Virginia Woolfi tervikteosed tasuta allalaadimiseks | Praegune kirjandus\nVirginia Woolfi täielikud teosed tasuta allalaadimiseks\nNagu te juba praegu teate, aastal Praegune kirjandus meile meeldib see väga autor Virginia WoolfSelle tõestuseks on kaks viimast artiklit, mille me kirjutasime ja mida saate lugeda järgmistelt linkidelt, kui te pole seda veel teinud:\n"Virginia Woolfi kirjutatud enesetapukäsikiri".\n"Suur Virginia Woolf oleks täna saanud 134-aastaseks".\nKui teile meeldib ka see konkreetne kirjanik ja eriti tema teosed, ei saa te selle artikli lugemist lõpetada, sest selles pakume teile võimalust osa alla laadida Virginia Woolfi tervikteosed tasuta alla laadida täiesti tasuta. Siit saate teada.\nAvalik domeen töötab\nNagu selle jaotise pealkiri ütleb, on järgmistest allalaadimiseks esitatavatest töödest saanud üldkasutatavad teosed, nii et ka need tasuta alla laadida es täiesti seaduslik ja lubatud.\nSelle allalaadimise saame teha tänu Alejandría Digital portaalile, mis, nagu nad oma profiilis märgivad, on portaal digitaalse sisu tasuta levitamiseks Internetis.\nPakutavad teosed on järgmised (klõpsates neist ühel, lähete otse selle lingile .PDF-vormingus, mille saate järgmiseks lugemiseks avada või salvestada):\nKummitav maja ja muud lood\nOrlando (inglise - hispaania). See raamat oli Gabriel García Márquezi jaoks väga mõjukas, nagu see teine tähistas artikkel.\nMinu oma tuba\npärit Praegune kirjandusOleme väga tähelepanelikud, et saaksime teile varsti selliseid artikleid pakkuda, et saaksite nautida vaba kultuuri, millele meil kõigil peaks olema juurdepääs. Kui teile meeldivad seda tüüpi artiklid, tahaksime teada, nii et kõik ettepanekud ja kommentaarid on teretulnud.\nMillist klassikalist autorit tahaksite täiesti tasuta lugeda?\nTäielik tee artiklini: Praegune kirjandus » literatura » Kirjanikud » Virginia Woolfi täielikud teosed tasuta allalaadimiseks\nTahaksin saada raamatuid Morris Westilt\nVasta jose faiadile\nVasta aadressile jghd0811\nSait on erakordne, lühidalt öeldes on kõik, mis on seotud teose omandamise võimalustega, kallis ja võrreldamatu kingitus. Ma õnnitlen teid teie võime eest töötada ad honorem.\nVasta Franklin Guerrerole\nLingid raamatutele on katki. Oleks teretulnud need uuesti üles laadida.\nMa ei tea, kas nad on juba teema pühendanud ja oma teoseid avaldanud, kuid tahaksin rohkem teada saada Oscar Wilde'i elust ja loomingust\nLingid blokeeriti. Ma tõesti tahan teie teoseid lugeda. Kas saaksite neid uuesti üles laadida, palun.\nÜkski link ei tööta.\nImelikud ja uudishimulikud kuulsate kirjanike kombed\n24 kõige mõjukamat raamatut Gabriel García Márquezi elus


Kultuuriministrid arutavad Saaremaal lahenduste üle kultuuri kaugemate eesmärkide saavutamisel - Sotsiaaldemokraadid\nUudised Kultuuriministrid arutavad Saaremaal lahenduste üle kultuuri kaugemate eesmärkide saavutamisel\nKultuuriminister Indrek Saar ja tema eelkäijad kultuuriministri ametis osalevad täna, 19. juunil algavatel Saaremaa ooperipäevadel. Traditsiooniliselt peetakse ka üleaastane kultuuriministrite arutelu suurte väljakutsete üle Eesti kultuuris.\nKultuuriministeeriumis on tuleval 2019. aastal fookuses kultuuripoliitika uue alusdokumendi „Kultuuripoliitika põhialused aastani 2030“ ehk Kultuur 2030 koostamine. Riigikogu kinnitas 2014. aasta veebruaris kultuuripoliitika põhialuste dokumendi Kultuur 2020, mis andis suunad Eesti kultuuri arendamiseks aastatel 2014 kuni 2020.\n„Kultuur 2020 eesmärk tagada kultuuritöötajatele väärikas töötasu on olnud oluliseks argumendiks rasketel eelarveläbirääkimistel saavutamaks hüppeline palgatõus. Näiteks sellel aastal tõstsime kultuuritöötajate töötasu alammäära 1150 euroni ehk 22 protsenti. Kolm aastat tagasi oli miinimumpalk 731 eurot, seega on tõus kokku 419 eurot ehk 57 protsenti. See on vaid üks näide, kuidas põhialustes kokku leppimine võimaldab saavutada olulisi eesmärke ning miks juba nüüd alustame arutelusid uute sihtide üle,“ ütles kultuuriminister Indrek Saar.\n„Kindlasti soovin kultuuriministritega arutada, kuidas saaksime rakendada innovaatilisi lahendusi Eesti kultuuri arenguks ning kuidas leida kultuurile rohkem raha. Sel moel tagame, et veelgi rohkem inimesi soovivad aastal 2030 ise osaleda kultuuri loomises ning leiavad tee ka teatrisse, kinno, muuseumisse või kontserdisaali. Teiste sõnadega on see küsimus meie rahvuskultuuri järjepidevusest ja arengust,“ lisas Saar


Igatsus romaani järele | Eurozine\nKirjanikud võivad Ukrainas kirjutada kõigest. Veel kakskümmend aastat tagasi oleks seda väidet perestroikast hoolimata peetud irreaalseks sooviks. Ja möödunud ei ole niigi palju aastaid. Kui demokraatiat saaks mõõta kunstivabaduse järgi, siis võiks kõhklemata öelda, et demokraatia on tänapäeva Ukrainas edukalt juurdunud, ja seda normaalse, mitte juhitud demokraatiana.\nTegelikkuses on kunsti vabadus tema ühiskondliku marginaliseerumise tulemus. Kunst on saanud narrivabaduse. 1990. aastatel kujunes kunst üha enam üha kitsama ringi huviliste ja asjassepühendatute ettevõtmiseks. Pärast kiiresti raugenud karnevalilikke ülesastumisi kohe pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist leidis ta end korraga jälle põranda alt. Ta oli sinna tagasi pöördunud süsteemi- või diktatuuripoolsest tagakiusamisest sootuks banaalsemal põhjusel – kunsti jaoks ei jätkunud raha. Nõukogude aja hiigelkirjastused, mis Kiievis ja teistes Ukraina suurlinnades avaldasid raamatuid rohkem kui 140 eri keeles, olid muutunud kuivale sattunud vaaladeks, kes ilma veeta on abitud ja liikumisvõimetud.\nNagu kontserdisaalid ja ooperiteatridki, virelesid nad, üürides välja oma kuulsaid, sageli suurejoonelisi, kuid ka kurikuulsaid ruume, kuni jäid üksteise järel lootusetute ja ebaausate kohtuprotsesside käigus ilma ka neist. Mitte küll kõigist, kuid paljudest. Raamatukauplused, mis nõukogude ajal moodustasid eeskujuliku turustusvõrgu, kuhu oli kaasatud iga suurem küla, kaotasid aja nõudmistega kaasas käia püüdes oma näo – neist said kosmeetikaärid, juuksurisalongid, filmiilmutusstuudiod, kaubamajad, kodumasinate müügisaalid, tualettpaberi- ja sigaretikioskid, valuutavahetuspunktid, apteegid ja butiigid.\nAegadest, mil luule ettelugemine tõi kokku sadu kuulajaid, võis nüüd lugeda vaid ajalooraamatute veergudelt kui politiseerunud ühiskonna ammu kaduvikku vajunud fenomenist. Isegi kui ühiskond 2004.-2005. aastal Oranži revolutsiooni ajal uuesti politiseerus, etendasid kirjanikud seejuures märksa tagasihoidlikumat rolli, kui neile endile meeldinuks tunnistada.\nOlgu nii, mõtlesid ühed ja rõõmustasid, et kirjandus oli suutnud vabaneda poliitilisest seotusest, mis ta eelmise ajastu jooksul nii vormiliselt kui ka temaatiliselt ära oli näljutanud. Kurb lugu, mõtlesid teised, kes oma remonti vajavatesse elevandiluust tornidesse surutuna tundsid puudust suhtlemisest publikuga ja olid liigagi kähku unustanud jõhkruse, millega kirjandusest tehti totalitaarses süsteemis ideoloogiline kõnetoru.\nKirjandus viskus sõna otseses mõttes vabadusse ning naudib seda senini täiel rinnal. Kirjandusele jäetud narrivabadus ja eeskätt kirjanike loobumine otsesest poliitilisest sekkumisest seletabki, miks kirjanikke viimase poolteise kümnendi jooksul ei ole taga kiusatud, erinevalt nende massimeedias töötavatest kolleegidest. Mõrvatud ajakirjanike nimekiri on liiga pikk, et võiks tõsimeeli demokraatia võidukäigust rääkida.\nKirjanike tekstid, kui tahes režiimikriitilised need siis ka olid, ei pälvinud väljaspool väikest insaiderite rühma suuremat tähelepanu. Liiatigi olid need liiga abstraktsed, et ohustada nomenklatuuri konkreetseid ärihuvisid. Majanduslikel põhjustel neid peaaegu ei kirjastatudki, parimal juhul ilmusid nad väikestes tiraažides, lootuseta laiemale turustamisele.\nProosateose keskmine trükiarv langes viiskümmend korda (umbes 50 000-lt 1000 eksemplarile) ja luulel kakskümmend korda (umbes 10 000-lt 500-le). Keskmise põlvkonna kirjanikud olid poliitikaga flirtinud vaid lühikest aega, kui üldse. See ei tähenda, et nad ei olnud kriitilised. Vastupidi. Ainult et nad hoidsid poliitiliste päevasündmustega distantsi ja peegeldasid neid kriitilise, kord meeleheitel, kord tusase vaatlejana.\nÜksnes osa vanema põlvkonna kirjanikke sekkus poliitikasse. Nemad lõid selle, mida nimetatakse 1990. aastate poliitiliseks luuleks. “Freud nutaks”, kui tsiteerida ühte pealkirja, mille juurde ma hiljem tagasi tulen. Kirjandusteadlane nutaks ka. Rääkimata siis kaastundlikust lugejast.\nMeedia ja kirjanduse lühivormid\nAlates 1990. aastate lõpust arenes välja eriline koostöövorm kirjanike ja massiteabevahendite vahel. Mõned lehed kutsusid kirjanikke üles regulaarselt ajalehe-või ajakirjakolumne kirjutama – Oksana Zabužko, Juri Andruhhovõtš, Volodõmõr Jeskilev, Tarass Prohhasko, Ljubko Dereš, Stepan Protsjuk tegidki seda, kui nimetada vaid mõningaid autoreid. Nende tööde hulgas leidus selle kirjanduse lühivormi imepäraseid näiteid.\nTänu sellisele koostööle edenesid eriti hästi ajalehtede kirjandus- ja kultuuriküljed, mis nõukogude ajal olid ideoloogiliselt vägagi monopoliseeritud seisus. Näiteks Oksana Zabužko avaldas valiku oma kolumne hiljem pealkirja all “Reportaaž aastast 2000” – nii publitsistlikus kui intellektuaalses mõttes tähelepanuväärne raamat, kus autor oma kultuurilisest taustast lähtudes käsitleb poliitikasündmusi ja sotsiaalset argipäeva. Ukraina kirjanike ja intellektuaalide (poliitilised) kultuurikolumnid olid Oranži revolutsiooni meediapeegelduseks.\nErilise populaarsuse on viimastel aastatel omandanud reisireportaaž, ajalehtede kultuurikülgedega suguluses olev kirjanduse lühivorm. Korrespondente saadetakse reisile, kirjanikud ja kultuuritegelased pajatavad oma viibimisest välismaal, siia kuulub ka reisiintervjuu kui üks reisikirja vorme. Reisisihid piirduvad Euroopaga. “Kui keegi sõidab tänapäeval Euroopasse, ei sõida ta enam “võõrsile”. Milline mõiste postitõldade ajajärgust!\nMina sõidan parimal juhul “tundmatusse”,” ütles rohkem kui 80 aastat tagasi üks teine reisimees, minu kaasmaalane Joseph Roth eessõnas oma raamatule “Die wei?en Städte” (“Valged linnad”).\nKirjanduse lühivormid kosusid kiiremini ja paremini kui pikemad. See käib samavõrra ka kunsti kohta. Monumentaalsed kunstivormid ei ole toibunud tänini. See kehtib ka filmi kohta, mis on rahapuuduses kokku varisenud. Ja seda riigis, kus oli olnud Oleksandr Dovženko ekspressionistlik või Sergi Paradžanovi poeetiline filmikunst ning kus poliitikud sageli ja heal meelel kiitlesid “suure kultuuri ja rikaste traditsioonidega”. Kuid ka kirjanduse lühivormidega ei ole kõik päris nii, nagu näha soovitaks: novell kui vanamoodne nähtus näib olevat välja surnud. Ja kuidas on lood jutustusega – “lühidus on ande õde”, kui uskuda Anton Tšehhovit?\nErinevalt luulest ei ole jutustus suutnud endale nime teha. Ukraina on luule maa, poeetiline maa, kus kõike poetiseeritakse: minevikku, tulevikku, kuritöid ja kangelastegusid – kuid alati ei teata, kas tegemist on veel kangelasteoga või juba kuritööga. Kas oli see kangelastegu või siiski kuritöö. Kõige sagedamini ilmselt mõlemat korraga, nii kangelastegu kui kuritöö. See, mida Hans-Georg Gadamer väitis sakslaste kohta – et nende seast ei ole võrsunud suuri jutukirjanikke, küll aga suurepäraseid poeete (milles ma sügavalt kahtlen – s.o mitte luulekunsti kvaliteedis, vaid saksa proosa kõlbmatuses)-, kehtib ka ukrainlaste kohta. Ukraina modernismi imetlusväärne katse ukraina romaani loomiseks möödunud sajandi 20. aastatel lämmatati juba eos, nagu toonane poliitiline ja kultuuriline (sic!) žargoon võidukalt kuulutas.\nLuule on kahel viimasel kümnendil põhjalikult uurinud kõikmõeldavaid sisu- ja vormivõimalusi. Nii mõnigi neist osutus unustusse vajunu korduseks või taasavastamiseks. Nii mõnigi neist oli ahvatlev oma meisterlikkuses. Näiteks eksperimentaalne lüürika, akustiline ja visuaalne luuletus. Ent kui proosat saab aastal 2007 peaaegu probleemideta kirjastusse avaldamiseks anda, siis ka tuntud ja isegi populaarsete autorite luuletusi tõrguvad kirjastajad oma plaanidesse võtmast. Seepärast ei saagi luule puhul õigupoolest rääkida uudiskirjandusest.\nRomaan kui väljakutse – “Saladus”\nSuurimaks väljakutseks jääb endiselt romaan. Romaanide arv kasvab küll aasta-aastalt, kuid mis teemasid need käsitlevad ja mil moel? Alljärgnevalt esitleme viit uut raamatut. Minu meelest on need ilmekad näited, ja ma püüan ka selgitada, miks.\nLäänes tuntuim ukraina autor on ilmselt Juri Andruhhovõtš (1960). Tema raamat (“Saladus. Romaani asemel”, 2007) on ka uusim siin käsitletavatest. Läänes, vähemalt saksa- ja poolakeelses Läänes, mis on veel tuntud Kesk-Euroopana, on Juri Andruhhovõtš ukraina kirjanduse võrdkujuks. Ja ka Ukrainas peetakse teda üheks tuntumaks kirjanikuks. Esmalt kerkis ta esile luuletajana, hiljem romaanikirjanikuna. Vähem teatakse ta “Sõjaväejutte”.\nSee-eest on tuntud tema viis romaani. Tõsi küll, viies, “Saladus”, kannab alapealkirja “Romaani asemel”. “Asemel” – kuid ikkagi romaani asemel. Intervjuudes ja esimestes Ukraina kirjandusarvustustes (nii nimetatakse Ukrainas ajalehtedes ilmuvaid lühikesi ja üldist laadi teadaandeid uue raamatu või kirjaniku loomingulise õhtu kohta seoses raamatu ilmumisega; kirjanduskriitikat Ukrainas ei ole, on kirjandus, kuid niisama hästi kui mitte mingit arutelu kirjanduse üle) viidatakse sellele kui romaanile.\nLugesin “Saladuse” hoolikalt ja tähelepanelikult läbi, ehkki ma pole mingi Sherlock Holmes ning saan ise väga hästi aru, et ma seda ei ole. Lugesin romaani suure hoole ja tähelepanuga sellepärast, et see puudutab mind erilisel viisil, nagu mälestused vahel ikka puudutavad. Sest “Saladus” on memuaarid. On autobiograafia ja memuaarid ühekorraga. Autobiograafia sellepärast, et romaanis meenutatakse lapsepõlve- ja noorusaega.\nMemuaarid sellepärast, et käsitletakse ka küpsemat eluperioodi, et raamat sisaldab vestlusi tuntud inimestega, seisukohavõtte poliitiliste suundumuste ja trööstitu argipäeva kohta. Tuntuim inimene, kellega autor kõneleb, on Juri Andruhhovõtš. Ta intervjueerib iseennast. Teda küsitleb tema enda alter ego. Berliini ajakirjanik Egon Alt. Asi, mis mulle imponeerib, ei ole mitte olukordade kujutamine, teise inimese ja teiste inimeste tajumine meenutava mina kaudu, vaid tõsiasi, et mälestused puudutavad suurelt osalt ka minu aega ja minu topograafiat.\nSeesama linn, needsamad inimesed, needsamad tänavad, mis vahepeal on ümber nimetatud, needsamad rongid ja vaksalid, seesama kool, mida küll vaevalt mainitakse, seesama teine linn. Palju linnu ja reisisihte. Lugeja saab mingil määral osa enam kui neljakümne möödunud aasta õhustikust, kuid märksa enam saab ta osa jutustava, intervjueeritud mina hinnangute ja arvamuste õhustikust, nagu autobiograafiliste kirjutiste, memuaaride kirjutamise puhul kohane ongi.\nTeiste, võõraste või pigem võõraks jäänud inimeste üldistused ja profiilid, elu, vähemalt toonase elu kirjeldused – eelkõige 70ndatest kuni 90ndateni – ei ole selle raamatu kõige tugevam külg. Seda ei maksa autobiograafialt oodatagi. Memuaaridelt aga küll. Lugedes ei vabanenud ma tundest, et siin vaadatakse ülevalt alla – perspektiiv, millega ma ei suuda harjuda: mina üleval, teine inimene all. Erinevalt Juri Andruhhovõtši varasematest romaanidest ei haju üleval-all-erinevus karnevaliseerimise käigus.\nRaamatul on sellega tõsi taga. Võimalik, et ma eksin. Võimalik, et see on taandatav totalitaarse võimu ebainimlikkusele, et teist inimest niimoodi tajutakse. Võib-olla rajanebki meenutamine sellel, et nüüdne aeg, millest räägitakse, on üleval, ja toonane aeg kaugel all ning – järelikult – asuvad ka kõik teised kaugel all, erandiks vaid meenutatav mina, isegi kui memuaarid ulatuvad 2005. aasta Berliini välja.\n“Saladuse” kõige inimlikumad, paremad ja õnnestunumad leheküljed on need, kus intervjueeritav mina räägib oma suhetest isaga. Lisaks sellele isa portree, mille saab kokku panna suure kiindumuse paljudest, üle kogu raamatu laiali pillatud mosaiigitükikestest. Nendes stseenides mõjub “Saladus” poeetiliselt. “Saladus” on ilmselt üks võimalikest metafooridest “Minu elule”, eraelu, koguni intiimsfääri paljastamisele kuni fantaasiateni välja, milles femina ja phallus ülistavad – või vähemalt tahavad ülistada – omamoodi unio mystica’t. Ausus on igati respekteerimist väärt.\nOma aususega eristub Andruhhovõtši autobiograafia temast põlvkonna võrra vanemate kirjanikest kolleegide omadest, kes stiliseerivad end oma mälestustes märtriteks ja kangelasteks. Selline heroiline kitš jääb “Saladusele” võõraks.\nKui intervjueeritav “mina” end kangelaseks nimetab, siis vaid harva ja eranditult iroonilis-armastusväärselt. Risti vastupidiselt kangelaskitšile ei jäta Juri Andruhhovõtš välja ka seda, mida me nimetame “seksuaalsfääriks”. Vastupidi, seda rõhutatakse, alustades peenise avastamisega koolipõlves ja lõpetades 45-aastase mehe seksuaalsete fantaasiatega kusagil Berliini linnalähirongis Schönebergi ja Bundesplatzi jaamade vahel, nii-öelda live experience, keset intervjuud, kui mõlemad “minad”, intervjueerija ja intervjueeritav, arutlevad pikalt-laialt ühe mulatitari üle – “täpsemini väljendudes tema pepu üle”.\nRaamatut võib teatud mõttes lugeda ka alternatiivse omaeluloona võrreldes enamiku autobiograafiatega, kus vooruslikkus – et mitte öelda silmakirjalikkus – on autorile juba otsaette kirjutatud. Võib-olla läheb asi siin selles liiga tugevas reageerimises enesele ette kirjutatud kasinusele, enesekitšistamisele juba teise äärmusse, nii et kui ühel juhul koosnes inimene sada protsenti vaimsest firmamendist, siis siin taandub ta mõnigi kord vaid suguosade, peenise ja vagiina või – nagu äsjamainitud episoodis – (loomulikult naisterahva) tagumiku portreteerimisele? See episood viitab tagasi umbes samasugusele stseenile Andruhhovõtši noorpõlveromaanis (“Moskoviaad”,1993). Ring (“Kaheteistkümnes ring”– kui osutada veel ühe ta romaani pealkirjale?) sulgub.\n“Saladust” võiks lugeda ka sissejuhatusena Bu-Ba-Bu rühmitusele (ja sellega viitan ma juba Viktor Neborakile, kelle raamatust “Basileos” kohe juttu tuleb). “Saladus” jäädvustab lõike uuemast kirjandusloost. Tegelasteks on kuulsad kirjanikud, kunstnikud ja intellektuaalid, vähemalt paljud neist, kes tänapäeval elavad, loovad, tegutsevad. Näiteks Mõkola Rjabtšuk on nooremale põlvkonnale niisama tähtis, kui ta oli aegadel, mil Juri Andruhhovõtš noor oli, – intellektuaal, kes ei lase ei ajal ega oludel end kõlbeliselt laostada.\n“Saladus” kui kirjanduslugu, milles, nagu kirjanduse ajaloos tavaks, tsiteeritakse. Juri Andruhhovõtši tekste. Õigupoolest on iga kirjaniku iga autobiograafia otsekui kirjanduslugu, kuna viitab tema “mina” kujunemisel oluliste teoste kõrval ühel või teisel moel ta endagi teostele, eeldab, et neid on loetud, või juhatab lugejat nende juurde. Mõned autobiograafiad on koguni teose ajalood või teose lahtiseletamised. Mitte see. Mitte ainult. Enesevaatlused on nad aga kõik.\nBu-Ba-Bu ja Lvivi tekst\nViktor Neboraki (1961) (“Basileos”, 2006) on “Saladusega” tihedasti seotud. Nii nagu “Saladust”, nimetatakse ka “Basileost” sageli romaaniks.\nViktor Neborak on kirjandusliku rühmituse Bu-Ba-Buüks asutajaid, luuletaja ja esseist, “üks Lvivi teksti järjekindlamatest loojatest kaasaegses ukraina kirjanduses”, nagu kuulutab kaaneümbrise lakatekst. Viktor Neborak on ka üks tegelastest, kellele viidatakse “Saladuses”, mõnede intervjueeritud “mina” kirjade adressaat – nende kirjade, mis käsitlevad teemaduot kirjandus ja meesterahva noorus.\nOma raamatus jätkab Viktor Neborak Lembergi müüdi kirjapanemist, mille protagonist ta on. Sest “Basileos” on samuti mälestused, rüütatud metamorfoosidest rikka narratiivsuse vormi.\nNeed mõjuvad pigem šifreeritult ja fiktsionaliseeritult, väga uusbarokselt. 1990. aastate ukraina kirjandus kuni tänapäevani välja on proosas ja lüürikas, samuti oma maailmatajumises tihedalt seotud 17. ning 18. sajandi ukraina barokiga, mis on tuntud õpetlas-, munga- või kasakabarokina. Selle raamatu tegelik topos on Lvivi linn, Lemberg. Protagonist liigub läbi selle linna, tema tänavate, tema ajalooliste ja kultuuriliste konnotatsioonide. Liikudes läbi linna ja tema ajaloo, liigub ta ka läbi iseenda ajaloo, läbi oma nooruse, ja püüab end selles linnas leida ning seda linna iseenda jaoks leida. Lviv ja episoodid tema enda minevikust, veel enam siiski nende kahe teema seos, nende liaison läbib selle kirjaniku esseistlikku oeuvre’i. See teema domineerib ka paljudes ta luuletustes.\nKui Neboraki nimetada Lvivi linlikkuse poeediks, ei hakkaks ta vastu vaidlema. Oli see ju rühmitus Bu-Ba-Bu, olid need ju Neborak ja Andruhhovõtš, kes andsid oma panuse Lvivi kui müüdi kirjapanekuks ja seda üha teevad. Tegemist on ühe ja sama ajaga ja need on igas mõttes needsamad sündmused, mida need kaks käsitlevad. Seda huvitavam on neist kuulda kahe erineva häälega artikuleeritult. Kui Andruhhovõtš esindab Lääne-Ladina traditsiooni, siis Neboraki puhul välgatab Bütsantsi hääl, mis otsib pidepunkti kaasaegse Euroopaga.\nKa Tarass Prohhasko (1968) raamatul (“Sellest saaks kirjutada nii mõnegi jutustuse”, 2005) ilmnevad tugevad seosed “Saladusega”, ja selgi raamatul on sihilikult fragmentaarne iseloom. Võimalik, et selline pürgimus on tekkinud romaani võimatusest.\nKui Neboraki romaan on austusavaldus Lvivile ja protagonisti noorusele, siis Prohhasko teoses on keskpunktiks Ivano-Frankivski linn, endine Stanislav. Linn, mis etendab fataalset rolli ka “Saladuses” ja mida seal usalduslik-sundimatult nimetatakse: Franik. Geograafilisest seisukohast on “Saladus”, “Basileos” ja “Sellest saaks kirjutada nii mõnegi jutustuse” Galiitsia raamatud. Ja võib-olla mitte ainult geograafiliselt.\nRomaanide asemel on meil mälestused või memuaarid. Mälestuskillud, millest saaks kirjutada nii mõnegi romaani. Ent siiski ei kirjutata. Miks küll?\nTeekond oma “minani”\nLõpuks tahaksin tutvustada veel kahte raamatut, mis on naiste kirjutatud. Neil kahel naisautoril on erinevad kirjanikukogemused ja nad pärinevad eri põlvkondadest. Irena Karpa (1980) oma raamatuga (“Freud nutaks”, 2004) kuulub päris noorde põlvkonda, mida vastavates kolleegiumides tähistatakse ebaapetiitse mõistega noorkirjandus.\nSee on Ljubko Dereši või ka temast veel mõnevõrra noorema Tanja Malartšuki põlvkond. Nad tõmbasid juba väga varakult tähelepanu endale ja oma tekstidele. Derešil õnnestus hiljuti koguni läbimurre Poolasse ja Suhrkampi, Maini-äärses Frankfurdis tegutsevasse nimekasse kirjastusse.\nKui kolm ülalnimetatud “Galiitsia” teksti on halvemini või paremini maskeeritud, ent igati huvitavad ja informatiivsed autobiograafiad, siis galiitslanna Karpa teose “Freud nutaks” puhul on tegemist reisikirja vormis romaaniga, muuhulgas – loomulikult – iseendani jõudmise teekonna mõttes, tegevuskohtadega Indoneesias ja Indias, Euroopas ja Nepalis, Moskvas ja Kiievis (ning loomulikult Pariisis), erinevate hotellitubade ning “mina” kui ruumiga, milles pole sugugi mitte vähem eksootikat ja saladusi avastada.\nSellega ei taha ma neid tekste üksteisele vastandada ega teha autobiograafiast ja reisikirjast mingit vastandite paari – neil žanridel on teatavasti mitmeid vormilisi ja sisulisi, kuid ka metafoorseid sugulusjooni. Sest kas pole siis autobiograafia teekond oma minevikku ja reisitekst alati ka retk iseendani?\nAutor julgeb astuda globaliseerunud maailma ilma tuttavlike tugedeta: Galiitsia, Karpaadid, Kesk-Euroopa, Habsburgid. Poeet ja esseist Andri Bondar nimetab romaani eessõnas “esimeseks koloniaal-seks romaaniks ukraina kirjanduse ajaloos”. Loomulikult irooniliselt – mitte raamatut, vaid predikaati “koloniaalne” silmas pidades.\nKarpa kirjutiste avameelsus ja oskuslikkus on köitvad. Romaan on reisiromaan, romaan romaanis: see sisaldab reisikirja fragmente – märkmeid, mida protagonist Marla Friksen teel olles teeb ja mida siin-seal tsiteeritakse. Uued riigid ja saared, kauged kontinendid saavad kulissiks, mis saadab “mina” konfrontatsiooni iseendaga. Sõlmitakse uusi suhteid ja mõeldakse järele purunenute üle.\nPeetakse kõnelusi minevikust pärit (nais)intellektuaalidega. Suhtutakse mõistvalt kohalikku koloriiti. Aja märk, mis läbib kõiki kohti, asugu need siis Aasias või Euroopas, Kiievis või Pariisis, India suurtes metropolides või Himaalaja külades, on kord erksate värvidega, kord kulunud tähtedega kogu muu elu kohal kõrguv kiri “Enjoy Coca-Cola”.\nSelle reisiromaani dokumentaalne pool on fikseeritud raamatule lisatud fotode näol. Osa fotodest on kirjaniku enda üles võetud, millest saab selgeks, et see reisiromaan on ka omamoodi autobiograafia, šifreeritud reisiromaanina, fiktsionaliseeritud Marla Frikseni tegelaskuju kaudu tükkis tema armu- ja reisiseiklustega, püüdlustega oma “mina” uuenemise poole ning selle “mina” mitteleidmisega.\nSee romaan on siiski huvitav muudelgi põhjustel. Esiteks leksika rikastamise tõttu, teiseks tabude murdmisega, ja kolmandaks tänu keele taasavastamisele. Nõukogude ajajärgul kunstlikult ja sunniviisil kasinaks nuditud ukraina keelt – nagu ka keelt üldse – laiendatakse uute mõistetega tundmatute olukordade tarvis, pärisnimedega ja esemete uute nimetustega.\nNoorte keelekasutus tehakse suurepäraselt kirjandus- ja romaanikõlbulikuks: Irena Karpal on õnnestunud muuta allkeel veenvaks jutustamiskeeleks, kätkeda kujuneva “mina” probleemid tema keelde. Hämmastav, kui loomulik on selle kõla! Karpa murrab teravmeelselt tabusid, nii ühiskondlikke kui ka kirjanduslikke, pannes tabuteema loomulikult kõlama. Võrreldes tema kirjutusviisiga on Andruhhovõtš ja Neborak siivsad noorukid, kes hakkasid vanema põlvkonna valelikkuse vastu mässu tõstma juba liiga pikka aega tagasi.\nMuuhulgas lõid nad eeldused ukraina keele kui elava keele läbimurdeks. See ei pea tähendama, et kirjandust kirjutatakse nüüdsest peale ainult nii või alati nii. See tähendab aga keele emantsipeerumist – eeskätt leksikaalset, ent ka temaatilist -, ja seda ei ole sugugi nii vähe.\nEriline koht on Iren Rozdobudkol (1962) oma romaaniga (“Nööp”, 2005), mis kannab alapealkirja “Psühhodraama”. Ülejäänud tekstidega on tal kaks ühist aspekti. Nagu Andruhhovõtš, Neborak ja Prohhasko, püüab ka Rozdobudko möödunud aastakümmet kirjanduslikult ümber hinnata. Nagu Karpa, loob ta uut keelt.\nOn siiski ka olulisi erinevusi. Rozdobudko on ainus, kes on kirjutanud otsast lõpuni väljamõeldud teksti. Ta mõtleb küll välja ka keele, kuid tegemist on belletristika keelega – see tähendab keelega, millesse tänini enamik kirjandusteaduse esindajaist suhtus põlglikult kui belletristikasse. Keegi peab aga ka sellega tegelema. Kodumaine akadeemiline seltskond meenutab omamoodi Prantsuse Akadeemiat, mis valvab üdini konservatiivselt nii sõnavara kui ka teemade järele. Sealjuures on Iren Rozdobudko teene, et ta teeb oma tekstidega ukraina keele ellujäämisvõimeliseks, Iren Rozdobudko on see, kes kirjutab tekste, mis võidavad tagasi 1990.\naastate algul kaduma läinud lugeja. Me võime seda nimetada massi- või populaarkirjanduseks, ent ometi jääb see kirjanduseks, nii kaua kui see on hästi tehtud. Hämmastaval kombel on just nimelt see belletristlik romaan oma kompositsioonilt kõige pretensioonikam. Selles vahelduvad mina-perspektiiv ja autori narratiiv, minategelasest mehe (senini on enamasti rääkinud mehed naise häälega) ja autori narratiivi taha peitunud naise vaatenurk.\nNiisiis, miks just need viis raamatut? Mida on neis nii näitlikku? Esiteks, ukraina kirjanduse suur igatsus romaani järele. Teiseks, tohutu vajadus memuaaride ja autobiograafiate järele, mida kirjanikud rahuldavad samavõrra kui paljud teised inimesed, kes ei ole kirjanikud ning kelle mälestusi viimastel aastatel ilmub suurel hulgal.\nKõigist neist isiklikest saatustest, mis on fikseeritud kirjalikul kujul, kujuneb niinimetatud rahvuslik või kollektiivne mälu. Kolmandaks, vajadus kirjandusliku diskussiooni järele vahetu minevikuga, 20. sajandiga, “ilma viha ja nostalgiata” (nagu on öelnud Ljubomir Iljev, “Fausti” bulgaaria keelde tõlkija).\nAutobiograafilisus ei ole enam piisav väljakutse. Võib loota, et senised pigem autobiograafilised katsetused on avamänguks tõelistele romaanidele ajastu kohta, mis ei jää nii kaugete aegade taha, et ta meid enam huvitama ei peaks. Küsimus on maailma tõlkimises. Eilse ja tänase maailma. Mitte reaaluses. Mitte sõnasõnalises. Just see ongi alati olnud kirjanduse mõte.\nTranslated by Krista Räni\nContributed by Vikerkaar © Timofiy Havryliv / Vikerkaar / Eurozine


VAATA VIDEOT! Kultuuripäeval tutvuti Vana Toomase elulooga ja vaadati - Kõik\nElisa Stage keskkonnas (elisastage.ee) on kell 19.30 taas kõigi ees möödunud nädalal inimesi rõõmustanud Linnateatri emadepäeva kontsert-etendus. Kavas on laulud, luuletused, sketšid ja muud temaatilised etteasted, kus osalevad peaaegu kõik Linnateatri näitlejad. Kaasa lööb ka ansambel Regatt.\n"Eraldiseisvat kultuuripäeva tähistati Tallinna päeva raames esimest korda. Usun, et see aitas pealinna rikkalikul kultuurielul kriisiaegsest varjusurmast ärgata ning oma aardeid taas publikuga jagada," kirjeldas abilinnapea Vadim Belobrovtsev Tallinna päeva teist päeva, mis toimus neljapäeval.\nBelobrovtsevi sõnul ootavad rohket osavõttu raamatuesitlused, viktoriinid, vestlusklubid ning videoloengud ja -tuurid. "Näiteks saab end fotoviktoriinil proovile panna Tallinna ajaloo tundmises, tutvuda Vana Toomase elulooga ning jälgida kontsert-etendust Linnateatri näitlejatega. Esmakordselt jõuab avalikkuse ette kirjanik Jan Kausi audioraamat "Tallinna kaart"," sõnas abilinnapea.\nKell 9 hommikul saab kuulata Raadio 4 vestlust Tallinna ajaloost. Kell 9.30 algavad Tallinna-teemalised videoloengud ning fotoviktoriin Robert Nermani kogu põhjal. Kell 10 kutsutakse huvilisi Skype’i vahendusel vestlusklubisse "Meie Tallinn", kuulutatakse välja lühijuttude konkurss "Vilde jalutuskäik" ning meisterdatakse Tallinna vapilõvisid. Kell 14 esitletakse Jan Kausi miniatuurikogu "Tallinna kaart" audioraamatut, millele andsid hääle Tallinna Linnateatri näitlejad Hele Kõrve, Ursula Ratasepp, Sandra Uusberg, Tõnn Lamp, Indrek Ojari, Elisabet Reinsalu ning teose autor Jan Kaus.\nKultuuripäeva lõpetab suurejooneline etteaste Kultuurikatlast, kus juba tuntud ja seni tundmatute trikkidega astuvad üles Charlekas ja Kubo, Tallinna linna arenguvisioonidest teeb ülevaate koomik Kait Kall ning päeva saadab muheda muusika saatel õhtusse Rita Ray. Õhtune ülekanne on Dlefi TVs ja Delfi Facebooki lehel kõigile jälgitav.\nSee on vaid väike loetelu läbi kogu päeva kulgevatest sündmustest. Kogu programmi leiab kultuuripäeva kodulehelt ja Delfist.\nVaata ka: Tallinna päev Facebookis / Tallinna linn Youtube'is\nTallinna e-päeva meediapartnerid on TTV ja Delfi TV.\nViktoriinide ja videote lingid lisatakse jooksvalt. Kavas võib ette tulla muudatusi.\n9.00 Raadiovestlus Tallinna ajaloost\nOtseülekanne Raadio 4-s\nTallinna Linnamuuseumi pedagoog Jelena Tšekulajeva eestvedamisel toimub Raadio 4 otse-eetris vestlus Tallinna ajaloo temadel ning viktoriin.\nKestus 15 minutit.\nKorraldab Tallinna Linnamuuseum\nE-raamatukogu ELLU väljapanek e-raamatutest\nVaata e-raamatukogu ELLU\nTallinna päeva puhul leiab e-raamatukogu ELLU lehelt väljapaneku Tallinna ajaloo ja inimestega seotud e-raamatutest. Huvitavaid ajaloolisi teoseid on nii lastele kui täiskasvanutele. E-raamatud (nt "Pelgulinna aja lood" ja "Kassisaba aja lood") on abiks mitmete linnaosade ja asumite avastamisel.\nKorraldab Tallinna Keskraamatukogu\nVideoloeng "Kus ja millal pandi esmakordselt kirja Tallinna eestikeelne nimetus"\nSakslastele on Tallinna nimeks Reval ja vene leetopissides Kolõvan. Kus ja millal esineb esimest korda Tallinna eestikeelne nimi ja kuidas see sõna on kirjutatud?\nVastuse saab Juhan Kreemi videoklipist.\nKorraldab Tallinna Linnaarhiiv\nVideoloeng "Tallinna päeva lätted: linna raad ja Lübecki õigus 1248"\nMiks tähistatakse 15. mail Tallinna päeva? Mis oli kirjas Taani kuninga Erik Adraraha 1248. aastal välja antud ürikus?\nVastuse saab Tiina Kala videoklipist.\nFotoviktoriin Robert Nermani kogu põhjal\nKutsume osalema viktoriinis, kus saav avastada Tallinna läbi kodu-uurija Robert Nermani tehtud fotode.\nViktoriin "Miks on 15. mail Tallinna päev"\nValikvastustega viktoriin, kust leiab vastuse, miks me tähistame Tallinna päeva.\nJaan Krossi romaani on huvitav lugeda ja mõelda, mismoodi Tallinn 16. sajandil välja nägi. Kui palju on vahepeal muutunud! Ometi leiame ka täna linnaruumist märke, mis seisavad ikka samal kohal kui 16. sajandil. Autor: Juhan Kreem\nSkype vestlusklubi "Meie Tallinn"\nVestlus toimub Skype vahendusel\nVestlusklubis osalemiseks Skype kontakt: Vko Yritused\nTutvustame ja soovitame Tallinna-teemalisi Eesti autorite teoseid, mis on ilmunud vene keeles. Kõik osalejad saavad kaasa lüüa Tallinna-teemalises viktoriinis.\nLõvide meisterdamise õpituba\nTähista Tallinna päeva koos raamatukoguhoidjaga! Tallinna Keskraamatukogu Youtube'i lastesaates „Meisterda minuga" kasutame koduseid vahendeid ja meisterdame Tallinna vapilooma, lõvi, lausa kolmel erineval moel. Lase oma loovusel lennata!\nVideotuur "Katkuajad Tallinnas"\nMillised epideemiad on Tallinna linlasi kimbutanud ajaloos? Kuidas ja millal haiguspuhangud linna on jõudnud? Kuidas võideldi nendega on minevikus?\nTuuri kestus 20 minutit.\nKirjanduslik Tallinna kaart\nAvasta läbi Kirjandusliku Tallinna kaardi meie kirjanike 'jalutusrajad'.\nKorraldab Tallinna Kirjanduskeskus\nArutleme koos Tallinna Ülikooli magistrant Mats-Laes Nuteriga Tallinna ökosüsteemiteenuse, tänavaruumi ja heaolu teemal.\nLühijuttude konkurss "Vilde jalutuskäik"\nLühijutude konkurss tähistamaks Vilde juubeliaastat - Vilde matk Tallinna linnaruumis, lähtudes sellest, et Vilde „ärkab“ 21. sajandi Tallinnas ja näeb linna võrdluses 20. sajandi alguse linnaga.\nKonkursitööde tähtaeg on 31. august.\nVideotuur "Tallinna päeva ajaloorännak Estonia puiesteel"\nRaamatukoguhoidja Aimur-Jaan Keskel teeb ülevaate Tallinna Keskraamatukogu ja seda ümbritsevate hoonete ajaloost. Visuaalsel jalutuskäigul räägitakse keskraamatukogust, Inglise Kolledžist ja reaalkoolist ning Estonia teatrist.\nVenekeelsete lasteraamatute soovitused\nMeie raamatukoguhoidja koos oma kass Mosjaga lastele raamatuid, mida saab laenata e-raamatukogust ELLU ja OverDrive. Tallinna päeva puhul on valikus muuhulgas Andrus Kivirähki „Karneval ja kartulisalat”.\nJan Kausi audioraamatu "Tallinna kaart" esmaesitlus\nVaata Delfi TV-s\nJan Kaus (1971) on kirjanik, kes on korduvalt püüdnud oma ilukirjanduslikes teostes kirjeldada Tallinna linna. 2014. aastal ilmunud "Tallinna kaart", mis pälvis Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali proosaauhinna, on miniatuurikogu, millesse on koondatud nii autobiograafilisi kui ka kujutluslikke linnaelu momente; kaduvikulisi hetki, mida on igas linnas kordades rohkem, kui seal on hooneid, tänavaid või elanikke.\nKoostöös Tallinna Linnateatri näitljeate ja kirjanikuga Jan Kaus toome kõikideni menuka teose "Tallinna kaart" audioraamatu esmaversiooni.\nLugusid Tallinna eri paigust loevad Hele Kõrve, Indrek Ojari, Ursula Ratasepp, Sandra Uusber, Tõnn Lamp, Elisabet Reinsalu ja Jan Kaus.\nHelirežissöör ja helilooja Janek Murd.\nKorraldab Tallinna Kultuuriamet\nMäng-viktoriin «МУЗЕЙ НА 5!»\nVaata siin (venekeelne)\nMeie linnagiidid on leidnud Linnamuuseumi varakambritest esemeid ja objekte, mis neile kõige rohkem huvi pakkusid. Tulemuseks on 5 videot, mis räägivad muuseumi aaretest ja Tallinna ajaloost. Tule uuri järele!\nÕigesti vastanute vahel loositakse välja auhindu. Palume osalejatel hääletada ka kõige huvitavama loo poolt. Võitjaid kuulutatakse välja rahvusvahelisel muuseumipäeval, 18.05.2020.\nVideoloeng "Kuidas kaptenid maju ehitasid"\nKirjandusteadlase Loone Otsa videoloeng "Kuidas kaptenid maju ehitasid"\nTallinna ajaloo teemalisel viktoriinil on kokku 15 fotodel põhinevat küsimust, pane oma teadmised kodulinnast proovile!\n15 küsimust. Maksimumpunkti saajate vahel loositakse välja Tallinna Linamuuseumi pääsmeid ja meeneid.\n"Koge tähtsus keskaegses Tallinnas"\nPaksu Margareeta koge saali kuraator, Meremuuseumi teadur Priit Lätti tutvustab, millist rolli mängisid laevad keskaegses Tallinnas ning mis on erilist just Paksu Margareeta koges. Ka tuleb juttu linnakindlustustest ehk leidudest, mida paljastas maapõu muuseumi ümberehitustöödel.\nVideotuuri kestus 20 minutit.\nKorraldab Eesti Meremuuseum\nVideotuur "Linnusest linnaks. Taanilinna sünd 800 aastat tagasi"\nVaata 1. osa\nVaata 2. osa\nVaata 3. osa\nArheoloog Peeter Talvar jutustab Tallinna linnaks kujunemise lugu.\nKui vana on tegelikult Tallinn? Mis oli Tallinna kohal enne selle asustamist? Kuidas toimus areng Lindanise linnusest Tallinnaks? Vanimad arheoloogilised leiud Tallinnast jpm. Videotuur on valminud Tallinna Linnamuuseumi ja ajaleht Pealinn koostööna.\nTuuri kestus 60 minutit.\nVideotuur "Vana Tooma muuseumituur"\nRaekoja tornitipus ei leia Vana Toomas meelerahu, sest Tallinn tundub ülalt vaadates inimtühi. Tornivaht otsustab tööposti valveta jätta, et kontrollida kas linnarahvaga on kõik korras. Lühikesel jalutuskäigul külastab ta märkamatult Tallinna Linnamuuseumi filiaale. Lõpuks saab ta rahulolevana tagasi torni minna, sest elu linnas on põnev ja ka tänavad hakkavad taas täituma linnamelu ja inimestega.\nOomeriteatri lühilugu "Üks päev Revalis tuhande viiesajandal ..."\nTähistamaks Jaan Krossi 100. sünniaastapäeva etendab Tallinna Rahvaülikoolis tegutsev Oomeriteater veebi vahendusel lühiloo “Üks päev Revalis tuhande viiesajandal ... ” (J.Kross “Neli monoloogi Püha Jüri asjus” ainetel).\nKorraldab Tallinna Rahvaülikool\nVana-Toomase CV live veebituur\neesti keeles ja vene keeles\nTuuril saab lähemalt tutvuda Toomase kireva elukäiguga ja peadpööritavate tegemistega. Reisime koos Toomasega ajas tagasi, tutvume tema juurtega, vaatame Tallinna Vana Toomase pilgu läbi ja kogeme keskaega läbi veebivormi. Suunatud lastele ja peredele, aga kindlasti väga põnev ka täiskasvanutele.\nTuuri kestus ca 40 min.\nViktoriin "Tallinn ja kirjandus"\nTallinna Kirjanduskeskus kutsub osalema viktoriinis, kus tulevad kasuks ilukirjanduslikud teadmised meie armsa pealinna kohta!\nKontsert-etendus Linnateatri näitlejatega\nElisa Stage keskkonnas (elisastage.ee) on taas kõigi ees möödunud nädalal inimesi rõõmustanud Linnateatri emadepäeva kontsert-etendus. Kavas on laulud, luuletused, sketšid ja muud temaatilised etteasted, kus osalevad peaaegu kõik Linnateatri näitlejad. Kaasa lööb ka ansambel Regatt. Üritus valmis advokaadibüroo COBALT ja Elisa toel.\nKorraldab Tallinna Linnateater\nMustkunsti peab saama!\nLaval: Charlekas ja Meelis Kubo\nTäna õhtul mattub Tallinna Kultuurikatel nõiduslikku uduloori – Tallinna päeval astuvad kardinate hämarusest välja mustkunstnikud Charlekas ja Meelis Kubo. See on nende esimene duett pärast eriolukorra kehtestamist. Kui pikaks on nad vahepeal kasvanud? Kuidas silmamoondajad kriisi ajal käituvad? Nippe toimetulekuks ja palju muud – Charlekas ja Kubo toovad mahlase mustkunstiassortii teile koju kätte.\nEtendus sobib igas vanuses publikule.\nTallinna linna tulevikuplaanidest ning arengukavast räägib Kait Kall.\nMuusikata ei lõpe ükski õhtu.\nLaval: Rita Ray ja bänd\nKontsert Rita Ray bändiga toob lavale parima külje soul, vanakooli R&B ja disko muusikast. Eesti Muusikaauhindadel 4 nominatsiooni toonud debüütalbum "Old Love Will Rust" on vaimustanud nii muusikaarmastajaid kui kriitikuid. Eriti särab aga selline muusika oma elavas esituses, eesotsas Rita Ray jõuline ent hingestatud hääl, Kristen Kütneri andekas kitarrimäng ja soolod ning kogu bändi sünergia Ott Adamsoniga trummidel ning Jasper Alamaa bassil.\nKoosseis: Rita Ray, Kristen Kütner, Ott Adamson, Jasper Alamaa, Artis Boriss.


Õnnistatud uut kirikuaastat! - Eesti Kirik\n23.11.2016 | Kätlin Liimets | Rubriik: Esileht\nIsegi kui eelseisvaks pühapäevaks, mil tähistame advendiaja algust, ei saja lumi maha, on südames hiljutine lumevalgus, mis ei lase novembrihallusel hinge pugeda. Adventus tähendab ladina keeles tulemist, saabumist, päralejõudmist: Vaata, sulle tuleb sinu kuningas, õiglane ja aitaja (Sk 9:9).\nJeesus on nimetanud end maailma valguseks. Advendiajal süütame küünlaid, et harjutada pimedal ajal silmi ja südant valguse ja rõõmuga. Mida lähemale jõuavad jõulud, seda suuremaks läheb valgus.\nVanas Testamendis Õpetussõnade raamatus on kirjas: «Kes on läinud taevasse ja on sealt alla tulnud? Kes on kogunud tuule oma pihkudesse? Kes on mähkinud vee vaibasse? Kes on paigale pannud kõik maaääred? Mis on ta nimi ja mis on ta poja nimi? Küllap sa tead!» (Õp 30:4) Kuidas vastaks tänapäeva inimene nendele aastasadu tagasi kirja pandud küsimustele?\nKüllap erinevalt. «Jeesus pole minu küla mees,» ütles aastate eest kirjanik ja dramaturg Urmas Vadi. Nii arvavad päris paljud inimesed Eestimaal. Ometi ei kao uskumine Jumalasse. Ei kao ka see, et 1. advendil alustavad ristiinimesed uut kirikuaastat.\nAlgab taas kord uusi võimalusi pakkuv teekond. Nii kirikule kui ka igale uskujale. Uus teekond koos Jeesus-lapse sünni ootusega ja enda ettevalmistamisega selleks sündmuseks läbi sisevaatluse, võimalik et teatavatest asjadest loobumise, vaimse puhastumise kaudu.\nOn ütlemine, et kiirustamine on kuradist. Vajame aega, täpsemini aja maha võtmist, et elu asetuks õigesse tasakaalu, mis on tänapäeva tormlevas maailmas kerge kaduma. On arvatud, et Jumala inimesekssaamise tähenduse taipamiseks ei piisa jõuluõhtu särast ja hardusest, seepärast eelnebki kirikuaastas jõuludele neljanädalane ettevalmistus- ja meeleparandusaeg ehk advendipaast.\nKa väikeseks paastuks nimetatu algab advendinädala esmaspäevast, kestes kuni jõululaupäevani. Millest loobuda ja milliseid valikuid selleks ajaks teha, on igaühe isiklik otsus. Eks tunneme oma nõrkusi ja teame, mida tegelikult vajame.\nSõna saab lihaks, Jumala Poeg tuleb inimesena meie keskele. Inkarnatsiooni – Jeesuse Kristuse maailma sündimise – ime ei kordu igal aastal, ent selle üle mõtisklemine ja usus vastuvõtmine võib saada ikka ja jälle uueks ja värskendavaks kogemuseks.\nOlge saadetud sellele teekonnale uues kirikuaastas Naatan Haameri palvega raamatust «Jäljekuld» (2004):\nOma minekuil põgeneva\nrännakuil läbi aja\nikka ja alati on Sind vaja.\nSest kerge on kaduma tee,\ntihti sisu kaotab hool.\nMu palve Su poole, Jumal,\ntule ja käi minuga samal rajal\nläbi aja, silmapiiri poole. Aamen.\nEelmine: Mihkli kogudus võõrustas külalisi


9. vooru sümboolne koosseis: Flora domineerib ning Marin säras taas - Soccernet.ee - Jalgpall luubi all!\n9. vooru sümboolne koosseis: Flora domineerib ning Marin säras taas (0)\n30. JUUNI 2020, 14:21 PREMIUM LIIGA\nPremium liiga avaldas sotsiaalmeedias nädalavahetusel peetud 9. vooru sümboolse koosseisu, kuhu 3-4-3 asetuses mahub enim mehi Tallinna Florast. Kokku mahtus sümboolsesse koosseisu mängijaid kuuest klubist.\n9. vooru mängude tulemused: Tammeka - Kalju 0:2, Kuressaare - Flora 0:4, Tulevik - Kalev 2:1, Trans - Levadia 4:4, Paide - Legion 2:0.\nNeli mängijat mahtus koosseisu Florast. Kolmesesse kaitseliini pääsesid värava kirja saanud Henri Järvelaid ja Märten Kuusk. Poolkaitseliini pääseid värava löönud ning väravasöödu andnud Rauno Alliku ning väravasöödu kirja saanud Markus Poom.\nKahe mängijaga on esindatud Paide Linnameeskond ja Nõmme Kalju. Sümboolse koosseisu väravasuul seisab nullimängu teinud Mait Toom ning kaitseliinis Muhammed Sanneh. Poolkaitses on Kalju mängumees Amir Natho ning ründeliinis Tammeka vastu avavärava löönud Aleksandr Volkov.\nÜhe mängijaga on esindatud Levadia, Tulevik ning Trans. Manucho ja teist mänguvooru järjest sümboolsesse koosseisu mahtunud Pavel Marin said kirja ühe tabamuse ning Chinedu Charles Geoffrey lõi Levadia võrku kaks palli.\n9. vooru sümboolne koosseis:


Toimetas Maria Rozbaum, 21. märts 2017 06:53\nMadise märkis, et küsimus õigusselgusest on väga põhjendatud küsimus. "Ka juristid, isegi meie ametkonnas töötav kohaliku omavalitsuse õiguse dotsent, peab nägema tundide ja päevade kaupa vaeva, et saada enam-vähem selgeks, mis õigus ühel või teisel külaelanikul, aga ka vallavolikogu liikmel, ministril, valitsusel või Riigikogul tegelikult on," tunnistas Madise.\nTa selgitas, et kogu haldusreformi reguleerib terve hulk seadusi. Peale haldusreformi seaduse ja Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse on ka kohaliku omavalitsuse korralduse seadus, kohaliku omavalitsusüksuste ühinemise soodustamise seadus, kohanimeseadus, mõistagi haldusmenetluse seadus.\nValitsus andis määruse elanike arvamuse väljaselgitamise kohta\nÄärtpidi tulevad sinna sisse veel avaliku teenistuse seadus ja mitmed teised, lisaks ka mitmed valitsuse määrused, sh see, mis nüüd haakub tänase arupärimisega väga tihedalt, nimelt valitsuse määrus kohalike elanike arvamuse väljaselgitamise korra kohta, mida nüüd just jälle möödunud neljapäeval muudeti seoses sundühinemiste etapi algusega.\n"Nii et tõesti kipub see olema nii, et ka väljaõppinud juristil, kes tegelikult tegeleb selles valdkonnas iga päev kutsetööga, on küllaltki keeruline otsekohe ja lihtsate sõnadega inimeste õigustatud küsimustele vastata," nentis õiguskantsler.\nKaalukaid argumente tuleb arvesse võtta!\nTa tõi esile probleemi, kuivõrd kohalike elanike argumenteeritud arvamus võib mõjutada lõpuks sundliitmist. "Senist halduskohtute ja Riigikohtu praktikat vaadates ja arvestades õigusteooriat on nõnda, et kui inimesed esitavad kaalukaid argumente – ja praeguses kontekstis need on ennekõike Eesti territooriumi haldusjaotuse seaduse § 7 lõikes 5 loetletud argumendid –, siis neid tuleb arvesse võtta," ütles õiguskantsler.\nTema hinnangul tuleb sundliitmise otsuse tegemisel väga hästi argumenteerida, miks kohalike elanike arvamus, tehtav otsus, näiteks mõjutab hariduslikku olukorda või ühtse teenuse piirkonnana toimimist või demograafilist olukorda negatiivselt, ja miks tegelikult eesmärgid, avalike huvide teenimise eesmärgid kaaluvad need vastulaused üle.\nEelnevaga vastas õiguskantsler Ülle Madise Riigikogu liikmete Külliki Kübarsepa, Andres Herkeli, Ain Lutsepa, Krista Aru, Artur Talviku, Monika Haukanõmme, Andres Ammase ja Jüri Adamsi 20. veebruaril esitatud arupärimisele külade põhjendatud soovi kohta muuta omavalitsuslikku kuuluvust .\nEesti uudised 28. juuni 2017 09:06\nEesti uudised 13. mai 2017 12:59


Postimehe otsepilt: Viimsi andis Kehrale lahingu, kuid pidi vastu võtma kaotuse - Sport, Käsipall - Postimees.ee\nPostimehe otsepilt: Viimsi andis Kehrale lahingu, kuid pidi vastu võtma kaotuse\n28. jaanuar 2016 20:22\nEesti meeste käsipallimeistrivõistluste vooru keskses kohtumises võõrustas HC Viimsi/Tööriistamarket HC Kehra/Horizon Pulp&Paperit. Kuigi avapoolajal näitas südikamat mängu võõrustajavõistkond Viimsi, siis teisel poolajal panid külalised sisse järgmise käigu ning avapoolaja võitnud Viimsi pidi kokkuvõttes tunnistama Kehra paremust numbritega 28:33.\nKehra/Horizon Pulp&Paper kaotas eelmises voorus Põlvas kohalikule Servitile 26:30, Viimsi/Tööriistamarket aga alistas võõrsil Audentese 31:30, vahendab Handball.ee.\nKehralased kaotasid aasta kolm esimest mängu, enne kui avasid pühapäeval Balti liiga raames peetud kohtumises Klaipeda Dragunase vastu võiduarve. «Kehra on haavatav ja nüüd oleneb kõik meist endist,» lausus Viimsi/Tööriistamarketi peatreener Ain Pinnonen. «Kuna Kehral on Mikola Naum vigastatud, siis võib nende väravavahtide töö olla ettearvamatu. Kehra trumbiks on vasakukäelised mängijad ja hea treenitus, meie puhul loeb palju koosseisust. Kui mõni olulile lüli jääb matšist eemale, siis tekivad probleemid.»\nDragunase alistamine tõstis Kehra meeskonna enesekindlust. «Jaanuaris on meil olnud rasked vastased, kuid võit leedulaste üle võttis lisapinged maha,» teatas Kehra/Horizon Pulp&Paperi juhendaja Indrek Lillsoo. «Tabeliseis nõuab võitu Viimsi üle, kuid kindlasti on tegemist raske vastasega. Kui nad mängivad oma parimas rivistuses, siis on neil pingilt võtta võrdväärseid vahetusi. Viimsi plussiks on kogemused ning kui neil kaitse toimib, siis leiab ka väravavaht enesekindluse. Aga ka meil on pingilt võtta mehi ja me ei kavatse Viimsile hinnaalandust teha.»


★★★ Milles Teddy Roosevelt teeb meest kõikjal tunda veidi vähem meeli ★★★\nLisaks sellele, et 1901. ja 1909. aastal Ameerika Ühendriikide presidendina teenindati kahte terminit, oli Theodore "Teddy" Roosevelt kogu oma eluaastal ka pesemiste loendit ülimalt meeletutest surnukehadest, nagu näiteks aeg, mil ta tapeti rinnale mõrva katse ajal, kuid läks edasi ja andis pikaajalise kõne, mida ta oleks planeeritud, enne kui otsisite arstiabi. (Lisainfo allpool boonuse faktidest) Teine selline lugu, mida ta tihtipeale meeldis rääkida, tuli tema lühikesest hulgast Billingsi maakonna, Põhja-Dakota asetäitja šerifiks.\nAlgselt sõitis Roosevelt vaid Põhja-Dakota mäestikku, kes pidid pühvleid hõivaks 1883. aastal, kuid tulevane president sai nii piiritletud elus ja loodusliku maastiku ilusaks, et ta otsustas ehitada endale palkmaju, osta paar lehmi ja kipuvad karjale, et vältida New Yorgi igapäevaelu monotoniat. Kuna me räägime Teddy Rooseveltist, mees, kes kunagi ei teinud asju pooleldi, kui me ütleme, et ta "ostis paar lehmi", et teenida oma uut harrastus hobi, siis muidugi tähendab see, et ta ostis mitu sada. Need lehmad jäid hoolduseks Chimney Butte ranch, millest Roosevelt ostis märkimisväärse steika. (pun mõeldud)\nRoosevelt on Roosevelt teatas armastatudolles kauboi ja ta viskas iga töökoha juurde, mida ta pidas külastama.\nKui Roosevelt ostis 1884. aastal hiljem aasta hiljem veel 1800 lehma, lõi ta Elkhorn Ranchi nii, et tal oleks koht, kus neid kõiki hoida. Mis puudutab seda, miks Roosevelt kahekordistus oma väikse hariliku hobi, usutakse, et see oli tingitud asjaolust, et Roosevelti abikaasa Alice suri diagnoositud neerupuudusega kohe pärast oma tütre Alise sünnitamist 1884. aastal. See oli sama päeval ja samas majas, et tema ema suri kyptilise palaviku, vaid 11 tundi varem. Vastuseks pani ta lihtsalt oma ajakirjas hiiglase X ja kirjutas selle ühe lause: "Valgus on mu elust välja läinud."\nVõib-olla püüdes põgeneda, sündis Elkhorn Ranch.\nRoosevelt otsustas oma karjääristruktuuri ajal otsustada proovida oma käes olevat kätt õigusemeesena ja kuigi šerifi asetäitja ametikoht ei andnud mingit töötasu, mis oleks seotud töökohustustega seotud reisikulude ja väikese stipendiumiga mis tahes vahistamised, Roosevelt pühendas endiselt sellele tööle kaubamärgi läbipaistvaks muutumisega, mis oli hiljem tema eesistumise sünonüümiks.\nEelkõige tundis Roosevelt, et tal on moraalne kohustus tagada, et kurjategijad saaksid seaduse alusel õiglase kohtuliku arutamise, ja ta oli täiesti nõus oma otsusekindlusega, kui ta otsis neid, kes olid toime pannud vale tegemise, midagi ta oli ainult liiga õnnelik, et tõestada 1886. aasta märtsis, kui talle teatati, et ainus paat tema ranšil (ja paljude kilomeetrite ümber) oli varastatud. Kõnealune paat oli see, mida Roosevelt Harley Missouri jõel üritas harrastada ja oma kariloomadele kalduda. Roosevelti sõnul\nMeil polnud kahtlust, kes selle varastas oli; sest igaüks, kes seda tegid, oli kindlasti jões selle langenud, ja väike Missouris oli paadi kujul ainus väike lamedapõhja, mis oli kolme raske poja valduses, kes elas kobras või naaber, umbes kakskümmend miili üle meie ja kellele me olime mõnikord mõnevõrra kahtlustatavalt soovinud riigist välja tulla, nagu mõned kindlasti hakkasid karjakasvatajad ähvardama lynch neid. Nad kuulusid klassi, mis alati piirivalve kogukonna noorte seas valitseb, ja mille väljaandmine on esimene samm korraliku valitsuse poole ...\nVargad, keda Roosevelt kirjeldas kui "hästi ehitatud mehe nimi [Michael] Finnigan“, “poolsugune, karm, lihaseline mees"Nn Burnsted ja"vana sakslane, kelle pahaks oli nõrk ja liikumatu liik"Nimega Pfaffenbach, kes olid mõlemad seotud mitmesuguste kuritegudega, sealhulgas kariloomade hirmutamisega, mõrvaga ja hobuse vargusega, mis kohati võõrastati. Vargad olid ilmselt komistanud Roosevelti paadist, põgenesid selle lähedal asuvast kuritegevuse kohast, arutledes, et keegi ei suutnud neid järgida jõe äärde, mis oli praeguseks peaaegu läbimatu tõttu tormi ja äärmiselt külmade ilmastikutingimuste tõttu, mille tagajärjel suur osa jõest külmutati.\nKuigi paat oli endiselt suhteliselt väheväärtuslik, kuna selle väärtus oli vaid umbes 30 dollarit (750 dollarit täna) ja ilm oli ohtlikult halb, tundis Roosevelt, et varguste mittejärgimisega ta ignoreerib tema moraalset kohustust õigusemeesena kriminaalkorras karistada . Lisaks põhjendas ta,\nIgal metsikal riigil, kus seaduste vägi on vähetuntud või hooldav, ja kus igaüks peab ennast kaitset toetuma, tunnevad mehed varsti tundma, et kõige kõrgemal tasemel on ebaõiglane esitada mis tahes vale ... ükskõik mis hinnaga riski või probleeme. Et varguse või mõne muu vigastuse esitamine on uskumatult ja kavalalt ette nähtud, on kutsuda kuriteo peaaegu kindlat kordamist kohas, kus enesekindlalt vastumeelsus ja võime hoida oma isiklikku olukorda igas olukorras on esimeseks voorusteks.\nNiipea kui ta varastest teadsid, kutsus ta oma kaht kõige usaldusväärsema rantšo kätt, Bill Sewallit ja Wilmot Dowi ning teavitas neid, et nad lähevad varguste huntamiseks; julge väide, et vargad olid varem oma ainukese elujõulise transpordivahendi varastanud sellise eesmärgi saavutamiseks ning et rantšo oli praegu tuuletõve keskel, mis oli juba hukkunud 60% Roosevelti lehmast. Selles ilmaga hobustel varastavatele vangidele ei jõudnud lihtsalt võimalus.\nRoosevelt ja tema kaaslased veetsid järgmisel kolmel päeval hoone endale uhiuks paadi, millega püütakse varitseid jäävana jõe sisse. Jah, Roosevelt ehitas endale uue paadi, mille eesmärk oli jälitada ja vahistada mehi, kes oleksid oma teise paadi varastanud, kuigi see oleks oma elus väga ohtlik, kombineerides ilmet, potentsiaalselt vaenulikke Põhja-Ameerikke selles piirkonnas ja et mehed, keda ta oli jahtinud, olid hästi relvastatud ja neil oleks vähe järeleandmist, kui ta lihtsalt teda lööks ja jätaks oma keha, mida keegi seda kunagi ei leiaks.\nKasutades oma oskusi ekspert-jahimehena, suutis Roosevelt kergesti jälgida varasid alla jõe ja leida oma laagri, mis tal juhtus, et segi ajama, kui kaks varast läksid jahtuma. Võttes arvesse, et vargad ei oodanud ühtegi jälitamist, oleksid ainsad laevad varastatud paljude miilide ümber ja hobuse jõudmine sellesse ilmasse oleks olnud võimatu, nad olid lõtvunud, võimaldades tema rühmal kolmanda liikme positsiooni varjata. Nagu Roosevelt ütles: "Ainuke laagris oli sakslane, kelle relvad olid maa peal ja kes muidugi loobusid kohe ..."\ntegi talle ohutu, delegeerides ühe meie numbrist, et hoolitseda tema eest ja näha, et ta ei teinud müra, ja siis istus ja ootas teisi. Laager oli alla lõigatud pankade ala, mille taga asusime kokku ja pärast tunde või ülejäänud ootamist tulid mehed, keda me pärast tuli, sisse. Me kuulsime neid kaugel ja valmistame neid mõne minutiga vaatama nad kõndisid meie poole, nende vintpüstolid nende õlgadel ja päikesevalguse säravad terasest tünnid. Kui nad olid kahekümne meetri jooksul, siis me sirutasime pankade taga, kattes need meie vöötkoodidega, kui ma karjatasin, et nad käed kinni hoiaksid - selleks et sellisel juhul, Läänes, ei oleks mees kavatsete eirata, kui ta arvab, et andja on tõsiseltvõetav. Poolpere järgnes korraga, tema põlvili värisema sekundi jooksul, tema silmad olid suhteliselt hundiks; siis, kui ma astusin paari sammu jooksul läbi rinnakese keskpunkti, et vältida ületamist, ja korrates käsklust, nägi ta, et tal ei olnud näidet, ja vandega lasti tema vintpilt ja hoiab käes üles pea peale.\nRoosevelt lubas selle asemel, et laskma või hankida mehi kohapeal, mille ta oli täiesti oma õiguste kohaselt, et iga mees saaks õiglase kohtuprotsessi.\nAlgselt oli Roosevelti rühmitus plaaninud jõe äärde vette juhtida lähimasse Dickinsoni linna (upriver ei olnud võimalus kiirel teel), kuid see plaan peagi peatati, kuna jõgi oli lihtsalt liiga külmutatud teekond tuleb lõpule viia. Alguses arvasid nad, et oodata seda, et näha, kas jää laguneb piisavalt, et lubada reisi veelgi. Roosevelt märkis\nJärgmised kaheksa päeva olid nii väsimatud ja monotoonlikud kui kõik, mida ma kunagi veetisin: seal on väga vähe lõbust, kui ühendada šerifi funktsioonid arktilise uurijaga. Ilm hoiti nii külmana kui kunagi varem ... Peaksime olema veelgi ettevaatlik, kuna oleme olnud India riigis, kes töötasid varem Killdeeri mägedes, kus mõned mu kauboid olid jooksnud Siouxi rühma - nagu teatasid Tetonid - aasta varem. Võimalik, et indiaanlased ei kahjustanud meid niikuinii, kuid kuna vangid pidid meid takistama, eelistasime me neid mitte kokku puutuda; kuigi me nägime palju värskeid märke ja leidsime oma kurbusele, et nad olid alles jõe ääres tegelenud jõuliselt jõuliselt ja nad olid tapnud või peaaegu kõigist mängujuhtidest tapnud riigis, mille kaudu me olime mööduv.\nMadalad tarvikud olid nad otsustanud jagada, kui Roosevelt tungis rühmast välja, nii et ta suutis isiklikult kõigi kolme kinnipeetava saatjata lähimasse linna, jalgsi enne, kui nad toidust ära jooksevad.\nKuna ta oli ainuke oma partei liige, jäi Roosevelt magama peaaegu 40-tunnise reisi kestel osaliselt külmutatud, aeg-ajalt "pahkluu sügavale", setetele, mis hoiavad end öösel ööd, lugedes Leo TolstoiAnna Kareninajättes samas oma vangidele vintpüssi, nii et nad ei suutnud teda ära tappa ega tappa, ja siis jääks rahul sellega.\nSee muudab muljetavaldavaks selle, et ükski kinnipeetav ei olnud transpordi ajal mingil moel seotuna kinnitatud ega kinnitatud. Näete, ilmastik oli nii külm, et Roosevelt muretses, et kui ta seob neid öösel, siis otsustas ta alati hoolega jälgida kolme vangi, kes olid kindlasti otsivad võimalust oma võimust üle saada üksiku vangistaja, viimane reisi pikkus.\nPärast reisimist (algusest peale) umbes 300 miili kõige karmima külma ilmaga kujutatust karmimale maastikule oli Roosevelt "kõige südamlikum rõõm, kui me lõpuks jõudisime Dickinsoni pikkesse, lõhkuvatesse põhitänavatel ja ma sain oma soovimatute kaaslaste sheriffi kätte. Dakota seaduste järgi saiin ma kolm arreteerimist sooritanud aseeserfiumi ja möödunud kolmesaja miilide miili - kokku umbes viiskümmend dollarit. "\nRoosevelt läheks hiljem edasi selle eskapaadi kirjutamiseks ühes paljudest tema suurepärasest raamatustRanch Life ja Jahikäik.\nKui teile meeldib see artikkel ja alljärgnevad põnevad Teddy Roosevelti boonuse faktid, võite ka nautida:\nHuvitavad faktid iga USA presidendi kohta\nRoosevelt aitas leida NCAA (National Collegiate Athletic Association), Boone ja Crocket Club ja Long Island Bird Club; oli üks esimesi viisteist inimest, kes valiti Ameerika Kunstiakadeemiasse; oli Ameerika ajalooühingu president ja märkinud ajaloolane ise; loe tuhandeid raamatuid; kirjutas tuhandeid kirju, et minna koos oma raamatute ja tuhandete ajakirjade artiklitega; asutatud 150 rahvuslikku metsa, 51 föderaallindude reservatsiooni, 5 rahvusparki, 18 rahvusmuuseumit, 4 riiklikku mängukaardlat; edukalt läbirääkimisi Venemaa-Jaapani sõja lõppu (selle eest Nobeli rahupreemia võitmine); vähendas riigi võlga ligikaudu 90 miljonit dollarit (tänapäeval 2,2 miljardit dollarit või umbes 5% riigi võlakohust); ja jälgis Panama kanali loomist paljude teiste märkimisväärsete saavutustena.\nNagu lühidalt mainitud, laskis Roosevelt 14. juulil 1912 salongiomanik John Schrank. Tema elu päästis tänu terasest prillide ümbrisele ja tema 50-leheküljeline kõne, mida ta kandis oma jakis, millest mõlemad kuulid pidi läbima. Tema otsus minna oma kõnele, selle asemel, et otsida arstiabi kohe, oli järeldus, et kuna ta ei olnud vere köhimist, ei tohiks kuuli seda rinda sügavalt tungida. Tema avakõne kõnele oli: "Daamid ja härrad, ma ei tea, kas te täielikult mõista, et mind just tulistas; kuid see võtab rohkem kui Bull Moose tapmine. "X-rajad näitasid hiljem, et kuul oli oma rinnale paigutanud 3 tolli ja asetati tema laiale rinnus lihasele.\nTäna näitasid poliitikud, keda harva näitasid tänapäeval poliitikud, näitasid Roosevelti nädalal haiglas pärast võitlemist, kaks ülejäänud presidendikandidaati lõpetasid oma kampaaniad, kuni Roosevelt haiglasse vabastati ja oleks võimeline ennast tegutsema. See oli veelgi olulisem, kuna enne valimisi oli jäänud vaid kaks nädalat.\nTheodore Roosevelti kuulus loosung "Räägi pehmelt ja kannab suurt pulgat" ei olnud tema enda leiutis, vaid pigem Lääne-Aafrika vanasõna, mis talle eriti meeldis. Täielik vanasõna on: "räägi pehmelt ja kannab suurt kleeppu; sa lähed kaugele. "\nPärast kolledži lõpetamist nägi Roosevelt oma arstide sagedasi südameprobleeme. Arst soovitas Rooseveltile otsida karjääri laua taga ja vältida tema elus pingelist tegevust. Roosevelt muidugi ei võtnud seda soovitust tähelepanelikult, muu hulgas korrapäraselt harjutades regulaarselt poksimist, tenniset, matkamist, sõudmist, polo mängimist, ratsutamist ja judo harjutamist (kolmanda astme pruuni rihma teenimine). See tõepoolest aitas ilmselt pikendada tema elu, mitte lühendada seda, kuigi ta lõpuks sureb südamepuudulikkuse pärast. Ta läks pimedaks ühes silmas tänu poksile mitu korda nädalas ja ühel juhul jätsid oma võrkkest pärast silma pealetungi lahti. Pärast seda juhtus, otsustas ta peatada poksimise ja asus jalgpalli.\nRoosevelt sageli meeldis Potomaci jõele talveajal kukkuda.\nRoosevelti tütar Alice oli tütar, mis oli ilmselt üks kõige parematest meestest kogu aeg, tuntud suitsetamise, hasartmängude, kihlvedude, hilja őhtupoolsete harjumuste ja lemmikmaimu hoidmise harjumuste tõttu. Ta väitis ka, et tal oli kiire vaimukus ja kiindunud pideva reegli purustamises. Roosevelt kommenteeris kord oma tütre sagedast riigikohtumiste katkestamist, et temaga rääkida, öeldes: "Ma võin riigist juhtida või võin Alice'ile osaleda, aga ma ei saa mõlemat teha."\nKui Roosevelt valiti välja valgest majast, põrkas Alice Roosevelt uue presidendi abikaasa Nellie Tafti voodoo nukk esikumbris. Alice'i üksildane laps Paulina Longworth ei olnud tegelikult tema abikaasa Nick Longworthist, vaid senaatori William Borahi tütarest, kellega tal oli pikaajaline asi. Nick Longworthil võib olla naiste lapsed mitte Alice, sest tal oli teadaolevalt olnud palju abielu, mis oli muutunud õnnetuks pärast seda, kui Alice oli tema vastu võidelnud.\nRoosevelti otsus hakata end tervikuna tagasi saatma poliitikana pärast rabarberi elamist ei oleks kunagi juhtunud, kui poleks olnud eespool mainitud tõsine talvel 1886-1887, kus ta kaotas peaaegu kogu oma veise, nagu ka enamik teisi selles piirkonnas asuvaid rannakarjaid . Roosevelti jaoks oli see kokku umbes 80 000 dollarit investeeringutest (umbes 2 miljonit dollarit täna).\nRoosevelti perekonnanimi oli üldiselt valesti väljendatud isegi tema enda päeval. Ta oli isegi kunagi avalikult kritiseeritud selle eest, et hr Richard E. Mayne, kes oli New Yorgi osariigi õpetajate assotsiatsiooni lugemisosakonna ja kõne kultuuri osakonna esimees, oli oma perekonnanime vääralt ära kuulutanud. Mayne tundis, et Roosevelt oli "jätkuvalt tava, mille vastu on kehtestatud kasutamispõhimõtted ...", nimetades oma nime Rose-uh-velt, selle asemel et kasutada tavalist inglise keelt, hääldada seda nii, nagu see on kirjutatud. Hr Mayne'i vastusena selgitas Roosevelt, et tema nimi on tema Hollandi esivanemast ja hääldatakse nii, nagu oleks hollandlane. Täpsemalt, hollandi keeles tähendab kahekordne "o" pikka "o" heli, seega tuleks hääldada pigem "Roos" kui "Roos". Ja tõepoolest tähendab "roos" hollandi keeles "roosi".\nTheodore Roosevelt oli tulevase presidendi Franklin Delano Roosevelti viies nõbu. Ta oli ka Franklin D. Roosevelti naiseks, Eleanor Roosevelt, kes oli Teddy vennas Elliott tütar.\nKuigi Theodore Roosevelti isa oli Aabrahami Lincolni ja Euroopa Liidu kodanikuühiskonna ajal suur toetaja, oli tema ema aia teisel pool. Ta oli lõunas ja orjast peres. Tema vend James Dunwoody Bulloch oli mereväe konföderatsiooni ülem. Teine vend oli ka Konföderatsiooni liige, kes teenis CSS Alabama midshipmanina. Pärast sõda kolisid need kaks Inglismaad.\nKuidas Teddy Bear sai oma nime tänu spetsiaalsele jahisõidule Mississippi linnas, mille võitis Theodore Roosevelt. Reisi ajal oli Roosevelt ja jahimeeste rühmitus jahipiirkarjaga vähese õnnega. Kolme päeva pärast leidsid nende koerad ja vanad kannad, et nad jäid kuni ammendumiseni, seejärel ründasid. Juhid panid karu kandma, siis seotasid selle ja kutsusid Roosevelti tulistama vana ja tugevalt vigastatud looma. Roosevelt keeldus, väites, et see pole nii sportlane kui selline loom. Kuid kuna karu oli tõsiselt vigastada, oli ta lõpuks üks juhte tappa, et see välja pandud oma viletsusest. Lugu oleks siin tõenäoliselt lõppenud, välja arvatud Clifford Berryman, kes oli poliitiline cartoonist. Berryman tegi mulje, mis näitas Roosevelti keeldumist karu lasta. Poepidaja Morris Michtom nägi seda cartooni ja kirjutas Rooseveltile, paludes tal luba helistada mänguasja täidisega karudele, mille tema naine oli müünud oma poodis "Teddy Bears". Roosevelt nõustus laskma tal seda teha. See nimi hiljem näitas populaarsuse suurenemist, kui teine firma, Steiff, toodis täidisega karud, mida kasutatakse Theodore Roosevelti tütre pulmas pulmadeks. Neid kutsusid need, kes kaeti pulmi ja neid, kes olid sellel "Teddy Bears".\nRoosevelt oli esimene president, kes kutsus mustanahka õhtustama Valges Majas, Booker T. Washingtonis. See oli pärast kohtumist Washingtoniga hilinenud, kus Roosevelt kutsus Washingtoni õhtusöögile. Afro-ameeriklastelt öeldi Roosevelt'ilt: "... ainus mõistlik ja auväärne ja kristlik asi, mida tuleb teha, on iga mustani ja iga valge mehe ravimine rangelt tema teenete pärast meesena, andmata talle enam ja mitte vähem kui ta näitab ise väärt olla. "\nKuigi ta oli järk-järguline, kui tegemist oli mustade inimeste ja naiste õigustega, ei suutnud Roosevelt kurjategijaid, haigeid ja halvaks saanud ja teisi niisuguses suureks abiks eugeenika kasuks (see on irooniline meditsiiniliste vaevuste pikk ajalugu arvestades). Sel ajal tegelesid USA eugeeniklased (ja mujal maailmas) vaeste, haigete, kurjategijate, prostituutide sunniviisilise steriliseerimisega, samuti rasedate halva mainega rasedate naiste sunniviisilise abordi või teatavatel tunnustel põhinevate madalamate naiste abordidena. Roosevelt vastas sellele: "Ma soovin väga, et valeid inimesi saaks täielikult tõrjuda; ja kui nende inimeste kurja olemus on piisavalt ilmne, tuleks seda teha. Kurjategijad peaksid olema steriliseeritud ja vaestele suunatud isikud keelatud jätta nende järel tahtmatult lapsed. "\nSelline eugeenikkonna seisukoht oli 20. sajandi algul väga populaarne, mida toetasid paljud tuntud inimesed Winston Churchill, Margaret Sanger, H. G. Wells, George Bernard Shaw, John Harvey Kellogg ja loomulikult Adolf Hitler. Selline liikumine ajendas Sir Francis Galtonit 1883. aastal ning inspireeris Galtoni poolkandidaat Charles Darwini tööd. Eugeenika liikumine hakkas oma auru kaotama tänu oma seotusele natsi erakonnaga. Sellest hoolimata tegi arvukad riigid pärast sõda jõulist steriliseerimist, sealhulgas Ameerika Ühendriike, kelle viimane vägivaldne steriliseerimine toimus 1981. aastal. Rootsi oli veel üks näide sellest riigist, mis hoiutas kuni 1975. aastani eugeenika põleti põletamist, sunniviisiliselt steriliseerides ligikaudu 21 000 inimest ja sundides veel 6000 steriliseeritud "vabatahtlikult". Rootsi peab steriliseerima veel vastuoluliselt, enne kui seksi muutmise toimingud on lubatud. On üllatavalt suur nimekiri riikidest, kes hoidsid selliseid programme nii kaua või kauem edasi, rohkem siin\nPaljud arvavad, et Roosevelt on üsna pikk, kuid tegelikult oli see veidi pisut lühike, eriti presidendi jaoks. Ta seisis vaid 5 jalga 8 tolli pikkuses. Kuid enamiku täiskasvanute elu jaoks oli ta täiesti tugevalt treenitud rongiga täiesti tugevalt tugev. Oma elu lõppedes tegi ta mõne aja pärast rasvumist pärast seda, kui ta oli rinnale tulnud. Eelnimetatud kuuli oli liiga sügav, et ohutult välja tulla, nii et see jäi seisma, põhjustades talle kogu oma elu jaoks märkimisväärseid valu ja takistades teda võimelised tegema palju tema tavalisi harjutusi.Ta kaotas hea koguse selle rasva oma kuulsal ekspeditsioonil "Jõe jõgi", kus ta kaotas 55 naela pärast raskelt haige infektsiooni ja "troopilise palavikuga".\nRoosevelt sai vigastada jalgsi ekspeditsiooni jõel pärast oma paadi hüpamist ja üritas oma jõududega kahe meeskonnaliikmete paatidega kukkuda kivimidesse. See jala vigastus sai nakatunud ja peagi ka lepingus "troopiline palavik". Ta üritas oma ülejäänud ekspeditsiooni saada, et ta suri mitu korda, kuid keeldusid, hoolimata oma haigusest, mis aeglustasid nende edusamme; ta vajab püsivat meditsiinilist abi, oli sageli vaevatu. Ta ei saanud sellest kunagi täielikult ära, kuna viimasel kümnendil tema elus oli sagedased jalgade põletiku ja mitmesuguste haiguste põletikud ning selle tagajärjel tekkinud mitmesugused haigused ning ka rindkere küljes oleva kuuli leevendamine.\nRoosevelti esimene teadaolev raamat zooloogia kohta oli kirjutatud, kui ta oli vaid üheksa aastat vana. Peale märkimisväärse aja kulutamist putukate uurimiseks ja kogumiseks kirjutas ta paberi nimega "Putukate looduslik ajalugu".\nKoos Tolstoi koopia võtmisegaAnna KareninaRoosevelt võttis kaamera koos temaga, et dokumenteerida kurjategijate püüdmist, sest Roosevelt'il tuntud põhjustel ei võtnud ta pilte kunagi kasutama ja selle tulemusena pidi sündmuse pilte üles näitama, kasutades huvitavalt just neid mehi, kes aitasid ta salvestab kurjategijad nende seisakuid.\nRoosevelti teine lemmikloend tema kauboi ajastust oli siis, kui ta võtsid vastu suure mehe baaris, kes püüdis sundida teda kogu baaris ringi ostma. Legend ütleb, et Roosevelt hämmastas mehe naerdes enne seda, kui teda karistati vasakukäelaga - parem punch combo.\nIsegi pärast seda, kui Roosevelt sai presidendiks, soovis ta oma Macho kujutist kasvatada, tal oli ilmselgelt esimene ametlik Valge Maja portree, mida tihti mänguliselt nimetas tema tütar talle "mewing kassipoegina", hävitatud ja ümber värvitud nii, et see tegi talle parema pildi.\nNagu märgitud, kui Roosevelt vahistas vargusi esmakordselt, oleks ta võinud lihtsalt lööma iga mehe, kus nad seisid ilma vahistamiseta, midagi, mis tõepoolest tekkis siis, kui Roosevelt püüdis vagunit ohutult vedada vangide eest ise ja ranch omanik, millega ta rääkis küsis temalt, miks ta ei olnud vangide riputamist niipea, kui ta neid leidis. Selle asemel, et valida auväärt, võitis Roosevelt auhindu, mis võtsid sõna ründaja, kes hiljem kirjutas Rooseveltile vanglast, tänades teda selle eest, et ta on selline võrratu kontrollija. Roosevelt keeldus ka Pfaffenbachi vastu esitatud süüdistustest, öeldes, et tal "ei ole piisavalt mõtet midagi head või halba teha", midagi Pfaffenbachit tahtis tänada Roosevelti.


Hinnavõrdlus: kuskohas Tallinnas on kõige kasulikum praegu maja müüa? - Kinnisvara - Kodustiil\nHinnavõrdlus: kuskohas Tallinnas on kõige kasulikum praegu maja müüa?\nPortaali kv.ee andmetel pakuti juulis Tallinnas müügiks 1240 maja. See on enam-vähem sama palju kui aasta tagasi.\nMajade müügipakkumise arv on aastataguse ajaga võrreldes kasvanud ainult Haaberstis ja Pirital, kirjutab analüütik Tõnu Toompark kv.ee blogis. Kõikides teistes Tallinna linnaosades on ostjate valikuvõimalus aastataguse ajaga võrreldes väiksem.\nTeises suunas on portaalis kv.ee liikunud majade müügipakkumiste hinnad. Pakkumishinnad on Tallinna keskmisena võrreldes aastataguse juuliga kerkinud 12%. Juulikuine majade müügipakkumiste keskmine hind oli Tallinnas 1344 eurot/m².\nSuurima hinnavõidu saavad need omanikud, kel plaanis oma Tallinna kesklinnas asuv maja maha müüa: kui aasta tagasi juulikuus võis hinnaks küsida 1005 eurot/m², siis tänavu juulis oli see tõusnud 1656 euroni/m² ehk 65%.\nRõõmustada võivad müügiplaanidega majaomanikud ka Kristiines: seal tõusis hind võrreldes mullusega 28% ehk 1025 eurolt/m² 1307 euroni/m². Põhja-Tallinnas müügis olevate majade ruutmeetrihind tõusis samuti aastaga 28% eht 770 eurolt/m² 984 euroni/m². Pirital on hinnad veidi langenud: kui mullustes müügipakkumistes oli hinnaks märgitud 1613 eurot/m², siis nüüd on see 1565 eurot/m².


Euroopa Liidu Infokeskus | Raport: EList lahkumine oleks Suurbritanniale katastroof |\nAvalehtUudisedRaport: EList lahkumine oleks Suurbritanniale katastroof\nRaport: EList lahkumine oleks Suurbritanniale katastroof\nSuurbritannia rahandusministeeriumi koostatud analüüs riigi võimaliku Euroopa Liidust lahkulöömise tagajärgede kohta jõudis järeldusele – ees terendaks vähemalt aasta aega vältav majandussurutis.\n«Riiki ootab kohene ja sügav majanduslik šokk,» tsiteerib BBC rahandusministrit Geoge Osborne`i. Nii tema kui peaminister David Cameron on ühel meelel: kriisis poleks sel juhul süüdistada kedagi peale iseendi.\nOsborne tõi välja, et ainult kaheksa aastat on möödas ajast, mil Suurbritannia elas üle oma rängima valitsuskriisi pärast Teist maailmasõda. «Iga osa meie riigist kannatas. Briti rahvas töötas nii palju, et saada meie riik tagasi õigele rajale. Kas me tahame selle kõik ära visata?» vahendab ministri sõnu Guardian. «Rahvas peab endalt küsima: kas me saame teadlikult valida majanduslanguse poolt? Sest tõendite järgi niimoodi juhtubki, kui me hääletame Euroopa Liidust lahkumise poolt,» jätkas minister.\nPeaminister David Cameron üllitas kahasse Osborne`iga ajalehes Telegraph arvamusloo, milles nimetas liidust lahkulöömist «enesehävitamise valikuks». «Me teame, et paljud inimesed on Euroopa Liidu suhtes skeptilised. Sellepärast hoiab ükskõik milline valitsus, kus meie oleme osalised, Suurbritannia väljaspool eurot ning Euroopa Liidu Schengeni tsooni,» kirjutas peaminister.\nRaport kannab nimetust «Varakambri analüüs: Euroopa Liidust lahkumise kohene majanduslik mõju» ja uurimus maalib pildi kahest võimalikust stsenaariumist.


Leedu pealinn Vilnius – ABZ Reisid\nLeedu pealinn Vilnius\nLegendi järgi asutas Vilniuse suurvürst Gediminas. Ta nägi unes raudhunti, kes ulgus saja hundi raevukusega. Kohta, kus Gediminas magas, ehitatati linn, mis on sama vallutamatu ja jõuline kui rabahunt. Hundi ulg tähistavat linna häälejõudu maailmas. Vilniuse vanalinnas on säilinud rohkem kui 1500 ajaloolist hoonet. Linn kuulub UNESCO maailmapärandi nimekirja. Enamik Vilniuse olulisemaid vaatamisväärsusi asub väikesel maa-alal Nerise jõe lõunakaldal. Suurim turistimagnet on kahtlemata Vilniuse 3,6 ruutkilomeetri suurune vanalinn ja Vichy veepark. Vilniusest pooletunnise bussisõidu kaugusel asub Trakai linnake, mis asub kitsal poolsaarel kolme järve vahel.\nväärsused Vilniuse katedraal, Gediminase loss. Koiduväravad, Vilniuse raekoda ja ülikooli hooned, boheemlaste linnaosa Užupis, Gediminase prospekt, Trakai loss.\npääsmed Trakai kindlusesse\nVäljasõit kokkulepitud kohast kell 6. Sõit läbi Läti ja Leedu. Lõunapaus Leedus söögikohas "19. kilometras" (soe söök 4-6 eurot). Kella kolme paiku jõuame Vilniusesse. Majutus hostelis, vanalinnast 15-minutilise jalutuskäigu kaugusel. Pool tundi puhkuseks, pärast seda jalgsiekskursioon Vilniuse vanalinnas: Koiduvärav koos Jumalaema kabeliga, Püha Teresa kirik, Basiliaanide värav, raekoja plats, Piliesi tänav, Užupise ingel, Vilniuse katedraal, kellatorn, Gedimino prospekt, parlamendihoone ja roheline sild. Pärast ekskursiooni soovijatel võimalus külastada Vichy veeparki. Teistel vaba aeg linnas. Majutus hostelis.\nHommikusöök. Sõit Trakaisse, mis oli kunagi Leedu pealinn ja võimukeskus. Võimsate tellisemüüride ja muinasjutuliste tornidega Trakai lossi külastus. Seejärel alustame kojusõitu. Peatus Leedus söögikohas "19. kilometras". Eestisse jõuame hilisõhtul.\nReisile on vajalik kaasa võtta reisi lõpuni kehtiv pass või ID kaart ja Euroopa ravikindlustuskaart! Ravikindlustuskaart annab õiguse vajaminevale arstiabile Euroopa Liidus. Kaardi tellimise kohta loe: http://www.haigekassa.ee/kindlustatule/arstiabi_val/euroopa-ravikindlustuskaart\nNB! Reisija on kohustatud tutvuma ABZ Reiside reisitingimustega: www.abz.ee\nVichy veepargi pääse\nLeedu pealinn Vilnius 0 €\t 0 €\t 0 Anytime 2 päeva


MSI GE75 RAIDER 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ HIND | kaup24.ee\nToote kirjeldus: MSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Protsessor nõudlike kasutajatele, kes otsivad tõhusat lahendust uusimatele mängudele ja professionaalsetele programmidele. Kahe- või neljatuumalised versioonid Turbo boost režiimiga, mis kiirendab protsessori jõudlust, samuti integreeritud HD Graphics kiibistikuga, mis on ette nähtud juhul, kui eraldi graafikakaardi ressursse pole vaja, tulemusel tagatakse pikem aku kasutusiga. Intel Core i7 lahendab kõik ülesanded: foto- ja graafika töötlemise, filmide või veebisaite vaatamise, ning võimaldab korraga töötada ka mitme programmiga.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Ekraan sobiva diagonaalmõõtmega on seadme mugava kasutamise oluline tingimus. Sellest parameetrist on sõltuv seadme mobiilsus ja kasutusmugavus. See väärtus on tollides (1 toll on 2,54 cm).\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Nautige kõrgresolutsiooniga multimeediat! Full HD ekraan pakub kõrgeima standardprogrammi. Filmid, mängud ja fotod sülearvuti ekraanil annab veelgi enam rõõmu. Full HD resolutsioon avab rikkalikke värve ja reaalseid detaile.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Veelgi kiireimad ja kaasaegsemad DDR4-mälu kiibistikud liiguvad uue kiiruse dimensiooni. Veel enam mugavust mängides ja töötades. DDR4 mälu kiibistikud on kiiremad, kuid samal ajal väga kompaktsed, nii et nad sobivad isegi õhukeste seadmete korpustes.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Mängudel ja multimeedia jaoks eraldi videokaart! Kõrgekvaliteedilise videokaardiga NVIDIA GeForce näete rohkem sõna otseses mõttes. See on kiibistk, mis tagab ebatavaliselt sujuva ja realistliku graafikat. Vaadake filme, mängige mänge ja nautige kõrgeima kvaliteediga multimeediakogemust! Ideaalne lahendus proffidele ja nõudlikele mängijatele.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Mugav töö sõltumata valgustingimustest. Valgustusega klaviatuur pakub võimalust vabalt kasutada arvutit isegi pimedas ruumis, sest valgustatud klahvid on suurepäraselt nähtavad. Rohkem mugavust töötades või veetes öid meeldivate mängude seltsis.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ WiFi-võrgukaart pakub traadita internetiühendust. Võite liituda oma traadita koduvõrguga või üldkasutatavate Wi-Fi pääsupunktiga.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Kaasaegne, kiire ja usaldusväärne SSD ketas pakub Teie seadmele täiendavaid eeliseid. Kui hindate välkreaktsiooni, mängides uusimaid mänge või töötades paljude failide ja programmidega korraga, siis SSD ketas on Teie jaoks. SSD tüüpi ketastega sülearvutid eristuvad vaiksema tööga ja tagavad Teie andmetele kiirema kaitse; SSD ketas on vastupidav mehaanilistele kahjustustele ja on energiasäästlik, selle tulemusena võimaldab see pikendada aku kasutusiga.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Täiuslik funktsionaalsus ja disain. Chiclet tüüpi klaviatuur - elegantne lahendus, mis pakub mugavat kirjutamist ja arvuti kasutamist, lisaks sellele, klahvide vaheliste vahede puhastamine on lihtsam kui kunagi varem. Iga klahv on üksteisest eraldatud ja asetseb ergonoomilises raamis.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Numbriklahvistik on väga kasulik nii töös kui ka mängude mängimisel. Kui hindate mugavust, siis on see hea lahendus. Normaalse suurusega klaviatuur numbriklahvistiku osaga on soovitatav tööks ja isiklikuks kasutamiseks.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Jaunais savienojuma tips, tagab andmete välkkiire edastamise kuni isegi 5 Gbit/s. Filmide ja suurte failide kopeerimine võtab vaid mõni sekund! USB-C-ühendus kiirendab andmeedastust välisketastele ja -seadmetele, teenindab printereid või skännereid. See ühendus lahendab sobiva ühenduse probleemi - kahesuunaline pistik võib olla mis tahes viisil ühendatud.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Kiire ja turvaline USB 3.0 liides pakub tavapärase USB-liidesega võrreldes kuni kümme korda kiiremat andmekopeerimist. Suured failid, fotod, filmid või dokumendid liiguvad välkkiirelt. USB 3.0 tagab usaldusväärse ühenduvuse välisseadmetega.\nMSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/ Ekraaniläige võib olla väga tüütu. Kui kasutate arvutit tööks, tasub mõelda ekraani mattkattest. See lahendus tagab, et ekraanil näete just seda, mida vaja, mitte silmi väsitavaid valguse peegeldused. Matt ekraanikate - äriklassi arvutistandard, kuid samuti soovitatav ka erakasutajatele.\nÜldine informatsioon tootest: MSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/\nSoovitame osta koos: MSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/\nKüsimused ja vastused toote kohta: MSI GE75 Raider 8RE-065XPL 16 GB RAM/ 512 GB SSD/


õhusõidukist - 2 õppematerjali - Annaabi.ee\n"õhusõidukist" - 2 õppematerjali\nMarsi valgustas vaid kaugelt paistev kuu Deimos. Pisike ufonaut kössitas ühe suure kraatri serval ja uuristas oma ainsa varbaga paksu punase tolmu sisse jutikesi. Tal oli väääga igav. Ema ja isa olid läinud õhtusöögiks suurest järvest marsikala püüdma. Ühtki rohelist sõpra ka ei paistnud õues oelvat. Sõbrad olid muidugi kõik kodudes ja istusid oma läpakate taga Na...


Me tunnistame üles kirjutama ja tasuta online mängud sobitamine paari liblikas väiteid korisev häiriv MSNBC ütles oma avalduses Mark Halperin läheb ära oma funktsiooni axerophthol toetaja kuni küsimustele ringi oma mineviku edasi ar täielikult aru\nKuidas Värvida Värvi Tasuta Online Mängud Sobitamine Paari Liblikas Blokeeritud Seinad\nNii et teised alustavad lennukit ja alistuvad. Den 3 ar vasak tiib nagu. Siis indigen trummid asuda peksmise lähemale ja valjemini. Spoiler: kui nad on lähemale jõudnud, mõistab" kaabakas", et nad peavad end varem valama, mida metslased metsikult teevad. Aga seal on ainult siis, kui kaks kuuli relv (mida ta võttis soul muud ). Nii, on kätte välja altruistlik töö, aatomi number 2 tulistab vana paari maha, ja viimane stseen on teda palvetades patc tasuta online mängud sobitamine paari liblikas Trummid ja metslased on valjem ja lähemale.


Karm statistika: eelmisel aastal reisisid vaid vähesed | Reisijutud\n„Möödunud aasta viimaseid kuid vaadates paistab, justkui oleks reisimine peatatud. Kui üldjuhul reisivad Elisa kliendid vastavalt hooajale, siis möödunud aastat iseloomustab langev trend,“ sõnas Elisa telekomiteenuste valdkonna juht Mailiis Ploomann. 2020. aastal langes välismaad külastanud Elisa klientide arv kokku 41% ja kõige vähem reisiti möödunud aasta aprillis, kui välisriike külastanud klientide arv vähenes 2019. aastaga võrreldes 63%. Mobiilse andmeside tarbimine välismaal langes möödunud aastal mõnevõrra vähem, kokku 22%.\nSarnast trendi järgib ka Eestit külastanud turistide statistika. „Aasta algas väga kaunilt, kui jaanuaris ja veebruaris külastas Eestit kokku ligi 30% rohkem inimesi, kuid märtsist algas langustrend,“ kirjeldas Ploomann. 2020. aastal langes Eestit külastanud liideste arv kokku 38%, kuid andmeside tarbimine kahanes oluliselt vähem, kokku 8%.\n„Kui kohati masendav statistika kõrvale jätta, ilmneb siit ammu räägitud tõde, et andmemahud, mida inimesed nutitelefonides tarbivad, tõusevad iga aastaga tohutult palju. Just seetõttu ei lange ka andmeside tarbimine samas mahus nagu reisimine. Uued sotsiaalmeedia platvormid ja muutuvad tarbimisharjumused toovad endaga kaasa veelgi suuremaid andmemahte, millega toimetulekuks ootame pikisilmi 5G lansseerimist,“ lisas Ploomann.\nFoto: (C) Kaido Einama (Berliin 2020)


Usalda end meie hoolde\nAvis juhiga sõidu teenus on ideaalne lahendus vältimaks ebameeldivaid üllatusi. Kui leiate ennast olukorrast, kus vajate oma külalistele või endale juhti, pakub Avis Teile lahenduse. Meie professionaalsed juhid on sõidutanud superstaare, tipptasemel poliitikuid ning presidente. Kõik autojuhid läbivad taustakontrolli, et pakkuda Teile parimat teenust.\nSuurürituste või visiitide korraldamisel on Avis ideaalne koostööpartner - meil on suurim kogemus keeruliste transpordilahenduste pakkumisel. Meil on võimalus pakkuda sõiduautosid, maastureid, mikro- ja reisibusse, saateautosid ning kaubikuid.\nKoos ürituse korraldajatega töötame välja transpordiskeemi ja garanteerime inimeste jõudmise õigeks ajaks sihtkohta. Avis vastutab, et autod oleksid õigeaegselt olemas, korras, puhtad ning juhid esinduslikud.\nPrantsuse Vabariigi presidendi Jacques Chiraci riigivisiit Tallinna\nUSA presidendi George W. Bushi riigivisiit Vilniusse\nUSA presidendi George W. Bushi riigivisiit Riiga\nUEFA (Euroopa jalgpalli assotsiatsioonide liidu) konverents Tallinnas\nUSA presidendi George W. Bushi riigivisiit Tallinna\nPrantsusmaa peaministri Francois Fillon riigivisiit Tallinna\nBarack Obama riigivisiit Tallinna\nEestit külastavate rahvusvaheliste staaride hulgas oleme sõidutanud: Muse, Red Hot Chilli Peppers, Sade, Kylie Minogue, Seal, Jamiroquai, Madonna ja Metallica.\nAvisel on Eestis 25 aastat kogemust, kunagisest autorendi ettevõttest on tänaseks päevaks kasvanud välja terviklike autoparkide lahenduste pakkuja.\nHetkel on Eestis rendipargi suuruseks ligikaudu 170 autot, mille hulgas ka erinevaid premium klassi sõidukeid, nagu Mercedes-Benz ja Lexus.


Keskkonnaamet annab teada Oese turbatootmisala rajamise, kaevandamise ja korrastamisega kaasneva keskkonnamõju hindamise (KMH) programmi (lähteülesande) avalikust väljapanekust ja avaliku arutelu toimumisest. - Uudised ja teated - Põhja-Pärnumaa vald\nKeskkonnaamet annab teada Oese turbatootmisala rajamise, kaevandamise ja korrastamisega kaasneva keskkonnamõju hindamise (KMH) programmi (lähteülesande) avalikust väljapanekust ja avaliku arutelu toimumisest.\nPrint Keskkonnaamet annab teada Oese turbatootmisala rajamise, kaevandamise ja korrastamisega kaasneva keskkonnamõju hindamise (KMH) programmi (lähteülesande) avalikust väljapanekust ja avaliku arutelu toimumisest.\nConvert Keskkonnaamet annab teada Oese turbatootmisala rajamise, kaevandamise ja korrastamisega kaasneva keskkonnamõju hindamise (KMH) programmi (lähteülesande) avalikust väljapanekust ja avaliku arutelu toimumisest. to PDF\nTaotletav Oese turbatootmisala asub Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Oese külas paiknevas Oese turbamaardlas mahajäetud turbatootmisalal. Tegemist on uue mäeeraldisega, mille pindala on 50,80 ha ja selle teenindusmaa pindala on 59,18 ha. Mäeeraldis ja selle teenindusmaa asub riigile kuuluvatel maaüksustel Halinga metskond 64 (katastritunnus 18802:002:0188) ja Turbaraba (katastritunnus 18802:002:0189) ning eraomandisse kuuluval maaüksusel Ojade (katastritunnus 18802:002:0215). Oese turbatootmisala mäeeraldisel on vähelagunenud turba kaevandatav varu 28 tuh t ja hästilagunenud turba kaevandatav varu on 118 tuh t. Kaevandatud maavara plaanitakse kasutada põllumajanduses ja energeetikas. Maksimaalseks aastaseks turba kaevandamise mahuks planeeritakse 10 tuh t ja luba taotletakse 18 aastaks.\nKavandatava tegevuse arendaja on aktsiaselts Tootsi Turvas. Otsustaja on Keskkonnaamet. Keskkonnamõju hindamise juhtekspert on Aadu Niidas (OÜ Inseneribüroo STEIGER).\nKMH programmi eelnõuga saab tööpäeviti tutvuda Keskkonnaameti Pärnu kontoris (Roheline 64, Pärnu, II korrus) ja Keskkonnaameti veebilehel www.keskkonnaamet.ee, alalehel uudised, pressiinfo.\nKMH programmi kohta saab Keskkonnaametile (Roheline tn 64, 80010 Pärnu või info@keskkonnaamet.ee) esitada kirjalikke ettepanekuid, vastuväiteid ja küsimusi ajavahemikus 20. mai kuni 12. juuni 2019.\nKMH programmi avalik arutelu toimub 13. juunil 2019 kell 15.00 Põhja-Pärnumaa Vallavalitsuse Pärnu-Jaagupi Halduskeskuses (Pärnu-Jaagupi alev, Uus 53).


Poodnik | Pese käsi enne poodi tulekut | Õhtuleht\nPoodnik | Pese käsi enne poodi tulekut\nAlgis Murumaa, toidutehnoloog, Rimi kvaliteedijuht, 25. märts 2020, 19:16\nSupermarket kujutab endast ka viirusekriisi ajal igapäevasteks ostudeks turvalist kohta, sest vastutustundlikud kaupmehed tagavad ka muutuvates oludes klientide ohutu teenindamise.\nKriisi juhtimise peamine tähelepanu läheb müügisaalidele, kuivõrd omatoodangut valmistavates köökides valitsevad niigi kõrged nõudmised, mis viiruse leviku välistavad. Müügisaali toovad viiruse ohu peamiselt kliendid, sest võib juhtuda, et poes käivad lisaks tervetele inimestele ka haigestunud ja need, kes ei tea, et on juba nakatunud. Kui nakatunud inimene näiteks varjab aevastust käega, siis kannab ta viiruse sama käega edasi kõigele, mida puudutab.\n25. märts 2020, 14:52\nMeie oleme paigutanud müügisaalidesse klientidele käte desinfitseerimisvahendid. Arvestades kulunud vahendi koguse järgi kasutatakse neid aktiivselt. Iga kord pärast aevastamist tuleb desinfitseerimisvahendiga käsi puhastada. Tänases olukorras tuleks aga käsi puhastada ka iga kord enne kauplusesse tulemist.\nKui varem olid kassades töötajatel lisaks desinfitseerimisvahenditele kasutusel tekstiilkindad, siis nüüd kasutatakse kummikindaid. Kassiirid ei ole seni kummikinnaste kasutamise üle nurisenud. See näib ka loomulik, sest kasutasime kummikindaid ka enne kriisi nii meie tootmises kui ka toidulettides.\nTooteid me eraldi ei puhasta, kuid töötajad pesevad käsi vähemalt iga kahe tunni järel. Ostukärude ja korvide käepidemeid puhastame kolm korda päevas, samuti uste, külmikute, pähklidosaatorite ning riiulite servi ja käepidemeid.\nTänaseks oleme loobunud lahtiste toidukaupade müügist. Näiteks varem lahtiselt müüdud küpsetised pakendame enne riiulile asetamist, väiksemaid saiakesi pakendame 1-3 kaupa. Osadest lahtiselt serveeritavatest valmistoitudest oleme loobunud. Selle toidu ulatavad kliendile nüüd leti taga asuvad teenindajad pakendatult.\nEriolukorra kehtimise ajal võib kindlasti arvestada, et uute toodete kauplustesse toomine jääb meie töös tagaplaanile, sest keskendume tooteportfelli ja teenuse kvaliteedi ja ohutuse tagamisele. Selleks, et meie poed töötaksid häireteta, peame esmatähtsaks oma enda töötajate tervist. Väiksemategi haigustunnustega töötajad saadetakse osakondade juhatajate poolt viivitamatult koju. Meie töötajad on tervisenõuete suhtes väga teadlikud ja vastutustundlikud ning reeglina haigena tööle ei kipu.\nTäiendavad desinfitseerimistööd pole uute töötajate palkamist seni kaasa toonud, sest avame kauplused hiljem ja sulgeme varem, niimoodi võidetud aega kasutame täiendavateks töödeks.\nTöökorralduses on toimunud muutus ka tarnijate poolsete kauba riiulile paigutajate jaoks. Enam ei pääse nad kaupluse lattu, nende tooted toovad müügisaali poe töötajad. Kaupa kohale vedavad autojuhid toodetega ise kokku ei puutu. Seal, kus võimalik, viivad kaupluse töötajad kauba avatud ustega furgoonist ise kauplusesse.\nÄra näpi kaupa\nOstjate jaoks tuleb kasuks teadmine, et viirus püsib metall- ja plastpindadel 72 tundi ning papil ja paberil 24 tundi, mis tähendab, et selle aja möödudes võib iga pakendit pidada ohutuks. Kindel on see, et toiduga viirus ei levi. Puu- ja köögiviljasid soovitati ka enne praeguse kriisi puhkemist hoolikalt pesta ning praeguses olukorras kõlab see eriti päevakohaselt.\nKaupluses viibides tasub hoida kaasostjatest kahe meetri kaugusele, lihtsalt uudishimust kaupu mitte kätte võtta, aevastus või köhimine katta varrukaga ning kohe käsi desinfitseerida. Distantsi hoidmise nõudest on võimalik praegu üpris hästi kinni pidada, sest inimesed käivad poes harvem ja teevad ühe korraga suuremaid oste.\nEnnekõike jälgime nii rahvusvaheliste kui ka rahvuslike pädevate organisatsioonide nõuandeid, nendeks on: Maailma tervishoiuorganisatsioon WHO, Euroopa toiduamet EFSA, veterinaar- ja toiduamet, terviseamet.\nÜldiselt langevad erinevate organisatsioonide hinnangud ja soovitused kokku ning ollakse sama meelt. Kuid tegemist on uue viirusega ja seetõttu tuleb jälgida kõikide poolt jagatavat infot, sest kellelgi pole täit selgust.


Tuleviku kõrgliiga mängijad naasid treeningutele - Sakala\nTuleviku kõrgliiga mängijad naasid treeningutele\n2. mai 2020, 17:01\nTulevik alustas staadionil treeninguid. Küll väga ettevaaltikult.\nFOTO: Marek Tiits\nLaupäeva lõuna ajal kogunesid Viljandi Tuleviku esindusmeeskonna mängijad järveäärsele kunstmuruväljakule, et enam kui poolteist kuud kestnud pausi järel taas koos treenida. Mõistagi karme reegleid täites.\nViljandi Tuleviku kogukonnajuht Marek Tiits ütles, et alates eriolukorra kehtestamisest individuaalkava alusel omaette treeninud pallimehed saabusid staadionile ükshaaval ning distantsi hoides. Samamoodi kulges ka treening, mille eel meeskonna füsioterapeudid Merlin Parkel ja Roger Teor hoolikalt meeste kehatemperatuuri mõõtsid ning selle dokumenteerisid. "Meedikute ülesandeks oli ka treeningut jälgida, et mehed harjutuste tegemisega hoogu sattudes üksteisele liiga lähedale ei nihkuks: väljak oli jagatud pooleks ning mõlemal väljakupoolel tohtis koos treeneriga harjutada üheksa meest," märkis Tiits.\nAbitreenerid olid ametis treeningvahendite desinfitseerimisega. Mehed paigutasid oma isiklikud asjad tribüünile mitmemeetriste vahedega ning ka joogipauside ajal hoiti üksteisest aupaklikku kaugusesse.\nTreening viidi läbi vastavalt kehtivatele rangetele nõudmistele: kontaktivabalt ja madala intensiivsusega. "Meestele on treeningutele tagasipääsemine oluline ennekõike vaimselt," nentis Tiits. "See on nende töö ja neil ei ole olnud kerge tippsportlase rutiinist üleöö ja sunnikorras loobuda. Õnneks on mehed võtnud nii indviduaaltreeninguid kui kodus püsimise nõuet väga tõsiselt ning meie klubis pole olnud ainsatki haigestunut, mistõttu on treeneritel nüüd kasutada kogu meeskond," selgitas Tiits olukorda. "Raske on muidugi meeskonna meedikutel, nende kohustuste ja vastutuse koorem on praegu tavapärasega võrreldes mitmekordne."\nKui kaua distantsihoidmise nõuetega kooskõlas treenima peab, et tea keegi. "See ei ole meie teha," nentis Tiits. "Sellepärast me sellele praegu ka ei mõtle. Mehed ja treenerid teevad oma tööd veidi teistmoodi täpselt nii kaua, kui käsk on. Eks me kõik unistame, et saaks pärisjalgpalli mängima hakata, aga vastutus viirusepuhangu allasurumises on suur ja ühtki rumalust me ei tee. Ükskord saab see kõik niikuinii mööda ja jalgpall naaseb sellisena, nagu ta olema peab."\nTiits selgitas, et väljakumängijate treeningu lõppedes saabusid staadioni parklasse väravavahid, keda ootas treener Rait Oja käe all eraldi treening. Platsile pääsemiseks tuli kindameestel läbi teha samasugune protseduur nagu kõigil teistel: kehatemperatuur kirja, asjad tribüünile ning enne murule astumist käed desoainega puhtaks.\nTuleviku klubi jalgpallikooli lapsed ja noored lubatakse treenima esmaspäevast ning ka neile kehtivad samasugused karmid tervishoiunõuded ja viirusepuhangu ennetamise reeglid.\n"Jalgpallikooli treenerid ei ole viimastel päevadel töötunde lugenud ning on ära teinud uskumatu töö, et meie jalgpallikooli ligi 400 last saaksid taas treeninguid alustada. Eks see tänane laupäev ole meile omamoodi rõõmupidu küll," tunnistas kogukonnajuht. "Aga ettevaatust ei tohi mõistagi kõrvale heita," kinnitas ta veendunult.\nViljandi vallas hakkas elanike arv kasvama Loe artiklit\nGalerii. Gümnaasiumi taga möllasid rebased Loe artiklit Vaata galeriid


Eesti Raudteest huvitatud Vene investeerimisfirma kohtus Savisaarega - Äripäev\nEesti Raudteest huvitatud Vene investeerimisfirma kohtus Savisaarega\nMartin Hanson 20. aprill 2006, 00:00\nGeneralov kohtus ka Eesti Raudtee nõukogu esimehe Edward Burkhardtiga, et seisukohti tutvustada ning edaspidiseid plaane arutada. Burkhardt kohtumise järel kommentaare andma ei soostunud.\nMinisteeriumi kinnitusel kirjeldas Promõšlennõje Investorõ oma tegevusplaani juhuks, kui nad omandavad BRSi osa Eesti Raudtees. Kuna see tegevusplaan on ettevõtte ärisaladus, informeerib minister Savisaar selle sisust homsel kabinetinõupidamisel vaid valitsuse liikmeid.\nKohtumisel osalenud ministri nõunik Heido Vitsur ütles, et Promõšlennõje Investorõ tutvustus oli konkreetsem kui esimesel kohtumisel ja minister Savisaar informeerib valitsust kohtumisel toimunust, kui Eesti Raudtee küsimus arutusele tuleb.\n"Promõšlennõje Investorõ huvi osta on ilmne, kuid on selge, et nad on ärimehed, kes oskavad riske hinnata ega kiirusta," sõnas Vitsur.\nVitsur leidis veel, et ilusaid lahendusi Eesti Raudtee müügil ei ole, üks ostja on üht, teine teistpidi kehvem.\n"Sammud, mis viie aastaga Eesti Raudtees on astutud, on muutnud müügi ebameeldivaks, sest on palju kohtuasju ning juriidilisi määruseid," sõnas Vitsur.\nBRSi esindajat Jüri Käod kommentaaride saamiseks eile kätte saada ei õnnestunud.


Palun mõista�— meie suhe on läbi - DELFI Naistekas\nPalun mõista — meie suhe on läbi\nKirjutan selle kirja Sulle, Erik. Loodetavasti viimase, sest ma olen väsinud selgitamast: ära otsi minu lähedust. See, mis kunagi oli, need tunded, mida tundsin, on nüüdseks möödas.\nEile sain Sinult viimase SMSi: „Tere. Kuidas läheb? Igatsen sind.” Ma ei vastanud Sulle, kuigi oleks pidanud. Lülitasin hoopis telefoni välja. Hommikul oli uusi sõnumeid viis. Neist viimases palusid Sa andestust, et minuga ühendust võtsid. Kui palju kordi olen ma öelnud, et ära helista, ära saada sõnumeid ega kirju, ära otsi pooljuhuslikke kohtumisi minuga.\nMe oleme ju seda arutanud, miks kõik läks nii nagu läks. Pealegi, Sa pole enam poisike, Sul on uus perekond ning seda talun ma kõige vähem, et Sa oma naist üritad petta. Miks Sa siis temaga üldse koos elad, kui Sa endiselt mind unustada ei suuda? Nii pole ju õige.\nÕigupoolest hävitas minu suhte Sinuga, Erik, argipäevane kooselu, sest niikaua kuni ainult kohtamas käisime, oli kõik hästi. Me lihtsalt ei sobinud kokku elama. Armastusest üksi jäi väheks, et ületada neid igapäevasid barjääre, mida elu meile ette seadis. Seepärast olimegi aasta pärast kokku kolimist lahus. Ja see toimus ka Sinu nõusolekul, mitte ainult minu initsiatiivil.\nMõne aja pärast aga otsisid Sa mind uuesti üles ja tahtsid suhet jätkata. See on aga võimatu, sisimas Sa ju tead väga hästi, et me ei saa oma suhet toimima.\nTegelikult saan ma aru küll, mida Sa tunned ja mõtled. Ka mina igatsesin Sind mõnda aega pärast lahkumist. See on selline ideaalne kujutelm, mis eksisteerib ainult Sinu mõtetes, ma pole niisugune, nagu Sa loodad ja endale ette kujutad. Ja mida kaugem ning kättesaamatum ma olen, seda ihaldusväärsemaks ma Sinu jaoks muutun. Aga Erik, selline naine on ainult Sinu kujutlustes, palun mõista seda. Sa võid oma armastuse leida kellleski teises, kui vaid oma südame uuesti avad. Sest mina küll usun, et igaühe jaoks on siin maailmas olemas rohkem kui üks ideaalne kaaslane.\nSeega — jätame hüvasti, Erik. Kõik olnu oli ilus.\nSa jääd mu hinge\nKuid see on ka kõik\nSinu päralt jääb see võit\nEnesekaitse ehk võitluskunsti ja psühholoogia abil ahistajate vastu