Suvel ikka reisitakse terve perega. Või võetakse lisaks perele veel sõbrad koos lastega kampa. Ühesõnaga, ka Sibulateel liigub just suvel palju peresid ringi ning siit tulebki väike ülevaade, mida lastega Sibulateel ette võtte. Eks muidugi on suur vahe, kas kaasas on väiksemad või suuremad lapsed. Meie postitus on pigem peredele, kus lapsed, kes juba oskavad nautida ise tegemist ning teadmiste saamist. Ja muidugi lustimist:) Ehk peredele, kus lapsed alates 5-6 eluaastast.\nJalgratastel Sibulatee avastamine. Sellest oleme jube pikemalt kirjutanud postituses “Jalgrattaga Sibulateel 2018”\nÕpitoad Alatskivi lossis. Saab nii ise savist meelepäraseid asju voolida kui tekstiilitoas nõelviltida (pigem suurematele lastele). Lisaks tasub kostüümilattu piiluda ning ümberriietudes leida end sajanditagusest ajastust. Õpitoad tuleks ette tellida.


Tolmulapp ja hari – kasvamise abivahendid – Hingele Pai\n13.02.2022 | Merit Raju\nTolmulapp ja hari – kasvamise abivahendid | Kommentaare: 0\nKa kõige peenemas peres peab koristama, nagu mu sõbranna ema armastab tihti öelda. Aga miks? küsin mõttes, kui ta kord taas seda mainib. Mitte et mul koristamise vastu midagi oleks, aga milleks – homme on ju vaja seda uuesti teha, sest põrand on taas must või kapipealsed tolmused… Jään mõttesse – äkki on see vajalik selleks, et kasvada?\nAbsoluutsel tasandil on tegelikult ju kõik puhas. Muld ja liiv on päikesevalguses metsa all või rannas – või siis esiku põrandal! – oma loomulikus olekus, puhtuses. Mida siin koristada on? Sügisel maha kukkunud puulehed aias on loomulik osa looduse protsessist. Miks neid kokku riisuda? Ometi mina ja väga paljud teised teevad seda pidevalt. Miks? Kas lisaks ratsionaalsetele põhjustele ka harjumusest või selle pärast et peab, meid on ju nii kasvatatud? Või on selleks veel mõni põhjus?\nMulle tundub, et koristamise ja puhtusega seotu saab alguse suhtumisest ellu ja elamisse üldiselt. Ja see paistab välja tegudest. Koristamisse lugupidavalt, ausalt ja avatult suhtuv inimene loob enda ümber nii füüsiliselt kui energeetiliselt hubast ja puhast ruumi, kus on mõnus olla. Tead ju küll seda tunnet, kui saad puhaste voodiriiete vahele magama vupsata või äsja korda sätitud ruumi astuda. See on mõnus tunne. Selles on mingi värskuse, puhtuse, uue alguse tunne, mis annab energiat.\nRuumid kui peeglid\nOlen seda meelt, et füüsiline ruum, kus me suurema osa oma ajast veedame, räägib väga palju meie kohta, ja seda nii kodus, tööl, koolis, trennis kui mujal, kuhu saame oma koha luua – olgu selleks tuba, isiklik laud, kapp või kasvõi nagi asjade riputamiseks. See ruum või kasvõi väike nurgake, mida meil on luba mõneks ajaks enda omaks pidada, soovi korral kaunistada, õdusamaks muuta, aga samas ka korras hoida, on peegel. Meie väline maailm on sisemise ja sisemine välise peegeldus. Milline on näiteks sinu töölaud? On see asjade alla mattunud, täis pabereid, tšekke, tegemist vajavate asjade nimekirju ja muud või on kõigel oma kindel koht, kuhu asjad päeva lõppedes tagasi jõuavad? Kas su sahtlid töölaua kõrval on korras või suvalisi asju suvaliselt täis? Ja milline on su kodu?\nKuigi armastan korda, seda, kui asjadel on oma koht, nad on puhtad ja hoitud, olen eri paikades elades märganud, et ikka on tekkinud koju mõni sahtel, toanurk, kott vm, kuhu on hakanud kogunema asjad, millega ma tegelen kunagi hiljem. Siis, kui aega on, siis, kui on õige, parem, sobivam hetk. Tegelikult on see tähendanud seda, et ma ei ole viitsinud, tahtnud, osanud nendega midagi peale hakata. Hea on olnud need ära paigutada ja mõelda, et küll homme võtan midagi ette. Homsed lükkuvad aga pidevalt edasi.\nKui mõningate aastate eest aru sain, et sama teen ka oma meeles, kehas toimuva osas – veidrad mõtted, ebamugavad tunded, emotsioonid saab ju ka tallele panna ja nendega tegelemise homsesse lükata –, siis otsustasin teadlikult seda mustrit murda. Ja et kuskilt peab alustama, siis alustasin teadlikult koristamisest ja pikalt edasi lükatud asjade läbi vaatamisest, korda sättimisest.\nVäline ja sisemine inventuur\nNii olengi viimastel aastatel suurpuhastuse päris mitmel korral ette võtnud ja kohe selliselt, kus iga viimase kui sahtli, kapi, riiuli sisu on saanud korda sätitud, iga lipik, paberileht läbi vaadatud, nipsasjakesed suurtele pindadele lisaks tolmulapiga üle tõmmatud ja vanad asjad uuele ringile saadetud. Välist korrastades on tulnud selgust, avarust ja ruumi juurde ka mu meelde, olemisse. Muidugi, mõttemustrid, hirmud, limiteerivad uskumused ja kõiksugused pinged sellest kohe ei kao, aga vähemalt olen suutnud nende kõigi keskel lõõgastuda ja seeläbi neile ka vajalikul hetkel rohkem tähelepanu pöörata.\nKoristamisega seotud taipamine ja muutus tekkis minus siis, kui kuulsin ja sain sügavamalt aru mõistest ōsōji – üllatuslikult juhtus seeühel pikemal teekoolitusel. Jaapanis tähendab see sõna aasta lõpus toimuvat suurpuhastust, sellist, mille jooksul viiakse majapidamisest välja iga viimane kui ese, et ruume puhastada, energiad taas liikuma panna, värskust, puhtust ja uut hingamist asjadele anda. Tagasi ruumi jõuavad ainult need asjad, mis seal elavate inimeste jaoks olulised, vajalikud ja rõõmupakkuvad on. Ja niivõrd kui see kõik on füüsiline protsess, on see ka väga isiklik sisemine inventuur ja korrastustöö.\nVähemalt minu jaoks on olnud. Ette võetud suurpuhastused on õpetanud ja aidanud kasvada. Algatuseks olen õppinud näiteks seda, kuidas see suur töö lõpuni viia, võttes koristades ette iga väiksema nurga ja nurgataguse. Lisaks olen õppinud kodu sisustavaid asju mitte iseenesestmõistetavalt võtma, vaid rohkem ümbritsevast hoolima. Sest vana tarkus, et asju puhastades, korrastades, parandades, neile tähelepanu pöörates kestavad nad kauem, on ju tegelikult tõsi. Ka on see muutnud mind valivamaks selles osas, mida oma koju üldse tuua, pannud küsima, mida tegelikult vaja on. Väga paljut ei ole.\nAsjad tänulikkusega uuele ringile\nKa oskus mõnusat ja õdusat ruumi luua, nii endale kui loodetavasti ka teistele, on tulnud paljuski selle käigus. Samuti julgus asjadest lahti lasta (õpin seda veel endiselt) – eriti nendest, mis tunduvad justkui emotsionaalselt väga olulised, aga mida ma tegelikult üldse ei kasuta. Ja mis kõige olulisem, see on õpetanud väga palju rohkem hetkes elamist – sest see rahuldus koristamisest või ükskõik millisest protsessist püsib ju tegelikult ainult selles hetkes, see on ajutine ja viivu kestev. Homme on uued toimetused, juhused ja võimalused, mis loovad uusi hetki. Seega, nii nagu elu, on ka koristamine ja puhtuse hoidmine pidev protsess, nii väline kui sisemine, mitte mingi lõpp-punkt, kuhu jõuda.\nJaapanist pärineb koristamise kohta veel palju toredaid mõtteid ja soovitusi. Sattudes eelmisel aastal lugema KonMari korrastusmeetodi looja Marie Kondo raamatut „Jaapani korrastuskunst. Korrastamise elumuutev vägi“, leidsin sealt lisaks praktilistele näpunäidetele veel ühe mind väga kõnetanud soovituse: kodu koristama hakates, asjadest lahti lastes, neid ära visates, uuele ringile saates, kinkides või andes tasub vanale tänulik olla. Jah, tõesti, selliselt ei ole ma oma asjadest kunagi mõelnud, et nad on mind ümbritsedes ja minuga kaasas olles aidanud mul elada ju väga mõnusat elu. Olen tänulik.\nEliise Soome, KonMari meetodi katsetaja\nLugesin esimest korda Marie Kondo kohta mõned aastad tagasi, kui hakkasin rohkem huvi tundma minimalismi vastu. Vahetult enne lugesin veel ka James Wallmanni raamatut „Stuffocation“, mis on samuti mu suur lemmik.\nMulle meeldib, et KonMari meetodi fookuses on rõõm – kas mulle toob see ese rõõmu või mitte? Rõõmu all mõtleb Marie Kondo ka seda, kui tegemist on kasuliku asjaga. Niisiis ei ole põhiline küsimus mitte see, mida minema visata, vaid millised on need esemed, millega ma tahan koos jätkata. Samuti on sümpaatne see, kuidas KonMari meetod õpetab lahti laskma kinkidest, mis pole majapidamises kasutust leidnud. Ta seletab väga kenasti, et kingi eesmärk sai täidetud siis, kui kingi tegija selle sulle üle andis ja sina teda tänasid. On täiesti normaalne ese siis edasi kinkida või annetada. Pole mõtet midagi alles hoida lihtsalt süütundest.\nKonMari – suurpuhastusele innustaja\nKui mul oli ees kolimine, tundus õige aeg teha väga põhjalik inventuur kõiges, mida ma oman. Varem sai ikka mõne aja tagant asju sorteeritud, kuid mitte kunagi nii põhjalikult.\nTavaliselt oli minu meetodiks kas ühe sahtli või kapi kaupa asjade sorteerimine – nii ei saanud tegelikult aga mitte kunagi aru, kui palju mul siis täpselt näiteks kirjatarbeid, raamatuid või mütse on. Polnud välistatud, et need olid mööda korterit eri kohtades laiali ja nii ei hoomanud ma tegelikku kogust. KonMari alustalaks on aga asjade läbi töötamine kategooriate kaupa. Kõik tuleb tuua päevavalgele.\nMinu jaoks töötaski selle meetodi juures just asjade kategooriate kaupa sorteerimine. KonMari meetodil asjade hoiustamine ei jäänud mulle aga külge. Näiteks riideid soovitab ta riidepuudel hoida pikkuse järjekorras, kuid ise eelistan hoopis teist jaotust. Samuti riiete kokku voltimine väga väikeseks ning nende püsti asetamine kummuti sahtlitesse minu puhul ei töötanud, loobusin sellest. Sokke ei voldi ma ka kokku, vaid keeran need rulli, mis on Marie Kondo arvates üks suurimaid kuritegusid.\nRiideid aga sorteerin nüüd kindlasti ainult nii, et võtan kõik välja ja analüüsin siis. Marie Kondo ise ütleb oma meetodi kohta, et seda tehaksegi elus üks kord ning kui olla edaspidi kohe hoolas, ei teki koju ebamäärast kola, millega hiljem tegelema peab.\nMu kodu ei ole enam nii korras kui kaks aastat tagasi KonMari meetodil tehtud suurema korrastuse järel, kuid tunduvalt paremas seisus kui enne seda. Võin oma kodu kirjeldada sõnapaariga „parajalt lage“, mis on osalt kindlasti tänu sellele meetodile.\nOlen nüüd veelgi kriitilisem asjade ostmise suhtes. Saan aru, et mul polegi üldse palju vaja. Kasutan asju lõpuni ega ihale millegi uue järele lihtsalt sellepärast, et see on uus ja põnev. Enne millegi ostmist mõtlen hoolega, kas mul on seda vaja ja kas ese toob mulle rõõmu ka peale paari kuud. Suvalist pudi-padi tekib koju väga vähe. Lisaks olen hakanud meelsamini taaskasutuspoode külastama.\nPeale selle meetodi katsetamisest on püsima jäänud põhiliselt muutus, mis toimus mõtlemises – meil on palju vähem vaja, kui me arvame. Sellest saab kõik alguse.\nKui enamik koristusmeetodeid soovitab koristada oma kodu ruum ruumi järel või teha seda väikeste lõikude kaupa, siis Marie Kondo loodud KonMari meetod soovitab hakata kodus korda looma kategooriate kaupa, alustades riietest ja korrastades seejärel raamatud, paberid, muu pudi-padi ja lõpetuseks sentimentaalsed esemed. Oluline on asju läbi sorteerides jätta alles ainult need, mis rõõmu valmistavad ja silmad särama panevad. Kingi, müü, viska või anna ära asjad, mis seda enam ei tee. Täna neid asju nende töö eest ja lase neil minna. Selle meetodi fookuses on lisaks koristamisele teadvelolek, sisekaemus, eneseanalüüs ja tulevikku vaatav mõttelaad.\nVAATA LISAKS „Tidying Up with Marie Kondo“\nMarie Kondo koristusteemaline dokumentaalsari Netflixis\nMarie Kondo soovitused, kuidas korrastada oma kodu üks kord ja lõplikult\n1. Pühendu täielikult koristamisele.\n2. Kujutle oma ideaalset kodu ja elustiili, seda, kuidas sa ennast seal tunned.\n3. Alusta ebavajalike asjade ära viskamisest. Tee seda üks kord ja põhjalikult. Kodu tuleb seada korda korraga ja nii kiiresti kui võimalik, et luua täiuslik kolavaba keskkond.\n4. Korrasta kodu kategooriate, mitte asukoha järgi. Vaata üle ja selekteeri välja endale meelepärased:\nkomono ehk kõik muu pudi-padi,\n5. Järgi õiget järjestust.\n6. Küsi endalt, kas see ese muudab sind õnnelikumaks. Võta ese kätte ja küsi endalt: „Kas see pakub mulle rõõmu?“ Kui jah, siis jäta see alles. Kui ei, viska ära. Käsitle kindlasti iga eset eraldi.\nKui vähendad esemete hulka selles järjestuses, edeneb töö üllatava kergusega. Kui alustad lihtsamate asjade sortimisest ja korrastamisest, jättes raskemad viimaseks, saad töö käigus oma otsustusoskust järk-järgult lihvida, nii et lõpuks tundub kõik lihtne.\n1. Riided. Need võid veel omakorda jagada esemekategooriate järgi:\n– riided ülespoole vööd (särgid, kampsunid jne)\n– riided allapoole vööd (püksid, seelikud jne)\n– riidepuudele riputatavad rõivad (pintsakud, mantlid, kostüümid jne)\n– lisandid (sallid, rihmad, mütsid, kindad jne)\n– hooajalised või erisündmusteks mõeldud rõivad (trikood, vormiriided jne)\n2. Raamatud. Kui raamatuid on palju, siis jaga need samuti nelja kategooriasse:\n– üldised raamatud (mida loed naudinguks)\n– praktilised raamatud (teatmeteosed, kokaraamatud jne)\n– visuaalsed raamatud (fotokollektsioonid, kunstiraamatud jne)\n3. Paberid: õppematerjalid, krediitkaardi väljavõtted, garantiilehed, õnnitluskaardid, tšekid jm\n4. Komono ehk pudi-padi. Hea on asju sortida taas järjekorras:\n– CD-plaadid, DVDd\n– väärisesemed (sh passid, krediitkaardid)\n– elektroonilised seadmed ja lisavarustus (digikaamerad, elektrijuhtmed jm)\n– kodutarbed (kirjatarbed, õmblustarbed jm)\n– majapidamistarbed (puhastusvahendid, ravimid, ühekordselt kasutatavad asjad jm)\n– köögitarbed ja toiduvarud\n– muu (kui sul on palju mõne konkreetse huviala või hobiga seotud esemeid, näiteks suusavarustus, siis käsitle seda ühe alamkategooriana)\n5. Sentimentaalsed esemed\nAllikas: Marie Kondo „Jaapani korrastuskunst. Korrastamise elumuutev vägi“\nTekst Signe Sillasoo\nKommentaare: 0 05/04/2022


Kõue Külade Selts - Kõue Rahva Maja: July 2009\nMõned varjualuse visandid\nKõue Rahva Maja varjualuse põrand on juba peaaegu valmis!\nKui püstitada täismahus katus, oleks vaja poste ka kitsamate külgede keskele, seal on praegu 6 meetrit vahet - liiga pikk sillus:\nTiiu palus mul visandada ühe varjualuse, mis kataks 1/3 praeguse juba peaaegu paigasoleva põranda pindalast, see on järgmine:\nVarjualuse tahaküljele, kus läheb madalamaks, annaks integreerida puukuuri osa, vaade tagant:\npostitanud Juhan at 3:10 AM 0 kodaniku kommentaari\nLabels: Arengud, Kõue Kiviveeretajad, Planeeringud\nKus lugeja tegelikult elab?\nLõppenud on küsitlus "Kus Sa elad, lugeja?", mille vastused on järgnevad:\nmujal Kõue vallas 16\nKõue Külade Seltsi külas 11\nKose vallas 3\nmujal Eesti linnas 2\nmujal Eestis maal 1\nGoogle Analyticsi abil saame teada selle ajaveebi külastajate reaalsed asupaigad samal perioodil, mis on järgmised (linnanimi tähistab ühtlasi maakonda, kus asub antud linn):\nTallinn (Harjumaa) 205\npostitanud Juhan at 10:24 AM 0 kodaniku kommentaari\nLabels: Küla ajaveeb\nKõue valla külade päeva plakat\nFüüsilised 20 plakatit saavad homme kiletatud ja üles, virtuaalne on kõigile kättesaadav hea kvaliteediga alljärgnevalt, soovitan riputada üles oma ajaveebidesse, lingiga Kõue Külade Seltsi veebi, muidugi võib seda ka printida ja jagada, kui on lootust, et kedagi huvitab, üritus tõotab tulla äge:\nPlakatil on kasutatud allakirjutanu akvarellmaali Kõue külast, mis on tehtud 1901. aasta verstakaardi järgi, vasakul uhke kahe verandaga hoone on Kõue vanem koolimaja.\nNing veel üks variant, väike, kui keegi soovib ajaveebi veerule seda aretada:\npostitanud Juhan at 1:38 AM 0 kodaniku kommentaari\nLabels: Kõue Küla, Kõue valla külade päev, Üritus\n8.juuli õhtul panid Kõue Rahva Majja tulnud mõtlejad ( aitäh neile, kes leidsid võimaluse tihedate tööde juurest ära tulla ja valla suurürituse peale mõelda! ) kokku sellise päevakava 22.augustiks 2009.a. - KÕUE VALLA KÜLADE PÄEV (toimub seekord Kõue Kiigemäel):\nalgus kell 16\n1. külade, seltside, kampade jt. tegijate tutvustus - iga kooslus saab aega ca 3 minutit, et enda tegemisi-toimetamisi kokkutulnutele tutvustada - kindlasti vaimukalt-humoorikalt-kostüümid, etendused jm lõbus värk. Teate ise küll!\n2. Sõna saab vallavanem Andres Õis.\n3. Kontsert Kõue Laulud. Oodatud on kõik solistid, sega-nais-mees-laste-noorte-eakate-külade koorid, ansamblid jm.kooslused, kes vähegi oskavad häält teha. Viisipidamine on iseasi... Aga - laulda tuleb neid laule, milles on sees sõna KÕUE! Esitada võib ka neid, mis ise olete loonud või ümber teinud.\nMeie armastatud Habaja tantsurühm, kes on Kõue Rahva Maja alusmüüril ka tantsinud, võiks Kõue-tantsuga lavale tulla...?\n4. ametliku osa lõpetamine, osalejate tunnustamine jne. Igasugu sõnavõtud...\n5. Tants ja trall päikesetõusuni. Ansambel Rivaal. Lõke.\n- Lapsed võtke kindlasti kaasa - Kõue valla tulevik! Töötab lastetelk, vanemad saavad rahus pidutseda.\n- Toimub küpsetiste ja kookide võistlus. Perenaised (miks ka mitte peremehed, - tütred ja -pojad) tulevad peole, kaasas ise tehtud küpsetis - magusad, soolased, põnevad, erinevad, kole head jne. Tulles too küpsetis kaasa, silt autori nimega juurde. Kui võib retsepti avalikustada, siis selle võiks ka lisada. Hindajad on meestest kokku pandud komisjon. Parimatele ja huvitavamatele auhinnad! Pärast söövad peolised kõik need hõrgutised koos ära.\n- Kõue Rahva Majas on Ardu kodulooringi koostatud näitus.\n- toimublaat, kuhu on müüma oodatud kõik Kõue vallas tegutsevad käsitöömeistrid, tootjad jt, kellel midagi teistele pakkuda on. See ei ole "kirbuturg".\n- Üks tähtis asi veel: Kõue vald otsib oma tunnuslauset. Kui Sul on häid mõtteid, siis saada need meilile: info@koue.ee\nEsialgu sai vist kõik kirja. Kui on häid mõtteid, andke teada - tiiu@ardukool.ee\npostitanud Tiiu at 1:16 AM 3 kodaniku kommentaari\nTule nõu pidama!\nKõue valla külade päev toimub sellel aastal Kõuel - 22.augustil.\nEttevõtmise ettevalmistamiseks ja kordaminekuks kutsume 8.juulil kell 19 Kõue Rahva Majja kõiki, kes tunnevad, et nad on selle asjaga seotud, võiks õla alla panna nii jõu kui nõuga!\nOn vaja läbi arutada juba tekkinud mõtted ja ettepanekud, aga kindlasti oleks vaja veel andekaid-vaimukaid-toredaid... vaimuvälgatusi!\nTule ja kära kaasa! Siis on pärast vähem joriseda, et OLEKS võinud seda ja teist!\npostitanud Tiiu at 9:57 PM 0 kodaniku kommentaari


Vooremaa Lastekaitsepäev toob kõikjale lustakaid üritusi\nLastekaitsepäev toob kõikjale lustakaid üritusi\nPala vallas peetakse kolmapäeval lastekaitse- ja kodukandipäeva, millel on juba pikk traditsioon.\nKell 10 avatase Pala kultuurimaja ümbruses taimelaat, kus kohalikud elanikud müüvad kõikvõimalikke taimi ja istikuid.\nLisaks kohalikele taimekasvatajatele on kohaliku seltsingu Kodutee korraldatavale laadale oodata kauplejaid ka kaugemalt.\nPala kultuurimaja juhataja Tiina Looranna sõnul alustatakse lastekaitse- ja kodukandipäeva üritustega keskpäeval Pala Põhikooli staadionil, kus valla spordijuht Virge Otsa korraldab eelkooliealistele lastele täpsus-, kiirus- ja osavusmänge. Parimad saavad auhinnad.\nPala lastele tuleb üllatuskülaline\nPala vallavanem Kalev Kurs keedab katlatäie suppi, mida kõigile osalejatele tasuta pakutakse.\nKohal on lõõtsamees Heino Koosa, kes rahvale lõbusaid pillilugusid mängib, päevajuhina tegutseb ning lastele lõbusaid mänge ning võistlusi korraldab. Lõõtsamees Heino Koosa võtab Palale kaasa üllatuskülalise.\nPala kooli lapsed paluvad aga kõiki laadale, kus nad ise kaupa ostavad, müüvad ja vahetavad.\nSamas on avatud ka väikesed käsitöökojad, kus eelnevatel aastatel on saanud õppida klaasimaali ja savivoolimist.\nLooranna sõnul on iga kord püütud välja mõelda midagi uut: kutsutud kohale külalisi või tellitud atraktsioone. “Tavaliselt on kõige suurem järjekord batuudil hüpata tahtjatest,” ütles Loorand ja lisas, et tänavu küll batuuti ei tule.\nTaimelaat on külalistele avatud kell 10-13, üritused Pala kooli staadionil kestavad aga kella 12-15.\nLooranna sõnul on seekord lastekaitsepäev juhtunud väga sobivale päevale ? kolmapäevale, kui kõigil vallaelanikel on võimalik üritusele ja sealt tagasi bussiga saada.\nLastekaitsepäeva puhul peetakse laata ka Jõgeva Ühisgümnaasiumi ees. Kui vihma sajab, on laat koolimaja võimlas. Juba seitsmendal majanduslaadal kauplevad algklasside õpilased, kes müüvad kõike, mis vähegi müüa kannatab. Hinnagi määravad lapsed ise. Majanduslaat algab kell üheksa hommikul.\nMustveesse sõidab aga lastekaitsepäeva puhul kinobuss, näidatakse filmi “Minu vend on koer”.\nPõltsamaa lapsed on aga homme oodatud üritusele “Lõbus päev lastele”, mis toimub kahes osas.\nKuni kümneaastased on kella kümneks oodatud Põltsamaa lossihoovi, kus nendega veedab lõbusa päeva Pipi, samuti saavad mudilased batuudil hüpata.\nOma masinaid näitavad politsei ja päästeteenistus, samuti leiavad lapsed tegevust vastavates keskustes, kus saab laulda karaoket, meisterdada. Muuseumitöötajad räägivad väikestele lastele muinasjuttu ja suuremad saavad rohkem teada Põltsamaa lossist.\n10-18-aastased noored on aga oodatud kell 17 kultuurikeskusse, kus esinevad laste- ja noorteringid. Kultuurikeskuses lõpeb pidu diskoga.\nLaupäeval korraldas valla lasteaed Nukitsamees Palamuse rahvamajas kolm pidu ühekorraga. Oli lasteaia lõpupidu, koolisaatmispidu ning lastekaitsepäev. Sügisel kooliteed alustavad lapsed esinesid näidendiga ?Kes on kõige targem?, mille seadis lavale lastaiakasvataja Gerda Tallinn, ja laulsid Merike Kulli õpetatud laule. Külas oli Ivar Leti ühemeheteater etendusega ?Hingelind?.\nKevadine pidu on lasteaias aastatepikkune traditsioon. Varasematel aastatel on ettevõtmine korraldatud kahasse Palamuse Lions-klubi ja Naisseltsiga ning siis on olnud külas ka Olav Ehala ning Estonia solistid, kes on mänginud Nukitsamehe tegelasi. Lasteaia juhataja Marika Merusk on saanud tänavuse peo kohta positiivset tagasisidet nii lastelt kui ka nende vanematelt.\nHomme toimub Palamuse gümnaasiumis algklassidepäev, mis on pühendatud lastekaitsepäevale. Luua lastel on külas Heino Seljamaa etendusega ?Mängult ja päriselt?.\nTabivere lastele korraldati nende pidupäevaüritused juba läinud pühapäeval. Et hommikune tugev äikesevihm staadioni üle ujutas, tegutseti kohaliku gümnaasiumi võimlas. Ürituse korraldasid Maire Mällo ja Kadi Kesa Tabivere lastekaitseühingust, abiks olid Rahvaliidu noored.\nAlustati kell 13, kui rahvamaja laste näitering esitas loo Eputrillast ja Lahmadoorast. Mänge, võistlusi ja ühislaulmist juhtis Kloun (Puhja Gümnaasiumi inglise keele õpetaja Marika Reiko).\nVäikesed päevakangelased elasid end rõõmuga välja ühislauludes või lauludele improviseeritud ?muusikariistadega? saatemuusikat tehes. Kehalist osavust võrreldi limbot tantsides, terasust viktoriiniküsimustele vastates.\nKellel osavusmängus kasutatud õhupall terveks jäi, sai selle koju kaasa, samuti jagati kõigile kõrrejooke ja põrkepalle.


Merko pistab rahvusvaheliste firmadega rinda elektrihankes - Kinnisvarauudised\nMerko pistab rahvusvaheliste firmadega rinda elektrihankes\n08. veebruar 2008 13:23\nEesti Energia Jaotusvõrk kuulutas mullu\nsügisel välja rahvusvahelise hanke, mille käigus ostetakse ja paigaldatakse 200\n000 kaugloetavat elektriarvestit.\nHanke esimesest voorust pääsesid edasi Landis Gyr Enermet OY, Kamstrup A/S, Actaris GmbH, Eltel Networks AS, Merko Ehitus AS ja Ericsson Eesti AS.\nTänu kaugloetavatele elektriarvestitele ei pea kliendid enam regulaarselt elektrinäite saatma, kogu andmevahetus toimub elektrooniliselt ja automaatselt, teatas ettevõte.\nLisaks sellele, et kaugloetav arvesti saadab ise elektrinäidud Eesti Energiale, annab see veel rida mugavusi. Süsteem teavitab ise elektrivõrgu riketest ning kliendil ei ole vaja enam ise elektrikatkestusest teda anda. Samuti saab kaugloetava elektriarvesti abil paremini analüüsida oma elektritarbimist ning näiteks tunnipõhiselt soodsam hinnapakett välja arvutada.\nPraegu on Eestis ligi 45 tuhat töötavat kauglugemise arvestit. Uute arvestite paigaldamisega loodetakse alustada selle aasta lõpus.\nKlient uue arvesti eest tasuma ei pea. Kaugloetava arvesti paigaldamisest teavitab Eesti Energia klienti ning lepib kokku selle paigaldamiseks sobiliku aja.\nLisaks klindi mugavuse kasvule aitab kaugloetavate arvestite paigaldamine vähendada ka elektrifirma kulusid, mis on seotud näitude võtmise ning kontrollimisega. Samuti on lihtsam avastada elektrivargusi.\nHanke maksumus selgub hanke käigus.\nHanke vastu tundis huvi üheksa firmat. Nendest seitse vastas hanketingimustes sätestatud nõuetele. Jaotusvõrk valis seitsmest firmast tehnilist kompetentsi ja majanduslikku seisu hinnates välja kuus ettevõtet, kes pääsevad edasi hanke järgmisesse etappi. Edasipääsejate seas on lisaks Eesti firmadele ka Soome, Taani ja Saksamaa ettevõtted.\nHanke teise etapi pakkumuste esitamise tähtaeg on 2. mai 2008. Seejärel toimub pakkumuste hindamine ning pakkujatega läbirääkimised. Lepinguni loodab Jaotusvõrk jõuda juuni lõpuks.


riis1 ‹-i 21› ‹s›\n1. peam. troopika ja lähistroopika veelembene kõrreline rohttaim, mille kultuurliigid on laialdaselt kasvatatavad teraviljataimed (Oryza, hrl. Oryza sativa). Hiina niisutuspõldudel kasvatatud riis. Riisi istutama, kitkuma, koristama.\n2. selle taime vili, riisiterad. Kott riisi. Kooritud, poleeritud, puhastamata riis. Riisi keetma, hautama. Riisi tarvitatakse toiduks nii tangude kui jahuna. Sake on riisist valmistatud vein. Ma ei oska riisi pulkadega süüa.\nriis2 ‹-i 21› ‹s›\nmaiti erinev paberkauba ühik. Paber loeti riisidesse. Ta vajas kirjutamiseks riiside viisi paberit. *Rekordaastaks paberi sisseveos oli 1680, mil toodi 2260 riisi (1 riis = 20 raamatut; 1 raamat = 24–25 poognat) valget paberit .. H. Piirimäe. *Üks sahtel sisaldas vahest veerand riisi puhast paberit .. J. Kross.\nriis3 ‹-i 21› ‹s›\nvan mitmesuguste (laste)haiguste endisaegne rahvapärane nimetus. *Teiseks suureks hädaks oli riis, mis lõi nabasse .. Riisi puhul pandi lapse naba peale hõberubla .. J. Loit.\nriis4 ‹-i 21› ‹s›\nmurd võrkkott (millegi kandmiseks v. kalapüügivahendina). Võttis riisiga hobusele heina tee peale kaasa. Püüdis riisiga särge.


Tesla Semi sadulveokit esitletakse septembris - kas see on revolutsioon?\nOled siin:Esileht»MAAL, VEES JA ÕHUS»VEOK»Tesla Semi sadulveok saab septembris avalikuks – kas see ongi revolutsioon?\nTesla Semi sadulveok saab septembris avalikuks – kas see ongi revolutsioon?3 minuti lugemine\nTäiselektrilise sadulveoki Tesla Semi prototüüp peaks tegema oma debüütesinemise tänavu septembris. Veokijuhtidele häid uudiseid ei ole: särtsakas reka on täisautonoomne ning saab oma juhtimisega ise hakkama.\nJuhtide ärajätmine, kui see tõeks peaks saama, tähendab transpordi- ja logistikasektorile tõsist paradigma muutust. Lisaks töökohtade kadumisele muutub arusaam veostest täielikult – autod võivad põhimõtteliselt ööpäevaringselt töös olla, neile ei kehti töö – ja puhkeaja reeglid, nad ei nõua süüa ega palgakõrgendust. Nad on robotid.\nSelle kontseptsiooni puhul muutub murekohaks hoopiski seesama täiselektriline lahendus: kui Musk ei tee mustkunsti, vajab särtsakas sadulveok akude laadimiseks päris palju aega. Juhul kui see suudab ühe laadimisega sõita korraga isegi 500 ja rohkem kilomeetrit, tuleb ööpäevaringse töögraafiku korral autot laadida vähemalt 2-3 korda, mis tähendab umbes kahetunnist ajakadu.\nJa isegi sellisel juhul on tegu väikese miinusega. Päris juht on aeglasem, ebatäpsem, magab kauem ja kulutab aega söögi-, pissi- ja suitsupausidele. Isejuhtiv reka on isegi oma teekonna alguses juba parem lahendus kui inimjuht.\nKui Tesla Semi on tõesti nii hea nagu me loodame, siis on see revolutsioon. Maailma muutmine valdkonnas, mis meile kõigile lootusetult närvidele käib – mõelge neile tuhandetele rekadele, mis Euroopa teedel kihutavad ja mille vahel siksides me oma ja kaasliiklejate elu pidevalt ohtu seame. Mõelge saastatusele.\nACCELERISTA KOMM Jah, seekord hoiame me näppe ristis ja elame Elon Muski algatusele väga kaasa. Kui tema ära teeb, tulevad teised järele. Ja siis me räägime revolutsioonist. Ja heitmekoguste vähendamisest. Ja mürataseme langetamisest. Ohutumast liiklusest. Rekajuhtide ümberõppest. Kuldsete kätega kutte ja tehnikat mitte kartvaid daame on alati vaja.\nMe mõistame Daimlerit, kes üritab praegu Tesla entusiasmi tagasi tõmmata, öeldes, et isejuhtivad veokid vajavad vastavat infrastruktuuri. Jah, see on nii. Aga kuniks pole isejuhtivaid rekasid, ei teki lambist ka infrat, mis neid toetaks. Seega, keegi peab olema esimene. Go-go, Tesla!\nAllikas ja meedia: Tesla, Electrek\nEelmine artikkelPunnvõrrid vallutavad sel laupäeval tosinaks tunniks Kiltsi lennuvälja\nJärgmine artikkel Suvepuhkuse ABC: kaheksa nippi suurürituste mõnusaks ja turvaliseks nautimiseks\nMure lahendatud! Varahommikul lennujaama jõudmiseks võib tellida Tesla3 minuti lugemine


Film ‹ Rubriik — Sirp | Leht 192\nA.D. 2005 on veel liiga noor, et saaks anda ammendava andmestiku möödunud nädalal ümber saanud filmiaastast 2004. Näiteks, kui palju rahvas üldse kinos käis ja missuguses mõõduvahekorras oli kodumaiste filmide piletimüük …\nNagu teada, näidatakse 1976. aastast peale iga jaanuari esimesel päeval Vene telekanalites väsimatult Eldar Rjazanovi kaheseerialist romantilist janti ?Saatuse iroonia ehk hüva leili?. Filmi esilinastuse aegu oli Leonid Iljit? alles toimekas figuur, …\nKatselendurite esimene tõus\nTallinnas Politseiaia ääres Kunderi 8a hoovis seisab endise tubakavabriku hoone, mille teisel korrusel paikneb filmistuudio Parunid ja Vonid. Novembri algusest kuni jõuludeni teostatakse seal TPÜ filmi ja video õppetooli III kursuse paviljonivõtteid. …\nEesti filmiaasta 2004 Filmiaastale tagasi vaadates tunnen, et mu mätas seisab kolmel elevandil: kino Sõprus, ?Sigade revolutsioon? ja Pimedate Ööde filmifestival. Aga mätas kõigub ja tugesid on kümneid teisigi.\nIkoon, imago, inimene\nFilm Jaan J. Leppik, Kolympari-Helme\nInterfilm Europe oikumeeniline filmiseminar ?Õigeusu ikonograafia ja modernne filmikunst? Kreeta Õigeusu Akadeemias.\nKuidas elaksid, kui Su süda rahvale ei tuksuks?\nTIINA LOKKKüsimuses on eeldus, et nagu mu süda tuksub rahvale? Ütleme nii, et ma varem ei ole sedapidi mõelnud. Ma ei tunne ennast eriti aatelise rahvaesindajana, kellele on oluline masside kaasamine. Pigem …\nMeierhold ja tõusikust fa?ist\nJuhtus nii, et 1934. aastal abiellus kuulsa avangardlavastaja Vsevolod Meierholdi noorem tütar Irina kolmandat korda. Peigmeheks vähetuntud näitleja Vassili Merkurjev. Kolmekümnesed pruut-peig suurt pidu ei pidanud ja alles jupp aega pärast paariheitmist …\nKes kellele nuga andis (ehk hakkaks naisi vahetama)?\nFilm Indrek Ibrus\nTelemängud tungivad masside kõigisse mustritesse, tööpäeva, puhkehetke ja argiellu. Kui MTV 23 aastat tagasi esmakordselt eetrisse läks, üritasid nad seda teha omamoodi provokatiivselt: satelliittaldrikute ja kaablivõrkude kaudu edastati kogu progressiivsele Lääne noorsoole …\n8. PÖFFi auhinnad\nGrand prix ehk parima Euraasia filmi auhind (10 000 eurot) läks Guka Omarova filmile ?Skiso? (?Schizo?, Kasahstan / Venemaa / Prantsusmaa / Saksamaa). Parim re?issöör oli Lõuna-Korea filmilooja Kim Ki-duk filmiga ?Tühi …\nMa armastan PÖFFi\nMisanstseen Kim Ki-duki ?Tühjast majast?, mis haaras 8. PÖFFil neli auhinda. 8. Pimedate Ööde filmifestivalil käis 47 575 külastajat, mis on pool tuhat vaatajat rohkem kui eelmisel aastal. Ühtekokku näidati PÖFFil koos kolme …\nTänase vene kirjanduse jõletis Vladimir Sorokin kinnitas hiljuti oma kobav-tasase häälega, et kirjutab elu suurimat romaani pealkirjaga ?Romaan? ja see erineb tema senisest loomest pöördeliselt. Selles polevat ühtki roppust, elementaarsematki suguakti, kõnelemata …\nSeitsmele vakantsele akadeemikukohale on 20 kandidaati\nAlgab kirjaniku- ja kunstnikupalga uus valikuvoor\nSirbi peatoimetajaks valiti Kaarel Tarand\nMuusikafestival Üle Heli testib helide piire\nMetro Luminal tähistab oma 30. juubelit uue plaadi esitluskontsertidega!\nHea laengu festival IDeeJazz tuleb Tartus ja Narvas


Ramon Rask pidas ettekande Vilniuses, regiooni suurimal kinnisvara investeeringute konverentsil — Advokaadibüroo RASK\nRamon Rask pidas ettekande Vilniuses, regiooni suurimal kinnisvara investeeringute konverentsil\nPartner Ramon Rask esines 16.mail Baltikumi suurimal kinnisvara investeeringute teemalisel konverentsil, pidades ettekande oma kogemuse kohta Lutheri Masinasaali restaureerimisprojekti juhtimisel ning omandatud õppetundidest.\n„Advokaaditöö ei ole pelk seaduste ja regulatsioonide tundmine, vaid äärmiselt oluline on kvaliteetse nõustamise juures ka kliendi ettevõtlusvaldkonna sisuline mõistmine ning sektori eripäradega seonduv kompetents,“ kommenteerib Ramon ise tagamaid, miks ta eluagse kirgliku hobi-restauraatorina tegi 2015. aastal hulljulge sammu, võttes oma erialase advokaaditöö kõrvalt eesmärgiks ühe silmapaistvama ajalooga kultuurimälestise restaureerimise. Tänaseks on Lutheri Masinasaal üks enim auhinnatud ümberehitatud kultuurimälestis ning linna silmatorkavamaid kaasaegseid büroohooneid. Ramonil endal aga läbitehtud kogemuse pealt ainulaadne kompetents kinnisvara valdkonna sisuliseks nõustamiseks õiguseksperdina.\nBaltic Real Estate Investment Forum on iga-aastane Vilniuses aset leidev kinnisvara konverents, kus osaleb igal aastal Balltikumiüleselt üle paari tuhande valdkonnas tegutseva ettevõtja ja kinnisvaraspetsialisti.


MAALEHT: Kas välismaa suurtootjad müüvad Eestis kehvemat toitu? - Läänlane.ee\nBy Ivar Soopan on 19. okt. 2017 Kommentaare pole\nMulje, et Soomest toodud kohv või Austriast ostetud apelsinimahl on parem kui Eestist ostetu, polegi üksnes tunne. Toidu erineva kvaliteedi teema on jõudnud Euroopa Komisjoni. “Peamine küsimus on rahvusvahelistes korporatsioonides, kes turustavad oma toodangut üle Euroopa – kas nende toodang on igal pool ühesuguse kvaliteediga,” ütleb maaeluministeeriumi asekantsler Toomas Kevvai Maalehele. “Karastusjoogid, maiustused, lastetoidud, šokolaad, tee, pähklivõi, juustud, lihatooted…” loetleb ta enim probleeme tekitanud kaubaartikleid.\nVeel värske Maalehe teemasid:\nKuidas kulgesid valimised maal ja liidetavates omavalitsustes\nMaaleht pühendab mitu lehekülge valimistele. Argo Ideon analüüsib, et kohalikud valimisliidud võitsid valimised kindlalt suuremas osas Eestist, kui vaadata omavalitsuste pindala järgi. Nad olid võitjad ka enamikus omavalitsustest.\nIvar Soopan kirjutab, et Läänemaa on kõnekas näide sellest, mis juhtub, kui erakonnad jätavad maakondades tegevuse unarusse. Kõvasti üle poole läänlastest valis volikogudesse valimisliitude esindajad. Haapsalus sai Reformierakonnale saatuslikuks kaheksa tugeva liikme parteist väljaheitmine. Rein Raudvere vaatleb aga kahe sunniviisiliselt liidetud Ülenurme ja Kambja valla tulemusi. Mõlemas vallas saatis mäekõrgune edu iseseisvusmeelseid jõudusid. Nende kahe puhul pole välistatud, et tuli jääbki süte all hõõguma ning ühel päeval nenditakse, et sellest sundabielust ei tulnud tõesti midagi välja.\nToimetusest maale sõitnud fotograaf ja reporter, kes pidid uurima, kas uputab või on pigem põud, jäid esmalt autoga ja siis ka jalgupidi porri kinni. Lõuna-Eestis ujuvad linnud põldudel ja maainimesed sompavad põlvist saati mudas.\nJÜRI KUUSKEMAA vanalinnast – jutud, millest ta tavaliselt ei räägi\nPeatselt oma 75. sünnipäeva tähistav Jüri Kuuskemaa nõustus Maalehe lugejatele tutvustama neid paiku Tallinnas, kuhu ta tavaliselt ühtegi linna külalist ei vii, ja räägib asjadest, mida kaasteelistele muidu ei räägiks. Teda saatis Jüri Aarma.\nJuba paar nädalat enam ei rutta Vaike Soosaar hommikuti kontorisse. Pärast kuut aastat palgatöö kõrvalt küüslaukude kasvatamist loodab ta, et sellega saab ennast ära elatada. Maaleht käis tal külas.\nKuigi päevad, mil helilooja Kustas Kikerpuu langevate lehtede aegu punaste pihlapuude all käis ja laule lõi, lõppesid üheksa aastat tagasi, on osa temast siiani meiega. Täna, 19. oktoobril saanuks ta 80aastaseks. Sel puhul räägivad Maalehes tuntud lauljad Kustas Kikerpuust.\nEesti Vene teatris puhuvad jälle uued tuuled\nEesti Vene teater tuleb intensiivsemalt tööle panna,” ütleb pisut üle kuu aja selle teatri kunstilise juhina töötanud Filipp Los intervjuus Margus Mikomägile.\nMAALEHT: Kas välismaa suurtootjad müüvad Eestis kehvemat toitu? added by Ivar Soopan on 19. okt. 2017


Muusikafestival "Into The Valley 2017", Harju maakond\nAllikas: Beata Cervin\nMuusikafestival "Into The Valley 2017"\nInto the Valley festival on butiikfestival, mis toob kvaliteetse muusika-, kunsti ja gurmeeprogrammi maailma kõige ebatavalisematesse paikadesse. Esimene festival nägi ilmavalgust Rootsis 2015. aastal metsade vahel asuvas amfiteatrikujulises paekivikarjääris Dalhallas. 2017. aasta suvel leiab festival aset esmakordselt Eestisse, tuues endaga kaasa üle 60 muusiku ja DJ. 45 minuti kaugusel Tallinnast omaaegse vangla aladel asuvas Rummu karjääris toimuv unikaalne festival toob kolme päeva jooksul kokku house- ja technomuusika täielikud tipud.\nInto the Valley festival on butiikfestival, mis toob kvaliteetse muusika-, kunsti ja gurmeeprogrammi maailma kõige ebatavalisematesse paikadesse. Esimene festival nägi ilmavalgust Rootsis 2015. aastal metsade vahel asuvas amfiteatrikujulises pae\nAjad ja hinnad Rummu alevik, Rummu karjäär\n190 € Omadused\ninfo@musicgoesfurther.com Leia meid:\nFacebook Instagram Twitter Vaata kaardil Vaata kaardil Osta pilet


Meie jaoks pole oluline rääkida ainult vineeri efektsest välimusest või selle paindlikest omadustest töötlemisel, vaid ka selle mõjust tervisele ning keskkonnale üldiselt. Vaba formaldehüüdi heide on aktuaalne teema, kuid tihti mitte esimene näitaja, mida klient vineeri ostes küsib. Samas on oluline teada, mida see tähendab ning millist mõju võib emissioon tervisele avaldada.\nFormaldehüüd on tugeva lõhnaga värvitu gaas, mida esineneb kõikjal meie ümber. Formaldehüüdil põhinevaid vaike kasutatakse meie kodudes ja mööblis olevate puitmaterjali tootmiseks, kuid ka tekstiilitööstuses ning pinnatöötlemisvahendites. Formaldehüüd on madalal kontsentratsioonil olemas nii välis- kui ka siseõhus, tavaliselt 0,06ppm (osakest miljoni kohta). Kõrge formaldehüüdi kontsentratsioon võib mõnedel inimestel esile kutsuda allergiahooge. Seetõttu on eriliselt oluline jälgida vaba formaldehüüd heite näitajaid ja standardeid, millele pakutav materjal vastab.\nEnamik Eestis müüdavast vineerist vastab Euroopa standardile E1. Antud standardiga märgistatud vineeri tootmisel kasutatavate liimide formaldehüüdemissioon peab olema väiksem kui 0,12 mg /m3 või 0,14 osakest miljoni kohta (ppm). E0 standardi puhul peab näitaja jääma alla 0,07 ppm.\nVineerimaailmas müüdav Latvijas Finieris’e poolt toodetud vineer vastab kogu sortimendi ulatuses E1 standardile, kuid mitte ainult...\nAlates eelmise aasta lõpust vastab Latvijas Finieris’e kõige suuremas tehases toodetav vineer Californias (Ameerika Ühendriigid) väljatöötatud standardile CARB Phase 2. Vastavuse taotlemiseks oli vajalik kuuekuuline testide periood, mille käigus 90% testidest pidid näitama tulemust alla 0,04 ppm ja ükski test ei tohtinud ületada 0,05 ppm. Seega on CARB Phase 2 standard mitte ainult E1, vaid ka E0 standardist karmimate piirangutega ning seetõttu eelistatud märgis tarbijate seas.\nVaata standardite võrdlevat tabelit:\nErinevad rahvusvahelised emissiooni standardid puitkomposiitmaterjalidele\nFormaldehüüdi emissiooni piirmäär\nLigikaudne E1333 ekvivalent\nEmissioon võrreldes CARB-P2'ga\nCARB-P1 HWPW ASTM E1333 0.08 ppm 0.08 ppm\nPB ASTM E1333 0.18 ppm 0.18 ppm\nMDF ASTM E1333 0.21 ppm 0.21 ppm\nCARB-P2 HWPW ASTM E1333 0.05 ppm 0.05 ppm\nPB ASTM E1333 0.09 ppm 0.09 ppm\nMDF ASTM E1333 0.11 ppm 0.11 ppm\nANSI A208.1, A208.2 PW ASTM E1333 0.2 ppm 0.20 ppm 300%\nPB ASTM E1333 0.3 ppm 0.30 ppm 233%\nMDF ASTM E1333 0.3 ppm 0.30 ppm 173%\nE2 PW EN 120 30 mg/100 g 0.38 ppm 660%\nPB EN 120 30 mg/100 g 0.38 ppm 322%\nMDF EN 120 30 mg/100 g 0.38 ppm 245%\nF** / E1 HWPW EN 717-1 0.12 mg/m³ 0.14 ppm 180%\nPB EN 717-1 0.12 mg/m³ 0.14 ppm 56%\nMDF EN 120 8 mg/100 g 0.10 ppm -9%\nF*** / E0 HWPW JIS A-1460 0.5 mg/L 0.07 ppm 40%\nPB JIS A-1460 0.5 mg/L 0.07 ppm -22%\nMDF JIS A-1460 0.5 mg/L 0.07 ppm -36%\nF**** / SE0 HWPW JIS A-1460 0.3 mg/L 0.04 ppm -20%\nPB JIS A-1460 0.3 mg/L 0.04 ppm -56%\nMDF JIS A-1460 0.3 mg/L 0.04 ppm -64%\nCARB-P1: - California Air Resources Board Phase 1 emissiooni standard\nCARB-P2: - California Air Resources Board Phase 2 emissiooni standard\nANSI A208.1 & 2 : -Põhja-Ameerika vabatahtlikud standardid ANSI A208.1-2009 Particleboard & ANSI A208.2-2009 MDF\nE2: - Euroopa E2 emissiooni standard\nE1: - Euroopa E1 emissiooni standard\nE0: - Euroopa E0 emissiooni standard\nSE0: - Euroopa Super E0 emissiooni standard\nF**: - Jaapani F-Star2 emissiooni standard\nF***: - Jaapani F-Star3 emissiooni standard\nF****: - Jaapani F-Star4 emissiooni standard\nppm: - osakesed miljoni kohta


Mis põhjustab minu migreenist tingitud peavalu?\nTahan teid tänada selle artikli lugemise eest. See aine on hoolikalt uuritud ja testitud teie kasuks. Igasugused peavalud on kannatajale äärmiselt piinavad. Peavalu, näiteks migreen, võib põhjustada enamat kui lihtsalt peavalu. Nende probleemide hulka kuuluvad iiveldus, valgustundlikkus ja torkivad valud [...]\nKas minu migreen ei ole migreen?\nPaljud meist on migreeniga piisavalt tuttavad, et tunda end mugavalt enese diagnoosimisel. Kui see kõlab meie jaoks nagu migreen, siis on see tõenäoliselt migreen. See ei ole alati turvaline oletus. Teie peavalu võib olla sekundaarne mõne muu haigusseisundi tõttu, mis vajab tähelepanu. Kui te saate praegu [...]\nKuidas vältida tõsiseid peavalusid?\nKas kobarpeavalu, pingepeavalu ja migreen on põhjustatud stressist? Vaadake, millal teil viimati tugev peavalu oli. Teil oli tähtaeg ja te töötasite selle täitmiseks vahetpidamata. Sa võisid saada halbu uudiseid, mida sa ei osanud oodata. Teie lapsed on lihtsalt omaette. See [...]\nMis on peavalu tüübid?\nVõib olla raske kindlaks teha, millist tüüpi peavalu keegi kogeb. On olemas viis peavalutüüpi: pingepeavalu, klastriline peavalu, tagasilöögi pingepeavalu, sinuspeavalu ja pingepeavalu. Õige ravi saab anda, kui inimene suudab kindlaks teha, millist tüüpi peavalu ta kogeb. A 2004 [...]\nKuidas saada karjääri edu migreenihaigetele?\nMigreeni all kannatavatel inimestel võib olla võimalik teha edukat karjääri oma tingimustel. Samuti võite nautida rahulolu tõsise tervisehäire ületamisest. Hoolimata pidevatest migreenihoogudest suutsin oma esimeses karjääris aktuaari/finantsteenuste juhina edu saavutada. Jagan oma kogemusi ja [...]\nKuidas vabaneda oma peavaludest?\nPostitatud 30 mai 2022\nKuidas vabaneda oma peavaludest! Kas teadsid? Sa pead tuvastama iga probleemi algpõhjuse, enne kui saad selle lahendada. Kujutage ette, et teie auto teeb äkki kohutavat häält. See on mehaaniku viis öelda, et teil on valu. Mehaanik peab uurima sõidukit [...]\nKas on olemas loomulik viis peavalu ennetamiseks?\nInimesed unustavad, et peavalu ei ole midagi normaalset. Peavalu ei ole midagi, mis peaks olema tavaline. Siiski on oluline tunnistada, et peavalu võib esineda igaühel. Mõnikord on peavalu märk millestki tõsisemast. Siiski on oluline teada, et on olemas loomulikud viisid [...]\nKas aspartaam põhjustab minu peavalu?\nAspartaam on tuntud migreeni peavalu vallandajana igas meditsiiniasutuses, millel on online veebisait, nagu Mayo Clinic või MedicineNet. Aspartaami, kunstlikku magusainet, leidub Nutrasweet'is, Equal'is ja dieetkoolades. Seda võib leida ka enam kui tuhandes toiduaines, vitamiinides ja närimiskummides. [...]\nMigreen on kõige levinum peavalu tüüp. Migreen on naistel sagedasem kui meestel. Migreeni võib kirjeldada kui "torkivat" tunnet või pulseerivat valu, mida tuntakse ühel pool pead. Mõnel juhul võib see siiski levida ka teisele poole. Umbes 75 [...]\nKuidas algab peavalu?\nMõnikord on tunne, et sa lihtsalt tead, millal see tuleb. Siis saab proovida ennetavaid meetmeid, et vältida võimalikult palju valu ja kannatusi. Kuidas algab migreen? Kahjuks ei ole teada, mis migreeni põhjustab. Me teame sümptomeid. Samuti teame, et migreen võib [...]\nKas on olemas lihtne kodu ravi Hemorroidid?


Keskmiselt võeti teisest sambast välja 7900 eurot - Võrumaa Teataja\nKeskmiselt võeti teisest sambast välja 7900 eurot\nKolmapäev, 08 September 2021 17:34\nSEB pensionifondid müüsid augustis umbes 279 miljoni euro ulatuses varasid, et teha väljamakseid neile, kes soovivad pensionikogumise katki jätta; keskmiselt võeti välja 7900 eurot.\n"Oleme pensionifondide likviidsust juhtinud hoolikalt, et vältida tekkinud varade müümisel tõrkeid ning suutsime arvestada nii fondist lahkujate kui ka fondi jääjate huvidega. Kuna müüdavate rahvusvaheliste väärtpaberite igapäevased kauplemismahud ulatuvad miljardite eurodeni, ei mõjutanud meie müügid ka nende väärtpaberite hindu," märkis SEB Varahalduse fondijuht Endriko Võrklaev pressiteates.\nAlates märtsi lõpust, kui esimese vooru avalduste tähtaeg lukku läks, on SEB teatel panga pensionifondid kogujatele juurde teeninud kuni 9,5 protsenti, sõltuvalt valitud fondist. Miinuses ei ole vaadeldaval ajavahemikul olnud ükski SEB pensionifond.\n"Kui teise samba pensionifondidest väljumisel muutusid investeeringud rahaks, mis teatavasti kaotab inflatsiooni tõttu väärtust, siis fondidesse jääjate vahendid on endiselt investeeritud ettevõtetesse ja kinnisvarasse – varaklassidesse, mis on mineviku kogemuse põhjal olnud parimad kaitsed inflatsiooni vastu," ütles Võrklaev ning lisas, et juba sellest kuust taastuvad fondidesse ka riigipoolsed 4-protsendised sissemaksed.\nVahepeal katkestatud riigipoolsed sissemaksed hüvitatakse kogujatele järgmistel aastatel koos keskmise tootlusega. "Kui pensionifondidest lahkujad hakkavad edaspidi enda 4 protsenti sotsiaalmaksu osa ja umbes 0,4 protsenti tulumaksu osa suunama riigieelarvesse, siis fondidesse jääjad saavad selle igakuiselt isiklikule pensionikontole," selgitas Võrklaev.


Shveitsi peaprokurör hoiatas maffia eest\nCarla del Ponte manitses pankureid ja juriste, et organiseeritud kuritegelikud rühmad võivad importida vägivalda ja korruptsiooni vaiksesse Shveitsi, püüdes leida mustale rahale ausat katet.\n«Shveitsi puudutab rahapesu küsimus iseäranis lähedalt, sest kuna me oleme tuntud finantskeskus, siis tuleb siia ka palju raha ning osa sellest on paraku kuritegelikul moel hangitud,» ütles del Ponte.\n«Esialgu tuleb siia vaid raha, kuid mõne aja pärast võivad siia saabuda selle raha omanikud ning siis muutub olukord tunduvalt,» ütles ta.\nShveits muutis rahapesu kriminaalkuriteoks 1990. a ja lõdvendas ülemaailmsel survel oma jäiku pangasaladuse seadusi, et pärssida rahvusvahelise kuritegeliku raha sissevoolu.\nDel Ponte ütles, et rahapesu on jätkuvalt suur probleem nii Shveitsis kui ka mujal, eriti niinimetatud offshore-finantskeskustes ja nõrkade seadustega riikides, kus Shveitsi ja teiste riikide pankadel on harukontorid.\nProkuröri sõnul on juba teada juhtumeid, kus kuritegelikud jõugud investeerisid raha väikestesse Shveitsi firmadesse. REUTER-BNS


Intellektipuudega inimeste tähenduslik töö kogukonnas | K&T\nKadri Kesküla ⋅ 14. september 2018\nElasid kord erilised inimesed. Nad unistasid õnnest nagu ikka.\nEesti Evangeelse Luterliku Kiriku Konsistooriumi diakooniatalitus alustas koostööd Viliveres asuva Katikoduga kolm aastat tagasi. Katikodus, jõe kaldal elavad intellektipuudega inimesed üksi või kahekaupa tubades. Endine puhkebaas on nüüd nende kodu, kus igaüks annab jõudumööda oma panuse päevaaskeldustesse.\nMeie ühistegevus sai alguse tõdemusest, et ühiskonna toetus ja tähelepanu erivajadustega inimestele ja nende peredele on väike. Teame ju, et kett on nii tugev nagu selle kõige nõrgem lüli. Sama moodi on matkaseltskonna kiirus selline nagu kõige aeglasemal astujal meeskonnas. Nii näitab erivajadustega inimeste olukord meile kogu ühiskonna heaolu, tugevust ja toimetulekuvõimet. Need, kes ei hüüa valju häälega ega seisa jõuliselt oma õiguste eest, näitavad enda eluolukorraga kõige paremini, kui õnnelik meie ühiskond tegelikult on.\nKüllap on iga inimese kutsumuse üheks koostisosaks soov muuta maailm paremaks paigaks. Mida iganes me inimestena maailma korda saatma oleme tulnud, mis ka ei oleks meie elu ülesanneteks, me kutsume esile muutuse paremuse poole, kui me siiralt püüdleme. Ei ole kiriku ega diakoonia eesõigus armastusega teenida, vaid igaühe võimalus.\nRaivo ja Jüri on Katikodus toanaabrid. Nende käest võib õppida hoolimise ja koostöö kunsti. Jüri saab taimedega väga hästi läbi. Ta paneb neid tähele ja hoolitseb kõige rohelise eest suure pühendumusega. Ükskord õpetas Jüri mulle, mida teha ratsuritähega, et see pikalt õitseks. Oma kõnes kasutab ta ainult sõna „jaa“. Rahulikult, sõbraliku naeratuse saatel seletab Jüri kõik taimekasvatuse nipid kuulajale selgeks. Tema sõber Raivo on hea jutuvestja ning mängib kitarri. Ta kõneleb hoolitseva ja kaasakiskuva häälega, kuidas ta aitab Jüril toidukaussi lauale viia, et sealt midagi maha ei loksuks, või kuidas nad koos rongiga Kohilasse sõidavad.\nImetledes intellektipuudega inimeste siirust ja muhedat ellusuhtumist, tahaks, et neil oleks piisavalt ruumi ning võimalusi viia ellu oma kutsumust ning anda oma panus ühiskonda. Eestimaal leidub erilist oskust toimida mitmekesise ja rikkaliku kooslusena. Saame eeskujuks võtta puisniidu ehk metsaheinamaa, millest eluküllasemat paika annab otsida. Inimese jalajälje suurusele maalapikesele mahub seal elama tosinkond taimeliiki (Hendrik Relve, Eesti looduse vägi, Tallinn: Kirjastus Koolibri, 2008).\nKüllap on eestlane sama vägev kui selle maa taimed. Puisniidu mitmekesisus püsib tänu metsiku looduse ja inimese koostoimele. Vastastikusel vaoshoitud ning üksteist austaval mõjutamisel on kujunenud metsaheinamaal maailmas ainulaadne liigirikkus.\nMeie ei hakanud kasvatama taimi, vaid arendama töökeskust. Katikodu rahva ja EELK Konsistooriumi koostöös ning Schleswig-Holsteini Diakooniakeskuse toetusega hakkasime pakkuma intellektipuudega inimestele töötamise võimalust Kohilas. Keskusesse tulevad ümbruskonna erivajadustega täiskasvanud ja Katikodu elanikud. Nad teevad puutööd, heegeldavad, õmblevad, punuvad, vildivad ja värvivad. Veedavad oma tunde sisukalt ning näevad tulemust.\nTöötamine tõstab meie rahulolu eluga. Austria juudi neuroloog ja natsistliku koonduslaagri üle elanud Viktor E. Frankl (1905–1997) väidab, et inimesel pole tarvis mitte pingevaba olekut, vaid eesmärki, mille poole püüelda ja mille pärast pingutada (Viktor E. Frankl, „…ja siiski tahta elada“, Tallinn: Kirjastus Pegasus, 2016). Me ei vaja jõudeolekut ja ühiskonna hüvede nautimist oma heaoluks. Igaüks tahab olla tähtis ja oluline osa tervikust, keda on teistele vaja.\nKuidas saame jätta ruumi igale inimesele? Mil viisil anname igaühele võimaluse teostada oma kutsumust? Kas lubame nõrgematelgi muuta maailma paremaks paigaks? Taizé kloostri rajaja vend Roger (1915–2005) soovitab: „Armasta ja ütle seda oma eluga!“\nKadri Kesküla (1975) on Tallinna Ülikooli rekreatsioonikorralduse magistrant ning töötab diakooniasekretärina EELK Konsistooriumis.


Helju Taugi mõttemaailm — Sirp\nHelju Tauk (1930–2005) oli eesti vaimuelus nagu omaette institutsioon – muusik, teadlane, õpetaja, kirjutaja, kõneleja –, kelle sõna nii kirjapanduna, raadios kõlanuna, loengus või vestluses öelduna oli tabav, kaalukas ja suure mõjuväljaga. Vahel piisas ainult tema häälenüansist, pausist või pilgust, et leida lahendus mõnele probleemile, süüdata kustunud mõttekäik, vaadata iseennast kriitiliselt. Tal oli Teadja staatus, puudutas see siis elu, kunsti või poliitikat. Kui hakata lugema tema kirjatöid, millest suure osa saab peatselt kätte Ilmamaa väljaandel raamatus „Muusikast võlutud”, kangastub paljudele ikka kogu Helju Taugi isiksus. Aga mida ütlevad tekstid neile, kes pole Tauki kuulnud ega näinud? Kuidas peegeldavad tema tekstid ja isiksus aega? Milline on nende tekstide laiem plaan? Siinkohal arutlengi Helju Taugi kui muusikakirjaniku ja -teadlase üle.\nHelju Taugi enda üks lemmikmaailmu muusikas oli kindlasti XIX sajand, eriti saksa romantism. Kellel osalenutest poleks meeles ta enamasti klaveri taga peetud loengud, käed vahepeal klahvidel, Schubertist, Schumannist, Brahmsist? Muusika elav lahtimõtestamine, heli ja sõna seose näitamine. Taugi puhul ei tekkinud küsimustki, kuidas rääkida muusikast – see näis imelihtne: avasta seda, mis muusika sees … Öelda, et Taugi kirjutised on esseelaadsed, jääks väheseks: ta oli muusikakirjanik. Tema rohkete kujutluspiltidega, pea- ja kõrvalteedel vooklevate lausetega stiil meenutab XIX sajandi literaate-muusikuid: E.T.A. Hoffmanni, eriti aga Robert Schumanni, kelle muusika ja tekstid kõnetasid teda väga lähedalt. Schumanni üks keskseid esteetilisi vaateid oli, et kunst ja elu on lahutamatud – kunst väljendab kunstniku kirgi ja tundmusi, mida ta oma teosesse filtreerib. Kunst on midagi enamat kui mäng või ajaviide, kunst haarab kunstniku tervenisti enda võimusesse. Peale selle on kõik kunstid omavahel seotud, nagu mainib Schumann oma kuulsas lauses, et ühe kunsti esteetika on ka teise oma, ainult materjal on teine. Schumanni vaadete pinnaseks on saksa XIX sajandi alguse idealistlik filosoofia. Muusika puudutab sisemist, aitab leida nähtuste olemust, muusikateose kuulamine on nagu kaemus – vaade sisemusse. Muusika keel on poeetiline – järelikult saab muusikat sõnades kirjeldada.\n„… Sünge rünnakuhimulise jõu purse – sügavusest välja kobrutav akordi laiumine kõlatüsedasse topelthelistikku – on energiaallikas edasisele arengule. Ootamatu oigav vaibumine ja valitseb jäise külma riik klaveri klaasjalt klirisevais kooskõlades. Üles rabelev soolomeloodia, uued aktiviseerumise lained, kulminatsioon käskivail avamotiividel, kokkuvarisemine ja väsinud hääbumine külma lõpmatusse.” – Ei, see pole Schumanni hääl, see on Tauk, ja teos, millest kõneldakse, on Hillar Kareva viiulisüidi „Aiolose paun” esimene osa „Boreas – Põhjatuul”. Kuidas aga siduda schumannlikku poeetilist sõnavara muusikateose analüüsiga või üldse laiemalt muusikateadusega? Mis oli Taugi jaoks muusikateadus? Eduard Oja kohta 1987. aastal peetud ettekande alguses mainib ta kuidagi vabandavalt: „Ma ei tahaks täna teha väga asjalikku ettekannet, andke mulle andeks, ma tahaksin minna Oja kui isiksuse juurde tema ajas”.\nTänapäeval oleks see vägagi asjalik muusikateaduslik teema, mis nõuaks ajaloolis-biograafilist meetodit koos mõne uuema suunaga. (Nii nagu muusikaloolane Anu Kõlar on oma hiljuti kaitstud doktoritöös „Cyrillus Kreek ja Eesti muusikaelu” toonud arutlustesse paigafilosoofilise aspekti). 1980ndate lõpus aga oli muusikateaduslike teemade laienemine alles algamas. Helju Taugi tegevuse ajal oli muusikateadus Eestis kõigepealt üpris noor distsipliin ja teiseks akadeemilises sfääris küllaltki tagaplaanile surutud. Tauk ise on ühes 1971. aasta artiklis olukorda täpselt kirjeldanud: „… enamik muusikateadlasi [on] põhikoha poolest pedagoogid, ülejäänuist töötab suurem osa muusikapropaganda valdkonnas. Muusikateaduslike probleemide kallal nokitsemine on seni paraku peaaegu kõigile niigi napi vaba aja või öötundide veetmise asjaarmastajalikuks vormiks”. Eestis ei olnud tollal palgal ühtki koosseisulist muusikauurijat. Kogu tollases Nõukogude Liidus nähti muusikateaduse peamise funktsioonina nõukogude muusika propageerimist ja teadlased kuulusid heliloojate liidu alla, küll omaette sektsioonina.\nKahtlemata oli niisugusel korraldusel plusse – tihe läbikäimine heliloojatega, pidev kursisolek nende teostega ja probleemidega. Samas aga kaasnes sellega „sunnitud kohustus ühe või teise autori hääletoru, see tähendab ülistaja olla”, nagu on Tauk maininud (intervjuu). Jääb siiski mulje, et tema on enamasti küll kirjutanud nendest, kellest tahtnud, kelle käekäik hingelähedane, kelle teoseid ta oli esitanud publiku ees või tutvustanud iganädalastel töökoosolekutel heliloojate liidus (nt Tormise „Kalendrilaule” mänginud koos autoriga neljal käel). Ta oli paljude muusikainimeste ja muusikasõprade jaoks muusikateadlase etalon: mängib, kirjutab, õpetab, teab. Vabas, normaalsete väliskontaktidega keskkonnas oleks Tauk vahest kirjutanudki nõtkeid helilooja-biograafiaid, keskendunud esteetilistele küsimustele või tegelnud muusikahermeneutikaga. Tauk püüdis oma muusikakirjeldustes leida muusikasse peidetud tähendusi ja neid sõnastada: mida ütleb meile see motiiv muusikakeeles? Mida ütleb see akord? Mida ütleb see siksakiline meloodia helilooja kohta? Kuidas väljendub selles helilooja isiksus? Selliste küsimuste esitamine ühendab Tauki oma põlvkonnakaaslase ja ühtlasi selle 1930. aastakäigu ühe prominentsema muusikateadlase Constantin Florosega (sündinud 4. jaanuaril 1930). Too kreeka päritolu Viinis õppinud ja tänini Hamburgis tegutsev teadlane on suurt tähelepanu pööranud muusikale kui keelele, uurides muusika semantilist aspekti. Oma raamatutes Mahlerist, Brucknerist, Brahmsist püüab Floros siduda muusikateose vastava ajatausta ja heliloojaisikuga, alguspunktiks jääb aga teos. Seosed, millele Floros tähelepanu juhib, ja laad, kuidas ta muusikalist keelt ja sündmustikku jälgib – ehkki vähemate omadussõnadega ja rohkemate noodinäidetega, aga ka ta raamatute adressaat on teistsugune –, meenutab Taugi lähenemisviisi. Kui kujutleda Taugi ja Florose kohtumist – teistsugustes oludes olnuks see vägagi võimalik –, siis eriti kirglikult oleksid nad kindlasti arutanud Alban Bergi üle, keda mõlemad väga armastasid („Wozzeck” oli üks Taugi lemmikoopereid), ning kindlasti oleks arutuse alla võetud ka Bergi „Lüüriline süit” ja selle väga isiklik salaprogramm, mille üks esmatõlgendajaid oli Floros ning mis vaimustas ka Tauki. Muusika kui helilooja autobiograafia.\nSee, et Helju Taugil oma mõtete kirjapanek lõpuks nii vaevaliseks kujunes, oli nagu mingi saavutamatu täiuse ihalus, soov leida järjest kaunimaid, kujukamaid, tabavamaid sõnu. Sõnastusstiili osas olid talle kindlasti eeskujuks nii Semper kui Tuglas, hiljem aga Jaan Kross, kelle keelekõla ja pikki erirütmilisi lauseid ta väga imetles. Võib-olla muutus Taugile koormaks tema kui vaimustava stiilimeistri staatus. Hugo von Hofmannsthali kuulsas Chandosi kirjas kurdab kirja autor, et tunneb ebamugavust selliste lihtsate sõnade nagu „vaim”, „hing” ja „keha” hääldamisegi ees – Tauk seevastu ei tundnud kohmetust või jõuetust sõnu välja öelda, vaid siis, kui tuli anda neile trükiteksti vangistatuna justkui lõplikkus. Kirjapanek enese jaoks, märkmete tegemine – see oli midagi muud.\nHelju Taugi tegevuse algus interpreedi, kirjutaja ja pedagoogina langeb eesti muusika suurde uuenemis- ja tõusuperioodi 50ndate lõpul ja 60ndatel, nn sulaaega. Põlvkonnakaaslaste Veljo Tormise, Eino Tambergi, Anti Marguste, Hillar Kareva ja Jaan Räätsa ning veidi noorema Arvo Pärdi uued teosed kutsusid kirjutama, neid lugejale-publikule seletama. Kirjutaja elevus kandus ka lugejani: „Küllap kohalolnuil on hästi meeles üks oktoobri lõpupäevaseid töökoosolekuid Heliloojate Liidus, kus esimest korda kuulati Arvo Pärdi tšellokontserti „Pro et contra” ja Tormise kooritsüklit „Kalendrilaulud”. Need üsnagi vastandlikud teosed, mille andekas ja isikupärases väljendusvormis peaaegu tajutavaks kehastusid meie muusika praegu põhilised arengusuunad, läitsid tookord hilissügisesel õhtul otsekui kirka valguse, mille rõõmutuju kestab tänini” (1968). Paljude teoste tutvustamises või ettekandes oli ta ise osalenud, interpreedi pilk ühines analüüsija omaga. Tõlgendamine, edasiandmine – olgu selle allikaks teos või loovisiksus – oli Taugile tähtsaim väljund muusikateadlasena. See, mida Helju Tauk uues eesti muusikas hindas, on kokku võetud Marguste ja Kareva loomingut käsitleva artikli (1966) ühte alapealkirja: „Omapärane. Rahvuslik. Kaasaegne”.\nNeed on olnud eesti muusika ja muusikaloo käsitlemisel kaua aega peamisteks kriteeriumideks. Rahvusliku muusika üle diskuteeriti palju Eesti Vabariigis 1920.-1930. aastail ning rahvuslikkuse otsimine uues muusikas jätkus ka 60ndatel ja 70ndatel. Nõukogude okupatsiooni ajal oli see vahendiks leida või toonitada oma identiteeti, mitte uppuda „nõukogude rahvaste vennalikku perre”, kus juhtivaks kultuuriks oli kuulutatud vene klassikaline ja vene nõukogude oma. Sõna „rahvuslik” sai ohtlikuks, kui seda hakati samastama „separatismiga”, „kodanliku natsionalismiga”, ent mõne modernse kompositsiooni võis see sõna nõukogude bürokraatia ametliku hukkamõistu eest päästa (rahvamuusika kasutamine heliloomingus oli iseenesest soovitatav). Mõnikord jääb lugejal, kes teadlik Nõukogude okupatsiooni alati umbusklikust ja valvsast vaimust, Taugi artikleid lugedes peaaegu et hing kinni – näiteks jõudes Tormise käsitluse lõpuridadeni: „Ühel C. Kreegi ja oma muusikale pühendatud õhtul ütles Tormis, et ta on nagu Kreekki eesti usku. Oma ühiskondlikku ja kunstilist ülesannet tundes ja sellesse uskudes võib veel palju ära teha”. Kui sellesse lausesse süveneda, hakkab see kõlama peaaegu Eesti Vabariigi taastamise üleskutsena … mida Tauk tollal (1970) vahest veel nii otse ei mõelnud.\nHelju Tauk armastas meenutada lauset, mille pärast tema väljaviskamist konservatooriumi õppejõudude ridadest (1975) oli öelnud üks korrakuulekas üliõpilane (edastan umbkaudse mõtte, ei mäleta täpset sõnastust): „Helju Tauk oli nii osav rahvavaenlane, et me loengutes ei saanud tema tõelisest palgest arugi”. Taugi vaba olek ja eestimeelsus olid nii loomulikud, et ei tekkinud küsimust, kas mingi asi on lubatud või mitte, tema tegevus lähtus rahvuslikest aadetest ning endastmõistetavalt oli ta tihedalt seotud nõukogude-aegsete dissidentidega, Eesti vabadusele ja demokraatlikkusele pühendunud seltskonnaga. Seetõttu pole imestada, et Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (ER SP) asutamiskoosolekul 1988. aastal Pilistveres pidas üleskutsuva avakõne Helju Tauk: „Meie põlvkond on kaasa elanud Eesti demokraatliku mõtte liikumisele seitsmekümnendail aastail. Pimeduses, kobades valguse poole oleme teada saanud, et väga paljud mõtlevad ühtmoodi. See on olnud meile suureks rõõmuks. Mõned on sõnastanud Eesti Demokraatliku Liikumise programmi üle kümne aasta tagasi, teistel on olnud võimalus seda südame põksudes lugeda, kusagil nurga taga veel kellelegi näidata. On väga suur õnn, et me praegu siin, pühakojas, saame vabalt koos olla!”.\nSee Taugi ajalooline kõne on tähenduse poolest võrreldav nendega, millele ta oma jutu üles ehitab: Jakobsoni „Kolm Isamaa kõnet”, „Eesti iseseisvuse manifest”. Aga niisuguseski kõnes on tal keskpunktis inimene – see, kes on kannatanud, aga ka see, kes on kõhelnud, vahest isegi reetnud. Ja pidulikkusest hoolimata näeb Tauk ohtu vaimses ja kõlbelises lodevuses – eetiline külg peab tulema kaasa, kõige parem, kui religioonile toetudes: „Ja lõpuks tahaksin rõhutada, et rahvuslik liikumine üksi võib sattuda idealiseerimise, uue kultuse ohtu. Kirikuta, usuta, sügavama lootuseta ja alandliku palveta olemine ja tegutsemine saab vaevalt vilja kanda. Täiuslikuks saab see liikumine, millel on side oma maa ja tema ajaloo juurtega, tema sügavusega ja – taevaga.” Rahvusluse ja religioossuse ühendamine – see on Taugi üks viimaseid ideid, mis kõlama jääb. Tauk on kogu oma isiksuse ja tegevusega püüdnud asjastunud maailmale midagi vastu asetada – kunsti, muusika –, kunstist kõnelemine on romantilise vaatepunkti järgi ju „religiooni jätkamine esteetiliste vahenditega”, nagu on maininud saksa literaat Rüdiger Safranski.\nSee, mida Tauk on trükis avaldanud ja mis kaante vahel leida, ei jaksa paratamatult avada ta mõttemaailma kõigis värves. On palju, mida peaks veel lugejani tooma – näiteks tema väga populaarsete raadiosaadete tekstid. Aga seegi, mida Ilmamaa kogumik meiega jagab, innustab edasi arutama nii nende teemade, Taugi enda kui ka tema aja üle. Ja eks me jagame oma mõtteid siis edasi. „Elu on jagamine”, oli Helju Taugi üks lemmiklauseid.\nSirbi jaoks tihendatud variant järelsõnast Helju Taugi artiklite ja intervjuude kogumikule „Muusikast võlutud” (koostanud Inna Kivi, Ilmamaa, 2010, ilmumas)


Pisike ja Pisut Segi: Lillkapsas või ja praeleivaga\nSäntpoolia ehk varjukannike ehk Aafrika kannike\nViru raba, Võsu, Vergi, Käsmu\nNööbik, mütsik, napsik, kübarik, kuulik...\nLoomaliha õllega ja kokkamise abimehed\nMäletan täitsa selgesti, kuidas ema maal mulle väiksena lillkapsast keetis, võid peale pani ja sööma sundis. Mäletan seda ka, kuidas ma selle salaja vanaemale sokutasin ja vanaema mulle praeleiba vastu andis. See viimane maitses paremini.\nPraeguseks on lillkapsas mulle väga maitsema hakanud, igas poosis. Ent praeleivastki ei saa üle ega ümber :P\nLillkapsast või romaani lillkapsast\nKoorevõid praadimiseks (82%)\nRiivleib (nt. Pere Leib)\nVett ja soola.\nLillkapsast tuleks mõnda aega külmas vees hoida, nii tulevad kõik satikad sellest välja (ja satikaid ühes korralikus keemiata kasvanud lillkapsas ju ikka leidub :P). Seejärel terve õisik, lahti lõikamata peaaegu pehmeks aurutada (või keeta).\nAjada pann kuumaks, sulatada ohtralt võid, kallata kuuma või hulka nii palju riivsaia, et hakkab vahutama. Maitsestada soolaga ja praadida paar minutit. Lõigata lillkapsas lahti ja praadida õisikuid või-riivleiva segus paar minutit.\nKuumalt maitseb selline asi imehea ilma igasuguse lihata.\nMmmm. Ma olen seda rooga alati praetud riivsaiaga teinud, aga no eks ma proovin riivitud leivaga järgmisel korral. Mõnus hilissuvine roog igatahes..\nMa olen mitmes siinses retseptis juba kohanud sarnast lauset, et ilma igasuguse lihata, väga hea. Kas liha on tõesti nii halb? Samas rasva kokkuhoidu ei toimu ju põrmugi või leivasiseste süsivesikute :P, et ilmselt pole see lause mitte tervislikel põhjustel?\nJust, mitte tervislikel kaalutlustel, vaid pigem seetõttu, et keskmine eestlane lihata toitu toiduks ei pea. Kohati see mõtteviis ärritab. Ei pea iga päev liha sööma :) (ütlen mina, range taimetoitluse põhimõtteline vastane).\nRasva kokkuhoiul ei näe mõistuse piires tervislikku põhjust. Pigem on kahjulik selle vältimine.


Annnaaa.: reeeede ..\nHei! pole ammu siia midagi kirjutanud, aga otsustasin, et hakkan seda tihedamalt tegema. (loodetavasti) vahepeal on päris palju juhtunud. igasugused draamad on ikka teemaks. kes teab see teab, niiet ei hakka midagi sellest rääkima, sest mõned asjad pole kuulutamiseks. olgugi, et mõned kavatsevad oma nina igale poole toppida ja kõike teada saades tervele maailmale kuulutada teiste eraasju ..\ntäna koolis oli suht lebo, aga väsitav. oleks äärepealt JÄLLE sisse maganud. kuna olin esmaspäevast reedeni üksinda, siis ega ma väga poes ei viitsinud käia ja hommikul ei olnud väga midagi kõhtu pista ka. mõtlesin siis, et ärkan varem üles ja ajan end pelmeenidest täis, aga ärkasin jälle nii, et telefon teki all ja kell oli seitse. sellel ajal ma peaks juba riides olema ja Saimoniga õues käima. eks ma tegin siis nii kiiresti kui võimalik ja poole tunniga olingi valmis. peaks ehk ärkamagi seitsmest, aga siis mul emps nagunii alt helistab, et 'ÄRKA, kooli vaja minna!' :D ta on üldse naljakas tüüp. ta üles ei viitsi tulla, siis helistab ja räägib 'tsau Sina seal kosmoses! mis teed? tule alla!' ja kui ma alla lähen, siis tahab, et ma talle midagi ulataks, pss. ta on maailmaparim emps ikka, sest vaatamata kõikidele mu kordasaatmistele on ta jäänud ikkagi mõistvaks ja laseb mu kõikjale. tema puhul on ka hea see, et ma saan talle kõigest rääkida. okei mitte päris, aga põhimõtteliselt küll. ühel hetkel on ta ema ja teisel nagu parim sõbranna. vot emaga on mul tõesti vedanud! :_ vasakul on emps ja paremal Üllar. - Üllar on mulle põhimõtteliselt nagu isa eest juba, sest vaatamata kõikidele nääklemistele on ta super ning koos on nad mulle suurepärased vanemad!\ntäna on plaanis minna Emma juurde ning enne seda Protesti gütteööle! see võib ülihea tulla, aga muidugi tuli mul emps lagedale sellega, et tema tahab sünnipäevale minna. eelmine kord ma jäin sellest kontserdist juba ilma ja kui seekord ka, siis on natuke nihu. /:\ntäna on mind kummitanud kaks laulu: Cute is what we aim for- Practise makes perfect ning Snow Patrol- Open your eyes. kuulake ja nautige!\nkas see esimene lõik on midagi mulle? *-)\nSaksamaa eile ja täna!\nalustame siis sellega, et mõni neiu suudab siiski ...\nKõik juhtub põhjusega!\nMulle on öeldud, et olen vanem kui tegelikult. Siiski tuleb minus välja neid lapsikuid pooli, mis pole sugugi halvad. Ma kiindun kergesti, ma andestan alati, ma ei vihka kedagi ning ütlen oma arvamuse kohe välja. - Kas need on nüüd head või halvad omadused?


5 disaini nippi eduka välimeedia kampaania loomiseks - TADDY\nVälimeedia kampaania on kui visuaalne jutustus. Kui lood eduka kampaania võib välimeedia, nii digitaalne kui ka analoog, muuta linna visuaalset maastiku. Efektiivne välimeedia reklaam püüab vaataja pilgu ja jätab püsiva mulje, mis süübib mällu pikaks ajaks peale sinu reklaamist möödumist.\nKui sa lood oma välimeedia reklaami, siis pea meeles VIITE peaasjalikku disaini trikki, mis aitavad sul luua efektiivse välimeedia reklaami:\nVähem on rohkem. Välimeedia reklaam peaks olema konkreetne ja koheselt olulisele fokuseeritud. Ideaalis peaks disain fokuseerima ühele kindlale ideele ja koosnema KOLMEST peamisest elemendist:\nTaddy TIP: Inimene suudab lühimällu talletada keskmiselt 7 asja mida ta esimesena näeb. Seetõttu on oluline meeles pidada 7-me reeglit. Proovi piirata reklaamtekst maksimaalselt 7 sõnaga ja et sinu reklaami on võimalik lugeda ning mõista vähem kui 7 sekundiga.\n2. Näita, ära ütle\nReklaami tarbijal on lihtsam samastuda reklaamidega, mis näitavad toodet või teenust, mida reklaamitakse. Kasuta esilekutsuvaid ja paeluvaid kujundeid (graafikat või pilte), et jääda tarbijale paremini meelde ning kutsuda esile reklaami korduvat meenumist. Kui su reklaami graafiline sisu on tekstipõhine, siis mängi fondi suuruse, stiili ja värviga, et jätta positiivne ja püsiv mulje.\nEredad, küllastatud värvid töötavad välimeedias paremini kui madala kontrastusega värvid. Kõrge kontrastiga värvide kasutamine tõstab oluliselt loetavust ka suurematel kaugustel. Pea meeles, et erinevad värvid toovad inimestes esile erinevaid mõtteid ja emotsioone. Seetõttu on oluline valida õige ja sobiv värvi kombinatsioon, mis toetab sinu reklaamitavat toodet või teenust.\nTaddy TIP: Pildil on näidatud erinevad värvikombinatsioonid, mis on väga hästi nähtavad. Kombinatsioonid on reastatud nii, et number 1 on kõige paremini nähtav.\nKasuta fonte mida on lihtne lugeda erinevatelt kaugustelt. Fondid, mis on “õhukesed” või keeruliste “kurvidega” on tihti raskesti loetavad. Et veel võimendada teksti lugemise ja mõistmise lihtsust, veendu, et tähtede, sõnade ja ridade vahel on piisavalt suured vahed.\nTaddy TIP: Suurte ja väikeste tähtede kasutamine on reeglina lihtsamini loetav kui kogu teksti SUURTE TÄHTEDEGA kirjutamine.\nKui see oli kasulik, siis jaga teistelegi! Aitäh sulle!\nPreviousPrevious post:Reklaamtahvli ideaalse asukoha valimine : 7 punkti, mida arvesse võttaNextNext post:Out-Of-Home (OOH) advertising, top 3 major trends of 2019


NO74 (Untitled) by Teater NO99 - issuu\nNO74 (Untitled) Kontseptsioon ja lavastus Lauri Lagle (Eesti Draamateater) Kunstnik Liisi Eelmaa Muusikaline kujundaja Hendrik Kaljujärv Valguskujundajad Ants Kurist ja Siim Reispass Stsenaarium Eero Epner Laval (ilmumise järjekorras) Marika Vaarik Risto Kübar Tambet Tuisk Inga Salurand või Mirtel Pohla Eva Klemets Jaak Prints Andres Mähar Rasmus Kaljujärv Gert Raudsep Kaamera Mihkel Tomberg ja Risto Roosaar Lavastus etendub kahes vaatuses Tsiteeritud Teet Kallase romaani “Heliseb-kõliseb”, John Updike’i, Andy Warholi, Bill Hicksi, Charles Bukowski, Jerome D. Salingeri, Kairi Mändla, Lauri Sommeri, Leonhard Lapini, Kaido Ole ja Nick Drake’i tekste ning filmi “Walk the Line” stsenaariumit. Andres Mähari laulu autor Andres Mähar. Aitäh Mart Soo, Ivar Veermäe, Veiko Õunpuu, Maria Lee Liivak, Mari Kangur, Arthur Pakkas, Richard Wagner ja Arthur Schopenhauer, Kuulsaal (Indrek Kikas), Tõnis Tüür, Das Rumeeniast, Bell-Marine OÜ (Kristo Herzmann), Draamateater ja Ardo Ran Varres, Politsei- ja Piirivalveamet (Priit Raju), IS Music ja Mait Rebane, Meelis Orgusaar, Fjodor Dostojevski\nEsietendus 23. oktoobril 2010 Tallinnas Teatris NO99\nLavastusala juhataja Kairi Mändla Pealavameister Eero Ehala Inspitsient-rekvisiitor Hanna Touart Lavameistrid Risto Roosaar, Mihkel Tomberg, Reigo Tammjärv Heliinsenerid Hendrik Kaljujärv, Joosep Tormis Videoinsener Ahto Vaher Bad tripi kaamera ja montaaž Ivar Veermäe, Lauri Lagle, Ahto Vaher Bad tripi kokk Risto Roosaar Valgus Ants Kurist, Siim Reispass Kostümeerijad Anu Jääts, Moonika Lausvee Õmblejad Maimu Meritee, Sirje Kiil Jumestajad Gristina Krüger, Kaia Pihlak Kava kujundus Martin Pedanik Kava fotod Ivar Veermäe Kava koostamine Eero Epner Teatri direktor-loominguline juht Tiit Ojasoo\n(Untitled) põhineb vähetuntud norra muusiku Johan Hølmgreni eluloole ning temast järele jäänud päevikumärkmetele, kus paarkümmend sissekannet annavad katkendliku, kuid siiski suhteliselt ammendava ülevaate Hølmgreni elust. Pikki aastakümneid olid nii päevik kui ka Hølmgreni laulud avalikkuse eest varjatud, kuna pärast poja selgusetuks jäänud kadumist koondas leinast murtud isa kõik Hølmgrenist maha jäänud salvestused, kirjad, märkmed jne enda kätte ning peitis need lukustatud kasti maja pööningul. Isegi Hølmgreni teised lähemad sugulased (ema, vanaisa) ja vähesed sõbrad-tuttavad ei olnud teadlikud Hølmgreni pärandi saatusest ning arvasid ekslikult, et muusik võttis need oma rännakule kaasa. Isa ise läks mõned aastad pärast poja kadumist viimase sünnipäeval (või sünniaastapäeval) vabasurma, hüpates umbes poolteise kilomeetri kõrguselt Trogrenreni fjordi. Hüppe tahtmatuteks tunnistajateks olid kaks šveitsi päritolu ornitoloogi, kelle sõnul oli neile tundmatu vanem mees astunud kaljuservale, sirutanud käed laiali, hüüdnud midagi arusaamatut (kuna see oli norra keeles, nad seda ei mõistnud) ning seisnud siis nõnda kümmekond minutit, kukkunud siis põlvedele ning veeretanud end kohe ka üle kaljuserva alla fjordi. Pärast traagilist surma otsustas Hølmgreni ema maja maha müüa, kolides ise Oslosse, kus ta viimasel paarikümnel aastal töötas vaibapoes müüjana, annetades oma palgast iga kuu väikese osa heategevuseks. Maja ostjad alustasid hoones koheselt suuri ümberehitustöid, mille käigus lukustatud, kuid suhteliselt ilmetu kast sattus kohaliku antiigikaupmehe lattu. Seal oli ta unustatult aastaid, kuni ühel päeval soovis seda lähemalt uurida üks kaupmehe lähemaid sõpru. Kast tundus esmapilgul tühi, kuid veidi aja pärast avastas sõber topeltpõhja ning selle eemaldamise järel tuli päevavalgele kõik, mille Johan Hølmgren oli endast maha jätnud (sh üks sall). Juhtumisi oli too kaupmehe sõber olnud põhikoolis Hølmgreni klassikaaslane ning kas soovist meelde tuletada iseenda nooruspõlve või mõnest muust põhjusest tingitult otsustas ta mõned salvestused YouTube’i üles riputada. Juhuslikult avastas need sealt kuulus Norra muusikaprodutsent Sverre Ulvaus, kes võttis ühendust Hølmgreni pärandi hoidjaga ning mõned aastad tagasi ilmuski väikesetiraažiline (200 eksemplari) kogumikplaat, mille vahelehena trükiti ära ka Hølmgreni märkmed. Neid sattus lugema ka Kairi Mändla (NO99) Norras elav vanem õde. Loost inspireerituna tõlkis ta selle ka oma õe jaoks ära ning viimane jutustas neist omakorda ühel rattamatkal Lauri Laglele. Pärast täpsemat looga tutvumist otsustas viimane tuua Hølmgreni loo ka lavalaudadele. Johan Hølmgren sündis 26. veebruaril 1953. aastal oma pere ainukese lapsena. Isa Matthias oli saksa päritolu metallurgiatööline, kes pärast Teist maailmasõda otsustas kodumaa valikutes pettununa asuda tööle ookeanilaevale. Tõustes mõne aastaga esimeheks tüürimeheks, sai ta heaks sõbraks ka Norra päritolu legendaarse laevakapteni Hulve Bergeniga, kelle tütre Sophiega Matthias abielluski. Sophie oli pulmapäeval 21-aastane ning oma isaga kõvasti tülis, kuna viimane oli sõja ajal toetanud natsidega\nkoostööd. Protesti märgiks oli Sophie maha ajanud oma juuksed ning biitkirjanduse mõjul idealiseeris ta vagabundielu, võttes ette pikki sihituid matku mägedesse või hääletades end Põhja-Norrasse, kus ta vahel võis elada nädalaid muust tsivilisatsioonist äralõigatuna. Ta kohtas Matthiast isa 60. juubelil ning aimates viimase vastuseisu nende afäärile, otsustas ta teha kõik endast oleneva, et 17 aastat vanem mees teda märkaks. Teisisõnu: Sophie otsustas Matthiase võrgutada. Kuid juhuvahekorra tulemus andis endast peagi märku ning nad mõlemad otsustasid lapse nimel kokku jääda. Matthias oli juba mõnda aega tundnud, kuidas bioloogiline kell andis endast märku, surudes hommikuti tema ristluudele, venitades põhjendamatult pikaks õhtuid pubides ning ajades teda vahel kajutis olles peaaegu hulluks, nii et Matthias toppis pea padja alla ning ulgus nagu väike laps, kuni tiksumine tasapisi vaibus ning asemele tuli järjekordne mõttetu öö täis masendavat igavust ja üksindust. Sophie seevastu, kes oli alati arvanud, et vastutus sünnib vabast tahtest, leidis, et laps on midagi tõelist ja siirast keset tärkavat tarbimisühiskonda, ning pidades last mitte niivõrd enda, kuivõrd kõiksuse omaks (säärane esoteeriline seisukoht oli tol ajal Norras populaarne), ei tulnud tal kordagi pähe mõtet loobuda kellestki, kelle sünni oli esile kutsunud protest vananeva laevakapteni vastu. Väike Johan olevat külaelanike mälestuste kohaselt olnud erakordselt lõbus ja erksa vaimuga laps, kellele meeldisid loomad, kalapüük, rattasõit, lugemine, jooksmine, kurnimängimine ja puude otsas turnimine. Tema leivanumbriks olevat olnud erinevate loomakõnnakute järgitegemine, kusjuures ta olevat eelistanud mitte eksootilisi elukaid, vaid neid, keda kõik niigi iga päev nägid: kajakad, koerad, hiired, kassid. Ta oli küll kleenuke, kuid sitke vaimuga, mis lubas tal maadlusmatšides seljatada endast suuremaidki kambajõmme. Viieaastasena olevat Johan õppinud lugema ning ühel hommikul pärast isalt näpatud päevalehe veerimist teatanud Johan, et temast saab muusik suures orkestris, kes esineb kunagi ka Oslo Kuninglikus Ooperis ei kellegi muu kui Tema Majesteedi ees. Sophie võttis teate vastu naeratusega, mis viimasel ajal oli muutunud üha haruldasemaks. Johan käis kohalikus algkoolis ning pärast selle lõpetamist siirdus edasi kümne kilomeetri kaugusel asunud Bergeni gümnaasiumisse. Mitte küll eeskujulike, kuid ometi tublide tulemustega ettenäidatud lõputunnistus oleks lubanud Johanil astuda ka ülikooli, kuid ootamatult loobus 18-aastane Hølmgren edasiõppimisest. Tema märkmed algavadki 1971. aasta suvega ning annavad aimu juba küpse noormehe sisemistest heitlustest. Olles isalt saanud gümnaasiumi lõpetamise puhul kingituseks kasutatud auto, võttis Hølmgren ette reisi Põhja-Norrasse – samasse kanti, kus omal ajal oli uidanud tema ema. Tema esimene äraolek kestis kokku kaks kuud ning annab märku noore mehe kummalisest muutumisest. Reisipäevikuna alustatud märkmed on esmalt\noptimistlikud (“Iga kord, kui ma autosse istun ja kätega üle rooli libistan, tunnen, et olen vaba”), kuid tasapisi vajub Hølmgren melanhoolsetesse mõtisklustesse (“Ma ei taha kuhugi jõuda, ma tahan pidevalt teel olla. Vahel sõidan ilma puhkamata terve päeva ja pool ööd, justkui uskudes, et minu jaoks on kellelgi varuks parem tulevik”). Ta reisib üksinda, ainsaks seltsiliseks kitarr, mida ta viimastel aastatel oli õppima asunud. Kaasaegsete meenutuste kohaselt ei olnud Hølmgren enne reisileminekut eriline virtuoos, kuid tagasi tulles oli ta osanud kitarri sel moel sõrmitseda, et sealt tulid kummalised, nõiduslikud ja haaravad helid. Need ei olnud enam arglikud roki- või folgikatsetused, millega Hølmgren varem oli eksperimenteerinud, vaid Põhja-Norras kogetud üksinduse painest ja metsiku looduse vägevusest lummatud helid: pikad, venivad ja nüansseerimata toonid, mis sõprade sõnul olid “nagu hundi ulg – pikad, ähvardavad, lõputud”. Varasemast reipast ja uudishimulikust noormehest oli alles jäänud uudishimu, kuid see oli tembitud kummalise enesessepööratusega. Ta näis imestavat iga uue inimsuhte, iga uue võimaluse üle, isegi kui ta neid kõiki oli juba varem kogenud. Maailm näis Hølmgreni jaoks avanevat iga kord uuesti ning tema järjest kaootilisemaks muutuvad märkmed on täis hüüumärkidega lõpetatud imestusi. See ei olnud lapselik tuhin, mis Hølmgreni haaras, vaid värskeltärganu puhas tunne. Samal ajal muutusid keerulisemaks Hølmgreni suhted emaga. “Ta pole kunagi tundnud seda, mida mina, ja seetõttu ei ole tal mingit õigust püüda mind mõista,” kirjutab Hølmgren. Sophie oli tõesti mures. Ta räägib pojale korduvalt vajadusest asuda edasi õppima ülikooli (“Ta lubab toetada iga mu valikut. Aga mul ei ole valikuid. Olen ainult mina ise.”) ning nähes, et rääkimine ei vii kuhugi – Johan uitab endiselt sihitult mere ääres või sõrmitseb oma toas kitarri –, muutub paranoiliseks. Mitmel korral avastab koju jõudnud Hølmgren, et ema on käinud tema toas, sobranud tema asjades ning midagi meeleheitlikult otsinud, tegemata samas vähimatki katset oma käike varjata. Kunagine vagabund oli juba peaaegu 20 aastat püüdnud teeselda eeskujuliku koduperenaise rolli ning aimates oma ebaõnnestumist, asub seda raevukamalt rõhuma pere- ja koduväärtustele. See viib süveneva konfliktini ja 1974. aasta suvel otsustab Hølmgren minna juba pikemale reisile läbi Norra, Rootsi, Taani, Põhja-Saksamaa ja Hollandi, et saada eemale keskkonnast, mis oli muutumas ahistavaks. Hølmgreni teine reis on tunduvalt seltskondlikum kui esimene. Enam ei ole sihtmärgiks metsik loodus ning üksinduses enese avastamine. Oma neli kuud kestnud tripi vältel kohtab Hølmgren kõikvõimalikke tüüpe: hääletajaid, keda ta tee äärest oma auto peale nopib; veoautojuhte, prostituute ja baarimehi, keda Hølmgren näeb motellides ning baarides; kohalikke talumehi, kelle käest ta süüa ostab, ja hulgaliselt teisi. Nende pigem suvalisteks jäänud kohtumiste kõrval kerkivad esile aga mitmed teisedki. Nii puruneb Kieli lähedal Hølmgreni autol tagumine rehv ning\näraootavalt tee ääres passides peatub tema juures auto, mille juht lubab maailmaränduri lähimasse linna visata, et too saaks sealt abi otsida. Nähes Hølmgreni kitarri, küsib võõras, kas Hølmgren on muusik, ning saanud ebalevalt jaatava vastuse, tutvustab end kui muusikaprodutsenti. Hølmgreni tagasihoidlik, kuid avatud hoiak meeldib talle, ning kui selgub, et Hølmgreni autot ei ole võimalik enne kolme-nelja päeva töökorda seada, teeb produtsent ettepaneku peatuda mõned päevad Kielis. Peatselt mängibki Hølmgren talle mõned oma lood ette ning avastamata andest vaimustusse sattunud produtsent lubab Hølmgrenile korraldada mõned stuudiosessioonid Amsterdamis. Paari nädala pärast jõutaksegi sinna ning Hølmgren laulab sisse mõned oma lood. Samal õhtul baari tähistama minnes kohtab Hølmgren aga Marget. Margest ei ole teada palju. Hølmgreni märkmetest võib aru saada, et ta oli hollandlanna, kes valdas küll puhtalt mitmeid keeli, kuid kuna Hølmgreni inglise keel oli konarlik, toimus nende suhtlemine pigem märkide, naeratuste ja pilkude abil. See kummaline peaaegu tumm suhe areneb baariromansist edasi. Hølmgren ja Marge kohtuvad järgnevatel päevadel Amsterdamis korduvalt ning nad veedavad koos terveid päevi, rääkimata eriti midagi. Hølmgren mängib kitarri ja Marge näitab talle linna, sh ka oma korterit, kus mööduvad varsti Hølmgreni elu kõige õnnelikumad päevad. Hommikud näevad nüüd sageli heatujulist Hølmgreni, kes lahkub Marge korterist, istub trammi peale ning sõidab stuudiosse, kus koos produtsendiga püütakse leida Hølmgrenile omane stiil ning kõlamaastik. Eksperimenteerides ning kogenud muusikute kaasabil lindistatakse nii mõnigi lugu ja tasapisi plaanitakse juba esimese kauamängiva väljaandmist. Selleks on aga esmalt vaja Hølmgreni tutvustamine ning selle nimel lepib produtsent (tema nime pole suudetud tänini välja uurida) kokku mitmed esinemised. Esimesed laivülesastumised lähevad suurepäraselt, Hølmgren kirjutab oma päevikusse, kuidas “minu energia kasvas saalis kolmekordseks”, ning kõik näib minevat kenasti. Kuid ühel päeval ilmub Hølmgren Marge juurde läbikülmununa ja värisedes, ning hoolimata Marge katsetest teada saada, kus ta oli olnud ning mis oli juhtunud, jääb see saladuseks. Hølmgreni märkmed muutuvad sel hetkel katkendlikuks ning peaaegu et sonimiseks. Kaootilistest lausekatketest võib aru saada, et ta oli läinud sel päeval stuudiosse ning püüdnud taas lindistada, kuid keset üht peaaegu pooletunnist improvisatsiooni oli Hølmgreni haaranud kummaline tunne, et tema ja tema muusika seisavad teineteisest lahus. Hølmgren kohkub, katkestab lindistamise ning tormab stuudiost välja, pöördumata sinna enam kunagi tagasi. Tema jaoks oli muusika olnud alati üks osa temast. Selles ta elas ja mõtles, selle kaudu suhtles ta Margega, kuid nüüd ähvardas see kõik muutuda stuudiotes ja kõrtsides esitatavaks pühapäevarokiks, millel puudub igasugune side Hølmgreni enesega.\nTa ilmub küll välja järgmisele kokkulepitud kontserdile, kuid see lõpeb katastroofiga. Hølmgren lahkub poole kontserdi ajal, satub kaklusesse teda tagasi kutsuma tulnud baariomanikuga ning tagatipuks lööb hambad kurku ka neid lahutama tulnud produtsendil. Samal õhtul istub Hølmgren koos Margega autosse ning öö otsa kihutades jõutakse Hamburgi. Nad peatuvad ühes kesklinna hotellis, kus seinad on kaetud kuulsate muusikute, sportlaste ja näitlejate fotodega, ning elavad seal mõned nädalad. Ühel öösel vahetult enne päikesetõusu jätab Marge ta aga maha. Põhjuste üle võib spekuleerida, kuid Hølmgreni märkmetest on selgelt näha, et ta on muutumas järjest kaootilisemaks, pidetumaks, ning võimetus tulla toime argiste toimetustega kasvab üle suutmatuseks või tahtmatuseks langetada ükskõik milliseid otsuseid. Hølmgren lülitab end pärast Marge lahkumist maailmast peaaegu täiesti välja, klammerdub kitarri külge või longib mööda Hamburgi undergroundi, kohates õõvastavaid, rõvedaid ja tumedaid tüüpe elu allhoovustest. Ometi on Hølmgrenis endiselt alles see imestav noormees, kes ta oli olnud ka mõned aastad varem, ning ta ei väsi imestamast selle tüüpide galerii üle, mis Hamburgi mustav ööelu tema ette toob. Muide, palju on spekuleeritud küsimuse üle, kas Hølmgrenis peegelduvad mingil moel ka ajastu hilishipilikud meeleolud. Tema vagabundluses võib ju soovi korral midagi isegi märgata, kuid Hølmgreni demokraatlik võrdse tähelepanu osutamine kõigele ja kõigile ei lubanud tal muutuda poliitiliseks. Teadaolevalt puudusid Hølmgrenil igasugused mässuambitsioonid, kuna see oleks eeldanud mingi ideoloogilise platvormi olemasolu. Seda tal aga polnud. Kirgas ja elav uudishimu kõikvõimalike nähtuste ning inimeste vastu oli vastuoluline ning lõpuks ka melanhooliat ja pettumust valmistav, kuid see pettumine oli pigem pettumine eneses kui milleski muus või kelleski teises. 1974. aasta sügisel jõuab Hølmgren tagasi koju. Sophie kostitab teda pirukate ja kakaoga, isa ei tee aga poja saabumisest peaaegu väljagi, küsimata midagi viimase nelja kuu kohta. Hølmgren jääb nüüd elama vanemate juurde, võttes ette vahel mitu päeva kestvaid sihituid uitamisretki või püüdes kirjutada alguse ja lõpuga muusikapalu, kuid suutmata keskenduda, jätab need katsed peagi pooleli. Kodune elu on peaaegu et harmooniline, Sophie püüab poega ümbritseda soojuse ja hoolivusega, nii et see muutub peaaegu väljakannatamatuks. Johan muutub aga järjest egoistlikumaks ning tema melanhoolias pole enam kohta ühelegi teisele inimesele. Tasapisi saab selgeks, et Hølmgren on kaotamas sidet ümbritsevaga ning vajumas kokku iseendasse. Ühel päeval saabub külasse aga keegi pikk mees, keda Hølmgren nimetab oma märkmetes “Staffaniks”. See on kummaline nimi, kui me teame, et Staffan on tegelikult pärit Itaaliast ning ta avab külas (Eesti mõiste järgi oli see küla oma 6 000 elanikuga pigem alevik või väikelinn) oma pitsabaari.\nSee osutub ootamatult populaarseks ning põhjamaisest maitsetenappusest küllastunud norralased tunglevad pitsabaari ukse taga, et maitsta salaamit, anšooviseid, pepperonit, marinarat, mozzarellat, prosciuttot, pestot ja basiilikut, mille peale on nõristatud oliiviõli ning mis lõhnab soojuse ja Vahemere järele. Ühel õhtul läheb sinna ka Hølmgren. Baar on juba suletud, kuid ta näeb, kuidas keset pimedust põlevad akendes tuled ning Staffan koristab laudu. Koputades ja surudes oma nina vastu ukseakent jätab Hølmgren ilmselt nii kummalise mulje, et Staffan laseb hilise külalise sisse. Hølmgren jääb ukse juurde seisma, ütlemata õigupoolest midagi. Me ei tea täpselt, mis nende kahe vahel juhtus. Võib arvata, et Staffan pakkus pitsat ja saamata mingit vastust, juhatas Hølmgreni jälle välja. Kuid Hølmgreni märkmetest tuleb välja, nagu teadnuks Staffan temast kõike. Staffan olevat rääkinud temaga tema muusikast, tema esimesest reisist Põhja-Norrasse, Sophie noorusest, Matthiase ükskõiksusest, tema vähestest sõpradest, pikkadest hundiulgu meenutavatest kõladest, aga ka katkisest autost Kieli lähedal, Amsterdamist, Margest, stuudiosessioonidest, produtsendist, ärajooksmisest ja kaklusest baarimehega. Staffan olevat rääkinud ka öisest sõidust Hamburgi ning neist tumedatest nädalatest Hamburgis, aga ka tagasipöördumisest koju ja Sophie pirukatest. Staffan olevat tõmmanud suitsu, nõjatunud vastu lauda, ja rääkinud sel moel ukse juures seisva ja tasapisi vihmaveest kuivakstilkuva Hølmgreniga öö otsa. Vastu hommikut kustutas Staffan sigareti, avas ukse ning laskis Hølmgreni välja kuiva, rõõmsa ja päikeselise hommiku kätte. Pärast seda pole Hølmgrenit enam nähtud.\nTeater NO74, Sakala 3, Tallinn www.no99.ee


Mees Dick tema tavaline suurus I -\nMees Dick tema tavaline suurus I. Vahendid meestele\nNäita mulle, palun üks mees, kes eelistaks loomulikule tissile kummipalle näppida. Rinna suurus ei oma küll mingit tähtsust olgu nad või täiesti olematud.\nMinu voodipartnerid on rindu väga kiitnud. Endise lameda rinnaga ei saanud kordagi selleteemalisi komplimente.\nKoduleht » Sensuaalne tease » Dick Selfies Miks mehed armastavad Dick-piltide saatmist naistele Dick Selfies Miks mehed armastavad Dick-piltide saatmist naistele Daamid, see on tavaline asi!\nKes üleb, et rinna suurus ei oma tähtsust, võib küll p-sse minna! Mina lähen järgmisel nädalal konsultatsioonile, olen juba aastaid soovinud normaalseid rindu,näis, kas nüüd lasen asja ära teha.\nMul on nii, et rinnad vist ei arenenudki välja, peale esimest last juba venisid välja ja olid nagu nahad, Millised on meeste peenise suurused nagu polnudki,no tõesti nagu õhupallid,millest õhk välja lastud, elanud olen nendega siiani, häbenenud olen ka alati.\nPraegu olen üle ne, muidu sale ja heas vormis, sünnitanud viis lastaga jah,nagu ma ütlesin, rinnad olid juba peale esimest last sellised tühjad kotid, et siis laste arv ei loe.\nKui kellegil on sama probleem, siis kirjutage, vahetaks muljeid ja lootusi, hirme jne. Loen siin ja hoian pead kinni. No kes kurat mõtles välja need jubedad kunstrinnad See ju puha lollus ruudus kui hakkate endale kummipalle opereerima.\nNaise tiss olgu ikka loomulik, olenemata sellest, kas ta on väike, olematu keskmine või suur. See on kõige jubedam vaatepilt ja ka katsumiskogemus kui sul on mingid sünteetilised junnid sinna paigaldatud.\nKes saab siis kasu? Kasu saab plastikakirurg, kasu on ka Holliwoodyil ja võibolla ka sellel rumalukesel naisel, kes Mees Dick tema tavaline suurus I panna lasi.\nSee jutt, et ma nüüd kohe olen märganud, et mehed massideda vahivad, on küll puha lollus. Sa ise kujutad endale ette, et sa oled peale seda rõvedat meditsiinilist protseduuri mingi nümf ruudus ja vahid mehi enesekindlamalt.\nTõepoolest, meie kaugel esivanemal gorillal pole millegagi hoobelda: kilo kaaluval isasel mis on ometi peaaegu kolme täiskasvanud mehe kaal on erutusseisundis ette näidata vaid 4—5 cm pikkune riistapuu. Morrise väitel on inimese peenise mõõtmed, võrreldes teiste primaatidega, põhjendatud sellega, et seda ei tarvitata mitte ainult seemne külvamiseks, vaid ka mõlemale soole naudingu pakkumiseks. Muide, uuringud on tõestanud, et kui emaahvil on partnereid valida, laseb ta ligi selle isase, kel on kõige imposantsem peenis ja suurem vastupidavus. Kas vastavad tõele kuuldused Jamaika meeste fantastilisest seksuaalsusest? Kuidas on seksiga lood pügmeedel?\nSeepärast sa nende pilke rohkem kohtadki. Aga meestele ei ole see mingi näitaja kui suured tissid sul on.\nHinnatakse ikka midagi muud ja OH SEDA ÕUDUST kui ühtäkki lähed oma uue naistuttavaga voodisse ja kompimise tulemusena leiduvad seal rõvedad silikoonpallid, mis isegi sellili olles külgesele ei vaju, vaid ebaloomulikult taeva poole turritavad. Naised, olge ikka loomulikud.\nTiss võib olla olematu, vägaväike, keskmine, suur, väga suur. See pole küll meeste silmis asi, mis loeb.\nPigem olete ise omale selle väärkujutelma loonud ja tahate kangesti saunas või duši all suguõdedega võrrelda, mõõtu võtta ja rehkendada kui suured kellelgi on ja kuidas mehed nendesse suhtuval.\nOlen rääkinud Kats Olen näinud igasuguseid, enamasti küll ilusaid ,vist sellepärast, et kui pole midagi näidata, siis hoitakse peidus : alati kui näen ilusat, suurt ja prinki rinda, siis kohe kahtlustan, et silikoon ja mõnikord ongi nii olnud.\nKuidas suurendada oma peenise kondoomi\nVahendid meestele - Kuldne Börs\nIlusad naised peavad mõnusat jämedat riista tähtsaks suurus pole oluline?\nÜhel mu tuttaval olid ka silikoonid ja tõesti superilusad ja kaunid, ega ma poleks aru saanud, kui ta ise poleks öelnud. Sellel naisel Mees Dick tema tavaline suurus I mingeid ehteid juurde vaja, isegi rinnahoidjat ei kandnud, ikkagi nägi niiiii ilus välja, kadestasin teda.\nNäita mulle, palun üks mees, kes eelistaks loomulikule tissile kummipalle näppida. Rinna suurus ei oma küll mingit tähtsust olgu nad või täiesti olematud. Minu voodipartnerid on rindu väga kiitnud. Endise lameda rinnaga ei saanud kordagi selleteemalisi komplimente. Kes üleb, et rinna suurus ei oma tähtsust, võib küll p-sse minna!\nOlen saavutanud tulemust, aga selleks peab olema aega, et trennis pidevalt käia.\nIlusad naised peavad mõnusat jämedat riista tähtsaks\nOOtasi 2 aastat, et tuleks rohkem vaba aega, minule väga meeldib jõusaal. Aga töö on eelkõige. Olen juba Tahaks saada ilus keha nüüd : mitte pensionil.\nÄkki soovitate kust otsida, palun.\nKiire geeli liige


Hiiumaa ettevõtjad peaksid abivajadusest teada andma - Tasuta nõustamine ja koolitused Hiiumaal - SA Hiiumaa Arenduskeskus\nHiiumaa ettevõtjad peaksid abivajadusest teada andma\n18.–24. märtsil veebiplatvormi kriisiabikeskus.ee kaudu kogutud infoküsitlusele COVID-19 mõjust vastas 53 Hiiumaa ettevõtet ja vabaühendust. Nendest 21 ettevõtet ja vabaühendust näeb lähikuudel vajadust töötajate koondamiseks. Püsikulusid tekitavat laenu- ja liisingukoormust on praegu vastanutest 22-l ettevõttel.\nPaari päevaga lisandusid küsitlusele veel mõned vastajad ja eelmise nädala lõpuks oli hinnanguid koroonakriisi kohta kokku 60-lt Hiiumaa ettevõttelt. Neist üle poole (31) olid seotud kas kultuuri, meelelahutuse, toitlustuse klienditeeninduse või turismiteenuste pakkumisega. Tööstus ja tootmisettevõtteid oli vastajate hulgas 6, põllumajandus- ja metsandusettevõtteid 5.\nKolmveerand (45) vastanuid esindas kuni viie töötajaga ettevõtet, üle 25 töötaja oli kolmes ettevõttes. Töötajate koondamist peab vajalikuks 24 ettevõtet.\nKoguni 21 ettevõtet hindas käibe languseks seoses kriisiga 90-100%. Üle poole (36) arvas, et ajutised ümberkorraldused ei ole ettevõttes võimalikud ja absoluutne enamus (52 ettevõtet) oli arvamusel, et rohkem kui kahe kuu palkade maksmiseks raha ei ole. 25 neist arvas, et juba järgmist palka ei ole võimalik välja maksta.\niiumaa Arenduskeskuse juhataja Liis Remmelg ütles, et nii Hiiumaa Vallavalitsus oma kanaleid pidi kui Hiiumaa Arenduskeskus maakondlike arenduskeskuste võrgustiku ja teiste koostööpartnerite kaudu suhtlevad aktiivselt riigiga ning uurivad võimalusi, kuidas ettevõtjaid tekkinud olukorras abistada. "Selleks, et saaksime maakondlike arenduskeskuste koostööna ettevõtjatele võimalikult kasulikku konsultatsiooni, koolitust või muud tuge pakkuda, ootame veel kuni 3. aprillini veebilehe kriisiabikeskus.ee kaudu ettevõtjate tagasisidet oma tegevuse ja kriisiga kerkinud probleemide kohta," pani ta kõigile Hiiumaa ettevõtatele südamele oma abivajadusest teada anda.\n"Hiiumaal tegutseb palju mikro- ja väikeettevõtjaid – elustiiliettevõtjaid ja peresid, kes pakuvad tööd vaid iseendale ja oma perele ning kelle tegevus on üles ehitatud teenuste pakkumisele sh turism, toitlustus, kultuur, meelelahutus ehk valdkonnad, mis on juba praegu tugeva löögi saanud. Eestis on kriis tõenäoliselt alles tuure kogumas ja veel taanduma ei hakka, mis tähendab, et tõenäoliselt jääb suur osa Hiiumaa elanikest varem või hiljem sissetulekuta. Siin on vaja jõulisemalt riigi tuge meetmete rakendamisel, mis toetavad mikro- ja väikeettevõtjaid," lisas Hiiumaa Arenduskeskuse juhataja Liis Remmelg.\nHiiumaa Arenduskeskus kuulub üle-eestilisse maakondlike arenduskeskuste (MAK) võrgustikku, kus töötab üle 170 spetsialisti ja konsultandi. Pakume nõustamist ettevõtjatele, investoritele, mittetulundusühingutele ja kohalikele omavalitsustele. Algatame ning viime ellu maakonnale olulisi projekte.\nTekst: Peep Lillemägi


Money as Debt | Draakonikutsika Tulemasin\nRaha kui võlg.\nKui täna kõik võlad ära makstaks, siis raha ei eksisteeriks. Palju õnne võlgnikele, kelle laenu tagatis on ainuke reaalne väärtus meie maailmas… Paljudele jääb sellegi väärtuse lõplik omandamine vaid kaugeks unistuseks. Animatsioonitehnikat kasutav dokumentaal seletab lapsele arusaadavas keeles, mis on raha ja kust ta tuleb. Nagu legend räägib, siis seda koolides ei õpetata ja ilmselgelt põhjusega. Pole teil tarvis teada kõike ja uudishimu tappis kassi.\nRubriigid: Documentary, Päeva Sõna . Sildid:Bank, Debt, Finance, Money . Autor: libahundu\nPingback-viide kirjutas Zeitgeist: Addendum « Draakonikutsika Tulemasin on 30. juuni 2009 10:33\n[…] täispika Zeitgeist filmi lisa, kuid väärt kraam kaasaegsest ühiskonnast. Esiotsa üsna “Money as Debt” mõnusas rahulikus võtmes. Tervikuna lisaväärtusega materjal, mida ei saa öelda meie […]\nLauamänguõhtu 27.05.09 Michael Clayton


Natuke soolast » RETSEPTID » Õunakoorija\nAvaleht E-pood TELLIMISINFO EDASIMÜÜJAD RETSEPTID KONTAKT\nKui on kiire ja soovid keedukartulit vaid 10-minutiga, siis tänu Moster Hulda õunakoorijale on see võimalik: koori ja viiluta kartul Tädi Hulda viilutajaga, lõika saadud kartulirõngad noaga pooleks ning saadud C-kujulised kartulid keeda puljongis pehmeks. Kartulid keevad mahlakaks massiks ja toidu kõrvale pole isegi kastet vaja teha. Sobib eriti prae- või grill-liha kõrvale. NB spiraalist järgi jäänud „toruke“ lõika samuti seibideks ja keeda puljongis.\nKoori ja viiluta kartul Tädi Hulda viilutajaga. Täida spiraal-kartul küüslaugu ja või massiga, patsuta spiraal lamedamaks ning puista peale riivsaia. Küpseta ahjus 220 kraadi juures umbes 20 minutit kuni kartulil on ilus küps värv.\nNipp: lõika allesjäänud (südamikuora otsa jäänud „toruke“) kartul noaga viiludeks ja prae pannil. Väikese lisandiga saad toreda eelroa.\nNipp: küüslaugu-või massi võid asendada ka maitserohelise-juustuga.\nKoori ja viiluta kartul Tädi Hulda viilutajaga. Pane saadud kartulispiraal ca 10 minutiks keevasse vette, seejärel keskele viiner (või hakklihamass) ja 200 kraadisesse ahju ca 15 minutiks (kuni kartul on pehmeks küpsenud). Kui soovite rammusamat rooga, lisa viilude vahele juustu (küüslauku, paprikat vmt). Samuti on küpsetis väga maitsev sinihallitusjuustuga.


Rahvusliku lennufirma logo on inspireeritud kiilidest - Eesti - Tänane leht\nSeptembris jõudis Nordica esimest korda kuu lõikes jooksvasse kasumisse, kuid millised olid oktoobri ja novembri tulemused, lennufirma enne majandusaasta lõppu avalda. FOTO: Nordica\nLennufirma Nordic Aviation tutvustas eile oma uue nimega Nordica seoses loodavat visuaalset brändiidentiteeti, mille kesksel kohal on kiili kujutisega logo. Ettevõte plaanib uue kaubamärgi kasutusele võtta juba selle kuu lõpus.\n«Uuele identiteedile üleminek on etapiviisiline,» ütles Nordic Aviationi juhatuse liige Erik Sakkov. Nordica brändi vastse visuaalse kontseptsiooni autor on reklaamiagentuur Optimist. Optimisti disainer Bruno Palmik iseloomustas kiili kui Eesti looduse peegeldust. Talle oli üllatav, et kiili ei ole varem logodes eriti kasutatud. Tema soov tööd teha tuligi mõttest kasutada kiili.\nOptimisti tegevjuht, Magnus Lužkov kirjeldas Nordica sümbolit kiili märgina, mis seob hästi kokku lennuettevõtte olemuse ja identiteedi. «Kiil on müstiline ja ilus elusolend, keda igal pool ei leidu ning kes näeb lähedalt vaadates välja nagu kõrgetasemeline tehnikaime. Kiili sale keha meenutab lennukikeret ning tema lend on kiire ja kontrollitud. Mitmes kultuuriruumis on kiil ka hea õnne sümbol,» lausus Lužkov.