - 2x denně. Zatím jsem ji nepoužila. Jogurty jsme vysadili, stejně má raději přesnídávku.\nAž ve 13 měsících mě doktorka poslala na alergologii. Tam jí chtěli udělat testy na pyly, seno…, ale s tím jsem nesouhlasila. Chtěla jsem testy na potraviny. Koukali na mě, jako bych chtěla, bůh ví co! Poslali mě zpět na dětské, že odběr krve musí udělat naše paní doktorka. Takže malé vzali krev, poslali a po výsledcích mi potvrdili alergii na bílkovinu kravského mléka. Nikdo mi víc neřekl, co a jak, nic! Jen kdybych chtěla udělat test na některou jinou potravinu, např. pomeranč, bude mě to stát 1 tis. korun! Promiňte, ale to jí raději ten pomeranč koupím a budu pozorovat reakci. Mám jí zkusit dát HA Sunar. Po 3 dnech jsem ho ale přestala do malé cpát - nechtěla ho, protože byla víc neklidná a osypala se na břiše. Doktorka doporučila změnu na Nutrilon Pepti. Když jsem se ptala, jestli není potřeba Niki dodávat nějakým stylem do těla vápník, prý ne. Tělo si to prý vezme NĚKDE samo. Zajela jsem tedy opět k léčitelce. Ta mi řekla, ať to mléko vůbec nedávám, mám zkusit ovesné, hlavně dávat hodně ovoce a dát pozor, aby díky malému přísunu vápníku jí neselhal imunitní systém. Doporučila koupit vitamínové tablety s extra vápníkem. Bylinkami jí zatím léčit nemůže, potřebovala by čistící dietu a na to je ještě malinká. Po ovesném mléku měla ale zatím nejhorší vyrážku!\nVše, do čeho jsem dávala mléko, dávám jen převařenou vodu, vynechali jsme veškeré mléčné výrobky, vejce. Vůbec nevím, co jí mám dávat k jídlu. Jí stále to samé dokola. Z ovoce jsem zkusila dát jahody, osypala se druhý den, maliny a třešně vyzvracela hned. Takže jí jen jablka, trošku broskve a meruňky. V 15ti měsících přestávám kojit úplně. V noci se stále budí 2 - 3x, ale dám jí čaj ve flašce s dudlíkem a po vypití usne. Zjistili jsme alergii na zvířecí chlupy. V blízkosti chlupáče kýchá, když se ho dotkne a pak si sáhne na tělo, udělají se jí rudé skvrny.\nV 18ti měsících jí doktorka chtěla vzít další krev na testy. Jestli se to zhoršilo nebo zlepšilo - což pochybuji. Testy jsem odmítla, protože nikdy neměla ani nejmenší zájem pídit se dál po alergii, poradit, pomoct. Prý by Niki nejraději dala do nemocnice na pozorování, kde by jí zkoušeli různé druhy mastí a zjišťovali by, která zabere nejlépe. Řekla jsem, že malou nedám, že to není žádný testovací panák!\nPřes celé léto je po menších pauzách stále nemocná. Spíš má teploty, ty srážím Paralenem – čípky. Jednou večer, když jsem myslela, že už dávno spí, najednou začala děsně křičet. Utíkala jsem do pokoje a všude na ní, na pyžamu, na prostěradle krev! Celá se rozškrábala. Šla jsem jí vykoupat, našila na overal rukavičky a musela tak celé léto, v těch pařácích spát! Ač nerada, ten večer jsem jí poprvé namazala hormonální mastí Elcom. Ekzém vždy na pár dní zmizel, malá byla o něco klidnější a já šťastná, že už se tak neškrábe.\nKdyž bylo Niki 20 měsíců, narodila se Deni. Niki jsem zkusila dávat odstříkané mateřské mléko, ale osypala se i po něm. Dostala jsem kontakt na léčitele z Českých Budějovic. Napsala jsem mu dopis a on hned odepsal, ať přijedeme. Tak jsme jeli. Malou prohlédl, trošku s ní mluvil a pak pro ní předepsal nějaká homeopatika, která byla na 26 dní. Mám pozorovat reakce, psát si poznámky a po dobrání znovu přijet. Také nám řekl, že nemám čekat žádné zázraky, že možná nepomůže. Snad ve 4 – 5 letech se stav může sám zlepšit, což říkala i předchozí léčitelka. Za měsíc jsme jeli do Budějovic znovu, předala jsem zápisky. Léčitel předepsal homeopatika na dalších 10 dnů. Výsledky žádné. V noci je častěji vzhůru než Deni na kojení. Budí se i 10x za noc na čaj. Pořád si pocumlává lahev, to jí uklidňuje.\nŽijeme v rodinném domě. Dole bydlí 75letá tchýně, u které se začal projevovat Alzheimer. Niki k ní chodí, babi jí vždy něco nabídne a samozřejmě, že malá si vždy vezme. Pak je jí zle a já ani jedné nevysvětlím, že to či ono nesmí! Zákaz chození k babi dlouho nevydrží.\nI když ji mažu 2x denně bílou vazelínou, v nejnutnějším případě použiji Elcom, má kůži stále děsně suchou. Teď hlavně pod spodním rtem a na kloubech na rukách. Pořád se škrábe a kňourá, že to svědí. Jinak jí pěkně, zdá se, že prospívá v pořádku, i když je trošku hubenější. Ve 3 letech měří 93 cm a váží 13 kg. I když se snažím vyvarovat nežádoucím potravinám, občas se vyrážka objeví - třeba na lýtkách nebo na zadečku, v tříslech. Byli jsme kvůli častým nemocem na EKG, vše bylo v pořádku a chodíme na kontrolu 2x do roka.\nStává se, že když hodně běhá, že se rozkašle a někdy i pozvrací. Začala si kousat nehty. V létě jsme jeli poprvé k moři do Chorvatska. Jakmile skočila do vody, začala děsně křičet - vše jí pálilo. Zdálo se, že se ekzém horší, ale za dva dny začal ustupovat, až zmizel a tak půl roku byla její kůže pěkná.\nV září šla poprvé do školky. Tam mi v jídelně vyšli neuvěřitelně vstříc! Svačiny malé dávám sebou, oběd buď ve školce může, a když ne, dám jí ho z domova a oni jí ho ohřejí.\nOd 3. roku se mi zdá, že je na tom Niki lépe. Snažíme se vyvarovat veškerých mléčných výrobků a vajec. Sháním receptíky, kde se dá. Nevím, jestli nemá alergii na mouku, sóju, ale dokud nevidím špatnou reakci, dávám jí to. Zkusili jsme makrobiotiku, ale to jí nechutná. Mléko nahrazuji sójovým, kupuji jí i sójové jogurty. Niki to vše chápe, sama ví, co smí a co ne a když neví, přijde se zeptat. I když občas jsou chutě nevyzpytatelné a někde něco slupne!\nV 5ti letech, když se mi zdálo, že by mohla alergie ustoupit. Protože Niki neměla dá se říct žádné velké obtíže, nechala jsem jí udělat nové testy, odběry krve. Jaké bylo zděšení, když výsledky byly několikrát vyšší než v 1 roce! IGE, kde je norma do 90 kIU/l ,měla 1710! To už jsem nevydržela a začala hledat na internetu nějakého specialistu. A NAŠLA! Ve zkratce - pan primář Fuchs (mimo jiné vydal výbornou knihu Alergie číhá v jídle i pití- stojí za přečtení!) si se zájmem přečetl náš příběh a pozval si nás k sobě na Bulovku (nyní na Praze 9, Letňany - Immunoflow s.r.o. www.immunoflow.cz). Udělal kožní i krevní testy, více méně mi potvrdil všechny alergeny, o kterých víme, dostali jsme léky Nalcrom (4x denně), Xyzal a Singulair. Jelikož IGE lepku je 189,50 U/ml (kdy norma je 10,0) doporučil mi enterobiopsii. Po konzultaci s paní doktorkou Petrůjovou a primářem Fuchsem jsme to ale odložili za rok. Niki dodržuje přísnou dietu, bere léky, po roce se udělají nové odběry, a jestli hodnoty neklesnou, bude nutný odběr sliznice tenkého střeva.\nJelikož mi 21. 11. 2005 končí mateřská s druhou dcerou, zažádala jsem si u OSSZ- svěření do péče o osobu blízkou. Dne 14. 11. 2005 jsme byli pozváni před posudkovou komisi (nějaká paní doktorka a sekretářka). Nejsem si jista, zda paní doktorka četla zprávu, doložila jsem veškeré výsledky, posudky a zprávy od primáře Fuchse i dětské lékařky. Sekretářce vlastně nadiktovala krátkou zběžnou zprávu o zdravotním stavu dcery. A závěr? Toto onemocnění není v tabulkách, dcera není těžce postižena a podle zákona…. Prostě mi žádost zamítla s tím, že mi vyrozumění přijde z Okresního úřadu a můžu se odvolat, což také dělám! Bohužel, ani u posudkové komise v Plzni jsme neuspěli. Vedli jsme dlouho rozhovor, ale bez úspěchu. Prostě „naše“ nemoc není vedená v tabulkách / v zákoně (ten naštěstí upravili a v roce 2008 se dostalo do tabulek i toto onemocnění). Vědí, že takto nemocných dětí je čím dál tím víc. Ač se dětská lékařka ohradila proti mému názoru, že nejsou dostatečně informovaní a neví jak dál, jejich jediná diagnóza je ta, že se jedná o atopický ekzém, ale aby hledali příčinu, to ne. Napíšou akorát hormonální mast a zakážou konzumaci mléka a vajec. Takže abych mohla zůstat s dcerou doma, jsem hlášena na úřadu práce.Později moje péče přešla i na tchýni, která měla druhý stupeň Alzheimera a já se o ní starala až do její smrti (7/2009). Měsíc na to jsem po x letech nastoupila do zaměstnání.\nNiki chodí do školy, v jídelně nám paní vedoucí vyšla neuvěřitelně vstříc! Všechny kuchařky hlídají, aby nedostala to, co nesmí. Pokud není žádné jídlo pro ni, uvaří jí jednu porci a to má škola přes 500 strávníků! Neuvěřitelné! Jak říkám, je to v lidech.\nNiki dnes ví, co smí a co ne, ale občas je jí zle. Peču a vařím i pro nás tak, abych nemusela dělat dvě jídla. Kam má přijít mléko, dávám sójové, vejce už smí, takže pečení sladkých dobrot je bezvadné. Varujeme se hlavně ořechů, ryb, několika druhů zeleniny a ovoce, medu, semen (mák, sezam atd.), čokolády...\nKaždé dva roky jezdíme do Prahy za MUDr. Fuchsem (nově každý rok) na nové testy. Léky bere pořád stejné, přibyl inhalátor Alvesco, který jí pomáhá hlavně na podzim za sychravého počasí a v zimě, kdy má víceméně stále kašel. Dělám jí zábaly na prsa (teplou slivovici a psí sádlo), zabalit a pokoj vyvětrat. Je to hrozné, vždycky hrozně sípe, dusí se, prokašle celou noc.\nV létě se snažíme být 14 dní u moře, které jí hrozně moc pomáhá. Půl roku má klid od průdušek a vyrážky. Sice tu už moc často nemívá, ale bolesti břicha a zvracení se vrací.\nNikola z řečtiny Nicoleta - vítězka.\nTak doufám, že nad alergií jednou zvítězí.\nPaklliže by někdo měl konkrétní dotaz na autorku, je možné se na ni obrátit prostřednictvím emailu: fjas@atlas.cz.\nDěkujeme za možnost zveřejnění jejího příběhu.


Stanovisko VV ÚV KSČM k 25. výročí 17. listopadu 1989 :: OKV KSČM Ostrava-Poruba\nObKR KSČM Ostrava-Poruba - Stanovisko VV ÚV KSČM k 25. výročí 17. listopadu 1989\nObčané se u nás po druhé světové válce rozhodli pro systém, který byl budován jako sociálně spravedlivá alternativa dravého kapitalismu. Rozhodli se tak i pro prožitek střetu o existenci s nelidskou mocí fašismu a nacismu. Lidé tehdy doufali v nový začátek, který zabrání opakování starých hrůz a nespravedlivostí. Nezapomínejme proto na dnes opomíjené výročí obětí studentů českých vysokých škol před 75. lety, které vedly k prohlášení 17. listopadu Mezinárodním dnem studentstva.\nTento společenský systém přinesl lidem celou řadu sociálních jistot, přispěl k industrializaci zaostalých oblastí, zvýšila se dostupnost hodnot jako je zdraví, vzdělání a kultura. Postupně se v něm ale projevovaly problémy, střetávaly se tendence emancipace a represe. Postupně narůstala potřeba změn, které by překonaly sílící stagnaci a obnovily živou tvořivou činnost lidí.\nPřed rokem 1989 vyžadovala většina společnosti demokratizaci veřejného života i zefektivňující změny v národním hospodářství, Převažovala přitom přání zachování sociální spravedlnosti, pracovních a sociálních jistot. Očekávání obyvatelstva ale nemoha naplnit pouhá přestavbová rétorika. Nedotažený perestrojkový koncept sice otevřel společnost změnám, nenabídl však dostatečně funkční východiska.\nRok 1989 nebyl pouhým mocenským pučem, byl důsledkem dlouhodobě opomíjených a neřešených zásadních rozporů ve společnosti. Samotné události 17. listopadu 1989 vyvolaly živelný výbuch občanské nespokojenosti se zakonzervovanými poměry i zneužíváním moci. Síly, kterým šlo o socialistické řešení krize, byly roztříštěné a tak v čele změn nakonec stanuly síly zaměřené na restauraci kapitalismu. A výsledek nelze považovat za úspěch\nRok 1989 se stal promarněnou příležitostí a mnohé z tehdejších nadějí nenaplnil. Některá tehdejší hesla už dnes znějí jako fráze. Lidem na náměstích neřekli,že je čeká největší majetková změna v dějinách. Pod kontrolu zahraničního kapitálu se dostala rozhodující část národního hospodářství. Více jak milion občanů ČR je na prahu chudoby. Zemi řídí majetková oligarchie, nikoliv však v zájmu jejích obyvatel. Bez referenda byl rozdělen společný stát Čechů a Slováků a vstoupili jsme do agresivně se chovajícího paktu NATO.\nOd tehdejších událostí uplynulo 25 let, to je čas celé jedné generace. Dvě třetiny populace jsou dnes opět nespokojeny s poměry. Vývoj neodpovídá možnostem, které naše země má. Neodůvodněné sociální rozdíly znovu kriticky zesilují napětí ve společnosti. Požadujeme proto otevřít alternativy jak reálně z této situace. KSČM je za skutečnou změnu poměrů, směřující k budoucnosti a v zájmu občanů. Obracíme se na ně proto s žádostí o podporu.\nSchváleno na 29. jednání VV ÚV KSČM dne 7. 11. 2014


Trajekty do Dominikánská republika - porovnat trasy a ceny\nHlavní stránka / Amerika / Trajekty do Dominikánská republika\nDominikánská republika je druhou největší a nejnavštěvovanější zemí v Karibiku. Může se pochlubit příjemnou průměrnou teplotou 26C a nabízí nádherné horské scenérie, nedotčené pláže a krásnou koloniální architekturu, což z ní činí ideální prázdninovou destinaci.\nNa jižním pobřeží leží největší a hlavní město Santo Domingo. Je to kulturní, obchodní a politické centrum země, takže zde není nouze o aktivity.\nPokud se ocitnete v Santo Domingo, nezapomeňte jít na procházku kolem "Zona Colonial", místa, které je zapsáno do seznamu světového kulturního dědictví UNESCO. V Santo Domingo najdete nejstarší nepřetržitě využívanou katedrálu na západní polokouli, takže si určitě nezapomeňte fotoaparát. Najdete zde i množství historických památek, jako je Fort Ozama a také mnoho zajímavých muzeí s renesančním uměním.\nPerfektní způsob, jak si užít svůj den v hlavním městě je vyzkoušet si jeho rušný noční život. 'Klub Murcielago' se nachází uvnitř obrovské podzemní jeskyni a je to skvělé místo, kde si můžete vychutnat tradiční tanec "merengue".\nV Punta Cana, mimo hlavního města, je množství pláží s bílým pískem, které jsou ideální, pokud si chcete odpočinout obklopeni přírodními krásami. Při chůzi po měkkém písku a pohledu na křišťálově čistou vodu se určitě budete cítit jako v ráji.\nJediný přístav země se nachází v hlavním městě. Propojuje Dominikánskou republiku se San Juan a přístavem Mayaguez v Portoriku, trvalého krásnou krajinou. Plavby se konají třikrát týdně s průměrnou dobou trvání kolem 14 hodin.\nPlavby jsou provozovány společností America Cruise Ferries, která nabízí kvalitní služby na dobře vybavených lodích. Na palubě najdete skvěle zásobený bar, televize a dokonce i fantastický noční klub na pozdní noční zábavu.\nTrasy a přístavy v Dominikánská republika\nPortoriko do Dominikánská republika\nTrajekt z San Juan do Santo Domingo\nPro více informací navštivte, prosím, naši stránku Trajekty z Portoriko do Dominikánská republika


Ewy Rosqvist má devadesát! | Trucker\nMilan Olšanský 01.08.2019 14:28\nDnešní volání po genderové vyváženosti má své hluboké kořeny téměř v každé lidské činnosti. Ženy se vždy chtěly vyrovnat mužům, a také tak činily, Pikantní je, že muži se nikdy vyrovnat ženám nemohou a snad o to ani nikdy neusilovali.\nJedním z oborů lidské činnosti, který obecně považujeme za doménu mužů je motorismus obecně, závody automobilů potom speciálně. Nicméně, letmým pohledem do minulosti zjistíme, že i tuto zdánlivě „jenom“ mužskou aktivitu výrazně penetrovaly ženy. Trochu se na ně zapomíná, samozřejmě, to sebou nese hrdinské účinkování mužů vždy a za všech okolností hrdinské.\nNepodceňovat ženský živel\nNeměli bychom však zapomínat, že první, kdo vykonal opravdu velkou cestu automobilem byla žena jednoho z otců automobilu paní Bertha Benz. Nebýt jejího počinu Carl Benz by několikrát snad podlehl svým chmurám, které srážely jeho ambice na bod mrazu. Ženy se záhy objevily i za volanty resp. řídítky závodních vozidel. Vzpomeňme jen na Mme. Camille du Gast či Héléne de Rothschild a baronesu Héléne van Zulyen, které byly doslovnými pionýrkami francouzského automobilového závodění v době, kterou známe jako Belle Epoque. Madame Louise Sarazin-Levassor de facto s pomocí Daimlerových patentů založila francouzský automobilový průmysl. Mercédés Jelinek se stala jako jedenáctiletá automobilovou múzou, samozřejmě s velkým přičiněním svého otce Emila Jelineka, po níž dodnes nesou jméno jedny z nejžádanějších automobilů na světě. A tak bych mohl pokračovat dál.\nOpravdová hvězda mezi trojcípými hvězdami\nVyjmenoval bych například celou řadu závodnic, které se nebály postavit na startovní čáru s nejlepšími mužskými jezdci své doby a nezřídka dosáhly nejen solidního umístění, ale mnohdy i vítězství.\nAvšak právě dnes jmenuji jednu za všechny – baronesa Ewy von Korff-Rosqvist! Tovární závodnice vozů Volvo a Mercedes-Benz. Její největší vítězství se datuje do roku 1962. Tehdy vyhrála v absolutní klasifikaci Argentinskou Grand Prix cestovních automobilů za volantem vozu Mercedes-Benz 220 SE (W 111). Tak tato dáma se ve zdraví 3. srpna dožívá neuvěřitelných 90 let!\nRychlá veterinární asistentka\nEwy Rosqvist byla hvězdou za volantem vozidel Mercedes-Benz v šedesátých letech minulého století. Nádherná žena, která uměla s volantem automobilu více než většina mužů – zcela zdrcující kombinace.\nHvězda Ewy s příjmením Jonsson vyšla na svět 3. 8. 1929 v švédském městečku Stora, Herestad. Po absolvování střední školy zamířila mladá Ewy na stockholmskou zemědělskou kolej, kde studovala veterinární medicínu. Po dvou letech se stala veterinární asistentkou. Byla odpovědná za poměrně rozsáhlou část Švédska posetou farmami. Otec ji proto zakoupil Mercedes-Benz 170 S (W 136), se kterým denně veterinární asistentka ujela 150 až 200 kilometrů po štětovaných a značně úzkých a zakroucených cestách. Jak později připomněla ve své autobiografii, bylo to právě tehdy a tam, kde zjistila, že taková jízda nevadí a naopak, že ji poskytuje určité uspokojení a naplnění.\nPo dvou letech pracovního „běsnění“ za volantem 170 S zjistila, že při stejné četnosti zastávek na farmách a odvedení stejného množství zákroků a práce je každý den o jeden a půl až dvě hodiny rychlejší než její souputnice.\nOmamná chuť závodění\nV roce 1954 se Ewy provdala za Yngve Rosqvista s nímž se zúčastnila poprvé ve svém životě opravdové automobilové soutěže – Svenska Rallyt till Midnattssolen. Dokonce měla možnost se dostat i za volant automobilu, arciť jen na tzv. přejezdech. Natolik se jí to však za „kolečkem“ zalíbilo, že se rozhodla sama zúčastnit jako jezdec nebo spolujezdec další soutěže, jen co to bude možné.\nV roce 1956 se jí velký sen vyplnil. Postupně čtyřikrát vyhrála Ženský pohár na Rallye 1000 jezer ve Finsku a umístila se na prvním místě ženského pořadí v mnoha dalších soutěžích v Evropě. V roce 1959 vyhrála s vozem Volvo ženský pohár před sestrou Stirlinga Mosse, Patricií. Trofej převzala roku 1960 na slavnostním večeru v Monte Carlu z rukou princezny Grace Kelly. Znovu dobyla tuto palmu vítězství i v roce 1961. Získala též Mezinárodní dámský pohár v rallye v letech 1959 a 1961, stala se tovární jezdkyní automobilky Volvo.\nV sezoně 1962 se objevila se svojí spolujezdkyní Ursulou Wirth v týmu Mercedes-Benz. Společně vyhrály Ženský pohár opět na čtyřdenní soutěži Svenska Rallyet till Midnattssolen. Následovalo šesté místo na Raidu Polskim (2. až 6. června 1962) a 12. místo v ikonické transevropské soutěži liége-Sofia-Liége (29. 8. až 3. 9. 1962). Pak přišel vrchol – absolutní vítězství na Grand Prix Argentina cestovních vozů (VI Granb Premio Internacional Standard Supermovil YPF) se spolujezdkyní Ursulou za volantem vozu Mercedes-Benz 220 SE. Ženský tým vyhrál všech šest etap 4626 km dlouhé soutěže a ustanovil nový rychlostní rekord. Posádka Rosqvist/Wirth byla v prměrné rychlosti o sedm a půl kilometrů lepší než předcházející vítězná posádka Walter Schock a Manfred Schiek jedoucí také ve voze Mercedes-Benz 220 SE. Zatímco pánové v roce 1961 zaznamenali fenomenální průměrnou rychlost 121,234 km/h, dámy ji dokázaly povýšit na neuvěřitelných 126,872 km/h!\nV následujících letech Ewy dokazovala svoje závodnické schopnosti novými a novými vítězstvími. V roce 1963 vyhrála Dámský pohár na Rallye Monte Carlo, ovldádla společně s Ursulou Wirth a Eberhardem Mahle třídu vozů s motory do zdvihového objemu 2,5 l na Nurburgringu, získala třetí místo ve Velké ceně Argentiny pro cestovní automobily. Se svým vozem Mercedes-Benz 220 SE doplnila na stupních vítězů posádky Eugen Bohringer a Klaus Kaiser a Dieter Glemser a Martin Braungart, kteréí obě jely se silnějšími vozy Mercedes-Benz 300 SE (W 112).\nBaronesa a konec kariéry\nV roce 1964 ovládla společně s Evou Marií Falk na horkém sedadle třídu vozů s motory do zdvihového objemu 2,5 l v Rallye Monte Carlo. Dosáhla na páté místo v mezinárodní Rallye Acropolis a na třetí místo v transevropské soutěži Spa-Sofia-Spa. Sezonu a celou svoji aktivní závodní kariéru zakončila třetím místem v oblíbené Velké ceně Argentiny pro cestovní automobily společně se svojí poslední spolujezdkyní Evou Marií Falk.\nJeště v červnu stejného roku se ve Stuttgartu provdala za barona Alexandera von Korff-Schmysingk. Dnes baronesa von Korff-Rosqvist žije spokojeně ve švédském Stockholmu.