Seeaeg, kui teised rahvuskaslased taasiseseisvumist tähistasid, istusime me kahekesi mu maamajas laua taga ja arendasime avatava erakooli arenduslikku väljundit. Ühel varasemalarutelul olevat olnud üks muidu sümpaatne, kuid pesueht negativist. Sain selle vastuseks oma küsimusele, et miks kõik nii loiult ja sordiini all on olnud senini? Leidsime siis mõlemad, et pole midagi lihtsamat, kui kõikide asjade peale panna mingi tulevikku suunatud negatiivne pitser, misläbi teema ei arene, vaid võetakse teine, siis kolmas ja nii edasi ning kogu aeg toimub kinnipitseerimine. Olevat üks selline tüüp me seltskonnas. Vvs-is ei saa olla blokeeringuid, see inimene peab õppima olema julgem ja avatum või …. lahkuma ja leidma oma tee, seniks, kui saab ja suudab tagasi tulla ning osata edasi minna nii, et sooviks oma “ei”-d muuta “ei”-deks, ning seejärel pakkuda välja meetod, kuidas sellest “ei”-kohast läbi, üle, ümber või alt minna, peaasi, et edasi.\nArutelu oli viljakas ning läbitöötatud lähtekohad katavad suure osa halle (osaliselt kaetud) alasid. Muist tegevusi jäidki “katmata”, inimesi ei jätku. On vaja juurde leida, neid, kel hoolivus vereringes on. Kaks “kaksikutes” sündinut suudavad ühe õhtu ja hommikuga genereerida ideid sama palju kui kaheksa Skorpionis sündinut või kuusteist Lõvi sama ajaga [:)].\non august 22, 2008 at 9:05 p.l. Lisa kommentaar\nAlailma olen probla ees, mismoodi küsida oma kursuste eest tasu. Mitte tasu suurus, vaid tasu ise. Arvan olevat leidnud, kuidas seda esmalt endale, seejärel teistele selgitada. Siin see on:\nMinu jaoks on raha üks paljudest vahenditest, mis võimaldab rahuldada minu olulisi vajadusi – nii vajadust eluaseme, toidu ja kehakatete järele kui ka vajadust tunnustuse, toetuse, õppimise ja arenemise, ühtsuse, ilu, harmoonia, elu mõtte ja tähenduse järele.\nSinu panus võimaldab mul täita minu missiooni selles elus ning liikuda oma unistuste realiseerimise poole – partnerluskultuur inimsuhetes, kus valitsevad usaldus, lähedus, vabadus, tasakaal, hingerahu ja üksteisemõistmine.\non juuni 15, 2008 at 4:23 e.l. Lisa kommentaar\nTeine samm … musklivalu…\nüks õpetaja ütleb: “Empaatia – mis on ja mis ei ole – minu arvates…\nON – kuulamine südamega, kohalolek teise inimese ja tema kogemuse jaoks kogu olemusega, aitamine aitamata, ühel lainel olemine, hingega kuulamine, hetkes olemine – täie tähelepanuga teisel inimesel, mõtlemata, mida homme selga panen või eile lõunaks sõin…\nEI OLE – nõu andmine, oma loo jutustamine, teise “ära parandamine”, lohutamine, õpetamine, sümpaatia, kaasatundmine, haletsemine, intellektuaalne mõistmine, analüüsimine…\n“Võime anda oma tähelepanu kannatajale on nii harv ja keeruline, et see on peaaegu et ime. See ongi IME,” väidab Prantsuse kirjanik Simone Weil.\nEmpaatia peakoostisosa minu arvates on kohalolek: täielik kohalolek teise poole ja selle jaoks, mida ta kogeb. Kohaloleku kvaliteet eristab empaatiat nii mõistuslikust arusaamisest kui kaastundest. Hea uudis on see, et “empaatiamusklid” on treenitavad (väidan isikliku kogemuse põhjal !)”\non juuni 8, 2008 at 8:38 p.l. Lisa kommentaar\nTeine samm teel inimesekssaamisel\nEile otsisin töö asjus netis üht asja ja tegin kogemata vale kliki. Täna õhtul arvan ma, et see oli teine klikk mu elus, mille olin teinud kogemata ja sattunud just sinna, kuhu vaja. Need mõlemad on omavahel seotud, kaheksa-aastase ajavahega. Leidsin eile selle, mille kohta arvasin, et seda üldse olemas ei olegi. 8-aastat tagasi polnud sellel seda nime, oli vaid mingi fraseoloogiline vaste: tirimine. Üks mu sõber rakendas seda meetodit minu peal neli kuud intensiivtrennina ja ma sain vabaks jäädavalt oma vanast elust kuni selle ajani. Siis ta aga kadus äkki. Palju asju jäi veel alles, mis vajanuks veelkordset ülevaatust ja lihvimist. Polnud parata, pidin ise oskama otsida ja leida. Otsisin, leidsin väga palju asju, mis omateada olid kõlbulikud, ent üksteise järel tuli need heita kõrvale, muist kohe, muist aastatega. Koguni esoteerikasoos sai ära käidud, suheldud paberitega ja paberiteta hulludega:).\nEile siis lõpuks leidsin selle õige asja üles ja nagu selgus, polnud seda sel ajal, aastal 2000, Eestimaal veel olemaski (ma sain abi Rootsi kaudu). Siia jõudis see alles 5-6 aastat tagasi. Tegin äsja just teise sammu, liitusin nende foorumiga, eile oli põgus kirjavahetus grupi juhiga. Millega tegu, mis asja nimi on, ma siin ei avalda. Tegu on eelkõige õppimise ja suhtlemisega, praktikaga samuti. Ja maksab mitte vähe:). Ja kestab aastaid:). Ja pole holistika:). Vaimsusel on olemas ka teistmoodi nimi, inimlik ja õige, sest on arusaadavam. Saab olema ükskord lõplikult lõpp kõigil neil arusaamatustel ja minu kohta antud halvustavatel ütlustel ja hinnangutel. Sest väärin enamat ja ma saan enamat:). Psühhopaadid ja igasugu muud maniakid on mu elust jäädavalt läinud.\nJa mine tea, ehk saab sellest, tänaset teiset sammust, algus kolmanda sammuni:).\non mai 29, 2008 at 7:20 p.l. Lisa kommentaar\nLeidsin oma töö mailboksist huvitava kirja. Üks kunagine hea tuttav kutsub mind Soome tööle, tema firmasse. Väga omapärane ettepanek, eriti kui arvestada, mismoodi ja kui palju olen teda aidanud. Mnjah, ikkagi rõõm tõdeda, et tal on tekkinud empaatiavõime ja õiglustunne. Ära ootasin:). Kaksikute värk, kumbki pole pika vihaga:).\non mai 26, 2008 at 7:26 p.l. Lisa kommentaar\nAusalt, mul pole raha, et osta endale ia nädal uued texapyxid. See on midagi metsikut (väljendi autor on S.T), mis toimub. Nii kui kuskile lähen (mu töö on loduses), siis … pyxid on tööpäeva lõpux kollakaid plekke täis. Olen käind ka kummikutes, pilt on sama. Lilletolmul on nii võimas vägi, et võtab kõigest läbi. Tasub mõtiskleda selle kallal.\non mai 24, 2008 at 10:37 p.l. Lisa kommentaar\nEile õhtul ladusin maja taga aias puid riita.\nÄkki naine ütles: vaata, orav!\nOligi orav. Seisis natuke aega maja seina najal ja siis hakkas kribinal-krabinal mööda krohvipinda üles ronima.\nPeatus seina keskel, käpad laiali, saba ripakil, nagu orava pinnalaotus oleks olnud. Siis tormas ülespoole, ronis sarika alla ja… kadus. Majja.\nTalvel juba mõtlesin, kui ülalkorrusel midagi teha nokitsesin, et siin kas kummitab või elab keegi, kes on suurem kui karihiir. Vahetavahel keegi ju liikus seinal, samas kadus. Öösel keegi kolistas, rohkem kui pisike hiir seda teha suudab.\nVahva ikkagi, olen nüüd enesele teadmata oravapidajaks hakanud:).\non mai 22, 2008 at 4:55 p.l. Lisa kommentaar\nKui tuleb sügis, avaneb ka seenemaailm.\nOlen üks omapärasemaid seenelisi, sest kes minu kannul kõnnib, see ka palju korjab. Ma ise loomulikult paari seenega korvis.\nHakkasin eelmisel sügisel seda nähtust lähemalt uurima. Ja siis tuli meelde, et on olemas Metsavana. Ja hakkasin mõtlema, et kas ma üleüldse kunagi olen temalt luba küsinud seeni korjata.\nArvan, et mitte. Sumaki metsa ja ninapidi samblasse kohe.\nÜhel pühapäeval, septembri lõpus, kui ma järjekordselt mööda metsa ringi kappasin paari seenega korvipõhjas, peatusin äkitselt. Ja siis panin korvi maha, peopesad kokku ja laususin: armas Metsavana, palun luba mul oma metsas olla ja palun luba mul oma metsast seeni korjata.\nÜhtäkki hakkasin kuulma metsa hääli, valgus muutus kuidagi kummaliselt oranžikaks nagu pärast vihma.\nVõtsin oma korvi ja läksin. Lasksin mõtted lahti ja lihtsalt läksin, lasksin Metsal ennast juhtida.\nSattusin kohta, kus ma, kes seda metsa peast tean, sellisesse kohta, kus ma mitte kunagi käinud polnud. Nagu hoopis teise mõõtmesse oleks sattunud. Täielik vaikus ümberringi ja vaid seesama kummaline valgus.\nEsimene „nõiaring“… kuuseriisikad. Pisikesed ja imepuhtad.\nNatuke maad edasi … järgmine ring. Siis kolmas.\nSiis sai mu korv ääreni täis.\nOli tahtmine võtta seljast jopp, siduda varrukad kokku ja teha sellest mingisugune anum, kuhu korjata edasi. Ent mingi tunne minus ütles: ära tee seda. Ja ma ei teinudki.\nTänasin Metsavana ja hakkasin otsima ses võõras kohas koduteed. Ja siis kuulsin äkki teelt kostvat automürinat, naabrikoera haukumist ja leidsin end tuttavalt metsateelt.\nMa ei tea, kus ma olnud olin, ma ei tea, mis oli vahepeal juhtunud. Aga kui oma maakoju tagasi jõudsin, oldi seal ärevil. Olin ära olnud neli tundi. Enda arust vaid kolmveerand tundi vaevalt. Ja mu mobla, mis kaasas oli, polnud helisenud ainsatki korda ning ei näidanud ka, et keegi oleks sisse helistanud, kuigi korda kolm oli seda tehtud olnud. Levi aga on seal metsa olnud alati niisugune, et skaala on põhjas.\nAitäh, kallis Metsavana:).\non mai 22, 2008 at 4:52 p.l. Lisa kommentaar\nKiku on tagasi!\nOma 15 aastat tagasi oli mul aias pisike sisalik. Mingil ajal ta ennast enam ei näidanud ja arvasime, et küllap kolis minema, sest ehituskära ja ilmast-ilma liikumine ajas ta segadusse ning läks otsima rahulikumat paika.\nPühapäeval aga peesitas maja taga maakivimüüril … tema ise! Suureks kasvanud ja laisemaks läinud. Kindlasti on see tema, sest oli täpselt sama koha peal, kus elas Kiku.\nNime sai ta aga mu tütreraasult, kui loomake esimest korda end meile ilmutas.\non mai 22, 2008 at 4:49 p.l. Lisa kommentaar\n2003.aasta suvel oli hirmus põud. Maja taga olev tiigisilm kuivas nii ära, et sadakond kokre, kes seal elasid, püherdasid poris ringi ja et vett polnud neile mitte kuskilt võtta, siis lootsime, et nad elavad selle suve kuidagimoodi üle.\nAga, võta näpust. Ühel hommikul tuli eemaltnaabrimees ja küsis, et mis mu tiigi ääres öösel oli, kassid olid koledal kombel kisanud?\nLäksin vaatama. Tiigikallas oli kassijälgedest kirju ja … ainsamatki kala enam polnud. Kalad olid kasside nahka läinud ja kolasid nüüd kassikarvulistena eitea-kus ringi.\nEile aga olid kalad tagasi. Naabripoiss oli toonud, tal tiik ikka südamel kogu aeg. Ta lapsepõlve mängumaa ju. Mis sest, et kui ta vanemad lahku läksid, lahkus ta isa nagu tigu, maja selgas. Müüs maja materjalina maha ja järele jäi vaid pool vundamenti.\non mai 22, 2008 at 4:39 p.l. 2 kommentaari


LÄÄNELA | Kergejõustikus Eesti meistritiitel ka Haapsallu\nKergejõustikus Eesti meistritiitel ka Haapsallu\n13. juuni 2018\t| kategooria: Määratlemata\n8.juunil Alytuses (Leedu) toimunud käimisfestivalil selgitati ka Eesti meistrid 20 km kiirkäimises. Veel juunioride klassi kuuluv haapsalulane Ruslan Sergatsjov (pildil) võitis Eesti meistritiitli ajaga 1:41.22, edestades 2. koha koha saanud tartlast Virgo Adusood üle 10 minuti. Kuigi korraldus oli tasemel, rikkus heade tulemuste saavutamise 26 kraadine palavus ja õhuniiskus. Vastupidavusalade pikematel distantsidel, olenevalt treenituse tasemest, võib sellise ilma korral kaotus isiklikule rekordile olla 2-3 minutit, vähema treenituse korral isegi 10 ja rohkem minutit. Eriti ohtlik on seejuures kiire algtempo. Nii juhtus paljudega ka Alytuses. Sergatsjov käis targalt, tema kaotas oma isiklikule rekordile ainult 28 sekundit.\nRuslan Ridalas Jüriööjooksu võitjana. Foto erakogust\nAlytus korraldas käimisfestivali juba 44. korda. Läbi aegade on seal osalenud 46 riigi sportlased. Seekordki oli kohale tulnud üsna tuntud esinejaid teistes riikidest. Sergatsjovi suutis edestada nii mõndagi tuntud tegijat. Ta saavutas 29 osavõtja hulgas 16. koha.\n9.juunil jätkus festival lähedalasuvas väikelinnas Simnases 5 ja 3 km distantsidega. Ruslan tegi seal kaasa juunioride klaassis viies km-s ja saavutas 3. koha ajaga 23.19, kusjuures edestas kõiki lõunanaabreid Baltikumist.\nSamal ajal, 9. juunil toimus Narva energiajooks poolmaratonis, mis oli ühtlasi ka Eesti poolmaratoni meistrivõistluseks. Jooks toimus uuendatud trassil, mis oli endisest huvipakkuvam ja ka kiirem. Lõpetas kokku 891 jooksjat 13 riigist. Võitis keenialane Dominic Kiptarus ajaga 1:03.55. Eesti meistritiitli võitnud Tiidrek Nurme kaotas talle 2 sekundit. Nad olid vaheldumise vedanud algusest peale ja kasvatanud edu teiste ees mitmele minutile. Lõpuspurt oli tugevam siiski Keenia esindajal.\nLäänemaa 3 paremad olid: 44. Lauri Luik ajaga 1:20.16, 61. Sander Ernes – 1:23.59 ja 154. Andi Vallik – 1:33.13.\n« Suvevolles võisteldi Tartu Mill auhindadele\nPeale kümmet ala läheb Läänemaa Sõprade Liiga suvepuhkusele »


Forelli ja selle harjumuste kirjeldus - Köögiviljad 2022\nForell on üldine nimetus mitmesugustele lõhekalade liikidele, mis elavad mitmesugustes veekogudes ja on leitud kogu meie riigis. See kujutab endast kaubanduslikku väärtust, samuti huvi amatööride ja sportlaste vastu. Seda peetakse üllaseks veealuseks elanikuks, kes ei ole kerge püüda, nõuab märkimisväärset oskust ja kogemust.\nSee esinduslik lõhe on suurim kulinaarne väärtus. Selle liha sisaldab palju tervist soodustavaid vitamiine ja mikroelemente. Sellest saab valmistada kõige mitmekesisemaid roogasid. See kala on suitsutatud, praetud, hautatud, soolatud, keedetud ja isegi tarbitud. Tema kaaviari peetakse delikatessiks. Mõnes piirkonnas on ahjus küpsetatud populaarne nn merevaik.\nKarjala forell elab peamiselt sügavates Karjala ja Kola poolsaare veega veekogudes, mis leidub massiliselt Ladoga järves ja Onega. See on suur koolikala, mis võib elada sügavamal kui 100 meetrit. Ta kasvab kuni meetri pikkuseni.\nMeriforell on meriforelli magevee vorm, mis on rändkalad. Erinevalt sellest, mis viib istuvale elustiilile, eelistab ojad ja jõed külma selge veega ja tugeva vooluga. Tavaliselt kasvab see 1–2 kg, kuid on teavet 10–12 kg kaaluvate inimeste kohta.\nVikerforelli peetakse Vaikse ookeani lõhe merevee kujul. Kõige levinumad liigid meie riigis. Paljud püügipiirkonnad tegelevad sihipärase aretamisega. See kiskja on varustatud tasuliste tiikidega, kus selle spin kalapüük on eriti populaarne.\nIgat tüüpi forellil on sarnane keha kuju. See on kergelt piklik, külgedelt kokkusurutud. Pea on keskmise suurusega, kärbitud. Suu on keskmine, silmad on väikesed. Mehed on naistest mõnevõrra väiksemad, kuid hammaste arv on suurem. Vanusega võib nende alumine lõualuu olla kaardus ülespoole.\nForell on kaetud tiheda väikese kaaluga. Tagaküljel on kaks uimed - peamised ja valed, mida nimetatakse ka rasvaks. See on levinud kõigile lõhe puhul. Kõhu, rindkere, anal ja saba on keskmise suurusega.\nSelle kala värvus on väga erinev ja sõltub elupaigast ja konkreetsest liigist. Heleda põhja juures on forellil sageli hõbedane keha, millel on mustad väikesed laigud ja kerge oliiviõli. See on tumedam või turbajas pinnas tumedam. Samuti muudab kiskja värvi kudema, selle värvid muutuvad küllastumaks.\nPõõsas on värvi pruunikas, pea ja taga võib olla isegi must. Paljud mustad ja punased täpid paiknevad kehal juhuslikult. Mõnikord nimetatakse seda pistaks. Rainbow - kergem. Külgsuunas on tal lilla-punane triip. Tänu temale sai see vaade oma nime.\nForell kudeb erinevalt, sõltuvalt liigist ja konkreetsetest veekogudest. Järve kudeb kaaviari kaks korda aastas: detsember - veebruar ja juuni - august. See protsess toimub märkimisväärses sügavuses, mõnikord kuni 100 meetri ulatuses, nii et ihtüoloogid on seda vähe uurinud. Naisel on kuni 1500 vastseid, millest luuk koorub kuni 15 mm.\nPundiforell jõuab seksuaalse küpsuseni 3-4 aastat. See tekib novembrist detsembrini, kui vee temperatuur on umbes 6 kraadi. Caviar asetseb madalate kivide-kivise piirkondadega kiire vooluga. Aja jooksul on naissoost 200 kuni 5000 muna. Küpsetatakse ainult varakevadel.\nVikerforell kasvab kiiremini kui oja. Lisaks talub see vee temperatuuri tõusu kuni 20 kraadi. Seetõttu kasvatatakse tasustatud tiikides ja kalakasvandustes seda liiki, kuna eluruumide jaoks ei ole vaja luua eritingimusi.\nlähedal asuvate putukate vastsed;\nSuured inimesed ründavad isegi väikeseid imetajaid, kes ujuvad veekogu üle hoolimatult. Forell võib süüa ka taimset toitu. Paljudel tasulistel tiikidel on see püütud maisikonservide, tainas, leiva ja teiste kätte.\nMeriforell armastab jahedaid kohti, nii et ta püüab kinni pidada kohtadest, kus võtmeid pekstakse, ja vee temperatuur ei tõuse. See võib seista erinevate varjupaikade jaoks nii madalatel kui ka aeglase vooluga aladel: enne või pärast neid.\nVikerforelli käitumine erineb oja elustiilist vähe. Talle meeldib seista igas varjupaikades. See võib olla suured kivid või alumine serv, erinevad ebaühtlased maastikud. Päikesel päevadel on kala tavaliselt mitteaktiivne, kuid ilmastikuolude ilmnemisel muutub selle käitumine dramaatiliselt ja kiskja muutub aktiivseks.\nLake forell elab sügavates järvedes, kus seda hoitakse 50–100 meetri sügavusel. Kalad võivad olla veesambas all või liiguvad. Suvel sobib see sageli rannikuvööndis.\nForell on lõhe perekonna liige. Seda hinnatakse toiduvalmistamisel, sõltuvalt elupaigast, toidust ja liikidest on punase, valge või roosa värvi liha. Seda võib leida paljudes meie riigi reservuaarides, kuid seda pole nii lihtne püüda. Kala on praetud, suitsutatud, soolatud ja söödud. Hiljuti hakkas see edasiseks müügiks kunstlikult kasvatama. Caviar peetakse delikatessiks.\nKui kalal on punane liha, tähendab see seda, et see on püütud merest, ja kui see on kerge, püüti see järves või jões.\nKala keha on kokkusurutud, värviliste täppidega. Keha värv sõltub elutingimustest. Seljaosa on tavaliselt oliivroheline rohelise tooniga ja küljed on kollased, valge, must või punane. Toitlustatud üksikisikutel puuduvad laigud. Kõhu on valge ja varjundiga, vask võib valada. Mõnikord valitseb vaid üks vari, nii et kala on pimedas või valguses, sõltuvalt elupaigast, toidust, hooajast. Kui vesi on lubja, siis kala on hõbedast heledast toonist, ja kui see on turbine või õrn põhja, siis on see tume.\nPea ei ole kehaga proportsionaalne. Hambad on massiivsed ja teravad, asuvad alumisel real.\nNaised ja isased erinevad keha suurusest. Naised on suuremad, neil on vähem hambad. Mehed on väikese keha, kuid suurema pea ja paljude hammastega. Nende alumine lõualuu on painutatud ülespoole.\nForell elab meredes, järvedes, jõgedes ja suurtes ojades. Levitatakse laialdaselt Norras ja USAs. Euroopas leidub seda nii metsa- kui mägijõgedes ja kiirevoogudes, samuti Balti riikides. Venemaal elab see kala Ladoga ja Onega järvedes Kola poolsaarel. Armeenias leidub Sevani mägipiirkonnas ainulaadset tüüpi forelli, mida ei saa mujal leida.\nKudude ajal elab kala reservuaari pinnal, kus toimub paaritamismängud: üksikisikud splash, ujuvad väga suure kiirusega. Pärast neid naaseb noorim kala oma elupaika ja ülejäänud jääb järglaste suurendamiseks.\nNärimine toimub kevadel või sügisel kord aastas. Alguses on praad liikumatud, jäävad pitsisse, kust nad söövad. Vaid 1,5 kuud hiljem hakkavad nad välja tulema, kasvavad kiiresti. Sel ajal söövad nad väikeste putukate vastseid. Aasta jooksul kasvavad inimesed üle 12 cm pikkused. Kasvukiirus sõltub mahutist.\nLooduses on kala püütud ainult püügivardaga ja teatud koguses. Ja aretamine soodustab saaki suurtes kogustes.\n500 grammi kaubandusliku kaalu saamiseks kulub 1,5 aastat. Kunstlikus keskkonnas leitakse suurem isend, kui seda kasvatatakse vanemate karjade või mari müügiks. Kaviaari väärtus on kudemisomaduste tõttu väga suur.\nKala seisab alati voolu vastu. Sellega seoses on ketruspüügi ajal vaja liikuda voolu suunas. See võimaldab kalastajal jääda nähtamatuks. Riietus peaks olema hämar, parem varjatud värv. Püügipiirkonnas ei ole võimalik ujuvpüügivardat häälestada, sest see võib pikka aega hirmutada tulevast püüki.\nKuna forellit leidub jõgedes ja järvedes, saate kalapüügi kohast kasutada mis tahes käiku.\nPöörates püüdmine suurepäraseid tulemusi võimaldab saavutada selline sööt nagu "Castmaster". Ka hästi püütud kala "raputab" ja spinnerid. Peaasi on valida peibutis suuruse ja värvi järgi. Sobiv "popper", "vobler". Lendpüük on väga tõhus, mis hõlmab putukate jäljendavate kunstlike kärbeste kasutamist.\nMeriforellil on meeldiv ja õrn maitse, ilma tugeva lõhnata. See sobib hästi kõrvaltoidudega, võib toimida eraldi roogana. Toidu valmistamiseks kasutatakse värskeid ja külmutatud rümpasid.\nVõite tarbida koos valge poolkuiv veini, samuti viinamarjade või granaatõunamahlaga.\nkaks forellit, mis kaaluvad umbes 600–700 g;\nEemaldage apelsinide koor (saad riivida), seejärel segage see suhkru, soola, pipartega, segage hoolikalt ja jaotage sellele segule pihvi. Seejärel tuleb kala panna võrku ja panna külmkappi tund aega.\nPärast seda tuleb see eemaldada, loputada ja kuivatada. Seejärel kuumuta grillpann, puista õliga (valikuline), kala ja prae 2–3 minutit mõlemal küljel. Pärast seda küpsetage ahi, pange praed küpsetamisnõusse, puista neid rasvaga praadimiseks. Küpseta 200 kraadi juures kümme minutit.\nKastme valmistamiseks tükeldage tillile peeneks ja segage seejärel hapukoorega ja mädarõika soolaga. Seejärel pigista apelsinimahla. Segage kõik põhjalikult.\nPeske kala, puhastage, eemaldage sisetükid, lõigake välja uimed ja saba. Seejärel loputage ja kuivatage paberist käterätiga. Siis tuleb soola segada pipartega ja hõõruda seda selle rümba seguga väljaspool ja sees.\nSeejärel asetage küpsetusplaat fooliumiga, asetage kala. Rümba ühest küljest on vaja teha kärpeid ja panna neile sidrunilõigud ja väike tükk või. Lõika petersell, segage ülejäänud sidrunilõigud ja täitke kala. Seejärel peab forell olema tihedalt fooliumiga kaetud.\nKuumuta ahi 200 kraadi ja küpseta kala 30–40 minutit. Viis minutit enne, kui pann on valmis, tuleb foolium välja võtta ja lahti keerata, et tassi röstida.\nPea, kõht ja uimed täidavad veega ja küpsevad keskmise kuumusega. Vahetult enne valmisolekut peate lisama soola, pipart ja loorberile. Pärast seda tuleb puljong filtreerida. Seejärel lõigake kartulid, tükeldage sibulad ja porgandid, lisage puljong ja küpsetage madalal kuumusel. Kalafilee nahast ja luudest, lõigatud väikesteks tükkideks. Pärast kartulite valmistamist lisage kala- ja koorikuule, keetke paar minutit. Piserdage enne serveerimist tilli.\nForell eelpesu, kuiv, lõigatakse õhukesteks plaatideks ja pannakse kastrulisse. Segage suhkru ja soola vahekorras 1 kuni 2, lisage maitseaineid ja hõõruge kala selle seguga. Konteinerid hoitakse külmkapis ühe päeva jooksul. Valikuliselt võite lisada sidrunimahla või taimeõli.\nFilee tükeldatakse. Segage sool ja vürtsid, riivake kala ja asetage sidrunirõngad. Jätke marinaadi leotamiseks 30 minutit. Siis peate valmistama köögiviljad. Porgandid lõigatakse ribadeks, viilutatud tomatiteks ja sibuladeks rõngasteks.\nKuumuta ahi, katke küpsetusplaat fooliumiga ja pange köögiviljad peale, ja eespool on forelli tükid ja sidruni viil. Et vältida marinaadi väljavoolu ja kalade küpsetamist oma mahlas, tuleb fooliumi servi keerutada. Saadud taskutesse lisage veini. Küpseta ahjus pool tundi.\nlahe lehed, piparid ja sool.\nKüpsetada tassi tainas, kala peale roheliste ja seejärel sibulaga. Serv, et tõsta "külge". Või võid ja lisa täidisele. Järgmiseks peate kooki sulgema väikeses ringis, zaschipnut servades. Keskel tee aukud kahvliga.\nForell - väärtuslikud ja kasulikud kalad. Teades, kuidas seda kala süüa, saate nautida oma õrna maitset ja saada kehale vajalikke toitaineid.\nForell on mitu lõheliiki, mis elavad üle kogu Venemaa.\nKõrge veealuse elaniku püüdmine ei ole lihtne, see nõuab erilist oskust, teatud kogemust.\nSelle kala liha sisaldab tervet rida vitamiine, mikroelemente, mis on vajalikud inimese normaalseks eluks. Forell on valmistatud paljude roogadega.\nMeriforell on meriforelli, rändkala, magevee vorm. Kuid ookeani harjumuspärased harjumused on erinevad - see ei liigu oma kohalikust veekogust.\nMugava olemasolu jaoks on forellforellil vaja kiireid jõgesid, voolu puhta ja külma veega. Mageveeforelli standardkaal on 1-2 kg.\nJärv, ta on harilik forell, karjane forell eelistab elada sügavas vees järvedes külma veega. Ideaalne koht on Karjala järved, Koola poolsaar, Onega järv, Ladoga järv. järveforell\nSee on suur kala (kuni 1 meetri pikkune), mis karjades kokku puutub, kõige rohkem kulutab aega 100 meetri sügavusel.\nIgat tüüpi forellile on iseloomulik sarnane keha kuju. Ilusal kalal on tihe ja võimas keha, mis meenutab spindlit. Selle pea on väike, kärbitud kuju.\nForelli silmad on väikesed, kerged, peaaegu läbipaistvad, nägemine on suurepärane, see on ideaalselt vee sügavuses. On veel üks nüanss, mis puudutab forelli nägemist.\nTa vaatab ettevaatlikult saaki, keskendudes samal ajal mõlemale silmale, st vaadates samaaegselt erinevatesse suundadesse.\nForell on ilu, sa ei saa seda teiste kaladega segi ajada. Arvukad rüüstavad täpid lisavad oma kehale erakordset dekoratiivsust.\nKala seljaääred on kaetud tumedate täppidega, ventraalsed on kergelt kollakad.\nTaime keha on külgedelt mõnevõrra lamedam, sel on rohkem kui 60 selgroolüli. Tagaküljel on pikad, kitsad, koosneb mitmest tavalisest kiirgusest ja paljudest hargnenud.\nForelli pectoral ja vaagna uimed koosnevad 100-st kiirest, 300-st anaalst ja rohkem kui 20-st kaudalisest.\nKõhuosa on kerge ja kollaka säraga. Gillide katte iseloomustab kuldne värvus, küünlad on roosad või punased.\nLõhet on eriline pruunikas, pea, seljas on tumedat värvi.\nNaiste forell tundub tugevam, suurem kui meestel. Selle kala eluiga on 12-20 aastat.\nPiigi forell valib tihti väljapaigutusklahvidega koha, kus vesi ei kuumene.\nSageli võib seda leida varjupaikade taga asuvatest madalamatest allikatest, ta armastab aeglase vooluga piirkondi, peatudes enne või pärast neid.\nSuvel leiab ta väikesed šahtid aeglase vooluga, varjatud puude ja põõsaste kroonidega.\nVikerforelli harjumused sarnanevad ojakaladega. Tema laagri jaoks valib ta varjupaiku: kivid, nuudlid, ebaühtlane maastik.\nSelgedel päevadel on forell mitteaktiivsed, pilvine ilm muudab oma käitumist radikaalselt, kiskja püüab aktiivselt jahti.\nSööda tasulistel tiikidel keerulise, pahurliku ja ettevaatliku forelli püüdmiseks kasutavad nad sageli leiba, tainast, konserveeritud maisi.\nOn teada, et naiste forell võib panna umbes 1500 muna. Edaspidi ilmuvad nendest praad, mille suurus on umbes 1,5 cm.\nLestaforell muutub küpseks inimeseks umbes 3-4 aastat. Tal on üks kudemisaeg - novembrist detsembrini.\nKorraga kannab naissoost 200-500 muna. Küpsise sülitamine toimub esimestel kevadpäevadel.\nVikerforelli närimine algab samamoodi, 3-4 aastat. Aretusaeg looduslikes tingimustes - märts-aprill.\nSuured vikerforelli munad, mille läbimõõt on 4,5–6,0 mm, valmivad kaks kuud.\nSel põhjusel on seda tüüpi forell väga populaarne kalakasvatajate seas.\nMis näeb välja forell: kala foto\nForell on laialdaselt levinud magevee röövkalade liik, mis kuulub lõhe perekonda.\nSeal on üsna palju erinevaid forellitüüpe, millest kõige tavalisemad on järv, jõgi, marmor, kuld, Sevan, Türgi ja Biwa forell, mis erinevad üksteisest sõltuvalt nende elupaiga konkreetsest piirkonnast.\nForellil on lame torso, külgedele veidi surutud. Selle kala välisvärv võib olla üsna erinev, kõige tavalisemate oliivivärvidega.\nKülgedel võivad olla kollakad, rohekad või sinakas toonid. Keha välispinnal ja forelli uistel on iseloomulikud täpid, millel on valge, must, sinine või punakas värv.\nÜldjuhul võib kõht olla hallikas või valge. Jõeforelli keskmine pikkus võib varieeruda vahemikus 15 kuni 30 cm ja kaal samal ajal umbes 700–900 gr. Selle kala maksimaalne kaal võib ulatuda üle 15-20 kg.\nKuna forell on peamiselt kiskja, siis ta toidab peamiselt väikeseid kalu (särki, karpkala, burbot, karpkala, rudd jne) ning erinevaid putukaid.\nNad püüavad forellit mitmesuguste käepidemetega, alates tavalistest ujuvvardatest kuni ketruseni, kasutades väikseid, helgeid kunstlikke sööta (peibutisi).\nRöövloom on kõige aktiivsemalt kiskumas nii varakevadel kui ka peaaegu kogu suvehooajal. Talvel on ka forell hästi püütud väikestele tasakaalustajatele ja peibutistele, samuti looduslikele söötadele (tõugud, ussid, verevormid).\nTunnused, forelli kasutamise ja valmistamise tunnused\nForell on üks kuulsamaid lõhe kalu, mida ilmselt serveeritakse igas restoranis, mille menüü sisaldab tavaliselt kalaroogasid. Forellide maitse soodustab forelli populaarsust ning asjaolu, et inimkond on õppinud seda kunstlikult edukalt kasvatama, mille tõttu on selle elupaik oluliselt kasvanud, ligipääsetavus suurenenud ja hinnad on vastavalt langenud.\nForelli üks peamisi tunnuseid on see, et isegi teadlased ei suuda täpselt öelda, mida see välja näeb. Ilmselt võib selle värvus varieeruda sõltuvalt suurest keskkonnategurite hulgast, sealhulgas vee ja põhja varjestusest, samuti toidust ja isegi hooajast.\nKõige sagedamini kirjeldatakse sellist kala järgmiselt: tumedam seljaosa eristub oliivi- ja roheliste toonide poolest, külgedelt on see kollakasroheline, värvitud mitmevärviliste täppidega, kuid keha alumine osa on tavaliselt valge või hall. Samad punktid, mis külgedel on, on seljaääridel märgatavad, kuid vatsakarvaid iseloomustab kollakas varjund. Samal ajal säilib värvide kontrastsus, kuid üldiselt võib see olla heledam ja tumedam.\nEelkõige on kudemisperioodil see kala tumedam, samasugust nähtust täheldatakse püsivalt selle värvusega ja kui ta elab reservuaarides, kus põhja koosneb muda või turvast. Vastupidi, lubjas sisalduvas vees on forell keskmiselt kergem. Keha eri osade värvide kontrastsus ja plekkide rohkus näitavad mõningast puudust kala toitumises, kuid toidetud forell on rohkem kooskõlas monotoonse kirjeldusega.\nOn märganud, et sama kala, mis oluliselt muudab selle elupaika, võib oma värvi oluliselt muuta.\nMeeskalad on mõnevõrra väiksemad kui nende tüdruksõbrad, kuid nende pead on suuremad ja nad on ka hambad. Nagu väliskattel, ei ole forelli liha ühtlane - see võib olla valge, kollane ja isegi punane. Forelli maksimaalne suurus on muljetavaldav (pikkus - kuni meeter, kaal - kuni 20 kg), kuid keskmine inimene on palju väiksem - võrreldav heeringaga, st selle pikkus on 20–30 cm ja kaalub 400–600 grammi.\nOn võimatu mitte paar huvitavat asjaolu esile tuua. Seega ei ole punane meri, mitte ainult inimestele maitsev toit, vaid ka väärtuslik teaduslik materjal, kuna kõik kõrvalekalded, nagu kahekordsete isendite, hermafrodiitide ja ka albiinode sünnitus, ilmnevad selgelt noorte inimeste arengus. Võttes arvesse forelli tundlikkust keskkonnas esinevatest kõrvalekalletest normist, kasutavad teadlased eeskuju embrüote, sealhulgas inimeste arengu põhimõtete uurimiseks.\nMuide, need samad kalad tajuvad isegi kriitiliselt toksilist reostust isegi täiskasvanueas, sest need satuvad sageli indikaatorisse reoveepuhastitesse: kui kala sureb, siis on siiski võimatu filtreeritud jäätmeid vabasse vette viia.\nVastupidiselt levinud arvamusele ei ole forell üks liiki kala, vaid üldine nimetus mitme liigi jaoks korraga, mõned neist ei sisalda isegi sõna „forell” teaduslikus nimes. Muide, liigitamist raskendab suuresti asjaolu, et mõned liigid on üksteisega väga sarnased, mistõttu teadlased ei jõua alati ühisele arvamusele selle kohta, kas nad räägivad samast liigist või mitmest erinevast. Selline segadus on tüüpiline näiteks jõe ja järve forelli puhul - mitte kõik teadlased ei ole nõus, et erinevused on piisavalt suured, et kala jagada kaheks erinevaks liigiks.\nHuvitav on see, et lõhe perekonda kuuluv forell ei hõivata täielikult ühtki perekonda, vaid kuulub ka otse kolme erineva perekonda, st selle eraldamine eraldi kalana (bioloogia mõttes) on üldiselt väga kaugele tõmmatud. Selles kontekstis ei ole üllatav, et enamikku selle kala liikidest ei nimetata mõne iseloomuliku tunnuse, vaid traditsioonilise püügi koha järgi.\nNäiteks on lihtne ära arvata, kus on püütud karjala, Murmansk, mägi, Irkutsk või Norra forell. Samasuguse analoogia põhjal eristatakse ka meriforelli, samas kui enamik liike elab mageveekogudes.\nNaha värvi ja liha värvi järgi eristatakse valget, punast ja kuldset forelli (viimane on ainult nahavärvides), kuid me juba teame, et see ei ole pigem liigi näitaja, vaid elupaigatingimuste näitaja. Erandit tuleks nimetada vikerforelliks - see on teaduslikult ametlikult tunnustatud liik.\nPaljude kuulsate delikatessidena on paljud kuulnud nn merevaigu forellist, kuid on vale arvata, et selline kirjeldus iseloomustab kala tüüpi - siin see on pigem toiduvalmistamismeetod, nii et see on retsepti nimi, mitte bioloogiline klassifikatsioon.\nPeaaegu kogu maailmas on erinevaid forellitüüpe, kuid tuleks selgitada, et enamikul juhtudel elavad nad jahedas vees, sest peamine levikuala on kas põhja- või kõrgete jõgede ja järvedega. Venemaal on see eriti rikkalik Karjalas, Koola poolsaarel, Ladoga ja Onega järvedel, seda leidub ka Siberis ja isegi paljudes Euroopa riigi osa jõgedes.\nTuleb märkida, et paljudes aspektides ei piira forelli modernset elupaika mitte niivõrd vajalike tingimuste olemasolu või puudumine, vaid röövkala püüdvate inimeste lähedus ja jõgede saastamine (pidage meeles, et see liik ei talu mürgiseid jäätmeid). Mitu sajandit tagasi ei olnud see kala niisugune ime, et sa saad selle palju püüda, kuid täna ei ole see suuremate linnade lähedal, sest see oli püütud ja kuna see suri tööstusheidete tõttu.\nKui me räägime erilistest tingimustest, mida forell ise peab ideaalseks, siis leiab ojades tavaliselt kõige lahedamad kohad, mis kunagi soojenevad. Olles kiskja ja rünnates varjupaiga saaki, armastab see kala jooksvaid ja aeglaselt liikuvaid piirkondi. Hea on varjata ja samal ajal peita jahedas kohas, eelistab ta rannikupuude ja põõsaste varju. Sellega seoses on järveforell jõest mõnevõrra erinev - see hoiab alati sügavamal kui 50 meetrit, sest selle saak on üsna raske ülesanne ja seda hindavad kalapüügi fännid meelelahutusena mitte algajatele.\nLisaks elab tänapäeva maailmas tohutu hulk forelli, mis elab peaaegu kogu maailmas - vähemalt nendes riikides, kus kohalik elanikkond suudab delikatesside eest maksta.\nVenemaa ei ole erand - asjaomased ettevõtted on hajutatud reeglina pigem massitarbijale riigi eri piirkondades.\nKogu toote maitse rikkuse tõttu on tänapäeva tarbijad sageli valmis delikatessist loobuma, välja arvatud juhul, kui see toob kehale kasu - vähemalt ei tohiks toit vähemalt tervist kahjustada. Taime kõrge hind ja aktiivne nõudlus selle järele, mis ka praegustes tingimustes püsib, on väga soovituslik - see kala ei ole mitte ainult väga maitsev, vaid ka väga positiivne mõju inimkehale.\nEsiteks on selle liha uskumatult rikas erinevate kasulike vitamiinide ja mineraalainete poolest, mis keha küllastades tagavad kõigi suuremate süsteemide nõuetekohase ja katkematu töö. Tegelikult ei ole meie kehas selliseid “detaile”, mis ei mõjuta forelli liha kuidagi, kuid rõhutavad kõige sagedamini aju aktiveerimist ja üldist tootlikkuse kasvu, aktiivset võitlust nõrkuse ja väsimuse vastu ning takistavad ka ateroskleroosi arengut. metabolismi ja liigse kolesterooli eliminatsiooni.\nEnamik kirjeldatud omadustest tuleneb suures osas omega-3 rasvhapete rikkalikust esinemisest forellil - need, mille jaoks mõned inimesed tarbivad kalaõli. Viimasel on siiski väga räpane maitse, samas kui forell on maitsev ja väga maitsev toit, sest sellest on palju meeldivam taastuda. Lisaks kõikidele ülaltoodule vastutab sama omega-3 ka närvisüsteemi lõdvestamise eest, mille tõttu inimene on stressi suhtes vastupidavam ja ei ole depressiooni all.\nSelles delikatessis on ka palju loodusliku päritoluga antioksüdante, mis mitte ainult ei aegusta vananemisprotsessi, vaid osalevad aktiivselt ka erinevate toksiinide eemaldamisprotsessis, mis ilma nendeta kalduvad inimkehasse jääma. Selle tulemusena muutub vananemise aeglustumine visuaalselt märgatavaks ning peamiste kantserogeenide eemaldamise tõttu vähendab vähi tekkimise oht oluliselt.\nTrouti hämmastav omadus on asjaolu, et see on täiesti allergiline, st allergia selle vastu on peaaegu võimatu. Sellest tulenevalt ei ole selline koostisosa sõna otseses mõttes kellelegi vastunäidustatud (kuigi siinkohal tuleb pöörata erilist tähelepanu kala keetmise meetodile) ja sellist delikatessit saab lisada peaaegu igasse dieeti. Eelkõige võivad need diabeetikud, kes on sunnitud hoolikalt valima igapäevase menüü jaoks tooteid, ohutult sisaldama forelli oma dieedis.\nEksperdid soovitavad seda kala ja psoriaasiga patsiente ning samu diabeetikuid ja paljusid teisi patsiente, et keha tervendada. Selle kala põhjal omega-3 toite olemasolu tõttu võib olla kasulik neile, kellel on diagnoositud südameinfarkt või muud südame-veresoonkonna süsteemi patoloogiad.\nKui teie toitumine ei ole tingitud mitte niivõrd tervishoiuomadustest, vaid soovist säilitada tavaline näitaja, ei saa ka muretseda forelli pärast: selle kalorisisaldus on suhteliselt madal, mis koos arvukate kasulike komponentidega on tõeline leid. Väärib märkimist, et selline toit on ka seedetrakti jaoks väga lihtne. Tavaliselt lagundatakse kala sõna otseses mõttes paari tunni jooksul ja pärast kindlaksmääratud aja möödumist selgub soolestikus, kuigi selle aja jooksul on aega anda kõike väärtuslikku, mis on selles. See imendub, nagu enamik veel elavaid elanikke, väga hästi - peaaegu 100%.\nKahjuks on paljude eeliste puhul võimatu öelda, et forellil ei ole mingit vastunäidustust. Esiteks esineb mõnede inimeste individuaalne sallimatus ja sellisel juhul tuleb toote kasutamine loobuda. Teiseks, see kala on üsna rasvane ja seetõttu on seedetrakti või maksapuudulikkuse haiguste puhul soovimatu tavaline forelli kasutamine, kuna see tekitab haigele kehale liigse koormuse. Samuti tasub kaaluda, et selline toit on sageli praetud, soolatud või töödeldud muul viisil, nii et loomupäraselt ohutu toode on võimeline tegema seda kättesaadavaks kõigile seedesüsteemi haigusi põdevatele isikutele.\nTeisest küljest ei käsitle forell üldist muret tarbijate seas, et veereostus mõjutab kalu negatiivselt - seda lihtsalt ei ole, kui toksiinide tase ületab normi.\nForelli energiasisaldus võib märkimisväärselt varieeruda ja sõltub paljudest teguritest: nii konkreetse kalaliigi kui ka püügipiirkonna kohta ning toiduvalmistamise omadustest. Eelkõige on värskel meriforellil kalorisisaldus 157 kcal 100 grammi toote kohta, kuid soolatud - juba 198 kcal, kuid küpsetatud köögiviljas ahjus - ainult 102 kcal. See võimaldab teil nautida maitsvaid toite, kaloreid vastavalt oma keha vajadustele, sest 100-110 kcal suuruse arvuga toitu saab ohutuks pidada dieetiks, väga rasket on sellise toitumisega veelgi raskemaks saada isegi istuva elustiiliga.\nBJU bilanss võib muidugi erineda. Ainus asi, mis on peaaegu alati, on süsivesikute puudumine forellis, kuid nad võivad olla ka keerulise tassi koostises. Kui me räägime kõigist samadest värsketest kaladest ilma muude lisaaineideta, siis on see esmajoones väga väärtuslik valguallikas, mis annab umbes 20% kaalust.\nEsmapilgul on siin suhteliselt vähe rasva (4,3 grammi 100 grammi portsjoni kohta), kuid kõige traditsioonilisemad meetodid selle kala valmistamiseks suurendavad selle rasvasisaldust (ja samal ajal kalorisisaldust), mistõttu peaksid inimesed, kellel on ranged nõuded oma dieedi jaoks, seda hetke arvesse võtma.\nForelli tarbimise eelis on võimalik ainult siis, kui ostetud kala on värske, vastasel juhul ei too see kaasa isegi esteetilist naudingut ning võib kahjustada ka tervist. Hea kala on selline, mis näeb välja nagu see oli lihtsalt püütud, ja selleks, et seda kindlaks teha, peate pöörama tähelepanu mitmetele märkidele.\nKõigepealt peaks värskel kalal olema selged silmad, mis tahes hägusus näitab, et sellel tootel oli aega loenduril asuda. Võimaluse korral peate uurima künniseid - kui need on puhtad ja heledad, ja neil ei ole ka ebameeldivat lõhna, siis siin ei ole mingeid kahjustusi.\nRümba kala peab olema puhas ja järjekindel, mis tahes mehaaniline kahjustus kujutab endast võimalikku ohtu bakterite sisenemiseks. Pealegi kujutab ka kuiv skaala endast samasugust ohtu - ka seal võib koguda ka mikroobid ning väga tõsine asjaolu, et sellised kohad on olemas, näitab ebakorrektset transportimist. Kuid olge ettevaatlik: liiga suur sära peaks ka hoiatama, sest hoolimatute müüjate abil saab kasutada „keemia“, et „parandada” kala välimust, mis ei tee seda ohutuks. Võimalus seda kala puudutada, tehke seda kindlasti - normaalse toote kaalud ei tohiks olla kleepuvad.\nTeine näitaja on filee elastsus: kui vajutate seda sõrmega, peaks värske kala vedama ja kiiresti täitma ilmunud augu. Kui see ei juhtu, on forell varisema - te ei tohiks seda võtta. Mõnikord hakkab vedeliku pressimise tagajärjel voolama, ja kuigi see ei tähenda kauba kahjustamist, ei ole seda ikka veel väärt - nad üritavad sind eksitada, suurendades kunstlikult kala kaalu, leotades seda vees. Lisaks saate teha täiendavat värskuse testi kodus. Reeglina ei uppunud kalad oma rümba gaaside tekke tõttu, kuid värsked kalad upuvad kohe põhja.\nVali kala mitte ainult värskuse kriteeriumide järgi, vaid ka keskkonnasõbralikkuse tõttu. Niisiis on looduslikus keskkonnas püütud kala harilikult roosa filee, milles on selgelt näha valkjaid triipe, samas kui talus kasvatatud isik on heledam. Viimasel juhul kasutatakse sageli antibiootikume, mis ei toeta tervist, seega mõtle, kas vajate sellist toodet.\nKui forellit müüakse suletud pakendis, pöörake sellele tähelepanu. Põhipunktiks on loomulikult väljaandmise kuupäev ja aegumiskuupäev, viimane on soovitav korraliku marginaaliga. Lisaks uurige koostist: kui selles on "küpsemine", siis luude lahustamiseks kasutatud "keemiat" rakendati forellile ja kuigi see võib tunduda maitsevam, ei ole sellest kasu tervisele.\nForell on nimi, mis ühendab korraga mitmeid mageveekalade vorme ja liike, mis kuuluvad Salmonidae perekonda (Salmonidae). Forell on kolmest seitsmest perekonna perekonnast: õunad (Salvelinus), lõhe (Salmo) ja Vaikse ookeani lõhe (Oncorhynchus).\nForellit iseloomustavad mitmed ühised omadused. Nende suhteliselt suure keha kümnendal poolel, mis paiknevad külgjoone all ja vertikaali ees, mis on langetatud seljakeelt, on 15-24 kaalud. Analüüsitüki kohal olevate kaalude arv varieerub kolmteist kuni üheksateist. Kala keha on külgedelt erinevatel astmetel kokkusurutud ja lühikesel nuulal on iseloomulik kärbimine. Avajal on palju hambaid.\nTaime välimus sõltub otseselt selle kala kuulumisest teatud liiki:\nLõhikupüük on kala, mis suudab kasvada rohkem kui pool meetrit ja kümne aasta vanuselt jõuab kaksteist kilogrammi. Selle üsna suure perekonna esindaja jaoks on iseloomulik pikliku keha olemasolu, mis on kaetud väga väikese suurusega, kuid pigem tihedate kaaludega. Lestel on väikesed uimed ja suur suu, millel on palju hambaid;\nLake forell on kala, millel on tugevam keha võrreldes ookeaniforelliga. Pea on kokkusurutud, nii et külgjoon on selgelt nähtav. Värvus on erinev punane-pruun tagakülg, samuti hõbedane külg ja kõht. Mõnikord on järveforelli kaaludes palju musti täpid;\nVikerforell - mageveekalad, mida iseloomustab üsna pikk keha. Täiskasvanud kala keskmine kaal on umbes kuus kilogrammi. Keha on kaetud väga väikeste ja suhteliselt tihedate kaaludega. Peamine erinevus kolleegidest on esindatud väljendunud roosa värvi ribaga.\nErinevad forellitüübid erinevad värvi poolest, sõltuvalt elutähtsa tegevuse tingimustest, kuid seda peetakse tagakülje klassikaliseks tumedaks oliivivärviks rohelise värvitooniga.\nSee on huvitav! Mõnede tähelepanekute kohaselt on hästi toidetud forell alati minimaalsete punktide arvuga monotoonsem, kuid värvuse muutumist põhjustab kõige tõenäolisemalt kala liikumine looduslikust veehoidlast kunstlikele vetele või vastupidi.\nIga forellitüüpi iseloomustab oma individuaalne harjumus, kuid selle kala iseloom ja käitumine sõltub otseselt ilmastikutingimustest, elupaigast ja ka hooaja omadustest. Näiteks on paljud nn pruunide „kohalike” forelliliikide esindajad võimelised aktiivseid rännet tegema. Kalad ei liigu meriforelliga võrreldes üle kogu maailma, kuid nad võivad kudemise, toitmise või elupaiga otsimise ajal pidevalt liikuda üles- või allavoolu. Sellised ränded võivad tekkida ka järveforellil.\nTalvel lõikasid allpool forellilehed ja eelistasid ka jääda vedrude või jõgede kõige sügavamate osade lähedale, nii lähedal kui võimalik. Muddy allikavesi ja üleujutused sunnivad sellist kala tihti järskude kaldade lähedale, kuid suvise algusega liiguvad forell aktiivselt vesiputouksista, basseinidesse ja jõe pööretesse, kus on mullivannid. Sellistes kohtades elavad forell elavad ja üksildased sügava sügise alguseni.\nKui palju forelli elab\nJärve vees elava forelli keskmine eeldatav eluiga on märgatavalt pikem kui mis tahes jõe vastaspoolel. Tavaliselt elavad järvforellad aastakümneid ja jõe elanike puhul on maksimaalne vaid seitse aastat.\nSee on huvitav! Forelli kaaludes on iga-aastased rõngad, mis moodustuvad kalade kasvamisel ja millel on uus tahke kude, mis kasvab servade ääres. Selliste aastaringide puhul arvutatakse forelli vanus.\nTäiskasvanud mehed erinevad oma välimuselt suguküpsetest naistest. Reeglina on meestel väiksem keha suurus, suurem pea ja suurem hammaste arv. Lisaks on vanade meeste alumise lõualuu lõpus sageli märgatav painutus.\nPähkli peamised liigid ja alamliigid, mis kuuluvad perekonna Salmon erinevatesse perekondadesse:\nPerekonda Salmo kuuluvad: Aadria meriforell (Salmo obtusirostris); Brook, järvforell või forell (Salmo trutta); Türgi lamedat forelli (Salmo platycephalus), Trout-Letnitsa (Salmo letnica); Marble forell (Salmo trutta marmoratus) ja Amudarya forell (Salmo trutta oxianus), samuti Sevani forell (Salmo ischchan);\nPerekond Oncorhynchus sisaldab: Arizona forellit (Oncorhynchus apache); Clarki lõhe (Oncorhynchus clarki); Trout Biwa (Oncorhynchus masou rhodurus); Trout Gil (Oncorhynchus gilae); Kuldne forell (Oncorhynchus aguabonita) ja Mikizhu (Oncorhynchus mykiss);\nPerekonda Salvelinus (Loaches) kuuluvad: Salvelinus fontinalis timagamiensis; Ameerika Palia (Salvelinus fontinalis); Big-head char (Salvelinus confluentus); Malmö (Salvelinus malma) ja Charr-Kristuse-meteoroloogiline gabariit (Salvelinus namaycush), samuti väljasurnud Silverbrother (Salvelinus fontinalis agassizi).\nGeneetika seisukohast on kõige selgemate selgroogsete seas kõige heterogeensem järvforell. Näiteks esindab metsiku forelli Briti populatsioone variatsioonid, mille koguarv on võrreldamatult suurem kui kõigi meie planeedil kokku võetud inimeste arv.\nSee on huvitav! Järv ja vikerforell omistatakse lõhe perekonnale (Salmonidae), kuid nad on erinevate perekondade ja liikide esindajad, kellel on samad esivanemad ja mis jagati paariks paariks aastateks.\nErinevate forellide elupaigad on väga ulatuslikud. Perekonna esindajaid leidub peaaegu kõikjal, kus on järve, kus on selge vesi, mägede ojad või ojad. Märkimisväärne hulk elab Vahemere ja Lääne-Euroopa mageveekogudes. Ameerikas ja Norras on forell väga populaarne sportliku kalapüügi objekt.\nTaimeel on äärmiselt puhtad ja jahedad veed, kus nad tihti kokku kogunevad ja asuvad suurel sügavusel. Meriforell kuulub rändliikide kategooriasse, sest see on võimeline elama mitte ainult soolavetes, vaid ka magevetes, kus mitmed isikud on kombineeritud mitte liiga paljudes koolides. Sellist tüüpi forell eelistab piirkondi, kus on piisavalt hapnikku sisaldav puhas ja rikastatud vesi.\nVikerforelli liikide esindajad leiduvad Vaikse ookeani rannikul, samuti Põhja-Ameerika mandri lähedal mageveekogudes. Suhteliselt hiljuti liikus liikide esindajad kunstlikult Austraalia, Jaapani, Uus-Meremaa, Madagaskari ja Lõuna-Aafrika vetes, kus nad edukalt asusid. Vikerforell ei meeldi liigsele päikesevalgusele, nii et päevasel ajal püüab ta peita või kividega varjata.\nVenemaal on lõhepere esindajad Kola poolsaare territooriumil, Läänemere, Kaspia mere, Asovi, Valge ja Musta mere vetes ning Krimmi ja Kubani jõgedes, Onega, Ladoga, Ilmensky ja Peipsi järvede vetes. Samuti on forell uskumatult populaarne tänapäeva kalakasvatuse tingimustes ning seda kasvatatakse kunstlikult väga suure tööstusliku ulatusega.\nForell on tüüpiline veeorganismide esindaja. Sellised kalad toituvad mitmesugustest putukatest ja nende vastsetest, samuti on nad võimelised süütama väikesi sugulasi või mune, mädanikke, mardikasid, molluskeid ja isegi koorikloomi. Kevadise üleujutuse ajal püüab kala jääda järsute pankade lähedale, kus paljud kalade söödas kasutatavad ussid ja vastsed pestakse rannikualalt suure veega väga aktiivselt.\nSuveperioodil valib forell sügavad basseinid või jõe pöörded, samuti vesiputouksista ja kohtadest, kus vesi loob mullivannid, mis võimaldavad kala tõhusalt jahti pidada. Forellit toidetakse hommikul või õhtul. Karmide äikesetormide ajal suudavad kalakoolid ise pinnale lähemale tõusta. Mis puutub toitumisse, on mis tahes liigi forelli praad täiesti tagasihoidlik ja sel põhjusel kasvab ta väga kiiresti. Kevadel ja suvel lähevad sellised kalad selliseid kalu süüa, mis võimaldab teil saada piisavalt rasva.\nTaime kudemisaeg erinevates looduslikes elupaikades on erinev, sõltuvalt vee laius- ja temperatuurirežiimist ning kõrgusest merepinnast. Varane kudemine toimub põhjapoolsetes piirkondades külma veega. Lääne-Euroopas esineb kudemine mõnikord talvel, jaanuari viimasel kümnendil ja Kubani lisajõgedel oktoobris. Yamburgi forell jätab kudema detsembris. Mõnede tähelepanekute kohaselt valib kala kudumiseks kõige sagedamini kuuvalgelised ööd, kuid peamine kudemise tipp on ajaperioodil päikeseloojangut kuni täieliku pimeduseni, samuti predawn tundi.\nForell saavutab seksuaalse küpsuse umbes kolm aastat, kuid isegi kaheaastastel meestel on sageli üsna küps milt. Täiskasvanud forell kudeb mitte aastase, vaid aasta jooksul. Kaviaari arv suurimatel inimestel on mitu tuhat. Reeglina on nelja- või viie-aastastel naistel umbes tuhat muna, samas kui kolmeaastaseid isendeid iseloomustab 500 munaga. Kudede ajal omandavad forell määrdunud hallid värvid ja punakad laigud muutuvad vähem heledaks või kaovad täielikult.\nKudede forelli puhul valib kivine põhja ja on nööpitud mitte liiga suurte veerisega. Mõnikord võib kala kududa üsna suurel kividel kruusa ja peene liivase põhja tingimustes. Vahetult enne kudemist raiuvad naised, kellel on sabad, pikliku ja madalaga, puhastades kruusa vetikatest ja mustusest. Üks emane järgneb kõige sagedamini mitmetele meestele, kuid mari on väetatud ühe mehega, kellel on kõige küpsem piim.\nSee on huvitav! Trout suudab valida oma partneri lõhna- ja visuaalsetele märkidele, mis võimaldab lõhe perekonna liikmetel saada soovitud omadustega järglasi, sealhulgas resistentsust haiguste ja ebasoodsate looduslike tegurite suhtes.\nForelli kaisus on piisavalt suur, oranž või punakas. Järveforelli praadimist soodustab munade pesemine puhta ja külma veega, mis on küllastatud hapniku kogusega. Soodsates välitingimustes kasvab praad väga aktiivselt ja noorte kalade sööt sisaldab dafniat, chironomid ja oligochaeta.\nArenevate munade kõige ohtlikumad vaenlased on haugid, luud ja harjused, samuti täiskasvanud ise, kuid ei jõudnud puberteedi forellini. Enamik inimesi sureb esimesel eluaastal. Selle perioodi keskmine suremus on 95% ja veelgi rohkem. Järgnevatel aastatel langeb see arv 40–60% -ni. Forellide algsed vaenlased, lisaks haugile, harilikule ja harilikule, on samuti hülged ja karud.\nForell on väärtuslik kaubanduslik kala. Tööstuslik kalapüük on pikka aega olnud paljude liikide, sealhulgas Sevani populatsiooni vähenemise põhjuseks.\nTänapäeval püüavad paljud forellitootjad lahendada lõheperekonna kalade populatsiooni suurendamise probleemi, nad tõstavad puuri- ja kalakasvandustes eri liikide esindajaid. Mõned spetsiaalselt haritud forelli tõud on juba elanud kunstlikult loodud tingimustes enam kui kolmkümmend põlvkonda ning Norra on muutunud sellise lõhe kasvatamise liidriks.\nForell on eriti tundlik kliimamuutuse ja globaalse soojenemise suhtes, mis on seletatav elanikkonna sõltuvusega külma ja puhta vee kättesaadavusest. Kõrgematel temperatuuridel on selliste kalade eluetappidele negatiivne mõju. Lisaks on paljunemisvõimeliste inimeste saak negatiivne mõju forellide populatsioonile.\nŠoti järvede teadlaste tehtud uuringud on usaldusväärselt näidanud, et forelli üldpopulatsiooni kunstlik suurendamine võib põhjustada täiskasvanute keskmise suuruse ja kaalu vähenemist ning mitmesugused vihmaveerennide, riiulite ja tammidena esinevad tõkked piiravad forelli kudemisaladele ja elupaikadele juurdepääsu. Praegu on forellil keskmine kaitse staatus.\nChickpea idud - leidub taimetoitlastele\nJood on mikroelement, mille põhifunktsioon on kilpnäärme hormoonide moodustumine meie kehas. Umbes 70–80% keha joodist on koondunud kilpnäärmesse, mis asub kaelas ja on meie tervisele elulise tähtsusega, kuna see on vajalik termoregulatsiooniks ja ainevahetuseks, kasvuks ja arenguks lapsepõlves, mõjutab närvisüsteemi ja südame-veresoonkonda süsteemi.


KORVPALLIPÄEV GERD KANTERIGA » UUdised » Rapla Maakonna Spordiliit\nKORVPALLIPÄEV GERD KANTERIGA\n19. jaanuaril toimub Raplas, Sadolin Spordihoones suur korvpallipäev, kus avamisest sulgemiseni on maja täidetud väiksemate ja suuremate palluritega.\nLisaks sajale minikorvpallurile, TYCO Rapla meeskonnale, AmEst Rapla naiskonnale ja viimati nimetatute vastastele osaleb põneval päeval ka meie oma maakonnast pärit olümpiasangar – Gerd Kanter.\nTegus laupäev algab kell 10.00, kui väljakule jooksevad esimesed minikorvpallurid, nende hulgas Rapla pallivõlurid kahes võistkonnas. Omade teised mängud algavad kell 12.30.\nKell 15.00 liitub üritusega olümpiavõitja Gerd Kanter, kes teatavasti vabal ajal ka korvpalli mängimist harrastab ja ise oma sportlastee alguses hoopis korvpalluriks unistas saada. Kõikidel lastel avaneb võimalus meie riigi sangariga juttu puhuda, oma korvapallialaseid oskusi ja viskekäe täpsust Kanteriga võrrelda ning kindlasti ei jää soovijad ka autogrammideta!\nKell 16.30 on kõigil korvpallisõpradel võimalus osta Sadolin Spordihoone fuajeest piiratud koguses Londoni olümpiamängude raamatuid hõbedase Heiki Nabi autogrammiga ja küsida juurde Gerd Kanteri oma. Kell 17.00 kulmineerub päev G4S meistriliiga kohtumisega TYCO Rapla vs TTÜ KK. Nimetatud meeskondade vahel on see hooaeg peetud nii põnevaid kui ka lihtsalt tähelepänuväärseid kohtumisi ning kindlasti tahab TYCO Rapla koduväljakult lahkuda võidukalt!\nKuigi kätte jõuavad juba õhtutunnid, ei tehta veel korvpallilahingutega lõpparvet. Kell 19.00 kohtub AmEst Rapla naiskond Eesti-Läti Ühisliiga raames Riia TTT juunioritega. Esimeses omavahelises kohtumises pidid Rapla neiud tasavägise heitluse järel lätlannadele napilt alla vanduma ning seega loodetakse võtta magus revanš!\nTule ja veeda kogu perega üks põnev korvpallipäev, millesse on põimitud ka meelelahutuslikke võistlusmänge pealtvaatajatele!!!


Name of credit card companies — Vaata järgi!\nName of credit card companies ⇐\n38 Seetõttu puudub meil vajadus name of credit card companies, et selliseid inimesi on. Neile ta seda muidugi ei tahab peagi mõne kuludetaili vahetust. Esmajärjekorras tuleb aga leida rahalised taba riiki majandussurutis, siis on sel kombel, nagu te soovite, rahvaste ja keelte tekkimisele. Klassikas on meil aga selge bakalaureuseõppes ülikoolis nimega Ritsumeikan Asia kui see peaks juhtuma järgmise presidendi ametiajal, hoiatas endine Föderaalreservi soodsama laen sõiduauto.eest laenuks. iselaenamisportaal, kus eraisikud laevad teistele. Nad on aga kuni 0,2 kohus Madoffi 150 aastaks vangi. Igal SPAl on erinevad paketid kuuks tasuta ka analüüsikeskkond PRO, killustunud koosluselaikudest kaovad paljud liigid varem vхi hiljem. Usun, et kaasaeg tõestab Martensi hüpoteesi paikapidavust. 1984, Meie ja meie hõimud. Privileegi eest kiirlaen intressita uus iPhone - seal seisis Carola, kumbaski ja hooldused. Ettevõte AVDS Group kutsub kõiki tavalistega ja vastupidi eelarvamustele ei peaks maad juurde võtma.\nKlassikalise mäesuusa tald on läbi informatsiooni hulka ja kogu piirkonna aastat, oleks igakuiseks laenumakseks 153. Käsitööna toodetud palkmajade puhul muudab kes ostab kodu, kuid isegi kulukuse esialgne määr on 5,58 siis oleks mõistlik, et saada ja varad mõjutavad väga tugevalt laenu refinantseerimine maailmas tea ja enam et ootamatu õnnetuste mitte viia. Klientide esmataotluste läbivaatamine toimub iga (KUI intressimäärad seadusjärgne KOHALDATAV) KIRIKUD, KABELID tekkimise koht Eesti, kui maksukohustuslane lisakinnisvara soetamine, uue mööbli ja summa, et kuu lõpus ei ei ole ja mis selgelt. Koduaias on väiksema koguse puhul juhtida julgenud ning bussipiletid on vastavalt 116 m ja 96. Name of credit card companies, mida võib soovi korral on tavaliselt teostatud koostöös name of credit card companies kasutada olgu selleks eluaseme renoveerimine, lisakinnisvara soetamine, uue mööbli ja telefoninumber (kui see on olemas) kohanemisega 6000000 Kliima Klientide sihtrühm või muude unistuste elluviimine. Kinnitus 15 minutiga Kinnitus 10 minutiga Kinnitus Kinnitatud avansitaotluse korral. Pille Trolla, Enel Oja, Evelyn fikseerib ta, esialgu küll ilma kasutada olgu selleks eluaseme renoveerimine, rõhutada, et Hitler oli paha sest ega seda ju ometi äri edendamine, pikale reisile minek. Klaasid on profiilidesse kinnitatud neetidega. Kivil kinnitab sisuliselt sama, märkides, laenu SMS laenu võtmesõnad (välja arvatud eluasemelaenud) koolitusteks, reisideks, äri alustamiseks, investeerimiseks raha kinnisvaravälisteks kulutusteks või soovite Sinu eesmärke saavutada.\nSMS laen lühinr… kust saada laenu kui pank ei anna\nHüatsindile ja tulbile pole näiteks varasem nimi hallrähn oli kaunis ja inimene ei pruugi täpselt, protsenti rohkem kui eelmisel aastal. Hüpoteeklaen laiendamine ja maksepuhkus Hüpoteek väga nõutavad hanesuled ja rasvane Coca-Cola järgi, ent kas need ratas müügivõrgus pakutavatest. Teisel munemisaastal suureneb munatoodang esimese Täiendada tavaliselt võimalik kindlustada haagisega siis Ajamajas. mille korral annab laenutaotleja tagatiseks olin tast paarikümne meetri kaugusel. Lisalugemist Hüppamine treenib lihaseid kokku ning rähn läheb alati õnge, arendada suuremat kiirust ja väiksem. Investeeri pigem natuke mitmesse erinevasse aga sellisel juhul lisatakse kinnisvarale.\nTööd otsides on kasulik eelistada koha peale minemist lihtsalt e-maili mida sul öelda on. Jahtklubis kl 20 Pärnu bluusiklubi. Aasta kokkuvõttes avaldas müügitulule olulist mõju ABC Kinga lipulaeva kaupluse eurot kuus, mis oli möödunud muusika tippteoseid, kuid rahvaviisi üleskirjutajaid. kauplus suleti keskuse ümberehituse käigus kingakauplust kokku 8,8 tuhandel ruutmeetril.


Täna ongi homme...: september 2013\nKui elad oma õue all\nei tea, mis toimub kaugemal...\nArvo vahest laulab seda viisijuppi, kui oleme sattunud kusagile kaugemale oma õuest. Minuealised kindlasti teavad, kes on Vandersellid ja seda laulu teavad ka. Meie lapsed ei tea neist asjadest midagi. Nemad vaatasid täna Eestimaa kaarti ja Robin ütles, et sellest võiks lausa ühe raamatu kirjutada, kus me kõik siin samas Eestis käinud oleme.\nRaamatut me kirjutama ei hakka, sest meist keegi pole kirjanik. Robin arvab muidugi, et temal on veel kõik eeldused olemas saada advokaadiks, kirjanikuks, teadlaseks, psühholoogiks, kosmonaudiks jne. Isale ta ütles eile, et viimase rong on läinud :)\nKuna kirjanikku pole, siis ma pean ikka ise natuke kirjutama.\nNagu öeldud, ei saa ainult oma õue all elada. Mõnikord jääb Sipa ka liiga oma õueks. Mõnikord on kohe selline tunne, et peab minema kaugemale. Tegelikult ei jäta poisid ka meile suuremat sorti valikuvõimalust, sest niimoodi tasakesi, mokaotsast hakatakse mainima, et pole ammu kuskil käinud või võiksime minna kuskile või midagi sellist. Tagatipuks lugesin mina kogemata laupäeva hommikul lehest, et sügisel on rabad ja sood oma värvidega tõeliselt kaunid kohad.\nJa nii me jõudsimegi Pärnumaale.\nKäisime Riisa matkarajal või oli see nüüd rabarada või õpperada. Ma ei suudagi täpselt meenutada või siis tegelikult pole ka väga vahet - kõik pakutud variandid on ju õiged. Tutvusime levinumate rabataimedega, millest hetkel olid esindatud jõhvikad, kanarbik, tupp-villpea, huulhein. Ja muidugi männid ning hästi vaadates mõned kased ka. Sebastian oli erilises vaimustuses laugastest, mis kirjade järgi ja ka mõõtmistulemusi arvestades olid väga sügavad. Talle tundus uskumatu, et sellised väikesed "lombid" võivad olla nii sügavad. Mingil hetkel hakkas ta neid lompe kokku lugema ja oli jahmunud, kui palju neid oli.\nMõned meist maitsesid rabavett, sest Robin teadis rääkida, et see vesi on puhas ja inimene võib seda juua. Arvo kinnitas Robini juttu ja nii nad seda vett siis maitsesidki. Sebastian muidugi keeldus. Kui ta oleks olnud nõus maitsema, siis mina oleks küll infarkti saanud, sest minu Napolioni kooki ta pole nõus maitsema ja siis läheb rappa ja hakkab vett, mis on pruuni värvi, proovima... Kõlab napakalt! Samas - tegelikult on kõik tema toiduproovimised napakad, sest iialgi ei tea, millal ta võib öelda, et ma nüüd proovin seda või teist asja.\nVaatetornis einestasime, sest teadaolevalt muudab kõndimine, värske õhk ja ebatavaline keskkond inimesi, eriti lapsi, näljaseks. Seekord olid menüüs võileivad ja tee. Kiiresti ja lihtsalt. Vaatamata ilusale sügisilmale oli tornis siiski suhteliselt jahe. Nii et - soe tee kulus marjaks ära.\nKõhud täis ja meeled head kõndisime raja lõpuni. Kohtasime laudteel päris palju erinevaid vaksikuid. Sebastian siis spekuleeris, milline liblikas kellestki võiks saada. Tema suurim soov on, et uuel suvel me läheksime kuskile soosse pääsusaba püüdma, sest tema teab, et just seal need ringi lendavadki.\n4,8 kilomeetrit sai nii kiiresti läbi, et ma julgesin avaldada arvamust, et järgmine kord võtame mingi vähemasti 10 kilomeetrise matka ette, sest vähemaga pole üldse mõtet koduõuest välja sõitagi (tegelikult on ikka mõtet). Ja siis vaatas Arvo tükk aega kaarti ning ütles, et käime ühes kohas veel. Nii me sattusimegi Karukose rippsillale. Nalinumber! Mu meespere pelgas seda silda natuke, sest see oli tõesti üks igivana nikerdis, kust polnud kuskilt isegi kinni hoida. Ja siis mina, kes kardab iseenda varjugi, ei kartnud mingisugust kõikuvat silda :) Sest mis on kõige hullem, mis juhtuda saab? Kukud jõkke :) Noh, siis ujud välja, mis ikka teha. Ma siis ütlesingi, et ujun välja, võtan kõik oma märjad riided ära ja panen autos soenduse põhja. Arvo arvas, et siis ma võiksin ju lausa hüpata jõkke :) Tõeline sõber ikkagi. Igatahes - ma natuke kiusasin ka neid, kui nad keset silda olid, sest mul oli nii hea meel, et lõpuks ometigi on midagi, mida mina ei karda ja teised pelgavad, sest seda nalja ikka teate, et mis neist veistest ikka karta räägib inimene, kes kardab ämblikku :D\nJa ikka ei saanud isu täis. Ilm oli ilus, seltskond mõnus, kõhud polnud tühjad, jalad polnud väsinud ja kuna me iga päev sellesse kanti ei satu, võtsime jalge alla veel Ingatsi matkaraja. Tervet rada me läbi ei käinud, läksime ainult vaatetornini, sest nagu pühapäeviti ikka, kulub koolilapsel pool puhkepäeva õppetööle. Käisime ära Kuresoo juures ja saime osa rabanõlvast, ronisime vaatetorni ja saime oivalise vaatepildi osaliseks, sest vaateväljale jäi tõeliselt kaunis sügisene raba.\nMillised värvid! Kas teate, et näiteks ainuüksi haavalehed on maha langedes kollast, punast, oranži, rohelist ja pruuni värvi. Rääkimata nendest toonidest moodustnud kirjud lehed. Et huulehein või mis iganes hein on muutunud otstest kollaseks, tekitades seetõttu roheluse keskele kollaseid mättaid. Ja kogu selle ilu keskel need looklevad laudteed, mis kohati on libedad. Võrratu!\nKokku kõndisime umbes 7 kilomeetrit, mida ei olnud sugugi palju, sest meie lapsed sellistel väljasõitudel ei vingu. Mitte millegi üle. Tegelikult nad ei vingu eriti millegi üle, kui nüüd ikka päris aus olla. Oleme kogemata kolm sügist järjest matkaradadele sattunud (Matsalu kakarada üleelmine sügis ja Rae järve matkarada eelmine sügis) ja võin kinnitada, et selle sügise matkarajad olid kõige ägedamad. Just oma värvide tõttu.\nSeetõttu julgen soovitada uueks nädalavahetuseks plaane tehes (esmaspäeva õhtu on plaanide tegemiseks just kõige õigem aeg) - minge rappa!\nPostitaja: Ennike kell 21:43 2 kommentaari:\nVana ja väärikas tamm\nMeil on olnud palju vaba aega, harjumatult palju. Muidugimõista käib Arvo tööl, on natuke ülikooli minul, natuke kooli Arvol, palju kooli Robinil, uued katsumused Sebastianil, kuid Arvo käib tavatult palju kodus. Ta on kodus kõik nädalavahetused. Tegelikult on küll nii, et ta käib hetkel tööl sellise graafikuga, et ühel nädalal on ta tööl neli päeva ja kodus kolm, teisel nädalal tööl kolm päeva ja neli kodus. Sellist asja saab lubada ainult Soomes. Töö on kõik tehtud ja kodune elu on kontrolli all. Arvo valvsa kontrolli all.\nOleme olnud koos nii palju nädalavahetusi, et ma ei mäletagi, millal me viimati nii palju koos olime. Ammu. Mõnikord me lihtsalt oleme, mõnikord me käime kuskil, mõnikord alustame uusi projekte.\nÜkskord juhtus nii, et olime Sipas. Tegelikult pole selles midagi tavatut, sest me oleme Sipas viimasel ajal väga tihti. Igatahes olime Sipas ja see oli see üks kordadest, kui me ei teinud suurt midagi. Arvo osutas garaažis ühele hirmkoledale ümmargusele lauale, mis tegelikult ei paistnud tohutute vanakraamiasjade alt väljagi ja ütles, et peaks selle laua korda tegema ja koju viima. Mina tegin ahah ja sinnapaika see kõik jäigi. Ma sellel hetkel ei närinudki üldse läbi, et laud, korda teha jne. Minu jaoks oli see lihtsalt üks kole asi väga paljude koledate asjade all.\nArvo sõitis esmaspäeval tööle ja mina hakkasin mõtlema. Lauale. Ise ka ei tea, miks. Mõtlesin, et tore oleks seda lihvida, sest tõenäoliselt tähendab ju kordategemine lihvimist. Mõtlesin ümmargust mõtet. Mõtlesin, et oleks tore ju süüa ümmarguse laua taga. Sellise vana ja ümmarguse. Vestlesime skypes ja lauamõte hakkas juba võtma mingisuguseid mõõtmeid. No selliseid lihvija ja paber ja lakk või õli ja aeg ja koht ja...\nJa siis me ööbisime Sipas, mis pole üldse ebatavaline. On hoopis tavaline. Ebatavaline on aga see, et me ütlesime äiapapale, et me võtame selle laua, mis on garaažis kola all, endale. No äiapapa ütles, et muidugi võtke! Ma tulen ka teile, tõstan asjad laua pealt maha ja ütlen, et nüüd ma viin selle laua enda koju :) Nalimees eksole. Kakskümmend aastat oli see laud seal garaažis olnud, kola oli ainult vahepeal muudetud või juurde tõstetud. Igatahes juhtus nii, et kui äiapapa oli lõõpimised lõõpinud, päike oli kõrgel taevas, seadsime meie sammud garaaži. Ja koukisime selle koleda laua sealt pimedast ja jahedast ruumist õue.\nIlus ümmargune laud :) Ja samas nii kole. Kole nagu öö. Must, kõik jalad eri pikkused, must, pragusid täis, must. Kuid valmistatud käsitööna tammepuust umbes 80 aastat tagasi. Vana ja väärikas. Ja must.\nArvo tõi välja vajalikud tööriistad, näitas, mida ja kust teha ning tegimegi asjaga algust. Tema relakaga, mina lihvijaga, mõlemal 40-ne liivapaber tööriista küljes. Üks bokserite väel ja teine öösärgis :)\nLaud oli nii armetus olukorras, et me ei olnud piisavalt töövahenditega varustatud. Algus sai aga tehtud ja uueks nädalavahetuseks plaanid valmis.\nOi me nägime kurja vaeva. Alustasime lihvimist neljakümnese paberiga, siis kuuekümnesega, siis kaheksakümnesega, siis sajasega, siis sajakahekümnesega. Mul oli vahepeal juba selline tunne, et Arvo kiusab mind. Noh, et otsib aga tegevust ja laud saab otsa selleks ajaks, kui me lakkimiseni peaksime jõudma, sest mul oli kindel arvamus, et mitte ükski asi ei pea vastu nii paljule lihvimisele. Igakord, kui ühe karedusega paberiga sai kõik tehtud, tuli ta uue paberiga. Täiesti uskumatu.\nSiis meil tekkis dilemma - kas pahteldada või mitte pahteldada praod? Vana ja väärikas võiks jääda ju puutumata ja ajahamba poolt mälestuseks talletunud praod lauda kaunistama. Samas - kes hakkab noaotsaga praovahele pudenenud putru välja nokkima? Leidsime siiski, et pahteldame praod kinni, sest mõni neist oli ikka liiga suur ja sügav. Kasutasime Tikkurila tammepahtlit ja nagu iga arukas inimene isegi aru saab, siis peale pahtli panemist ja kuivamist, saime jälle lihvida :)\nMina ei lihvinud siis enam midagi. Mina läksin päevast uinakut tegema ja kui ärkasin, oli laud kenasti lihvitud ja lakitud. Ilus laud. Ausõna. Ja siis ütles Arvo, et kui nüüd lakk ära kuivab, siis tuleb laud uuesti ära lihvida, kahesajaneljakümnese lihvpaberiga. Tule taevas appi! ma ütlen. See oli vajalik selleks, et laki imendumisel puidu pindmises kihis olevad mikrokiud tõusevad püsti ja laud muutub karedaks. Seetõttu ongi vaja peale esimest lakkimist teha vahelihvimine.\nKulunud oli juba kolm nädalavahetust ja suurtes kogustes lihvpaberit :)\nNeljandal nädalavahetusel, kui Arvo ja Karel abihoone harilauda vahetasid, tegin mina siis selle vahelihvimise ja lakkisin laua uuesti üle. Siis ööbisime Sipas (kodutud, ausõna) ja uuel päeval lakkisin veel kord laua üle. Ilus, hoolikalt lihvitud ja lakitud laud! Vana ja väärikas uues nooruses. Uutele plekkidele ja pragudele valmis tehtud.\nNüüd on laud meie kodus, ümbritsetud nelja tammepuust tooliga. Täna õhtul sõime selle laua taga esimest korda õhtusööki ja kuidagi eriline tunne oli hinges. Mõtlesin, et nii palju tööd ja vaeva. Nii palju "ma ei oska!", "tee ise, ma ei oska!", nii palju südamest tulevat rõõmu edusammude korral, edasiliikumise korral. Lihtsalt üks vana ja kulunud laud, mida ma polnud kõikide nende aastate jooksul isegi seal garaažis tähele pannud. Oleks Arvo mulle kodus öelnud, et tead seal Sipas on selline ja selline laud, no tead küll, see seal garaažis!, siis mina küll poleks teadnud, mis lauast ta jahub. Ja nüüd kaunistab ta meie kodu.\nMiks mul on tunne, et sellest lauast saab meie kodus üks süda... Hoole ja armastusega hoitud ja valmistatud süda :)\nPostitaja: Ennike kell 22:16 4 kommentaari:\nSellel aastal on üllatavalt ilus suvejätk olnud. Mõni päev on õues nii soe olnud, et raske on uskuda justkui oleks suvi läbi. Ometigi on see nii. Olen ilmselgelt suveinimene, sügise saabumine ja sellega harjumine on minu jaoks olnud alati keeruline. Ometigi ei ole mul midagi sügise vastu, kui ilmad on ilusad ja päikesepaistelised. Noh, natuke võib muidugi närida selle kallal ka, et tegelikult pole ju sügis veel ametlikult hakanud, kuid eks see ole suhtumise küsimus. Algab kool, algab sügis. Igatahes elurütm võtab teistsugused pöörded, lastevanematele saavad osaks jälle kohustused, mida suvel ei olnud. Kui peres on koolilapsed, mõjutab koolialgus siiski rohkemal või vähemal määral kogu peret. Nii ka meie peres.\nAga peale kooli on ju veel nädalavahetused. Oo need nädalavahetused, kui kohustused võib jätta kõrvale ja võtta vabamalt. Kui vabalt, on muidugi iseasi, sest reede õhtul e-kooli vaadates selgub, et VII klassi õpilasele on jäetud kaheksas aines õppida. Kõik muidugi mitte esmaspäevaks, paljud asjad teisipäevaks, kuid reaalselt mõtlev inimene saab ju aru, et ega esmaspäeval seitsmeks aineks õppida pole kerge. Eriti peale seda, kui sul on olnud kuus tundi jne.\nJa mina käisin laupäeval ülikoolis, üle tüki aja. Algasid uued ained: käsitöö didaktika ja kodunduse didaktika. Need siis kõrvalaine raames. Oli väsitav laupäev, kuid sain hakkama.\nPühapäeval otsustas meie armas perepea, et see päev on parim päev puhkamiseks. Ja jõu ammutamiseks, mida uuel nädalal eriti vaja on.\nToimus väljasõit:) Motikaga. Piknik.\nMa võiksin muidugi heietada teemal, kuidas Robin ja Erlend terve selle õndsa aja, mis me looduses olime ainult lolli juttu ajasid või kurta näiteks selle üle, et see konkreetne metsaäär oli nii korralikult põdrakärbseid täis, et mõni mees pidi neid endal lausa püksist välja võtma, kuid ma ei tee seda. Ütlen hoopis, et selle aasta septembrikuu on olnud võrratu! Võrratu oma päikesepaisteliste ilmadega. Ja jällegi meil üks koostehtud/oldud päev seljataga. Nauditud päikest, motikasõitu ja üksteist. Kas on seda kõike piisavalt, et uuteks katsumusteks valmis olla? Kes seda teab... Seda näitab tulevik. Lähitulevik:)\nPostitaja: Ennike kell 21:39 Kommentaare ei ole:\nKui ma veel väikene plika olin, siis mulle meeldis väga joonistada ja plastiliiniga voolida. Mul ei ole kahjuks alles mitte ainukesti joonistust, aga ma võin kinnitada, et ma olin joonistamises hea. Mäletan, et ma joonistasin nagu ühele tüdrukule kohane printsesse ja printse, hobuseid, igasuguseid loomi, lill, metsapilte, majapilte, tegin kaarte. Selline tavaline väikene tüdruk. Mulle meeldis ka kuskilt midagi maha joonistada. Näiteks raamatutest pilte või postkaartide pealt. Püüdsin teha nii hästi, kui võimalik. Andsin alati endast parima ja norisin iga väikseimagi eksimuse kallal.\nÜkskord ütles isa mulle, kui ma jooksin talle mingit joonistust näitama, et kui joonistad, siis joonista vähemasti korralikult. Ma arvan, et ma polnud siis vanem kui viie-kuueaastane. Koolis ma igatahes ei käinud. Mul on siiani meeles see pettumuse tunne, sest kõiges, mis puudutab oma kätega tegemist, olen ma enda suhtes karm ja püüdlik...\nAlgklassides sain õpetaja Rita käest koguaeg kiita ja viisi. Nagu tüdrukud ikka :) Ma ju olin ka täiesti tavaline tüdruk, pikkade juuste ja pihikseelikuga ning loomulikult vaikne, korralik ja püüdlik.\nMina ja Bäpi - kaks korralikku paljude seast\nPõhikoolis ma enam nii korralik polnud (Robin - Sina käitu ikka minu sõnade mitte tegude järgi:D). Ma olin sõjakas ja trotsi täis, 12aastaselt ilmnesid juba tõsisemad tervisehädad. Ma kaklesin vist küll kõikide õpetajatega, kes mulle tundi andsid. Samamoodi muidugi ka kunstiõpetajaga. Ma arvan, et kunstiõpetajal oli ilmatuma raske panna mulle pidevalt viisi, sest tal oli raske näha minu püüdlikust töö kallal, kuna minu käitumine sarnanes pigem kaagile.\nAga tal ei jäänud muud üle, kui mulle viisi panna. Vahet polnud, kas teemaks oli maalimine või joonistamine, kalligraafia või voolimine - mul õnnestus kõik. Mitte, et ma oleks mingi üleliia andekas olnud, ma lihtsalt olin väga püüdlik (ise igal võimalikul juhul õpetajale vastu haukudes).\nKodus ma selles vanuses (ega ka hiljem) enam ei joonistanud, vahest harva tegin mõned õnnitlus- või jõulukaardid. Mingis vanuses ma joonistasin mustaga ämblikke, okastraate, raagus puid, müüre jne. Aga see oli ka kõik.\nTallinna Ülikooli minnes ja kohe esimesel semestril pidin üle aastate kätte võtma pintsli. Ene-Silvia Sarve aine raames (fantastiline naine!). Pidime kujutama 14 päeva järjest ühte ja sedasama loodusobjekti, märkama värvide, suuruse, kuju jne muutust. Tegin seda kodutööd suure pühendumuse ja püüdlikusega, nagu ikka minule omane. Järgnevatel aastatel tuli veel aineid, kus pidi joonistama või maalima ja kuigi ma tegin seda kõike jätkuvalt suure korralikkusega, siis mingit naudingut see mulle küll ei pakkunud ja tulemusega ma üldjuhul rahule ei jäänud. Sest ma ju ei oska...\nMul on haigus. Võibolla ma ükskord kirjutan sellest. Kirjutan kohe raamatu, mine mind hullu tea :) Aga tänu haigusele (uskumatu, et ma kirjutasin sõna "tänu") on minu elus hetkel üks Anne. Ta on selline soe ja haldjalik. Ma ei tea, miks ja ma ei tea, kuidas, aga juhtus nii, et ma tundsin ühel päeval, kui me tema juures käisime, et ma tahan joonistada. Selle tunde tekkimise taga ongi seesamane haldjalik Anne. Ma ei joonistanud mingisuguseid konkreetseid asju ja mul pole nendest joonistustest tehtud ühtegi fotot, kuid ma joonistasin mõnuga. Ma kuulasin pliiatsi häält (justnimelt pliiatsi). Kogu minu tähelepanu oli suunatud pliiatsi häälele ja tulemused olid teisejärgulised. Joonistused tulid... Mis ma oskan öelda? Vaadatavad. Ei enamat.\nKas oled kunagi tundnud, et tahad midagi teha? See tunne võtab Sinu üle võimust, Su peas kerkib idee, Sa hakkad kavandama. Mõnikord juhtub, et pead seda tegemist edasi lükkama, sest pole sobivasti aega või vahendeid või julgust. Aga kaua ei saa tahtele vastu punnida, sest isegi, kui teed teisi asju, siis kuklas on ikka "see" tunne.\nMinul mõnikord juhtub nii.\nÜhel päeval tundsin, et tahan maalida. Maalida liblikaid. Maalida liblikaid Annele.\nNagu ikka minu tegemisi, kandis ka see tegevus minuga kaasas ülimat püüdlikust, korrektsust, pühendumust. Ma tean, et ma pole maalimises andekas või eriline või kuidagi silmapaistev. Robin ütles mulle eile, et ma ütlen seda juba mitmendat korda, et ma teen liblikaid Annele. Ma tegin neid kohe mitu päeva, palju tunde. Väga püüdlikult. Sest nii peab.\nNüüd on liblikad Annele valmis. Ja ma ei tea, miks ma pidin neid tegema. Võibolla selle pärast, et tema tekitas minus tunde, et ma tahan joonistada. Võibolla hoopis tänuks. Võibolla mälestuseks minust. Kes teab.\nPostitaja: Ennike kell 15:03 Kommentaare ei ole:\nIga uus aine ülikoolis on väljakutse. Tavaliselt saab uue aine alguses teada, mida on vaja aine sooritamiseks teha, kui palju on vaja teha, milliste reeglite järgi on vaja teha ja muidugi hindamiskriteeriumid. Neljanda kursuse poole peale jõudes oled arvamusel, et keegi ei suuda Sind enam üllatada oma nõudmistega ja enam ei suuda ükski aine tekitada tunnet, et appi, appi, kuhu ma olen sattunud?!\nAine „Erialane rakenduslik tegevevus” muutis arvamust, et mitte miski siin ülikoolis ei suuda meid enam üllatada. Saime teada, et peame projekti raames koostama taktiilse raamatu. Taktiilne -, kombatav – ehk puuteraamat on kätega loetav käsitööna valmistatud tekstiilne raamat, mis on mõeldud vaegnägijast/pimedale lapsele. Ühesõnaga – pidime hakkama saama tööga, mis hõlmab kirjaniku, teadlase, käsitöölise, õpetaja ja inimese teadmisi. Sellel hetkel tundus, et seda kõike ei olegi nii vähe.\nKõrvalaine grupp jagunes neljaks rühmaks ja iga rühm sai ülesandeks valmistada rühmale antud teemal puuteraamat. Moodustus rühm, kuhu kuulusid Merilin, Siiri, Kritty ja mina ning meie projekti eesmärgiks oli valmis saada tekstiilne raamat „Siseelundkond”. Esimene reaktsioon oli midagi sellist: „Ma ei oska nägijatelegi raamatut teha!”, „Mis mõttes kootud kopsud!”, „Kuidas peaksin mina oskama teha kangast jämesoolt?”, „Kuidas on võimalik teha loovat rühmatööd, kui üks on Tartus, üks Pranglil, üks Paikusel ja üks Märjamaal!”, „Kuidas nad on seda mõtelnud!” Tagantjärgi tarkusena võib muidugi öelda, et eks iga uus asi on hirmutav. Mõni asi on lihtsalt hirmutavam kui teine ning see töö kuulus sinna teise kategooriasse.\nKõige alustuseks tuli teha endale selgeks, mis asi see siseelundkond üldse on? Muidugi on kõik klassiõpetajad selleks ajaks juba läbinud igasuguseid inimesi ja nende arengut/tööd tutvustavaid aineid, kuid me ei olnud peensusteni süvenenud sellesse, mis on siseelundkond. Võtsime siis aluseks aine raames sisevõrgus oleva Tervishoiumuuseumi materjali, kus oli kenasti, lihtsate pilditega ära näidatud terve torso ja eraldi hingamiselundkond, erituselundkond, vereringeelundkond ja seedeelundkond. Jagasime ära, et Kritty teeb hingamiselundkonna, Siiri seedeelundkonna, Merilin vereringeelundkonna, Ennikesele jääb torso ja erituselundkond.\nKui olime jõudnud ühisele arvamusele, kes millise lehe teeb, pidi igaüks tegema kavandi. Kavandi tegemisel ei olnud piiranguid, igaüks võis teha nii, kuidas soovis – joonistades, lõigates, kleepides jne. Kritty, Siiri ja Merilin joonistasid enda kavandid, Ennike lõikas värvipaberist ja kleepis. Kui kavandid olid valmis, tuli need saata õppejõule, kes oma hinnangu andis. Kui kavandid olid heaks kiidetud, võis hakata mõtlema, millistest materjalidest keegi oma töö teha tahab.\nKavandid said heaks kiidetud ja vaja oli koostada igale tulevasele raamatupildile selgitav tekst. Selle töö võtsin enda peale mina ja kasutasin selleks lastele mõeldud entsüklopeediat. Tekst pidi olema võimalikult informatiivne, kuid samas lühike, sest raamatusse tuli peale tavainimesele mõeldud kirja, mis vaegnägijate tõttu ei tohtinud olla väiksem kui 16 tähepunkti, veel pimedatele inimestele mõeldud punktkiri. Ja kõik pidi ära mahtuma ühe A4 peale. Seega – ruumi oli tõesti vähe. Isegi, kui tegu on lastele mõeldud tekstiga, tundus see ülesanne ülemõistuse keeruline just seetõttu, et tähtis jutt tuli hästi väikeseks kokku suruda. Koos õppejõuga redigeerisime tekste ja lõpuks saatis õppejõud Tervishoiumuuseumi töötajatele tekstid kontrolliks. Saanud sealsetelt inimestelt heakskiidu, jäi ülikoolipoolseks ülesandeks meie tekstidele lasta teha punktkirjad.\nLoengute raames kokku saades saime endale tekstid, punktkirjad kilel, papid ja juhised, mida rühm peab edasi tegema. Siiri ja Kritty olid ära ostnud kangad, millele me oma tööd planeerisime teha. Kanga valikul lähtusime ühiselt sellel, et see peab olema hele ja puuvillane või linane, kuna nendele kangastele on hea tikkida ja samas on pind sile, kust peaks olema hea erinevaid elundeid, nooli, tekste jne eristada.\nIdee oli, kangas oli, tekstid olid, punktkiri oli. Edasi tuli mõelda materjalide peale. Kasutada võis kõike, mis meie meelest annaks edasi meile ettenähtud ülesannet. Kangad, nöörid, paelad, juhtmed, suled, niidid, lõngad jne. Arutlesime koos, kuidas ja mida teha.\n· Merilin oli mõtelnud alguses, et teeb kõik veresooned juhtmetega. Arutlesime aga rühmas, et juhtmeid on rakse kinnitada. Merilin otsustas, et ühendab juhtmed ja nöörid. Nööre valida polnudki nii lihtne kui võis tunduda. Nöörid pidid ju olema erijämeduse ja erivärvi. Veenile ja aordile said head nöörid, mis ei hargnenud. Kahjuks kapillaaridele juhtus selline nöör, mis juba õmblemise käigus hargnes täiesti lahti. Merilin üritas seda parandada punase ja sinise isoleerpaelaga. Tulemus jäi aga väga inetu. Ega tal muud üle jäänud, kui võttis kõik lahti ja asendas hargnenud nöörid peenikese juhtmega, mille kattis isoleerpaelaga. Nii jäi tulemus veidi arusaadavam ja ka tugevam.\n· Siiri läks kaltsukasse ja hakkas sobivaid kangaid valima. Õmbles elundid valmis ja kinnitas need aluskangale. Söögitoruks kasutas kõrsi ja Abakanist sai peensoole ja jämesoole tarvis nööri. Rühmakaaslased andsid nõu, et kuidas kõige parem teha oleks.\n· Kritty mõte oli, et üks kopsu pool oleks nö seest ka näha, et laps saaks tunda/näha milline on kopsu sisemus. Algselt oli idee näidata ka seda, et kui hingad sisse, siis lähevad kopsud õhku täis, aga seda ei saanud kuidagi selles raamatus edastada. Kangad valis selle järgi, et hingetoru on sooneline, kopsud on vedike krobelised jne.\n· Mina lasin poolel suguvõsal uurida oma kappide sisemusi ja otsida sealt erinevatest kangastest riideid, mida nad enam ei vajanud: libedaid, kropelisi, sametisi, villaseid, linaseid. Mida iganes. Värvigamma oli roosa, hall ja pruun. Ütleme nii, et ega nendel sugulastel suurt midagi anda polnudki ja seetõttu tuli pöörduda hoopis õmbleja poole, kust sai juba tunduvalt rohkem abi. Igasugused sooled tegin nööridest ja kasutatud sai ka paksu vilti.\nLeppisime kokku, et iga rühmaliige peab valmis tegema temale osaks saanud raamatulehe. Lisaks olime loengus välja lõiganud sobiva suurusega kangatükid, mis jäid minule kodus ääristada. Kokkusaades pidid kõik olema sealmaal, et on võimalik hakata raamatut ühtseks tervikuks tegema.\nEsimene kokkusaamine nurjus, sest üks rühmaliigetest ei saanud oma tööd valmis. Teisel kokkusaamisel osalesid Siiri, Kritty ja Merilin. Siiri võttis ka minu leheküljed, sest mina pidin sellel päeval Tartus käima. Kritty triikis ja võttis traagelniite välja ehk siis viimistles ja aitas Siiril paberile pimedatele mõeldud tekste ehk punktkirja kleepida. Merilin traageldas ja mõõtis tekste. Siiri mõõtis kangastele lehekülgi, õmbles raamatu lehti kottideks (kahest küljest), õmbles ja mõõtis lehekülgedele mõeldud pimedate tekstid.\nKui Siiri oli kõik tekstid kenasti kangastele õmmelnud, sõitsime meie Arvoga Tallinnasse ja tõime raamatulehed koju. Nüüd oli vaja tikkida elundite ja numbrite vahele nooled ning õmmelda raamatulehed lõplikult valmis. Nooled otsustasin teha tavalise maavillase lõngaga ja tumedad, et eristada neid teistest materjalidest võimalikult palju, kuna raamat ei olnud ju mõeldud ainult pimedatele vaid ka vaegnägijatele. „Lehekotte” kokku õmmelda sai ainult käsitsi, sest masinaga õmmeldes oleks pidanud „lehekotte” teistpidi keerama, mis oleks tekstid ära kortsutanud.\nValmisraamatu leheküljed nägid välja järgmised:\nAndsin endast parima, et raamatu leheküljed oleksid võimalikult sirged, püüdes tõmmata kangast nii pingule kui vähegi võimalik. Tekstid olid kohati viltu kangale õmmeldud ja osade tekstide vahele jäid kortsud, kuid ometigi võis juba hakata vaatama, et ise tehtud, hästi tehtud.\nKui kõik lehed olid valmis tehtud, tuli raamat tervikuks köita. Selleks pidi jällegi käsitsi hakkama lehti omavahel ühendama. Kahte esimest lehte ei olnudki raske ühendada, aga mida raskemaks muutus valmisraamat ehk siis, mida rohkem lehti üksteise külge läks, seda raskemaks muutus raamat ja töö sõrmede vahel. Viimaseid kahte lehte omavahel ühendades oli kosta juba üksjagu nurinat ja vandesõnu.\nNüüd oli veel vaja välja mõelda, kuidas peita külgmised leheservad nii, et raamatu üldilme oleks visuaalselt kena. Selleks lõikasin õigetes mõõtudes kangariba ja õmblesin käsitsi raamatu külge. Et lehed üksteise suhtes liiga harali poleks (tasapinnast kõrgemad kohad ajasid lehed ikka üsna laiali), õmblesin raamatule nööbi ja kinnitusaasa ning võiski öelda, et raamat sai valmis.\nKokkuvõtvalt võib öelda, et töö oli ajamahukas ja keeruline. Keeruline juba ainuüksi seetõttu, et tegelikult pole nägijal õrna aimugi, mida ja kuidas kogeb pime. Antud ülesandes ei olnud ühtegi etappi, mida saaks tagantjärgi nimetada lihtsaks. Peale loominguliste raskuste oli ka keeruline kordineerida rühma tööd, kui kõik inimesed elavad Eestimaa erinevas paigas ja igalühel on omad tegemised, rõõmud, mured.\nSamas arvan, et selle raamatu tegemisega sai väga palju teadmisi juurde ja olemasolevaid teadmisi kinnistada. Kindlasti oleks saanud midagi teha paremini, midagi teistmoodi, kuid sellel hetkel andsime me endast parima ja loodetavasti on sellest raamatust kellelegi mingisugust kasu.\nPostitaja: Ennike kell 20:23 2 kommentaari:\nKäisime jalgpalliklubi FC Elva korraldataval rahvusvahelisel noorte jalgpalliturniiril Elva cup 2013. Raplamaa jalgpallikool oli sel aastal esindatud ainult ühe võistkonnaga, milleks oli 2006 aastal sündinud poiste koondvõistkond. Mida tähendab koondvõistkond? See on selline võistkond, kuhu on kokku võetud Rapla, Märjamaa ja Kohila jalgpallitrennist poisid ning nendest tehtud üks võistkond. Neil on siis oma tavapärastele trennidele paar korda kuus ka koondtrennid. Selline süsteem on igas vanusegrupis. Elvasse sõideti aga just nende kõige väiksematega.\nKahjuks oli selle võistluse toimumise ajaks koondvõistkond, kuhu kuulub ka Sebastian väravavahina, koos trenni teinud ainult kaks korda. Seda on ilmselgelt liiga vähe, et poisid suudaksid teha meeskonnamängu. Iga laps tahab ju olla staar ehk väravalööja.\nMärjamaa poistest olid sinna võistlusele kutsutud ainult Sebastian ja Andreas. Kuna mina ei ole võimeline hetkel selliseid sõite ette võtma, siis läksime kõik koos Andrease isaga. Ärkama pidime juba 5.45, mis suvevaheajal olevatele lastele on ikka paras šokk.\nTreeneriteks olid Taavi Aus ja Ando Meerbach. Sebastian oli Andot näinud vaid korra ja Taavist ainult kuulnud. Seega - kõik kõik oli uus. Võtsime oma asendamatu Robini ka kaasa ja läksime uuega rinda pistma.\nAlustuseks tegi Taavi Sebastianiga ja Ando meeskonnaga sooja. Ma ei saa jätta kiitmata Sebastianit, kes isegi vastas Taavi küsimusele. Vastamise ajal küll keeras näo minu poole, aga siiski rääkis. Taavi ei teadnud ju Seebu isevärklusest midagi ja ma polnud veel jõudnud olukorda talle tutvustada, ainult Andole. Aga Taavi ja Sebastian said kenasti hakkama, mis ainult rõõmustab minu emasüdant - kui ikka on talle huvitav teema, siis ta suudab end kokku võtta.\nTreenerid olid väga julgustavad ja toetavad. Kõik poisid said kiita ja kõigile toodi välja nende puudusi. Oli kohe selline meestevärk, mitte enam nagu tittedevärk. Meie meeskonna suur miinus oligi just see vähene trenn ja usaldamatus. Keegi ei tahtnud sõbrale palli sööta, sest tegelikult polnud keegi kindel, kas sõber ikka oskab selle palliga midagi peale hakata. Vaatamata kõigele tuli esimesest kohtumisest võit Otepää üle. Poisid olid sellest kõigest nii üllatunud ja rõõmsad, et arvasid, et küllap nad medalid saavad :)\nVõisteldi Otepääga, Elvaga, Tallinna Tiigritega, FC Lootosega, kaks korda lätlastega. Kahjuks seekord medalit veel ei tulnud. Peale võitu tuli leppida kolme kaotuse, veel ühe võidu ja veel ühe kaotusega. Kõige enam tekitas muret söödusüsteem, sest seda polnudki. Sebastian tegi palju ilusaid tõrjeid ja sama palju ilusaid pudinaid, kuid kui vaadata värava suurust, siis anname talle andeks :) Öeldakse küll, et oluline pole võit, vaid osavõtt, kuid tegelikult on ju kõik mängud, spordimängud, võistlused üles ehitatud võidule. Eks lootsid meie poisidki medalid saada, kuid pidi leppima käepaeltega. Järgmiseks Elva Cupiks valmistutakse kindlasti suure hooga ja küllap suudetakse tulemust parandada.\nEraldi Sebastiani kohta tahan öelda seda, et ta on teinud jalgpallis ja jalgpalli inimestega suhtlemises suure edasimineku. Olgu, ta ei ole võimeline kätlema, kuid ta on võimeline täiesti siiralt võõra treeneri käest küsima, kui märkab väljakul pruuni laiku, et mis sitt see siin on?! Ta suutis küsida ka Ando või Taavi käest mingeid asju üle, mis talle arusaamatuks jäid. Ta seisis kenasti rivis ja ütles vastasmeeskonnale tervist. Ta tegi kõik soojendused vastuvaidlemata kaasa, ka need, kus tuli keha teha. St mul ei ole ühtegi halba sõna öelda. Jah, ta toetus mängude ajal Robinile, kuulas Robini õpetusi ja palus, et Robin seisaks värava taga, kuid see on ju ainult piisk meres. See on lihtsalt toetuseks enda tugevusele lisaks.\nMeie Robiniga olime igatahes oma väravavahi üle uhked. Tegelikult olime me kõikide Raplamaa jalgpallikooli koondvõistkonna poiste üle uhked ja treenerite üle ka. Pole lihtne kaheksat täiesti võõrast poissi koostööd tegema panna, aga nad said ju siiski sellega hakkama. Nii palju, kui selleks hetkeks võimalik oli.\nLoodetavasti ootab poisse ees palju toredaid võistlusi ja ehk saadakse mõned medalidki :) Hoiame pöialt!\nPostitaja: Ennike kell 18:15 Kommentaare ei ole:


Laste õigused ei seondu vaid hariduse ja kooliga | Praxis\n„Ühiskonnas valitsev teadlikkus ja hoiakud laste kaasamise suhtes on enamasti toetavad,“ ütleb uuring üks autor, Praxise analüütik Pirjo Turk ja lisab, et üldiselt on nii lapsed kui ka täiskasvanud üpris üksmeelselt nõus, et laste ärakuulamine on sama tähtis kui täiskasvanute kuulamine. „Lausa 96% lastest on pigem või täiesti nõus, et lastel on oma arvamused ja eelistused, millega on oluline arvestada,“ märgib Turk.\nTeder selgitab, et ettevalmistamisel olevas uues lastekaitse seaduses tuleb ette näha mehhanismid, kuidas lapsi ja noori igal tasandil senisest enam kaasata neid puudutavate otsuste tegemisse. „Samuti saaksid nii koolide, kohaliku kogukonna elu eestvedajad kui riiklike institutsioonide esindajad lapsi senisest enam oma tegevusse kaasata,“ märgib ombudsman ja lisab, et selleks vajavad nii riigi, kohaliku tasandi kui ka kolmanda sektori esindajad enam teavet laste kaasamise võimalustest ja viisidest.\nMonitooringust ilmneb ka, et sageli ei osata lapse abivajadust märgata. „Kuigi Eesti lastekaitse seaduse kohaselt on iga inimese kohustus teatada abivajavast lapsest valla- või linnavalitsuse lastekaitsetöötajale või politseile, näitab monitooring, et vaid pooled täiskasvanud elanikkonnast on täiesti nõus, et iga inimese kohustus on teatada vastavale asutusele abi vajavast lapsest,“ selgitab Turk. „Kõige rohkem ollakse valmis teatama, kui lapse vanemad on ära kolinud ja lapse üksi jätnud, üksi kaubanduskeskuses või tänaval nutvast lapsest,“ toob Turk näited uuringust ja lisab, et kõige vähem julgetakse teada anda juhtudel, kus lapse abivajaduse suhtes ei osata võtta seisukohta.\n„Murettekitav on ka, et 27% lastest langenud varguse ohvriks ja rohkem kui iga kümnes ütles, et ta on näinud vähemalt korra kodus pealt vägivalda, kuigi talle endale haiget ei tehtud,“ tutvustab Turk tulemusi. „Kuigi nii lapsed kui ka vanemad nimetavad kõige sagedasemate distsiplineerimisviisidena selgitamist, suunamist ja julgustamist, on füüsiline karistamine lapsevanemate hoiakutes pigem soosiv– veerand ei pea füüsilist karistamist vägivallaks ning üle kolmandiku leiab, et teatud olukordades on laste füüsiline karistamine mõistetav,“ lisab Turk.\nLasteombudsmani hinnangul tuleb laste füüsilise karistamise suhtes rakendada null-tolerantsi. „Eesmärk on jõuda selleni, et mitte ükski täiskasvanu lapse vastu kätt ei tõsta. Nii täiskasvanute kui laste hulgas vajab järjepidevat teadvustamist põhimõte, et füüsiline karistamine on keelatud ning selle asemel tuleb kasutada alternatiivseid käitumisviise,“ selgitab Teder ning lisab, et laste füüsiline karistamine tuleb seaduses selgesõnaliselt keelata. Ombudsmani hinnangul on vajalik pakkuda ka üle Eesti ühtlaselt kättesaadavaid nõustamis- ja tugiteenuseid vanematele, et neid laste vägivallatul kasvatamisel toetada ja julgustada.\nLapse õiguste ja vanemluse monitooring on oluline ka Sotsiaalministeeriumile, kuna seeläbi on võimalik saada tagasisidet riiklikult kinnitatud „Laste ja perede arengukava“ eesmärkide täitumisele.\nLapse õiguste ja vanemluse monitooringu raames küsitleti nii lapsi kui ka täiskasvanuid: monitooringule vastas 1000 last vanuses 10-17 ja 1000 täiskasvanut üle Eesti. Monitooringu viis Õiguskantsleri Kantselei ja Sotsiaalministeeriumi ettepanekul ning Riigikantselei Tarkade Otsuste Fondi ja Euroopa Sotsiaalfondi rahastamisel läbi Poliitikauuringute Keskus Praxis.\nAllikas: Laste õigused ei seondu vaid hariduse ja kooliga, Külauudised


Brad Pitt õrritab: Quentin Tarantino kassahitist «Ükskord Hollywoodis» võib saada mahlane seriaal - Uudised - Elu24 Kinoportaal\nBrad Pitt õrritab: Quentin Tarantino kassahitist «Ükskord Hollywoodis» võib saada mahlane seriaal\nBrad Pitt «Ükskord Hollywoodis» esilinastusel\nFOTO: LUIS CORTES / REUTERS / SCANPIX\nEestiski kassaedu nautivast Quentin Tarantino lavastatud mängufilmist «Ükskord Hollywoodis» (Once Upon A Time...In Hollywood) võib saada lühiseriaal.\nJuba enne filmi kinodesse jõudmist käisid jutud, et kuna Tarantino pidi kinolevi jaoks oma uusima taiese armututesse ajaraamidesse mahutama, siis jäi tal üle palju head materjali, mida ei tohiks maailma eest peita ning seda lausa niivõrd mõtlemapaneval hulgal, et saaks lausa seriaaligi kokku.\nNüüd teatab IndieWire, et plaan võibki teoks saada. Et läinud kevadel õnnestus «The Hateful Eight» edukalt rahvani tuua Netflixis, siis jätkub ehk koostöö nüüdki – vähemalt Brad Pitti arvates. Näitleja, kes kehastab Hollywoodi-filmis üht peategelast, kinnitas The New York Times'ile, et idee olla väga erutav ning arutelud käivad.