2018 diciembre 04Carta Semanal | Carta Semanal\nEleccions andaluses: un immens rebuig que aprofundeix la crisi\n(Publicat a la Carta Setmanal 707 – veure en castellà)\nEl resultat de les eleccions andaluses ha caigut com un raig entre sectors importants dels activistes i militants obrers. Tots parlen de la pujada de Vox i alguns fins i tot arriben a culpar a “la gent”, és a dir, als treballadors i treballadores que s’han abstingut o que han donat l’esquena a les candidatures de l’esquerra institucional. Com si els resultats caiguessin del no-res i com si no hi hagués hagut 36 anys de governs de la “esquerra” a Andalusia.\nEl fet és que el PSOE i la suma de la “esquerra” perden per primera vegada la majoria a Andalusia. El PSOE treu 33 diputats, perdent 14. Avanci Andalusia treu 17 (sumaven 20). El PP, perdent 7 diputats, treu 26. Pugen Ciutadans, amb 21 diputats, enfront de 9 en 2015, i Vox, que treu 12. La suma de PP, Cs i Vox supera la majoria absoluta, amb 59 parlamentaris, i ja han anunciat que van a formar govern, encara que falta veure com s’entenen entre ells.\nEl rebuig en xifres\nSi es vol fer una anàlisi real dels resultats cal partir d’un fet: en el seu conjunt, reflecteixen un enorme rebuig del poble andalús a tot el sistema. Començant pels 2.600.000 s’han abstingut, que suposen més del 40% del cens. Si vam sumar a l’abstenció, els vots en blanc (57.000) i els vots nuls (81.000, el doble que en 2015), més del 45% del cens electoral s’ha negat a participar en les eleccions.\nLa principal responsabilitat d’aquesta situació és dels dirigents del Partit Socialista, que durant gairebé 40 anys han aplicat des del govern d’Andalusia la política del Capital Financer i de la Monarquia, els plans d’austeritat, les retallades. No poden analitzar-se els resultats sense recordar a centenars de milers d’andalusos i andaluses, que no fa molt es van tirar al carrer contra les fusions d’hospitals i en defensa de la sanitat pública. Només la sanitat ha perdut en aquests anys 6.700 milions d’euros, i segueix sofrint retallades. En 2010 el pressupost sanitari suposava un 6,7% del PIB, en 2014 –any de la major retallada pressupostària– estava en un 5,9% del PIB i en 2017 havia caigut a un 5,8%. No és d’estranyar, per tant, que el PSOE hagi perdut, pel que fa a 2015, 400.000 vots, 400.000 treballadors i treballadores que han donat l’esquena a aquesta política.\nPer què no s’han transvasat aquests vots a l’altra força d’esquerra institucional que es presentava a les eleccions? És clar que, en el seu conjunt, els electors d’Andalusia no han vist d’ara endavant Andalusia, l’aliança Podemos-Esquerra Unida, alguna cosa diferent. De fet, han perdut 280.000 vots pel que fa a 2015. Sens dubte, ha pesat en això el record dels anys d’Esquerra Unida al govern andalús, abans de 2015, quan es van aplicar les pitjors retallades en la sanitat, l’ensenyament i els serveis públics. Tampoc Podemos, principal protagonista de l’aliança a Andalusia, ha aparegut davant els ulls de centenars de milers com una alternativa.\nPerò la caiguda de l’esquerra representa també la desil·lusió de centenars de milers amb els resultats de l’aliança que manté al govern de Madrid. Les esperances de canvi obertes l’1 de juny amb la moció de censura i el canvi de govern s’han vist decebudes per la falta de mesures concretes d’aquest govern, més enllà dels “gestos”.\nL’altra pota del suport al règim, el PP, representant de l’aparell d’Estat heretat del franquisme, també ha sofert importants pèrdues. Se li han anat 320.000 vots, i el franquisme polític apareix dividit i en crisi, amb els gairebé 400.000 vots que ha tret Vox. Que, recordem, no és una altra cosa que una escissió del PP, que recupera bona part del discurs de la vella Aliança Popular.\nAixí, les tres forces que han ocupat les institucions de l’Estat des de la “transició” han perdut, cadascuna, la tercera part dels seus vots. Només creixen els “outsiders” i els extrems. Han crescut Ciutadans i Vox, que apareixen com a “nous”, enfront de “els de sempre”, però han crescut també els animalistes de PACMA, que treuen 70.000 vots enfront de 32.000 en 2015, i hi ha hagut més de 60.000 vots a diferents candidatures d’esquerra –que tothom sabia que no podien treure cap parlamentari–, quan en 2015 amb prou feines sumaven 10.000 vots. I aquí estan els 57.000 vots en blanc i els 81.000 nuls.\nQuè expressen aquests resultats?\nEl poble andalús està fart de discursos i exigeix resultats. Vol recuperar els salaris i les pensions, pensions per poder viure, contractes per a treballs amb drets, la lliure negociació col·lectiva, o sigui derogar les reformes laborals i de pensions. Vol recuperar la seva sanitat pública, que ha sofert gairebé 7.000 milions de retallades en aquests anys i ha perdut 7.000 ocupacions (uns dies abans de les eleccions els metges de “Atenció Primària” anaven a la vaga en protesta per la seva situació), vol recuperar l’ensenyament públic, els serveis socials, la dependència…\nLa pujada de Vox ha portat a alguns a clamar per la “unitat antifeixista”. El “feixisme” no està solament en Vox, està en l’aparell d’Estat, en els jutges que empresonen triats, en les bandes de la porra creades per Ciutadans a Catalunya amb agents de l’ordre públic, en les lleis anti-vaga. Però la unitat, que exigeix mobilitzar també als milions de persones que han optat per l’abstenció i els diversos vots de rebot, no pot construir-se tancant els ulls a la responsabilitat dels dirigents “d’esquerra” defensors del règim, de les seves retallades, d’aquest aparell judicial. Només pot forjar-se partint de la defensa dels drets i conquestes socials, de la defensa dels serveis públics. Ningú pot cridar-nos a rebato en defensa de la política dels qui han aplicat totes les retallades i avui es disposen a seguir aplicant la política de la Unió Europea, és a dir, més retallades.\nNo és una qüestió andalusa… la necessitat d’un canvi polític\nNo és una qüestió andalusa. El que ha passat allí pot repetir-se en el conjunt de l’Estat. Si el govern de Pedro Sánchez, recolzat per Units Podemos, segueix sense respondre a les expectatives dels treballadors, de la joventut, de les dones, dels pobles, si cedeix davant l’aparell judicial –que es prepara per dictar una sentència exemplar contra els republicans catalans– i l’aparell d’Estat heretat del franquisme, si no aplica, més enllà dels gestos, un canvi real de política, els resultats d’Andalusia mostren quin pot ser el resultat.\nAgafem l’exemple de Catalunya. Susana Díaz es vana d’haver estat la primera a recolzar el 155 de Rajoy, seguida per Pedro Sánchez. Però el 155 ha estat el programa comú dels tres trossos de la dreta.\nQuin esquerra és la que recolza al PP en lloc de propugnar la unitat de tot el moviment obrer estatal per acabar amb les retallades i recuperar drets? Quin esquerra és la que parla del seu campanar i no de la fraternitat dels pobles per acabar amb la Monarquia i establir un règim de convivència lliure dels pobles?\nEls milions d’abstencionistes i els centenars de milers que han optat per un vot de rebot expressen la necessitat d’un canvi polític profund, que porti la fi de l’austeritat i les retallades, la recuperació de tots els drets, la fi de la precarietat generalitzada… Un canvi que exigeix acabar amb un règim que només porta retallades i misèria, que organitza la desigualtat i es nega a defensar a les dones, el règim de la llei mordassa i les condemnes als vaguistes, que no ofereix cap futur a la joventut, un règim que enfronta als pobles. En última instància, un canvi que només és possible unint totes les forces dels treballadors i dels pobles per recuperar els drets socials i democràtics, aplanant així el camí de la República. Encara que parlin de democràcia i fins i tot de República, els dirigents del PSOE i d’Units Podemos tanquen aquest camí en sostenir les retallades de la Unió Europea i els aparells repressius de la Monarquia, portant-nos a atzucacs com el qual ha rebutjat la gran majoria del poble andalús, amb l’abstenció o també amb el vot perquè es realitzin les esperances promeses per PSOE i Units Podem després de la caiguda de Rajoy\nCategorías Elegir categoría Carta IV (15) Cartas (345) Cartas-catalán (58) Catalán (8) Combate Socialista (3) Convocatoria (10) Declaración (65) Derechos y libertades (11) Documentos de la Carta Semanal (7) Elecciones municipales (2) Estado español (79) Catalunya (44) Gobierno Rajoy (19) Junta de Andalucía (4) Folletos (35) Folletos varios (3) Revolución española (2) Revolución rusa (1) Teoría marxista (1) Internacional (86) Mali (1) Venezuela (15) La Verdad (20) Libros (1) Organizaciones obreras (105) IV Internacional (55) Partidos (9) Sindicatos (35) República (21) revistas (5) Uncategorized (10) Videos (6)


La presidenta en funcions de la Comunitat de Madrid titlla d'«ocurrència» la prohibició de fumar a les terrasses\nper Arnau Borràs / Europa Press 16/04/2021 14:36h\nDes de l'inici de la pandèmia, totes les mesures que s'han pres per intentar frenar la propagació del virus han representat diverses disputes entre els diferents partits polítics. Aquestes disputes s'han accentuat quan han coincidit amb una campanya o precampanya electoral. Va passar amb Catalunya el passat febrer i ho estem tornant a viure ara, a les portes de l'inici de la campanya electoral a la Comunitat de Madrid.\nIsabel Díaz Ayuso, presidenta en funcions i candidata del PP als comicis madrilenys, s'ha consolidat des de fa mesos com una de les principals veus opositores al govern de Pedro Sánchez. I ara, a punt de començar la campanya per les eleccions del 4 de maig, els seus esforços per confrontar la seva visió amb la de l'executiu central s'han multiplicat. Una nova mostra l'hem tingut aquest divendres a Valdebebas, quan Ayuso ha alçat la veu per criticar una de les últimes mesures polèmiques del govern espanyol: la prohibició de fumar a les terrasses, independentment de si es manté la distància de seguretat o no.\n«Deixem en pau la gent, que ja hi ha bastanta normativa», ha expressat la candidata popular a l'hora de parlar d'una mesura que no ha dubtat a qualificar d'«ocurrència». L'actual presidenta en funcions de la Comunitat de Madrid ha carregat contra la proposta del Ministeri de Sanitat, recordant que «hi ha un excés» de prohibicions i que, després «d'un any i escaig» de pandèmia, no s'ha d'aplicar «més reglament ni més normatives per confondre els ciutadans».\nIsabel Díaz Ayuso critica que aquesta mesura «no està avalada per cap comitè d'experts», una cosa que «sol passar per part del Ministeri de Sanitat». Així doncs, la proposta de la candidata del PP a la presidència de Madrid és recordar a la gent que són necessàries «les distàncies, les vacunes, les mascaretes i la ventilació».\nEl Gremi de Restauració de Barcelona ha titllat d'«irresponsabilitat imperdonable» la proposta del Ministeri de Sanitat de prohibir el consum de tabac a les terrasses dels bars i restaurants. En un comunicat, l'organització empresarial afegeix que aquest plantejament no serà eficaç per lluitar contra la covid perquè «no hi ha evidència sobre la transmissió directa del virus a través del fum del tabac».\nPer això, el Gremi ha demanat al Govern català que es desmarqui de la prohibició i confirmi que no endurirà les «ja de per si severes» restriccions a la restauració. El seu director general, Roger Pallarols, ha dit que «prohibir fumar a les terrasses només servirà per posar-los les coses una mica més difícils als restauradors».


El Programa d’Inserció Laboral Riu Ter i la plataforma Som Sostre Girona van començar un projecte conjunt fa més d’un any, per involucrar els joves del PIL en l’ajuda a les persones sense llar de Girona. De fet, van ser els mateixos joves els que van decidir iniciar el projecte amb Som Sostre, molt ben rebut per les dues parts.\nDes de l’entitat gironina valoren de manera molt positiva el projecte després d’aquests mesos en funcionament. La voluntària i vocal de Som Sostre Girona, Cristina Bach, explica que els joves del PIL cuinen menjar per les persones en situació de carrer i afegeix que comparteixen molts valors.\nEls joves del PIL també reconeixen que els ha servit per conèixer de primera mà la situació de les persones que viuen al carrer. Mar Masfarré, del PIL Riu Ter, destaca que els joves van escollir el projecte amb Som Sostre per ajudar la gent sense llar.\nAmbdues entitats remarquen no invisibilitzar les persones en situació de carrer, i no deixar-les de tractar com a éssers humans pel simple fet de no tenir casa.\nImatge: PIL Riu Ter


Moció sobre el 8 de març ‘Dia de la Dona Treballadora’: per unes polítiques feministes, pressupostos per a la justícia de gènere! - Santako.com\nMoció sobre el 8 de març ‘Dia de la Dona Treballadora’: per unes polítiques feministes, pressupostos per a la justícia de gènere!\nTedi Roca 28 febrero 2017 Moció sobre el 8 de març ‘Dia de la Dona Treballadora’: per unes polítiques feministes, pressupostos per a la justícia de gènere!2017-02-28T21:37:21+01:00 No Comment\nMOCIÓ DEL GRUP MUNICIPAL GENT D’ESQUERRES-ICV-EUIA I SOM GRAMENET SOBRE EL 8 DE MARÇ ‘DIA DE LA DONA TREBALLADORA’\nPer unes polítiques feministes, pressupostos per a la justícia de gènere!\nEl 8 de març és una de les commemoracions anuals més importants de l’agenda feminista des que el 1910 la Internacional Socialista va proclamar el Dia de les Dones. Les dones del món, des de l’internacionalisme de la lluita per l’equitat de gènere, la justícia, la pau i no violència i les llibertats de les dones, seguim commemorant-lo, més de cent anys després, i denunciant les desigualtats i discriminacions que perduren. L’ordre patriarcal s’imposa en les societats del món. La globalització del capitalisme salvatge ha esdevingut una xacra per a les conquestes en drets socials i laborals de les dones en tant que ha necessitat de la divisió sexual dels treballs per continuar privilegiant una classe social minoritària sobre les altres.\nEl segle XXI va començar amb un forta estratègia neoliberal per la regressió en drets i llibertats, anomenada crisi. La imposició de polítiques d’austeritat ha aconseguit depauperar la vida de la gent a través de l’espoli de drets i serveis públics. L’èxit neoliberal ha necessitat grans aliances al món. Els governs Llegir més …\nhttps://www.santako.com/mocio-sobre-el-8-de-marc-dia-de-la-dona-treballadora-per-unes-politiques-feministes-pressupostos-per-a-la-justicia-de-genere/ 2017-02-28T21:37:21+01:00 Tedi RocaGeneralMOCIÓ DEL GRUP MUNICIPAL GENT D'ESQUERRES-ICV-EUIA I SOM GRAMENET SOBRE EL 8 DE MARÇ ‘DIA DE LA DONA TREBALLADORA' Per unes polítiques feministes, pressupostos per a la justícia de gènere! El 8 de març és una de les commemoracions anuals més importants de l'agenda feminista des que el 1910 la...Tedi RocaTedi Rocatedi.roca@gmail.comAdministratorSantako.com\n« Precs i Preguntes 27.02.17


ERC venç a 8 col·legis a Reus, el PSC se'n queda els 5 restants i Vox és cinquena força\nEsquerra arrabassa als socialistes l’entorn d’Horts de Simó i Jardins de Reus respecte al 28-A i la regidora Sandra Guaita debuta de diputada al Congrés\nActualitzada 12/11/2019 a les 08:19\nERC ha revalidat els registres del 28-A per mantenir-se com la força majoritària a Reus aquest 10-N, amb un total de 10.844 vots, i copa 8 dels 13 col·legis electorals de la ciutat –un més que fa sis mesos– mentre que els 5 restants continuen en mans socialistes. Els republicans arrabassen així al PSC l’àmbit de l’Escola Rubió i Ors, on vota el veïnat d’Horts de Simó, Jardins de Reus o Mas Carpa i que a l’abril s’havia decantat pels de Joan Ruiz per només 28 vots de diferència.\nAra, 33 paperetes han fet d’ERC la formació amb més suports aquí. La llista que, a la demarcació, encapçalava Jordi Salvador ha convençut al nucli, Mercat Central, Poetes, el Carme, el barri Gaudí, Mare Molas, Niloga, Sant Joan, El Pinar, Immaculada o Sant Jordi. Els socialistes, per la seva banda, amb 10.111 vots es queden Sol i Vista, Mas Abelló, Mas Iglesias, Mas Vilanova, Monestirs, Pastoreta, el Carrilet, el barri Fortuny, Blancafort i Aigüesverds.\nTots dos perden vots –ERC en té 2.003 menys i el PSC, 1.946– en una tendència general, també marcada per la baixada de la participació del 75,4 al 68,6%, de la qual només es lliuren tres partits: Vox, que és cinquena força, puja un 49% respecte al 28-A i assoleix 4.489 vots; el PP, instal·lat al sisè lloc, que acumula 4.110 vots i creix un 38% després d’haver caigut un 10% en els anteriors comicis; i JxCAT, en tercera posició per darrere d’ERC i PSC, amb 6.274 paperetes i un discret increment que no arriba al 4% però permet a la formació sostenir-se.\nLa CUP irromp al panorama de les generals amb 2.891 vots, usituen com a vuitena força. I Cs, que partia com a tercera a 7 col·legis i segona a altres dos, queda reduït al setè lloc amb 3.223 vots i protagonitza la pitjor caiguda respecte a l’abril, amb un 57,9% menys de suports. En Comú Podem pràcticament no es belluga i es col·loca quart amb 5.574 vots.\nLa portaveu del grup municipal d’ERC i vicealcaldessa del municipi, Noemí Llauradó, es mostrava ahir «molt satisfeta pels resultats perquè hem revalidat la victòria històrica de les eleccions del 28-A i hem respost amb contundència a la repressió de l’Estat espanyol». «Avui, l’independentisme és més fort que ahir», afirmava, i recordava que «a Reus, Esquerra Republicana s’ha situat com a primera força en més de la meitat dels col·legis electorals, 8 de 13» i que «mantenim el lideratge polític a la ciutat».\nLlauradó afegia que «en un context d’excepcionalitat com el que vivim, amb els nostres representants polítics injustament sentenciats a gairebé 100 anys de presó, l’independentisme ha guanyat a Reus i hem demostrat que la gent d’aquest país estem a favor de decidir democràticament el futur que volem».\nLes xifres, precisava la republicana, «ens empenyen a treballar per consolidar els resultats de cara a les municipals».\nEl col·legi electoral on ERC ha obtingut els seus millors resultats és l’Escola Joan Rebull –Niloga, Sant Joan, el Pinar–, on JxCAT ha ocupat el segon lloc, els socialistes són tercers i Vox recull les seves pitjors xifres. El PSC, que consolida els feus del 28-A a excepció de la Rubió i Ors, destaca a l’àmbit de l’Escola Teresa Miquel, on acudeixen a les urnes els veïns de l’entorn de Mas Vilanova, de Monestirs i Pastoreta.\nEls socialistes també passen del 24% a l’Institut Salvador Vilaseca –el Carrilet–, l’Escola Cèlia Artiga –Sol i Vista, Roquís, Mas Sedó– o la Rosa Sensat –Mas Abelló, Mas Iglesias.\nLa socialista manté, ara, l’acta\nLa regidora de l’Ajuntament de Reus i ara diputada electa del PSC, Sandra Guaita, expressava ahir que «estem molt contents dels resultats perquè l’impuls de Reus ha permès que hi hagi el segon diputat del PSC a la demarcació, que no el teníem des de 2011 i que representa un pas rellevant per al territori».\n«En una situació convulsa, on molts podrien haver triat un extrem, han escollit una opció més moderada i de seny». Guaita no deixa la seva acta de regidora a Reus i la mantindrà, almenys, «fins que es formi govern a Madrid».\nAl seu torn, la cap de llista de la CUP per Tarragona i exregidora de Reus, Mariona Quadrada, valorava que «la CUP ha pogut entrar al Congrés per fer aquest govern ingovernable, ha obtingut 22.000 vots a la demarcació i, a Reus, n’hem tingut uns 3.000 i així veiem que hi ha una base que està d’acord amb els nostres principis».\nSobre l’auge de Vox, Quadrada explicava que «no per tal de defensar la democràcia, sinó justament perquè la defensem, no podem tolerar com a poble que les forces de l’odi i la testosterona», que a Reus han aixecat simpatia a l’entorn del barri Fortuny, Juroca o Aigüesverds, «agafin lloc. Al feixisme se l’ha de combatre».\nComenta el contingut : ERC venç a 8 col·legis a Reus, el PSC se'n queda els 5 restants i Vox és cinquena força


Lectures en primera persona - Es Baluard Museu\nEs Baluard Museu > Programas públicos > Lectures en primera persona\nUn projecte de participació oberta i social del Departament de Desenvolupament Educatiu i Formació al cub del COAIB, situat al Passeig del Born. En aquest espai es poden veure els resultats del taller «Lectures en primera persona», realitzat conjuntament amb la residència SARquavitae. A més a més, l’equip d’educació ha concebut aquest cub com un espai viu, on s’hi realitzin una sèrie d’intervencions:\n29 setembre a les 11.00h: inauguració i convocatòria a premsa.\n29 setembre a les 11.30h: intervenció d’un grup d’alumnes de l’IES Politècnic. Cicle Formatiu de Grau Mitjà del Departament de Fusta i Moble en diàleg amb un dels participants al taller.\n30 de setembre a les 11.00h: intervenció d’un grup d’alumnes del CEIP Maria Antònia Salvà en diàleg amb un dels participants al taller.\n30 setembre a les 11.30h: intervenció d’un grup d’aprenents de cuina d’Amadip Esment Fundació. L’espai es podrà visitar del 29 de setembre al 3 d’octubre.\n29 de setembre de 2014 → 3 d'octubre de 2014


ESTIMIA BARCELONA – Coordinadora Catalana de Fundacions\nInici · Directori de fundacions · ESTIMIA BARCELONA\nFUNDACIÓ ESTIMIA BARCELONA\nMarc Enrich Capilla\nMaria Rosa Campillo\n1952 - Neix Auxilia a Espanya, la qual, al principi dedica la seva activitat a l'ensenyament per correspondència. En una breu reunió celebrada a l'Institut Francès es constitueix el primer nucli d'Auxilia. Són les germanes Trias i Montserrat Segarra qui s'encarreguen inicialment de coordinar l'activitat d'Auxilia a través d'aquest nucli. 1956 - S'edita el primer Boletín Auxilia, de 12 pàgines, embrió de l'actual revista Auxilia. 1960 - Se celebra la primera assemblea, en què s'aproven els primers estatuts. Es constitueix una junta directiva formada per Mme. Deffontaines (presidenta), Tomás Jiménez (secretari) i M. Teresa Armenteras (tresorera), a més dels vocals i el pare Ramon Malla com a conseller. 1965 - Entra a formar part de la Junta Directiva, Juana Tuldrá, que anirà impulsant la idea de la unió entre les poques associacions que existeixen. 1966 - El pare d'un nen de 6 anys afectat de poliomielitis i resident a Barcelona sol•licita ensenyament per al seu fill, ja que no és admès en cap escola. Es decideix que aquesta petició es durà a terme al domicili del nen i a partir d'aquesta assistència es crea l'Ensenyament a Domicili. Aquest és el primer pas cap al servei professionalitzat. 1969 - El voluntariat que atén nens i adults als seus domicilis planteja a la Junta Directiva d'Auxilia la conveniència d'organitzar aquesta atenció en un local. S'aconsegueix un local per utilitzar-lo a partir de les sis de la tarda. Tota l'activitat és duta a terme per personal voluntari; no obstant això, per atendre els alumnes que poden obtenir el Certificat d'Estudis s'han de contractar professionals de l'ensenyament. 1972 - Com que és necessari buscar una alternativa que asseguri la continuïtat del projecte, s'aconsegueix el reconeixement del centre com a Escola d'Educació Especial. Aquest és el primer servei professionalitzat que crea Auxilia a Barcelona. El mateix any s'aprova a Barcelona la constitució de la Federació ECOM (Entitat Col•laboradora amb el Minusvàlid) amb l'objectiu d'agrupar les iniciatives de les diverses associacions que treballen per a aquest col•lectiu. Se sol•licita l'ingrés d'Auxilia com a soci fundador, amb la qual cosa la primera presidenta d'ECOM és M. Teresa Armenteras. 1975 - Es crea el centre educatiu Arco Auxilia a la ciutat de Sevilla. (Servei professionalitzat). 1977 - Es crea l'Escuela de Educación Especial Itinerante a la ciutat de València. (Servei professionalitzat) 1981 - Es crea el Taller d'Arts Aplicades Àmfora a la ciutat de Barcelona. (Servei professionalitzat). 1984 - Es crea el Taller Ocupacional Arc de Sant Martí a la ciutat de Barcelona. (Servei professionalitzat). 2000 - Es fusionen els dos tallers de Barcelona en un únic servei: Taller Auxilia Barcelona. (Servei professionalitzat). 2001 - Promoció del Centro de Servicios Integrales Auxilia Ciudad de Sevilla, que inclou totes les activitats d'Auxilia a Sevilla. En aquest centre hi ha també la nova residència assistida per a adults pluridiscapacitats. 2002 - Celebració a Barcelona del 50 aniversari de l'Associació Auxilia, amb la participació de tots els nuclis i serveis professionalitzats. 2003 - Es constitueix la Fundació Privada Auxilia Barcelona. El primer president fou Francisco Serra Rodríguez (2003-2007). 2009 - Se signa el conveni de col•laboració entre el Departament d'Acció Social i Ciutadania, l'Ajuntament de Barcelona, amb l'Institut Municipal de Persones amb Discapacitat, i el Districte de Sarrià-Sant Gervasi i la Fundació Privada Auxilia Barcelona per a la construcció i equipament d'una residència i centre de dia d'atenció especialitzada per a persones amb discapacitats.\nMaria rosa Campillo, Josep Serra, Blanca Amatriain, Montse Castell, Josefina Rocamora i Associació Auxilia.\nEl manteniment i optimització de l’ESCOLA AUXILIA BARCELONA, centre d’educació especial, i del TALLER AUXILIA BARCELONA, centre ocupacional, depenent de les possibilitats de la Fundació i de les necessitats del col·lectiu, en cada moment. La promoció i gestió, si s’escau, d’aquells serveis d’atenció específica a les persones amb deficiència, en ordre a facilitar la seva autonomia i vida independent. La promoció i gestió de servei i/o activitats que possibiliten l’atenció i formació continuada dels professionals dedicats a les persones amb disminució. La\nMaria Rosa Campillo (Presidenta), Enric Emo (Secretari), Fernando Cirera (Vocal), Josefina Rocamora- Direcció del Centre Ocupacional (Vocal), Montse Castell- Direcció representant del Servei d'Atenció Residencial (Vocal), Silvia Claret- Direcció representant de l'Escola (Vocal)\nCoordinadora Catalana de Fundacions, Fedreacions: Ecom, Dincat.,Taula Entitats Sarrià Sant .


Cort mostra preferència pel projecte més mercantilista per a la Gerreria\n15 maig 2021 16:48\nL'opció de Llabrés Feliu, que potencia els despatxos, es perfila com la guanyadora\nDavid Oliver | 10 desembre 1998\nEl tècnics d'Urbanisme de l'Ajuntament de Palma mostren preferència pel projecte presentat per Llabrés Feliu-Gerencia Inmobiliaria Balear per reformar la Gerreria, segons fonts properes a l'equip consistorial.\nAquesta empresa planteja unes directrius que potencien fins el màxim que permet el plec de condicions la construcció d'oficines allà on es podia optar també per fer habitatges. Així mateix, pretenen edificar en tots els llocs on es podia triar també habilitar espais lliures. Els paràmetres potencien la rendibilitat de les obres, però redueixen el caràcter residencial de l'àrea.\nCom informàrem, en el concurs d'adjudicació només hi és present una altra empresa, Construcciones Brues, que enfoca la reforma des d'un punt de vista oposat. Aquesta firma percep el barri com una futura zona on prevalgui la residencialitat i minva les possibilitats de construir oficines. De la mateixa manera, no preveu edificar en tots els indrets on seria possible i està a favor de crear zones per al passeig o l'esbargiment.


beagle contra basset hound: comparació de diferències i similituds de raça\nEl Beagle i el Basset Hound poden semblar diferents, però tots dos són fàcilment identificables com a gossos de caça. Tots dos són els millors en el seu joc de caça i tots dos tenen un nas impressionant que sovint escolten més que el seu amo.\nSón similars pel seu tarannà en què són sociables i molt divertits. Fan mascotes familiars fantàstiques, però també poden fer molt de soroll. El Beagle viu una mica més de temps i costa una mica menys de compra, però necessita molt més exercici en comparació amb el Basset Hound.\nHi ha avantatges i desavantatges per a cada raça, així que donem una ullada més detallada a què són, i esperem que us ajudi a decidir quin cadell és el millor per a vosaltres.\n10 Comparació de preus de cadells\nAlçada 13-15 polzades (M i F) Fins a 15 polzades (M&F)\nPes 20-30 lliures (M&F) 40-65 lliures (M&F)\nTemperament Alegre, amable, curiós Encantador, pacient, discret\nEnergia Intens Activitat regular\nNeteja Raspall setmanal Raspall setmanal + Cura addicional\nEsperança de vida 10-15 anys 12-13 anys\nÉs important tenir en compte que el American Kennel Club (AKC) ho reconeix dues varietats del Beagle, la versió estàndard i la versió més petita, amb molta gent que es refereix a ells com a 'beagle de butxaca', però a part de la seva mida són exactament iguals.\nLa història del Beagle és una mica misteriosa. La paraula ‘Beagle’ prové o bé del mot gaèlic, ‘beag’ que significa poc, o bé deriva de la paraula francesa ‘be’geule’ que descriu el so que fan els gossos de caça durant les seves caceres. La majoria dels aficionats creuen que el Beagle, tal com el coneixem avui, originària d’Anglaterra al 18th Segle, però, els seus avantpassats es remunten al 55 aC i es creu que està relacionat amb el gos de Sant Hubert com la majoria dels gossos de caça. El Beagle ho era popular entre cavallers anglesos, que en feia servir paquets caçar llebre.\nBeagles va començar a arribar a Amèrica durant la meitat del segle passatth Century, i van ser un èxit instantani amb els caçadors que encara fins avui creuen que el seu nas dotat, les seves extraordinàries habilitats de rastreig i el seu amor per la caça fan del millor gos de caça. The American Kennel Club (AKC) actualment els heu classificat com el 6th raça de gos més popular a Amèrica. El Beagle és conegut per ser el gos de dibuixos animats, Snoopy.\nEls beagles han estat una raça popular per creuar-se amb altres gossos com a 'gossos de disseny'. Algunes mescles populars són la barreja Aussie-Beagle i barrejant un Beagle amb un Corgi.\nEls orígens del Basset Hound es troben a França, amb la paraula ‘Bassett’ que significa baix en francès. Es creu que els seus avantpassats eren St. Hubert Hounds, però és el resultat de la cria dels gossos que en patien nanisme. Tot i patir la mutació genètica, la capacitat del gos més curt rastrejar sotabosc es va observar que era avantatjós per als caçadors i, per tant, van ser seleccionats amb propòsit. Els Basset Hounds sempre han estat populars entre ells Aristocràcia francesa, però després de la Revolució Francesa es van popularitzar entre els caçadors que no es podien permetre el luxe de mantenir cavalls, ja que el Basset era fàcil de seguir a peu.\nEl Basset Hound es va popularitzar a Amèrica durant els anys 20th Segle quan la revista Time, el va presentar a la primera pàgina amb una història que l’acompanya i, a més, quan es va convertir en la icona de la marca de calçat 'Hush Puppies'. Ell ha estat classificats per l'AKC com el 39th el gos més popular d'Amèrica.\nEl Beagle i el Basset Hound difereixen en la seva estructura i mesures, però, tot i així, són bastant similars pel seu aspecte general, ja que tots dos descendir del mateix gos, el gos de Sant Hubert.\nEl Beagle és el cadell més petit dels dos, amb la varietat estàndard del Beagle De 20 a 30 lliures i el pes de Basset Hound De 40 a 65 lliures. Tot i així, són similars en la seva alçada, amb el Beagle estàndard que mesura entre De 13 a 15 polzades d’alt, de la pota a l’espatlla, i el Basset Hound mesurant fins a 15 polzades alt. Tot i l’alçada similar, el Beagle té potes més llargues i un cos més curt, mentre que el Basset té potes més curtes amb un pit més profund i cos més llarg. Les seves potes són curtes com a resultat de la reproducció d’exemplars amb nanisme, i les seves potes són molt similars la del basset. Sovint ho són en comparació amb els gossos de guineu també.\nEl tret més distingible del Basset Hound són les seves orelles. Són extremadament llargs, els més llargs de qualsevol raça de gos, i quan es tiren cap endavant li tapen fàcilment el nas. Són de textura vellutada i es recolzen molt enrere al cap. El Beagle també té orelles llargues en comparació amb la mida del cap, però no són ni molt menys llargs que els de Basset. El Basset també té una altra característica que es distingeix, i això és les seves potes extremadament grans en comparació amb les seves potes curtes. En general, el Beagle és un gos ben proporcionat, mentre que el Basset no està amb el seu caigut (però adorables) funcions.\nEls seus colors de la capa són similars, ja que tots dos tenen el colors tradicionals de caça; una barreja de diferents tonalitats de negre, marró i blanc, i la distribució del color i les marques són esporàdiques. El Beagle sol tenir una cara blanca i marró amb orelles marrons, mentre que el Basset Hound té trets facials més foscos.\nEl Beagle i el Basset Hound, tots dos canins de caça que descendeixen de la mateixa raça de gos, significa que tenen un caràcter força similar. Són tots dos amable i sociable els cadells, i en ser un gos tradicional de càrrega, els encanta (i necessiten!) formar part de la colla humana. Per aquest motiu, cap d'aquests nois va molt bé tot sol i se sap que pateixen ansietat de separació. Tot i això, si els podeu prestar l’atenció que necessiten, són acompanyants familiars excel·lents. A tots dos els encanta estar al voltant dels nens, però la seva ratxa de caça significa que se sap que no aprecien els petits animals peluts de la casa.\nTant el Beagle com el Basset Hound m’encanta udolar, sobretot quan senten quelcom melòdic com una sirena o un piano. També pot ser un senyal que s’avorreixen. El Beagle també és conegut per ser molt més esquinçat que el Basset. Per aquest motiu, si vius en un apartament o allotjament amb restriccions de soroll, cap d'aquestes races seria una bona opció de cadell. A més, tots dos són igualment maldestres i se sap que són els dos pallasso de la classe, que tant us proporcionaran riures a vosaltres com a la vostra família.\nTot i això, amb la seva gran sociabilitat i el seu caràcter amant de la diversió comporta un dèficit, tots dos són molt tossut i molt independent canins que tenen la capacitat de fer-se sords com i quan vulguin. Això pot resultar molt frustrant, sobretot per al propietari de gossos novells.\nCom suggereix la història, tots dos ho fan grans gossos de caça. Però, què fa que el millor caçador? Bé, el Basset Hound té el segon millor nas del regne caní després del Gos de sang, de manera que es fixarà més ràpidament en les olors. No obstant això, el Beagle té un ritme molt més ràpid i una millor resistència. Tot i això, encara no hi ha hagut una resposta definitiva a aquesta pregunta, ja que tots dos fan uns gossos de caça enormes.\nEl Beagle és un alta energia gos i el Basset Hound és un energia mitjana gos, per tant, aquest és un factor important si intenteu decidir entre tots dos. El Beagle ho necessitarà com a mínim 60 minuts d’exercici intens al dia, mentre que el Basset estarà content 30 minuts al dia.\nEs suggereix que cap d'aquests nois ho hauria de ser deixar anar la corretja en públic, ja que si agafen una olor, sortiran més ràpid que un tupé en un dia de vent. Molts propietaris d’ambdues races suggereixen que, per molt entrenats i obedients que siguin, el seu instint s’apoderarà si oloren alguna cosa interessant. Tenint això en compte, sobretot pel que fa al Beagle més enèrgic, si no teniu un pati gran i segur, podeu contractar un pati d’entrenament per a gossos o un camp exclusivament amb aquest propòsit; deixar caure els gossos d’alta energia sense risc de perdre’ls.\nCom que tant el Beagle com el Basset Hound són tossuts i independents, la seva formació pot ser igual de difícil i, certament, no és per al propietari novell. Formació primerenca és important augmentar les possibilitats de tenir un cadell obedient en la vida posterior. Tots dos responen bé entrenament de reforç positiu, i les sessions d’entrenament s’han de mantenir breus i interessants.\nLa socialització primerenca és important, sobretot per a aquests nois, perquè se sentin còmodes en totes les situacions i per ensenyar-los que no es pot perseguir i caçar gossos i, tant de bo, altres animals.\nEl Beagle i el Basset Hound són gossos generalment sans que gaudeixen d'un llarga vida útil, amb el Beagle que viu una mica més llarg que el Basset. Els seus principals problemes de salut són completament diferents.\nEl Club de raça nacional Beagle suggeriu que els seus pares haurien de provar els problemes següents:\nAvaluació oftalmòleg - Es requereix un cribratge per a una llista d’afeccions oculars, com ara l’atròfia progressiva de la retina.\nSíndrome de Musladin-Lueke - Es tracta d’una mutació genètica, específica de Beagles, que impedeix la formació normal de la pell.\nEl Club Nacional de Raça Basset Hound suggeriu que els seus pares haurien de provar els problemes següents:\nTrombopatia - Es tracta d’un trastorn hemorràgic heretat que significa que la seva sang no pot coagular-se correctament i corre el risc de perdre quantitats importants de sang si no es tracta.\nGlaucoma primari d'angle obert - Això provoca una pressió gradual a l’ull que, finalment, provoca ceguesa. Per descomptat, hi ha altres problemes de salut que els propietaris haurien de tenir en compte i, per tant, s’han de fer més investigacions sobre la seva salut individual.\nEl Beagle menjarà la meitat de la quantitat que el Basset, i el Beagle menjarà 1 ½ tasses de menjar al dia, i el Basset Hound menjant 3 tasses al dia. A tots dos els encanten les delícies i els aperitius, això és ideal per ajudar-vos a entrenar, però, assegureu-vos de controlar la seva ingesta per evitar que es converteixin obesitat ja que poden apilar-se fàcilment sobre els quilos.\nEl Beagle i el Basset Hound difereixen en les seves necessitats de preparació, sent el Beagle més fàcil de cuidar. Tots dos tenen un abric curt, tanmateix, el Basset Hound requereix més raspallat que el Beagle, ja que llença més intensament quan en comparació amb el Beagle. El Beagle s’ha de raspallar un cop per setmana, mentre que el Basset requereix un pinzell dues o tres vegades a la setmana. S'han de rentar tots dos De 4 a 6 setmanesno obstant això, el Basset tendeix a tenir una olor de gosset més forta, de manera que un cop cada 4 setmanes és probablement més adequat per a ell.\nTots dos tenen les orelles llargues, etc. atenció addicional s’hauria de pagar i la neteja regular és un hàbit que s’ha de mantenir. Això és particularment important amb el Basset. A més, el Basset té arrugues i plecs de la pell a diferència del Beagle, i com a tal, cal tenir cura addicional per netejar-los entre ells, i també és tan important assecar-los per evitar que es formin humitats i nafres.\nA diferència del Beagle, el Basset Hound és una mica slobberer, així que estigueu preparats per fer una mica de baba a la casa. També és conegut per la seva flatulència, més que el cadell mitjà. Haureu de ser tolerants amb aquests dos regals addicionals si esteu pensant en donar la benvinguda a un Basset a casa vostra.\nComparació de preus de cadells\nEl Basset Hound costa entre 1.000 $ o més, que és similar al Beagle que costa entre 800 $ o més.\nEl Beagle i el Basset Hound són diferents pel seu aspecte, però al mateix temps són força similars ja que descendeixen del mateix gos de caça. Els seus temperaments també són molt similars. El factor decisiu comú entre les dues races és la seva aparença.\nEl Beagle i el Basset Hound són gossos de caça fantàstics, però també són mascotes familiars fantàstiques. Tot i les seves poques deficiències, com ara ser tossuts i realment bordosos, ho compensen amb la seva energia sense límits, hores d’entreteniment i amor incondicional.\nPer tant, espero que tingueu tota la informació que necessiteu per decidir si preferiu Snoopy o droopy.


Un concurs d'idees per a redissenyar Pérez Galdós i Giorgeta\n01/07/2018 - València Extra\nL’Ajuntament convocarà un concurs d’idees per al redisseny de les avingudes de Pérez Galdós i Giorgeta, que inclou el cobriment del túnel i preveu el manteniment de les rampes. Així ho ha anunciat el regidor de Desenvolupament Urbà, Vicent Sarrià, que ha recordat que el projecte forma part de les propostes votades per la ciutadania en el marc dels pressupostos participatius, DecidimVLC.\nEl regidor Sarrià ha explicat que, atesa la complexitat tècnica del projecte, «i amb la voluntat d’incloure el màxim nombre de peticions veïnals en el disseny, algunes de difícil encaix, hem decidit convocar un concurs d’idees dirigit a fomentar un major debat i participació, així com a millorar la qualitat i el valor tècnic, funcional, cultural i mediambiental de la proposta resultant».\nEl projecte de reurbanització de les dues avingudes inclou la supressió d’un carril al trànsit per cada sentit, l’ampliació de voreres fins a 4,40 metres, el cobriment de la part central del pas inferior, un increment considerable de la jardineria, i la pacificació del trànsit.\nRespecte a determinades peticions veïnals, com la referida a la plantació d’arbrat, Sarrià ha assenyalat que «tenen difícil encaix: en el cas dels arbres, cal tenir en compte que l’avinguda és una via arterial de la ciutat també en el subsòl i alberga nombroses instal·lacions, la qual cosa impedeix la plantació». Per això, el concurs d’idees «obri la porta a idees noves que puguen aportar un altre tipus de solucions a aquesta mena de qüestions, com ara l’ombra o la jardineria».\nEl projecte requerirà una inversió no menor de 7 milions d’euros. «La intenció de l’equip de govern és recuperar el màxim espai públic possible i humanitzar una de les avingudes menys amables per a les i els vianants que hi ha en tota la ciutat», ha assenyalat Sarrià. «Volem aconseguir un espai més amable i inclusiu», ha conclòs el regidor.\nL'horta valenciana en joc. Una altra oportunitat per a replantejar-se l'ampliació de la V-21\nEl PSOE segueix al capdavant en el CIS amb 9,7 punts d'avantatge sobre el PP de Pablo Casado\nLa 10K Castellar-Oliveral se celebra aquest diumenge\nRibó rep a la delegació d'ambaixador d'ASEAN\nDecretat el nivell màxim groc per fortes pluges a València\nvint − 17 =


15 de setembre de 2020 – Pàgina 2 – CATAC-CTS/IAC\n15 de setembre de 2020 Import Actualitat\nLa portaveu socialista, Adriana Lastra, ha anunciat que el partit no donarà suport a la petició que ha presentat Unides Podem al congrés espanyol perquè el CIS és un organisme 'independent'.\nLa Batllia d’Andorra admet a tràmit la querella contra Mariano Rajoy per coaccions a BPA\nTambé insta a investigar els ex-ministres Montoro i Fernández Díaz i l'ex-secretari d'estat Francisco Martínez\nConsideren que no s'han aconseguit les condicions adequades per garantir la seguretat dels alumnes. Substituiran l'activitat curricular a l'aula per classes a casa gràcies a l'ajuda de professors en risc que s'han ofert i d'altres docents.\nNo hi haurà vacunes contra la Covid-19 per a tothom fins al 2024: l'avís del major productor del món\nEl conseller delegat del Serum Institute d'Índia diu que les farmacèutiques no estan accelerant prou la capacitat de producció. El Serum Institute s'ha associat amb AstraZeneca i Novavax. En l'acord amb AstraZeneca es produirien vacunes per a 68 països, mentre que en el cas del pacte amb Novavax seria per a 92.\nEconomistes de l'ANC contesten un article d'Andreu Mas-Colell (enllaçat) on aquest mostra la seva submissió a l'Estat. L’àmbit econòmic és només un vessant més dels greuges que pateix Catalunya. Quin estímul té l'estat espanyol per alterar l'estat de coses si no percep riscos en la seva actitud?


Fons del museu : Ajuntament de Novelda\nLes primeres comunitats humanes que van habitar les nostres terres es van establir en petits assentaments temporals, bé en coves o a l’aire lliure, documentant restes d’hàbitat a les terrasses de la Temorosa i la Coca (Asp), totes dues situades a prop del llit del Vinalopó i corresponents al període denominat com Musteriense.\nD’acord amb les troballes arqueològiques dels darrers anys, s’ha pogut documentar que les primeres comunitats d’agricultors i ramaders que es van establir a la vall de Novelda, daten de finals del VI mil•lenni aC, prova d’això són els materials localitzats a la partida de la Deula o els dels carrers Joanot Martorell, Sentenero, Colom i Manuel Alberola situades en ambdós casos, sobre els dos marges del riu Vinalopó. Es tracta d’assentaments en pla que han proporcionat objectes tan significatius com l’excel•lent atuell amb decoració incisa i impresa exposada a les vitrines del Museu, així com molins de mà i divers material lític.\nEl més característic d’aquest període, enquadrat durant el transcurs del III mil•lenni aC, són els enterraments localitzats en coves, realitzats de forma col•lectiva i acompanyats d’aixovars funeraris compostos per ceràmiques, destrals polides, punxons d’os, puntes de fletxa i làmines de sílex , com demostren els materials trobats a les coves de la Serreta Llarga i les coves de la Mola.\nEdad del Bronce:\nEl pas cap a les societats metal•lúrgiques durant el trànsit entre el III al II mil•lenni aC, conegut culturalment com Campaniforme de Transició, està documentat també al llarg del Vinalopó. En aquest moment l’home estableix el seu lloc d’hàbitat en zones de peu de muntanya i en altura, factor aquest que serà característic de la cultura de l’Edat del Bronze desenvolupada durant tot el II mil•lenni aC.\nLes seues activitats se centraven en el desenvolupament de l’agricultura (cereals i llegums) i la metal•lúrgia del bronze. Els assentaments adscrits a aquesta cultura es localitzen en el Tabaià i l’Alforna (Asp) o al Puntal del Bartolo, Montagut, i el Zambo a Novelda. D’aquests jaciments es conserva un important conjunt de materials com ceràmiques realitzades a mà, dents de falç, punyals i puntes de fletxa de bronze.\nLa població indígena assentada a l’àrea del litoral Mediterrani, rep la influència dels pobles del Mediterrani Oriental com fenicis, grecs i cartaginesos a través dels contactes comercials marítims, influint decisivament en la formació de la Cultura Ibèrica que es desenvoluparà entre els segles VI-I aC.\nLa cultura Ibèrica constitueix una societat plenament jerarquitzada, detectada a través dels seus aixovars funeraris.\nEls seus poblats es localitzen tant en turons elevats com en zones planes amb un desenvolupat sistema urbanístic. A la vall de Novelda, el principal assentament ibèric es localitza a la zona del Campet, a les terrasses formades pel riu Vinalopó. De la necròpolis de la Regalíssia procedeixen els rics aixovars funeraris que s’exposen al Museu Arqueològic de Novelda, compostos per falcates de ferro, terracotes, fíbules de bronze, gots ceràmics grecs, etc., ., sense oblidar els rics conjunts ceràmics d’ús domèstic, pintats amb motius geomètrics, vegetals o zoomorfs.\nEn el trànsit entre els segles II-I aC es desenvolupa el procés de romanització al llarg de la vall del Vinalopó, i s’estableixen les primeres viles rústiques. La població es va dedicar a l’explotació de les terres de cultiu. El museu exposa un conjunt de materials representatius d’aquesta època com els objectes ceràmics en terra sigillata, monedes, terracotes i pesos de teler, entre altres peces.\nL’arribada dels musulmans a la Península Ibèrica afavoreix l’assentament de noves comunitats rurals a la vall mitjana del Vinalopó entre els segles IX-XII. A aquesta època corresponen assentaments en altura com el jaciment del Zambo, amb aixovars ceràmics i objectes metàl•lics molt significatius.\nEn ple desenvolupament del Califat Omeia, segles X-XI, es documenta la presència de població dispersa en petites alqueries al llarg de la vall de Novelda, i en punts estratègics del territori com el turó altiplanat de la Mola.\nLa presència dels almohades al segle XII, impulsa la construcció d’un sistema de fortaleses al voltant de les principals vies de comunicació. A aquest període correspon la construcció del Castell de la Mola. Les excavacions realitzades a l’interior del recinte, han proporcionat ceràmiques de diversos tipus, al costat d’objectes de vidre i ornaments de bronze.\nLa conquesta cristiana del Castell de la Mola i de la vall de Novelda a mitjan segle XIII, deixa la seua empremta en els aixovars domèstics utilitzats per la població assentada a la zona, com ho demostren les ceràmiques exposades al Museu com són les escudelles de llosa daurada, les olles vidriades o les gerretes pintades en manganés, corresponents als segles XIV-XVI.\nLa vila Medieval i Moderna:\nLes diverses intervencions arqueològiques al nucli urbà de la ciutat, ens permeten conèixer la trama urbana de la Novelda medieval amb els seus cementeris, edificis de culte, cases senyorials, forns, almàsseres, etc., així com els objectes utilitzats en la vida quotidiana dels seus habitants, com són els plats de llosa decorada en blau cobalt o en reflex metàl•lic, les gerres i plats vidriats, gerretes, monedes, etc. Completen la col•lecció exposada al Museu els retaules ceràmics de tema devocional, fruit de la religiositat popular de la població de Novelda al segle XIX.\nLa regidoria de Cultura edita una guia amb la història del Santuari\n[8 maig 2019]\nLa regidoria de Cultura i Patrimoni ha editat una publicació que arreplega la història del Santuari de Santa María Magdalena, guia que està dins del programa desenvolupat amb motiu del centenari de la col·locació de la primera pedra del Santuari que s’està celebrant al llarg d’enguany 2019. L’edició, amb un format reduït, resumeix el procés […]\nÈxit de participació en una nova edició d’Art al Carrer\n[15 abr. 2019]\nEl Parc de l’Artística va acollir una nova edició d’Art al Carrer, una trobada cultural en la qual es van donar cita artistes locals i provincials per a donar a conèixer el seu treball i exposar les seues obres. L’activitat, organitzada per la regidoria de Cultura, va reunir a artistes relacionats amb la pintura, escultura, […]\nLa mona és el millor, del col·legi San José de Cluny, cançó guanyadora del XIX Concurs de Cançons de Mona\n[13 abr. 2019]\nLa mona és el millor, cançó dels alumnes de 5é de Primària del col·legi San José de Cluny, ha sigut la guanyadora del XIX Concurs de Cançons de Mona Pascual Garcia. L’eurovisiva cançó de La Bena, del cantant Miki, posa la melodia a una lletra amb la qual els alumnes del col·legi San José de […]\nEl Centre Cultural Gómez Tortosa acull l’exposició 100 anys amb el Santuari\n[11 abr. 2019]\nEl Centre Cultural Gómez-Tortosa acull l’exposició retrospectiva 100 anys amb el Santuari, una mostra que commemora el centenari de la col·locació de la primera pedra del Santuari de Santa Maria Magdalena, organitzada per la regidoria de Cultura i Patrimoni junt amb la Comissió Organitzadora dels Actes Commemoratius del Centenari. La mostra, distribuïda per tot l’edifici […]\nEnllaços d’interés – Cultura i Patrimoni


Converteix-te en un Business Angel professional! | Xarxa Punt TIC\nLa Salle Technova i la Cambra de Comerç de Barcelona organitzen la 10a edició de l'Escola de Business Angels. Es tracta d'una formació adreçada a empresaris i directius interessats en conèixer el procés d'inversió en empreses de nova creació.\nLa formació tindrà lloc els propers 28 d'octubre i 4 i 11 de novembre amb horari de 9 a 19.30 hores. L'objectiu és fomentar la cultura inversora, incrementar la segurar de l'inversos alhora d'executar les seves operacions i desenvolupar la seva capacitat analítica per a detectar oportunitats. A més, es vol que l'Escola de Business Angels serveixi per ampliar la xarxa de contactes entre els inversors.\nDurant el curs es tractaran aspectes legals de les inversions, es donaran mètodes de valoració i anàlisi de projectes o es treballaran tècniques de negociació, entre altres.\nL'Escola de Business Angels té un preu de 700 euros (inclou dinars i esmorzars). La tarifa compta amb un 15% de descompte per als primers 10 inscrits i un 10% de descompte per a socis del Club Cambra.\nUs adjuntem el programa detallat de la formació.


La tortuga reviu al parc de Mondragó\nAhir el Govern va alliberar 43 exemplars de l'espècie mediterrània\nM.M.HUGUET. | 21 juliol 1999\nLa Conselleria de Medi Ambient del Govern balear va alliberar, ahir matí, un total de 43 tortugues de l'espècie Testudo hermani o mediterrània al parc natural de Mondragó. Les zones de Can Lluc Bassa i Can Biga varen ser els llocs escollits per a la seva repoblació. Des del 1990, la tortuga de terra mediterrània, juntament amb la de Testudo graeca, que es troba a Alcúdia, estan protegides tant per la Comunitat Autònoma com per l'Estat espanyol. Aquest fet els atorga la categoria d'interès especial.\nEl Centre de Recuperació de Fauna Silvestre de Son Reus, a càrrec de l'Ajuntament de Palma, impulsa la cria en captivitat d'exemplars de l'espècie mediterrània. En el seu espai s'hi realitza tot un procés de recollida i tractament d'aquesta tortuga per a la seva posterior reintroducció a l'hàbitat natural. D'aquesta manera, des del 1991 fins al 1997, varen ser alliberades un milenar de tortugues, de les quals 860 pertanyien a l'espècie Testudo hermani.\nEl principal perill per aquests animals és la destrucció del seu biotip i les zones de garriga properes a la mar. Els incendis forestals també han incidit molt fort en la desaparició d'un gran nombre d'exemplars. Així mateix, aquesta espècie pateix la recol·lecció massiva per part de particulars que les tenen com a animals domèstics.\nL'alliberament que fan aquestes persones per compte propi a les zones protegides també és un problema que han d'afrontar els parcs naturals com el de Mondragó. Moltes vegades les tortugues han sofert al·lèrgies o problemes fisiològics.


Concert de Tardor de l’Escola Municipal de Música M. Dolors Calvet de Vilafranca\nEl concert és obert a tothom i l’entrada és gratuïta.\nL'Escola Municipal de Música M. Dolors Calvet inicia el cicle de concerts lligat al curs escolar, amb el Concert de Tardor, que tindrà lloc el proper dimecres 4 de novembre, a 2/4 de 8 del vespre, a l'Auditori Montserrat Junyent de l'Ateneu Municipal.\nSeguint la seva línia pedagògica, l'escola potencia aquests concerts per portar a terme el fi últim del fet musical, l'expressió artística, i que així els seus alumnes tinguin també l'oportunitat de mostrar el seu treball davant del públic.\nAl llarg de tot el cicle es pretén que hi toquin la majoria d'alumnes d'instrument del centre, oferint així un ventall ampli d'estils, nivells i instruments a cada concert.\nEn aquesta ocasió, es podran escoltar alumnes de piano, saxo, flauta travessera, violoncel, flauta de bec, etc., tant en intervencions individuals amb acompanyament, com en duets, trios, o d'altres formacions de cambra. També hi intervindrà un dels combos de música moderna de l'escola.


By the Gospel River - Festival Veus - Club TR3SC\nBy the Gospel River - Festival Veus\nPrenent la inspiració de bandes llegendàries com "Golden Gate Quartet", "Soul Stirrers", o "The Blind Boys of Alabama", entre molts d'altres, BY THE GOSPEL RIVER es composa per cantants de gran experiència (tots líders dels seus propis grups i directors de cors) proposant composicions i arranjaments originals de clàssics de Negro Spiritual i Gospel.\nBY THE GOSPEL RIVER convida a pujar al tren del Gospel "Get on Board" i realitza un viatge a través de la història d'un poble desarrelat amb grans estàndards com "Go Down Moses", "Sometimes I Feel like a Motherless Child", etc.\nSiguin quins siguin els vostres orígens i les vostres creences, segur que no romandreu insensibles a la clamor del cor. El seu segon àlbum compta amb grans convidats, incloent Rhoda Scott i Jean Jacques Milteau.\nDirigit per Emmanuel Djob, porten encadenant concerts i festivals (Nuit du Gospel à Lattes, Festival Salaise Blues, Festival international Gospel de Grenoble, Festival International de Blues de Cerdanyola, Festival Jazz de Souillac, Montpellier amb Helen CARTER y Rhoda SCOTT, Nice, Lyon, Paimpol, Jazz sur son 31Toulouse, Couleurs Vienne, Poitiers Troyes, etc.).\nLa banda es presenta en el seu format original, és a dir, en quartet.\nInvitacions exclusives via web TR3SC.\nLa reserva s'activarà el 30 de novembre.\nLes entrades es podran recollir a taquilla 1 hora abans del concert.\nGloria Gaynor · Sons del Món\nUna de les millors veus de color dels darrers anys, amb un talent a l'alçada només del seu immens cor\nDissabte 4 d'agost a les 22:30h\nBlaumut · Festivalot\nGaudirem de les cançons més conegudes del grup, entre altres sorpreses, en un concert pensat per agradar a grans i petits!\nMishima · Festivalot\nEp! Que els Mishima no són tan seriosos com semblen! I qui no s'ho cregui, que vingui al concert del Festivalot!\nEli Paperboy Reed + The Waltrapa & Cashmakers · Festival In-Somni\nEl nord-americà Eli Paperboy Reed és un dels grans del soul i oferirà aquest únic concert a Catalunya!\nDijous 7 de juny a les 21:30h


Sosté que va ser una "actuació planificada amb finalitats terroristes" i no una "trifulga" en un bar\nLa sala de vistes de l'Audiència Nacional, durant la declaració dels acusats ACN\nMadridLa Fiscalia de l'Audiència Nacional ha presentat un recurs davant la sala d'apel·lacions del mateix tribunal per demanar que els joves d'Altsasu siguin condemnats per terrorisme. L'Audiència Nacional els va condemnar a penes d'entre 2 i 13 anys de presó per l'agressió a dos agents de la Guàrdia Civil i les seves parelles el 15 d'octubre del 2016 en una discussió a la sortida d'un bar d'aquesta localitat navarresa.\nEl tribunal va considerar provats els delictes d'atemptat contra els agents de l'autoritat, lesions, desordres públics i amenaces, i va afegir que els fets es van cometre per motius ideològics i per animadversió a la Guàrdia Civil. Per aquest motiu, va aplicar els agreujants d'abús de superioritat i d'odi i ha imposat les penes màximes previstes al Codi Penal. En canvi, va rebutjar el delicte de terrorisme perquè va considerar que no va quedar acreditat que en fos la finalitat ni que els acusats pertanyin a cap grup terrorista.\nEl ministeri públic sosté que no va ser una baralla de bar ni "una trifulga" i defensa que va ser una "agressió planificada i organitzada contra membres de la Guàrdia Civil i les seves parelles amb una finalitat terrorista". També defensa que l'actuació dels acusats estava "impregnada per una motivació ideològica derivada de la dinàmica de l'esquerra abertzale i impulsada per moviments del front de masses d'ETA". Abans del judici, la fiscalia sol·licitava penes d'entre 12 anys i 6 mesos i 62 anys i 6 mesos.


Es localitzen dos fragments del meteorit de Barcelona, que va caure el 1704 | Museu de Ciències Naturals de Barcelona\nComunicació Actualitat Notícies del MuseuMuseu de Ciències Naturals de Barcelona Es localitzen dos fragments del meteorit de Barcelona, que va caure el 1704\nEls fragments s’han trobat mentre es catalogaven les col·leccions científiques del gabinet de curiositats de la família Salvador, una brillant nissaga d’apotecaris i botànics de Barcelona.\nLa revista Meteoritics and Planetary Science acaba de publicar un article que inclou l’estudi i anàlisi del meteorit, i una recerca històrica sobre el paper que l’albirament d’aquest meteorit va jugar en la Guerra de Successió espanyola.\nEl meteorit de Barcelona és el setè més antic que es conserva a tot el món.\nLa revista Meteoritics and Planetary Science dona a conèixer la troballa de dos fragments que han passat inadvertits durant tres segles entre les col·leccions del gabinet de curiositats de la família Salvador. A més, l’article recopila una vintena de documents històrics que no només deixen constància de la caiguda del meteorit sinó que constitueixen un valuós testimoni del l’origen diví que s’atribuïa als meteorits a l’època moderna. L’estudi s’ha dut a terme a la Universitat Politècnica de Catalunya·BarcelonaTech (UPC) i al Museu de Ciències Naturals de Barcelona a través d’un projecte de recerca de la Secció de Ciències i Tecnologia de l’Institut d’Estudis Catalans.\nEls autors han comparat les restes del meteorit de Barcelona amb els quatre meteorits que es coneix que han caigut o s’han trobat a Catalunya (caiguts: Nulles, Alt Camp, 1851 i Cañellas, Garraf,1861; trobats: Girona, 1899 i Garraf, 1905). Clarament, l’estudi conclou que cap d’aquests fragments poden ser confosos amb el meteorit del 1704.


Aitona denuncia l'arribada de temporers sense contracte o en situació irregular | Lleida.com\nL'alcaldessa d'Aitona (Segrià) ha adreçat una carta a la subdelegació del govern espanyol a Lleida per denunciar i demanar que amb caràcter urgent s'investigui el desplaçament d'un destacat nombre de persones sense contracte de treball i en situació irregular arribats al municipi al llarg dels darrers dies en recerca de feina i d'allotjament coincidint amb l'inici de la campanya de la recollida de la fruita. Pujol posa de manifest el risc per la salut pública que representen per als veïns del municipi aquests "trasllats incontrolats" des de llocs com Madrid, Toledo o Córdoba, en plena pandèmia. Per això vol que s'investigui urgentment aquests moviments que estan estrictament restringits i prohibits en ple estat d'alarma.\nL'alcaldessa d'Aitona advoca novament per una regularització de totes les persones immigrants que resideixen a l'estat espanyol "que garanteixi de ple tots els seus drets; entre ells, el de treball, tal com passa a Portugal o Itàlia"; i explica que ha mantingut entrevistes amb algunes de les persones sense contracte de treball o en situació irregular arribades a la vila per a conèixer de primera mà quin era el seu punt d'origen.\nPer a tot això, Rosa Pujol reclama al Ministeri de l'Interior, com a ens competent en la matèria, que investigui "si hi ha alguna autoritat o organisme que està aconsellant o patrocinant aquests desplaçaments vulnerant les disposicions de l'estat d'alarma". Finalment, Pujol recorda que enguany Aitona compta amb prop de 2.000 persones que s'han desplaçat de forma regular fins al municipi per treballar en la campanya de la fruita i que de forma generalitzada estan complint estrictament amb totes les mesures de seguretat i de prevenció establertes per tal d'evitar el contagi i la propagació de la covid-19.


FIESTAS DE MOROS Y CRISTIANOS: ALCOY - L’Associació de Sant Jordi aprova canvis en el calendari i en la discriminació en les filaes\nALCOY - L’Associació de Sant Jordi aprova canvis en el calendari i en la discriminació en les filaes\nL’Associació de Sant Jordi aprova canvis en el calendari i en la discriminació en les filaes\nCulmina la reforma dels seus estatuts.\nL’Associació de Sant Jordi ha celebrat una Assemblea Extraordinària en la que s’ha posat fi al procés de reforma dels seus estatuts que es va iniciar en juny de 2014.\nEls aspectes més destacats han sigut la flexibilitat en el calendari fester i la no discriminació en les filaes, mentre s’han mantés la forma d’elecció i composició de la Junta Directiva i els Majorals.\nQuasi dos anys després s’ha fet una votació per donar forma definitiva al document de 54 pàgines i 255 articles. El que s’ha votat han sigut 62 modificacions de les 198 presentades als estatuts que no havien obtès unanimitat en els grups de treball previs. Altres havien sigut descartades prèviament o aprovades per unanimitat. D’elles s’han aprovat 46.\nEls dos principals canvis que han sigut aprovats estan al voltant del calendari i de la no discriminació en les filaes. L’Associació de Sant Jordi ja no demanarà a l’Ajuntament fer sempre les Festes de Moros i Cristians el 22, 23 i 24 d’abril, si no que es podran modificar aquestes dates si cauen en dies laborables. També s’ha aprovat que no hi haja cap tipus de discriminació en les filaes, en concret entre homes i dones.\nL’Assemblea per contra ha deixat com estava l’elecció de Majorals i Junta Directiva, així com les majories necessàries de tres quartes parts dels assistents per a modificar els estatuts o arribar a acords.\nEl president de l'Associació, Carlos Aracil, ha agraït a tots el treball realitzat i ha convocat per al 23 de juny una nova Assemblea per a les eleccions de president i part de la Junta Directiva.


El Calaix de Sastre: de juliol 2008\nPosted by Andrea Kruithof on 14:04 in imatges\nPosted by Andrea Kruithof on 13:48 in curiositats, imatges, sobre mi\nVolgut blog, t'he de dir adéu.\nNo és per tu, és per mi, alguna cosa ha passat que ja no sé trobar les paraules adequades. Quan començaren, imaginava un futur millor, pensava que seríem l'enveja de tots però alguna cosa no ha anat bé. I sé ben bé que l'única responsable sóc jo.\nHa estat un any productiu. Sempre m'has escoltat sense qüestionar-me, per molt estúpid que fora el que deia; en tot moment has estat ahí, dispost a deixar-li lloc a les meues disparatades paraules. Hem experimentat moltes coses junts però han tocat fi. Ja no és el mateix, no sent el que sentia per tu. Ja no m'encare a les tecles amb l'entusiasme amb què adés ho feia. I repetisc, la culpa no és si no meua. Pot ser és que no m'he expressat com deuria... No sé... Ara ja no importen les raons. La qüestió és que et deixe. No sé si definitivament, però necessite un distanciament.\nMe'n vaig de viatge, a Croàcia, no sé si t'ho havia comentat. Seran tres setmanes, sense veure't. Pot ser és el que ens falta per tornar a trobar la màgia entre nosaltres. Ens prendrem un respir.\nPer damunt de tot, ha estat una experiència gratificant, no t'oblidaré ni m'arrepentiré mai d'haver compartit temps amb tu. Probablement m'has acompanyat en el millor any de la meua vida i t'ho agraïsc tantíssim!\nJa no em queda res a dir, volgut blog m'acomiade de tu. Espere que algun dia ho entengues.\nPosted by Andrea Kruithof on 10:54 in imatges\nI really love this film!!\nLa vaig vore amb my perla ecològica l'any passat, a la seua caseta ( m'enrecorde perfectament, que divertit va ser! )... Em vaig enamorar de la peli!!!\nAh i a més serà el meu nou poster de l'habitació del pis! ( it was one of my birthday presents... Gràcies mare!XD)\nPosted by Andrea Kruithof on 9:46 in cine\nLa rosa púrpura del Cairo ( 1985) , Woody Allen.\nAquesta pel·lícula, una comedia destrellatada de final agridolç, és sens dubte una de les joies del grandíssim Woody Allen.\nL'escena es desenvolupa en una Amèrica deprimida, rondant els anys trenta, on Cecilia, la protagonista ( Mia Farrow) es refugia en el cine d'una realitat cruel. Descubreix un dia una pel·lícula , la rosa púrpura del Cairo, que la fascina, i va a veure-la tantes vegades que un dels personatges, Tom ( interpretat per Jeff Daniels ) s'enamora d'ella i se n'ix de la pantalla per conèixer-la.\nEs una pel·lícula que s'ha de veure!!\nSentir-se trist també és important\nPosted by Andrea Kruithof on 21:48 in narratiu\nSentir-se trist també és important - es va dir mentre s'eixugava els ulls amb una mà, mentre amb l'altra seguia pendent de la carretera. Era un dia de gener, fred com no recordava altre. El cel semblava descolorit, vagant entre una negror que apuntava a tempesta i un gris lleig, les muntanyes es veien fredes i distants, el camí es trobava tan desert... Algú podria dir que existia una relació entre la seua tristesa i el paisatge, com si en volguera estar en consonància.\n- Sentir-se trist també és important, - es va repetir, baixet, com si les seues pròpies paraules no li crearen confiança.- perquè si no, no podríem reconèixer els dies feliços de la resta, si no que formarien part d'una massa amorfa de hores, minuts i segons, sense ninguna raó de ser. Dies que només tenen la necessitat d'avançar, sense trellat, sense direcció-\n- Sentir-se trist també és important. - va dir, de nou, la seua veu ara més poderosa, alhora que les llàgrimes tornaven a brollar, finament, sense pressa, però sense poder-ho evitar.\n- Sentir-se trist també és important - ara ja cridava, li cridava al món, s'enfadava amb ell, per no comprendre-la , per no deixar-la ser feliç, - perquè és necessari. Perquè necessitem estar tristos en ocasions sense cap raó aparent , - les llàgrimes li brollaven en un frénesi descontrolat i anava ( conscientment o inconscientment ) augmentant la velocitat del vehicle - perquè les llàgrimes que cremen la cara són també càlides, perquè necessitem sentir que estem vius! - I en aquell precís moment, on ja la velocitat es corresponia completament amb el nivell de exitació d'ella, va tancar els ulls, mentre el seu cotxe es precipitava contra una paret. Per no obrir-los mai més.\nTiri ri ri ri riiiiiiiiiiiiiiii\nPosted by Andrea Kruithof on 22:27 in vídeos\nPosted by Andrea Kruithof on 20:43 in amigues, imatges, sobre mi\nSerà que hui estic sensible... Però....\nHi ha dies que et pots veure sol, creure que no t'entenen... Altres, gràcies a un detall, insignificant en un primer moment -com pot ser una cridada en un moment difícil, o simplement una abraçada més forta quan et sents trist, un somriure més gran quan t'il·lusiones per qualsevol cosa- , endevines que la vida et somriu, i et sents realment afortunada per comptar amb tanta gent que t'estima i es preocupa per tu... Encara que puga semblar ( i en realitat ho és) hui m'heu fet sentir que puc arribar a ser important en les vostres vides...\nWas... No m'ho haguera cregut mai... Mai haguera esperat que tanta gent s'enrecordara de mi!!!! Espere que demà vingueu tots i que us ho passeu ben bé!\nRommy, Jamie, Paula, Anna, Teresa, Francesca, Fidel, Cristina, Claudia , fins i tot Júlia (Nurieta tu també ;D )... i tants altres.. simbolitzeu els millors anys de la meua vida, no us oblidaré mai!!! Sóc molt feliç!!!\nP.D Rommy, hi ha amics que fan riure, altres amb qui pots compartir secrets o aficions, alguns que tenen la facultat de fer-te sentir especial... tu eres això i molt més! quasi se m'ixen les llàgrimes de l'emoció al llegir el teu fotolog... Mira que eres dolça quan vols... Perquè altres dies... (hihihi)\nPer molts anys més en la vostra companyia!!!! Vos estime (`´)\nPosted by Andrea Kruithof on 14:46 in sobre mi\nHola! Hui fa 18 anys que vaig nàixer... Tota una vida...\nEl temps passa, inevitablement, i encara que a vegades anuncie el contrari, per a bé. Ens fem majors, madurem, adquirim experiència i amics, amics que recordarem fins els últims dies.\nSi la vida et dóna eixa magnífica oportunitat d'existir cal aprofitar-la. Com un xiquet que amb els ulls ben oberts i la boqueta oberta mira el món que li ofereixen, una terra per explorar i descobrir.\nP.D : Esta és una foto amb mon pare quan a penes tenia un mes quasi dos... M'agrada moltíssim!! gràcies Anna per dedicar-me el fotolog... Em pareix molt fort que no tingues una foto meua !! Ja saps què toca doncs!!!!!Eixa foto recorrerà mig món! Júlia gràcies per la teua dedicatòria també en el flog acabat d'estrenar ( www.fotolog.com/thegreenjulii entreu!!!!)... Molt boniqueta encara que curta!\nVos estime tant a tots/es!!!!! LoVe YoUUUUUUU\nPosted by Andrea Kruithof on 17:07 in narratiu\nAlgunes hores abans d'anar-se'n a Londres, Marina no es sentia gaire bé. Potser el contratemps del dia anterior l'havia trastocada, potser era la ressaca, encara que no recordava haver begut massa. Potser tan sols estava seguint la rutina de sentir-se trista en els moments previs a successos decisius.\nL'espera, sola, se li feia eterna. S'havia portat un llibre - gros, de tapes dures, com li agradaven a ella - i diverses revistes mínimament entretingudes per passar l'estona. Però de cap de les maneres es podia concentrar. Tenia el cor agitat, l'ansietat se li disparava més a mesura que els minuts anaven avançant, que se li retallava el temps. Era possible que s'estara equivocant? Les decisions incorrecte eren el seu fort, no obstant això havia pensat que una estada a l'estranger li sentaria bé.\nNecessitava canviar, ho sabia, descansar un poc d'aquelles coses que li havien fet mal. Havia de curar les ferides, i no se li ocorria un lloc millor. Londres, la ciutat dels seus somnis, l'eden per explorar, el paraís de la cultura. Era on havia volgut estar als tretze, quinze i dèsset. Quan Jesús, un amic dels seus pares, li havia proposat anar a viure amb ells, i estudiar la carrera allà li havien brollat les llàgrimes incontroladament, no podria imaginar-se un dia més feliç. On havia quedat l'il·lusió? Per què se li presentava ara en la imaginació una Anglaterra que la rebutjava?\nPotser, només potser, era ell qui s'havia endut tot per davant, com un huracà d'aquells que arrassaven Amèrica.\nAquell pensament, simple en la formulació, la va pillar desprevinguda i es va enfurir. Enfurir d'impotència per saber que no ho podia controlar que aquell sentiment que li corroïa l'ànima es quedaria, com una espina, anclat en el seu cor per molt lluny que fugira.\nPerò ara era ja massa tard per canviar de parer, i les hostesses ja havien obert la porta d'entrada d'avió. Portada per un conjunt de sensacions contradictòries va pujar, sense arribar a ser realment conscient dels seus actes i es va seure al seient assignat, en silenci, amb la melancolia ofegant-la de manera lleugera.\nPodria haver baixat, però definitivament, era ja massa tard.\nPosted by Andrea Kruithof on 13:43 in sense etiqueta, sobre mi\nJo estic ací, en el dia previ al meu aniversari, sentint-me com si tot anara a canviar. És estrany. Ahir vaig anar al pis, vaig canviar les coses de lloc i em vaig dedicar a comprar ( amb la ineludible companyia de ma mare i sobretot, de la seua butxaca XD) llançols, una cistella per la roba bruta ( moníssima per cert)... eixa classe de coses. El sentiment que més m'invadia era la claustrofòbia. Pensar que he de restar en aquesta habitació que a dures penes té una xicoteta finestra que dóna a un pati interior durant tot un any mentre que a ma casa em passe el dia amb les finestres obertes o fora de casa... No m'ho podia ni imaginar... En pocs segons estava hiperventilant ( en realitat no era per a tant, només un poquet de respiració més forta... ) i buscant una eixida. Problema: el pis no té terrassa, està en un sext. Les possibilitat de fer desaparèixer la meua ansietat s'esfumaven... I no veges com!\nClaustrofòbia i plutja a part ( es podria dir que el dia, el va fer ben fresquet XD) va ser interessant conèixer gent amb les meues mateixes inquietuds. És més fins i tot podré cursar els dos primers cursos en valencià! ( però el aniré a la uni per la vesprada...).\nRes més a dir que dalt em criden... Hauria d'estar fent feina.\nP.D A més que demà siga el meu aniversari , vull dedicar-li un xicotet espai a la meua germaneta que pobra, la van operar el dilluns i té la cara com un globus... Ara ja no tant quasi està bé però la veig un poc deprimida. Ànim Júlia! Que la que és guapa... guapa se queda . XD\nEns vegem (L)(L)\nPosted by Andrea Kruithof on 13:30 in vídeos\nRico m'ha passat aquest vídeo.\nLa veritat m'he rist molt, val la pena. Encara que està en anglés.\nPosted by Andrea Kruithof on 19:53 in frases\n"No me puedo morir ahora, morir no me viene nada bien"\nMás extraño que la ficción ( Stranger than fiction ) 2006\nPosted by Andrea Kruithof on 16:12 in imatges, vacances\nEsta vesprada estic un poc desanimada ( encara que tant este matí com ahir m'ho passat molt bé! Una gran conversació la d'anit, encara que estaves com drogada... xD) , raons a part. Aquest és el per què d'aquesta foto.\nLa vaig fer a Suècia, l'any passat. És obscura, ja estava fent-se de nit, s'anunciava tormenta... Molt poètic.\nPosted by Andrea Kruithof on 15:39 in narratiu\nPer una nit, no em parleu d'amor.\nQue les paraules no es tornen de nou àcides,\nconvertides en amarga decepció.\nper què si ja ho sabia,\nse m'ha esfonssat el món?\npotser guardava encara,\nuna mera il·lusió,\nl'esperança que el desig comporta,\nque com tantes altres voltes,\nes torna pols.\nal final, sembla que tenies raó,\nno era més que somni,\nm'has guanyat la competició,\ntire la tovallola,\nper dir només em queda,\nPosted by Andrea Kruithof on 12:32 in llibres\nLa trilogía de Nueva York, un llibre que mescla la intriga d'una novel·la policíaca amb grans dots de metafísica ( en els quals arribes a perdre't en més d'un moment) és una de les històries que va portar al grandíssim escriptor Paul Auster al cim de la literatura. Aquest nombrament no és en va, ja que la seua manera d'expressar-se enganxa.\nTal com el mateix nom indica, es tracta de tres històries, ( aparentment indepentdents, però que en certes ocasions s'enllacen, creant una confussió considerable en el lector ) en les quals es tracten complicadíssims sentiments, es podria dir que és la història de la part més obscura de l'humà. Sempre des de la intriga, amb un interessant joc de la trama. La sensació que el llibre provoca, al llarg dels tres relats, és l'angoixa, angoixa que amb facilitat apega al lector.\nÉs sens dubte, un llibre recomanable.\nPosted by Andrea Kruithof on 11:41 in narratiu\nHe vist que està de moda això de dedicar els fotologs ( o flogs, per molt lleig que sone). Així que m'apuntaré a la moda, però no d'una manera tan cutre...\nHui va pels anònims.\nEls anònims. Aquelles persones que existeixen sense existir, són tan sols sombres de les quals ignorem l'estada en el món. Èssers humans, que a l'igual que tots desapareixen, però les seues petjades s'esborren, ningú recorda els seus noms, els seus gustos... Se'n van sense més, amb la discrecció més extrema.\nSón tantes les persones, que no seran recordades! Són tantes les que viuen en silenci en un món de crits. Potser les seues gestes tan sols es redueixen al dia a dia. A les petites coses. I per això, ningú els recorda.\nHui va per ells, perquè tothom mereix ser recordat.\nPosted by Andrea Kruithof on 20:45 in vídeos\nHola carinyets hui van fotos de pardalets. XDXDXD molt refrescants XD\nEn el rànquing lloc nº 1:\n( És un anunci de mòbils anglés)\nEl curtmetratge d'abans de la taquillera pel·lícula Disney Monstres S.A


Un riu de paraules :: Jenniroda\n"Les malalties sempre arriben per fastiguejar." Aquesta frase, que l'havia sentit dir a la iaia gairebé des que tinc ús de raó, just ara sorgeix com un tornado, devastador i summament enfurismat, i adquireix més rellevància que mai. La seva demència senil l'afecta a ella, és clar, que és la principal perjudicada, però també a tots nosaltres. Patim amb ella i per ella, encara que de vegades, amb els seus ulls espurnejants, el seu dolç somriure i les seves mans que no deixen de fer carícies, sembla que sigui la dona més feliç del món i la més afortunada.\nLa iaia ha estat acostumada a callar durant tota la vida. A casa, la seva pròpia mare ja li va recomanar que millor fer-ho així. Que no calia estar portant la contrària tot el dia al marit, que de fet era qui a final de mes duia els diners i que només per això ja tenia més dret a decidir sobre determinats aspectes, com ara la forma d'educar els fills, les coses que s'havien de comprar i les que eren inútils, o quins llocs calia visitar durant els caps de setmana o les vacances.\nDurant els seus anys de núvia i, més tard, de casada es va resignar a preparar el menjar, a escombrar, a fregar terres, a netejar a fons els racons que només la mateixa pols sabia que existien, a planxar, a cosir, a anar al mercat, i sobretot a observar i a escoltar i a no parlar gaire. La seva opinió, pel que creia ella i també pel que li havien fet creure els altres, no era important. Així que es mantenia allunyada de tot allò que pogués generar certa polèmica a la llar. Per al que era important ja hi havia el seu marit i, més tard, també els seus fills.\nLa iaia està permanentment asseguda en una cadira de rodes del geriàtric. Abans només tenia el costum de seure per fer alguna peça de ganxet o per veure la telenovel·la de les tardes -que amb la feina que tenia a casa no hi havia temps per a més repòs-, i ara, en canvi, no pot fer ni dos passos seguits. Des d'aquest tron, que és com moltes vegades ella mateix el defineix, sí que fa alguna cosa que fins llavors semblava gairebé tenir prohibit: parlar. I, a més, pels descosits i sense cap tipus de filtre, perquè el seu cap ja no és capaç de distingir si allò que diu està bé o malament, si és pertinent o si pot ofendre algú, si és necessari o sobrer.\nSense demanar permís, perquè a hores d'ara ja no li cal, deixa escapar les paraules, sovint inconnexes però no per això menys doloroses. I els que l'envoltem les hem d'escoltar. Ens agradi o no. No serveix de res dir-li que allò no es diu, o que no cal tractar aquells temes, o que no s'enfurismi en recordar el que malgrat la malaltia no pot oblidar. Perquè ella parla, flueix igual que qualsevol riu, i no s'atura davant cap tronc, roca o destorb. S'ho emporta tot per davant. Arrasa el que pot a través del seu discurs.\nAlgunes vegades, per demostrar més el seu enuig, recorre als insults. Als més pujats de to. Encara que venint de la iaia, que fins ara ens tenia acostumats als seus llargs silencis i als mots dolços i tendres, tota paraula que digui amb certa rotunditat i contundència ja és com la llança més afilada i punyent.\nMolts, per escudar-se, per netejar la seva imatge, diran que a la pobra no se li ha de fer gaire cas perquè té el cap fet un veritable embolic. No vull sentir ni un d'aquests comentaris: que se'n vagin tots riu avall i que lluitin contra les seves paraules, les més reals, lluïdes i sinceres que han sortit de la seva boca. Per això, en silenci, no deixo d'animar-la: "parla, iaia, parla, no callis, ja no, mai més". Vull que segueixi així: desfogant-se, desenterrant pors i fantasmes, posant a cadascú al seu lloc, dient les coses pel seu nom, deixant de dissimular i fingir, anant de cara, sent, en definitiva, per primera vegada a la vida, ara que tot lentament s'acaba, la persona que li hauria agradat ser. Perquè s'ho mereix. Perquè és de justícia. I la resta, si és que pot, que carregui amb la seva consciència.\nRelat publicat a la revista digital Descriu, el mes de novembre del 2018.


Quin goig! La papallona de l'arboç, en castellà anomenada la "mariposa del madroño". Es considera, per la seva dimensió, la papallona diürna més gran d'Europa. Present a tota la costa Mediterrània i qualificada segons els experts en aquesta matèria, com la papallona més bella de totes, degut als contrasts de colors que té al revers de les seves ales. Una de les seves característiques és que quan està en repòs, plega les ales, com si volgués mostrar la part més bonica del seu cos.\nVaig poder gaudir de la seva presència fent el tram de "Es Codolar a Es Cards" (Camí de Ronda GR-92)\nLa cala "Es Codolar"\nNo és la primera vegada que publico l'orquídia rosada, però tampoc és habitual veure-la per aquestes conrades. Estava a tocar del petit embassament, on per cert, hi havia unes quantes més guarnint la riba.\nDE TAMARIU A CALA PEDROSA\nSi agafem el sender GR-92, a l'alçada de la platja dels Liris, arribarem a Cala Pedrosa en només 45 minuts, aproximadament. Hi ha trams bastant dificultosos, però amb un bon calçat no hi ha d'haver cap problema. A aquesta cala només es pot accedir caminant pel GR, o bé en barca. Les vistes són espectaculars i el color del mar agafa diferents tons de blau i verd. Tot una meravella!\nEl color blau turquesa salta a la vista!\nEls senyals del GR molt ben indicats durant tot el tram\nLa Cala Pedrosa, fent honor al seu nom: Tot són pedres!!\nCATALUNYA Tamariu, Costa Brava, Girona, Catalunya\nMOSCA DE BOSC\nÉs una mosca molt comú i la podem veure a les vores dels camins boscosos i sobre arbusts.\nMesura 1 centímetre. Es recolza sobre la flor d'arpell.\nNo és un penjoll, ni una arracada, ni un brillant ni tan sols una peça de bijuteria, simplement és l'escarabat blau (Hoplia Coerulea)\nDifícil de trobar! però... vaig estar de sort, és molt bonic! Aquest exemplar és mascle ja que el color blau turquesa metal·litzat el delata. La femella és totalment diferent, de color marró i gens atractiva.\nEstà en perill d'extinció i és espècie protegida segons UICN (Unió Internacional per a la Conservació de la Natura)\nLi agraden les plantes que estan vora l'aigua.\nVaig tenir força feina per captar unes fotografies una mica decents, ja que el bitxo, en concret, no parava mai quiet! Com podeu veure a les imatges. Però estic satisfet ja que no va aixecar el vol!\nFins i tot hi ha un poema dedicat a aquest coleòpter.\nvora el canal,\nmolts exemplars d'escarabat,\niridiscent blau metal·litzat\nIsabel Barriel (poetessa)\nEl vol d'aquesta papallona va des d'abril a juliol. La podem trobar freqüentment en zones arbustives càlides i boscos oberts. Molt comú als Països Catalans, però no sobreviu al fred i per això la seva presència en els Pirineus és gairebé nul·la.\nESCARABAT (OEDEMERA NOBILIS)\nQuina sort! Vaig poder fotografiar aquests dos escarabats (mascle i femella) en poc interval de temps. Mesuren 1 centímetre de llargada. El seu color verd metal·litzat els fa molt atractius. S'alimenten de pol·len. Es tracta d'uns exemplars comuns a Catalunya.


Fira de Girona tancarà l'estand a l'Exèrcit si no retiren els dibuixos del soldat armat - El Gerió Digital\nLa directora ha enviat un burofax al subdelegat de Defensa advertint-lo\nDimecres, 11 d'abril de 2018 16:30h\nEl polèmic dibuix del soldat a l'estand de l'Exèrcit © ACN\nLa resposta de Fira de Girona a la presència de dibuixos amb la silueta d'un soldat armat a l'estand de l'Exèrcit a l'Expojove no s'ha fet esperar. La directora de l'ens, Coralí Cunyat, ha enviat un burofax aquest mateix dimecres adreçat al subdelegat del Ministeri de Defensa a Girona, Jesús M. Santodomingo, on relata que han observat que "a l'estand que ocupa l'Exèrcit a la present edició del saló, obert al públic aquest matí, hi figura un dibuix amb la silueta d'un soldat on es visualitza parcialment una arma".\nA l'escrit, Cunyat diu que aquest fet "contravé directament les prescripcions del codi ètic" del certamen i "molt especialment la previsió continguda en el seu article cinquè, sobre les normes de conducta". Per aquest motiu, li requereix que retirin "d'immediat la imatge amb el component bèl·lic que la integra" i adverteix que si no ho fan els tancaran l'expositor. A més, alerta que es podrien enfrontar a un "expedient d'inhabilitació" per concórrer a qualsevol altra fira.\nLa directora de l'ens ja ha advertit aquest matí que havia pres fotografies de l'estand i que les havien elevat al Comitè Executiu i al Patronat de Fira de Girona perquè determinessin si els dibuixos podien vulnerar la normativa.\nEl Ministeri de Defensa va decidir participar a la fira complint amb la interlocutòria de mesures cautelars imposada per un jutjat en la qual es vetava l'ús d'uniforme. Per això, hi ha han enviat personal civil i hi han penjat, majoritàriament, imatges de militars fent tasques humanitàries excepte en els dibuixos del mostrador on es podien veure efectius armats.\nEn concret, es tracta de dues siluetes que simulen soldats armats. Des de primera hora del matí, una d'elles estava parcialment coberta amb un cartell que anuncia una APP de les Forces Armades. Al migdia i just abans de l'acte de protesta que ha concentrat una vintena de persones davant de l'expositor, n'hi han enganxat un altre a la part de baix on es fa publicitat del web de Defensa. L'altra silueta s'ha tapat parcialment per cobrir la part on es podia veure una arma, també amb un cartell de la pàgina del Ministeri.\nCunyat ha assegurat que havien adoptat la mesura per iniciativa pròpia perquè des de Fira de Girona encara no havien determinat quines actuacions adoptarien.


Entradas para OSONA A L'HIVERN en Rupit en entradium\nOSONA A L'HIVERN\nRupit ¿Cómo llegar?\nTOUR FOTOGRÀFIC: OSONA A L'HIVERN AMB EDUARDO BLANCO MENDIZABAL\n- Buscant les millors llums d'aquesta comarca. - 19 de gener de 2019 -\nLa comarca d'Osona, a la província de Barcelona, té uns meravellosos paisatges i uns pobles amb una bellesa excepcional. Durant l'hivern es produeixen moments molt singulars i poseeix una llum molt especial, i fa que sigui un lloc únic i tremendament fotogènic per obtenir les millors imatges. En concret, ens mourem pels municipis de Rupit, Cantonigròs i Tavertet, sempre guiats pel prestigiós fotògraf EDUARDO BLANCO MENDIZABAL, que coneix molt bé cadascú dels racons d'aquesta comarca i ens portarà a espais que no pots ni imaginar per captar les millors llums.\nQui és Eduardo Blanco Mendizabal?\nl'Eduardo, que ja ha col·laborat tres vegades anteriorment amb el programa de cursos fotogràfics Land/Scape, ha guanyat més de 50 premis en certamens de fotografia nacional i internacional. És autor de vàries publicacions, entre elles, "Fotografiar amb mal temps", i "Fotografiar llamps. Guia per a disfrutar de les tempestes".\nCol·labora amb National Geographic, The Times, The Guardian, The Telegraph, Condé Nast Traveler, Cambridge University, El País, GEO, El Dominical, Muy Interesante, MAN, El mundo de los Pirineos, Guía Repsol, Hola Viajes, entre d'altres.\nHa realitzat més de 20 exposicions que han recorregut tota la geografia espanyola.\nFotografiarem imponents paisatges i pobles molt fotogènics.\nComençarem l'activitat a les 7h del matí amb tots els participants en el punt de trobada que us indicarem uns dies abans de començar l'activitat, i el finalitzarem allí mateix aproximadament a les 20h.\nDurant el tour que farem pels diferents pobles d'Osona ens mourem amb els cotxes dels assistents al curs.\n- Equip fotogràfic: càmara, trípode, filtres (densitat neutra i polaritzador recomanats), objectius varis; des d'angulars fins a teleobjectius, disparador amb o sense cable. Bateries i targetes extres.\n- Altre material interessant: Roba que abrigui i sabates de muntanya, gorro, guants.. i també recomanat portar un frontal (llanterna)\nPreu de l'activitat: 100€\nClasses pràctiques durant tota la jornada\nAllotjament (si escolliu agafar-ne)\nTrasllat desde el punt d'origen\nPots realitzar la teva inscripció en aquesta mateixa pàgina, a la part superior. Un cop inscrits els participants que no assisteixin al curs, no se'ls farà la devolució dels diners. Els acompanyants paguen el mateix preu.\nL'organització, pel bé de l'activitat i el ritme del grup, prendrà les decisions que cregui oportunes, en el cas d'inclemències meteorològiques.\nEsperem veure't en aquest tour per Osona!\nPer qualsevol dubte pots contactar amb nosaltres escrivint-nos a landscape.emotions@gmail.com o trucant-nos al 646 22 04 24\n© LAND/SCAPE TEAM 2018\nPlaça de l'Ajuntament de Rupit\nLAND/SCAPE - Cursos i Escapades fotogràfiques -


El primer pas de tota retolació: Assessorament – iRètols\nDigues què vols i et direm què necessites. Aquesta és la idea que ens mou i amb la qual arrenquem tots els nostres projectes.\nPodem començar des d’un petit esbós d’una idea que heu tingut fins a treballar amb un projecte molt definit. A partir d’aquí, comencem a valorar els materials, acabats, paleta de colors…\nEns desplacem per veure el lloc de la retolació, prenem mides i valorem tot allò imprescindible per a executar el projecte. Un cop tenim tota la informació, passem a proposar quina és la millor solució per al vostre projecte.\nI en el nostre taller podeu venir a veure mostres de retolacions, materials, gruixos…\nUn dels avantatges dels nostres projectes és, que abans de produir, us enviem una mostra de la vostra retolació. D’aquesta manera podeu visualitzar com serà el resultat final i comprovar que tot sigui correcte.\nL’assessorament és el següent pas després de la idea, així que si estàs en aquest punt, no dubtis en demanar-nos assessorament.\nBy admin|2022-02-22T16:18:25+02:00febrer 22nd, 2022|Assessorament Identitat Visual Corporativa, Retolació|Comentaris tancats a El primer pas de tota retolació: Assessorament


Ullastret : Baix Emporda : Costa Brava Turisme\net trobes aquí > Portada > Territori i patrimoni natural > Poblacions > Ullastret\nEl municipi d’Ullastret s’estén per gran part de la riba del Daró, riu que travessa la part més occidental del terme. Antigament, a la part oriental hi havia hagut l’estany d’Ullastret, que era alimentat per les aigües del Daró i per altres recs i torrents de la seva conca. Aquest estany fou dessecat al segle XIX i convertit en camps de conreu, però encara avui, en èpoques de fortes pluges, es torna a omplir d’aigua.\nEl poble d’Ullastret es troba situat al damunt d’una suau elevació. Té una estructura clarament medieval: unes muralles molt ben conservades encerclen un petit nucli de carrers estrets i costeruts que desemboquen en una esplanada on es creu que hi havia el recinte sobirà d’un castell actualment desaparegut. Just al costat d’aquesta plaça hi ha l’església parroquial de Sant Pere, una església romànica del segle XI, de planta basilical amb tres naus i tres absis.\nExtramurs, i just davant de la part nord de la muralla, es conserva una llotja o plaça gòtica coberta amb bigues de fusta sostingudes per dos arcs apuntats. Però sobretot Ullastret té anomenada pel poblat ibèric que es troba situat a l’est del municipi, al puig de Sant Andreu, un dels jaciments arqueològics d’època ibèrica que més bé es conserven a Catalunya.


INFANTIL – Pàgina 2 – Col·legi Frangoal – Castelldefels\nAquests dies, encara que estiguem a casa, podem aprofitar per seguir recordant i aprenent anglès. Per aquesta raó, durant la setmana passada, els nostres petits del Frangoal van estar jugant a mímica amb la família per tal de recordar el vocabulari que ja havien treballat a classe. I ens ha quedat aquest vídeo tan maco, on podeu […]\nAmb motiu de la Diada de Sant Jordi les editorials Anaya i Barcanova posen a la nostra disposició aquestes dues lectures per infantil i cicle inicial. Continuem vivint aventures… Los pollitos en el colegio Chema García A partir de 3 años Seis simpáticos pollitos protagonizan estas historias llenas de humor, donde las travesuras están aseguradas […]\nLes nostres recomanacions de llibres per aquest Sant Jordi!\nEn aquest Sant Jordi tan diferent i perquè no, especial, els més petits de l’escola ens hem recomanat llibres i contes via videoconferència. Aprofitem per llegir i viure 1000 aventures a través de les històries que ens expliquen els contes!!! Aquí teniu el recull que hem fet entre tots.\nI havia una vegada… Una escola que es deia Frangoal, on hi vivien uns mestres d’Educació Infantil que van preparar un conte molt especial per tots vosaltres. Desitgem que us agradi.\nEl repte de la farina!\nUna de les turistes de P5A va iniciar aquest repte que ha continuat tota la classe i també, les seves famílies! Ara us toca a vosaltres… VIATGERS I VIATGERES DE P5B!\nUn conte en equip!\nLa distància no ha estat un obstacle pels més petits de l’escola, han creat un conte en equip, ple d’aventures, creatiu i divertit. Desitgem que us agradi, ho han fet amb molt d’amor i il·lusió. Gràcies a tots per participar.\nLa retrobada virtual!\nDesprés de molts dies sense poder veure’ns, per fi ens hem pogut retrobar de manera virtual. Hem pogut escoltar i explicar com estan sent aquests dies tan diferents i especials. Ha estat breu però intens i molt feliços de poder compartir aquests minuts tots junts. De ben segur, que ens tornarem a retrobar ben aviat.\nTreballem les professions!\nDurant aquesta darrera setmana els més petits de l’escola han estat treballant diferents professions a casa. S’ho han passat d’allò més bé i tenim veritables periodistes, mestres, botiguers i fotògrafs. I tu, que vols ser de gran? Aquest és el resultat de tot el que han fet acompanyats de les seves famílies:\nEls 5 sentits!\nAquests dies que ens toca estar a casa els i les alumnes d’infantil han estat treballant els 5 sentits. I ens han enviat un munt de vídeos i fotos divertidíssimes: explicant-nos contes amb titelles, fent receptes per menjar boníssimes, fent massatges i pintant les ungles a tots els membres de la família. També, olorant diferents […]\nAventura de pirates a P5!\nEls i les turistes i els viatgers/es hem viscut una aventura de pirates molt emocionant! Aquí teniu un recull de les activitats que hem realitzat.


Prop d'una trentena d'activitats 'on line' per donar suport als creadors locals en la Setmana Cultural de Sant Jordi | Ajuntament de Sant Joan Despí\nInici/Despí Notícies/Prop d'una trentena d'activitats 'on line' per donar suport als creadors locals en la Setmana Cultural de Sant Jordi\nProp d'una trentena d'activitats 'on line' per donar suport als creadors locals en la Setmana Cultural de Sant Jordi\nDes d'avui dilluns fins diumenge 27 d'abril, Sant Joan Despí celebra la Setmana Cultural de Sant Jordi, amb prop d'una trentena d'activitats 'on line' que serviran per donar suport als artistes i creadors locals. La programació inclou espectacles familiars, contes, concerts, entrevistes, xerrades, recomanacions literàries, màgia, tallers, recitals, etc. per poder gaudir de la cultura des de casa a través del canal d'Instagram 'CulturaaCasaSJD'.\nAl llarg de tota la setmana, l'Ajuntament de Sant Joan Despí programarà un total de 26 activitats 'on line' per celebrar el 'Sant Jordi, a casa'. El dia més intens serà el dijous 23 d'abril, amb una marató d'activitats des del matí fins al vespre.\nLa Setmana Cultural de Sant Jordi té com a objectiu fomentar la cultura entre la ciutadania amb motiu de la festa de Sant Jordi, malgrat la situació de confinament, i visibilitzar i donar suport als artistes i creadors locals. Totes les activitats s'emetran a través del canal d'Instagram CulturaacasaSJD. El popular actor Quim Masferrer, veí de la ciutat, ha fet la presentació de la setmana mitjançant un vídeo on anima tots els santjoanencs i santjoanenques a gaudir de la iniciativa.\nLa programació de la Setmana Cultural de Sant Jordi és molt diversa perquè en puguin gaudir tant petits com grans. Pel que fa a les propostes infantils, hi ha diverses sessions de contacontes, espectacles d'arts escèniques, concerts per cantar i ballar, i tallers de manualitats i de música.\nPer al públic adult, gaudirem de recomanacions de cinema i literatura; de la màgia de The Roker i del Mag Ramó; de l'humor de la monologuista Valeria Ros ens farà un tastet del seu monòleg Sin filtro; del músic Eduard Costa, ex membre d'Amics de les Arts, que ens presentarà el seu disc L'últim indi, i també tindrem taller d'escriptura, una xerrada sobre l'artista Josep Maria Jujol i un vermut musical amb Maria Martí.\nMarató d'activitats el 23 d'abril\nEl dijous 23 d'abril, diada de Sant Jordi, serà la jornada més intensa, amb una dotzena d'activitats que començaran a les 11 del matí amb l'espectacle infantil La llegenda de Sant Jordi. Al llarg del matí també tindrem diversos tallers de manualitats, l'espectacle familiar Va de cançons i l'entrega de premis del Concurs de microrelats.\nLa tarda del 23 d'abril començarà amb el Cafè amb lletres, una trobada virtual amb escriptors i escriptores locals que ens faran les seves recomanacions literàries. Hi participaran Ade Akinfenwa, Ana Muñoz, Anna López Arteaga, Concepción Mostazo, Cristina Busto, Irene Funes, Josep Andreu Garcia, Maria Meneses, Pepa Mayo i Sylvia Oussedik. També hi haurà contes infantils i la diada acabarà amb l'entrevista a l'escriptor i periodista Francesc Latorre i amb el recital El llac de la memòria, a partir de poemes de Joan Vinyoli, a càrrec de Carles Gutiérrez i Ignasi Guasch.\nConsulteu totes les activitats a www.sjdespi.net/agenda