Etapa 2: El Port de la Selva - Llançà - Vilamaniscle | Pirineus\nDescobrim el monestir de Sant Pere de Rodes i fem ruta fins als peus de la serra de l'Albera, deixant definitivament enrere les aigües del Mediterrani\nLa segona etapa de la Transpirinenca ens ofereix una combinació meravellosa de paisatges de mar i muntanya típicament mediterranis. Durant el primer sector de l'etapa ens enfilem a l'extraordinari monestir benedictí de Sant Pere de Rodes, una de les grans joies del romànic català. Després d'admirar aquesta magnífica construcció, baixem fins a Llançà, on ens acomiadem de les aigües del mar Mediterrani, que ens han acompanyat durant les dues primeres jornades de la travessa. Finalment, deixem enrere el Mediterrani i la península del Cap de Creus i arribem a Vilamaniscle, un poble preciós que ens descobreix la gran tradició vitivinícola de l'Empordà.\nLes meravelloses vistes que tenim durant el tram de descens des de Sant Pere de Rodes fins a Llançà.\nEl fort contrast entre el mar i els paisatges de muntanya de la serra de Rodes.\nDescobrir el monestir de Sant Pere de Rodes.\nConèixer la tradició vitivinícola de l'Empordà al bonic poble de Vilamaniscle.\nLa Selva de Mar rep aquest nom perquè abans el bosc cobria gairebé tot el terme? Fou després, sota la influència dels monjos del monestir de Sant Pere de Rodes, que el conreu de la vinya i l'olivera va anar guanyant terreny i es va estendre fins i tot als turons. Al segle XIX, la fil·loxera i les fortes gelades van afectar greument aquests conreus i molts camps foren abandonats.\nEl preciós monestir romànic de Sant Pere de Rodes. La primera referència escrita del monestir data de l'any 878 però no fou fins a l'any 947 que esdevingué una abadia benedictina independent. El monestir tingué una gran vitalitat fins al segle XIV i després va entrar en una llarga decadència fins que finalment fou abandonat. Actualment ha estat esplèndidament restaurat (més informació: 972 387 559, santperederodes.cultura@gencat.cat).\nComencem la segona etapa de la Transpirinenca al (1) Port de la Selva (0:00h - 5m). Resseguim la badia per la vora del mar, primer per la zona portuària i després per l'anomenada Platja Gran. Coincidim en aquest tram amb el sender de llarg recorregut GR 92, que en el seu tram català ressegueix tota la costa del Mediterrani des de Portbou fins a Ulldecona. Quan arribem al trencall de la carretera de la Selva de Mar, deixem enrere el mar i la carretera de Llançà i girem cap a l'esquerra (S) en direcció a la Selva de Mar. Resseguim la carretera fins just abans d'arribar a unes instal·lacions esportives, on agafem un camí que surt perpendicular a la carretera i que rodeja les instal·lacions. Seguim les marques blanques i vermelles del GR fins a (2) la Selva de Mar (0:50h - 60m). Aquest petit municipi era antigament el nucli més important de la zona i el Port de la Selva només era el port dels pescadors de la Selva de Mar.\nAbordem ara l'ascens al monestir de Sant Pere de Rodes. Just sortint de la Selva de Mar passem pel costat de l'ermita de Sant Sebastià, que més aviat sembla un castell, pels merlets que coronen les seves parets. El camí puja fent ziga-zagues per tal de superar el fort desnivell, ens trobem davant de la primera pujada realment exigent de la travessa transpirinenca. Finalment arribem a l'aparcament oriental del monestir i continuem per una pista que primer rodeja el monestir per sota i després arriba a la portalada principal del (3) monestir de Sant Pere de Rodes (2:00h - 510m), un dels grans exponents del romànic català, de visita molt recomanable.\nDeixem el monestir enrere i continuem la travessa en direcció NO. Passem pel costat de l'ermita de Santa Helena, que ens queda a la nostra esquerra, i creuem una carretera. Comencem a baixar a poc a poc per la carena en direcció a Llançà. Durant aquest tram gaudim d'unes vistes espectaculars de la plana empordanesa, la serra de l'Albera i les grans muntanyes del Pirineu oriental. Passem pel (4) coll del Perer (2:45h - 356m) i fem l'últim tram de descens fins al municipi de (5) Llançà (3:30h - 10m), el segon i últim poble mariner per on passem durant la travessa Transpirinenca en el seu sector català.\nSortim de Llançà travessant la carretera d'accés al poble i les vies de tren. Avancem per una pista ampla que s'enfila suaument pel llom d'una muntanya. Caminem per una zona molt exposada al sol on és difícil trobar-hi alguna ombra. A poc a poc anem superant el desnivell i arribem al (6) coll de les Portes (4:30h - 230m), on ens trobem un creuament de pistes. Mirem enrere per admirar el blau del mar per última vegada i continuem per la pista que segueix recte endavant. Avancem primer per un terreny planer i després comencem a baixar pel vessant occidental de la muntanya. Arribem a un punt on deixem la pista i agafem un corriol que baixa directe fins a (7) Sant Silvestre de Velleta (4:50h - 118m), una bonica ermita romànica que data del segle X i que està formada per una nau rectangular i un absis semicircular.\nReprenem la marxa per un corriol que puja uns metres en direcció O i que ens deixa novament a la pista de terra. Avancem per aquesta pista fent cas dels senyals blancs i vermells en els diversos creuaments que ens anem trobant fins que arribem al (8) coll de la Serra (5:35h - 258m). En aquest punt agafem la pista que baixa suaument i en direcció NO cap al coll de Quirc i el poble de (9) Vilamaniscle (6:00h - 155m). Aquesta petita i bonica població està situada als peus de la serra de l'Albera -que recorrerem durant les següents etapes de la nostra travessa- i és reconeguda per la qualitat dels seus conreus d'oliveres i vinya. Recomanem acostar-nos a aquesta tradició i, si en tenim l'oportunitat, provar els vins i l'oli que s'elaboren al poble.\nEl recorregut d'aquesta etapa es troba molt exposat al sol i les ombres són escasses. Si anem bé de temps i les forces ens acompanyen, des del monestir de Sant Pere de Rodes, podem pujar fins al panoràmic castell de Sant Salvador de Verdera (682m), punt més elevat de la península del Cap de Creus (anada i tornada: 1,6 km, 0:35h).\nCal que en portem, durant l'etapa no trobarem fonts. Podem aprovisionar-nos al Port de la Selva, al monestir de Sant Pere de Rodes i a Llançà.\nL'Ajuntament de Vilamaniscle ha habilitat una zona d'acampada municipal al costat de la piscina del poble (972 530 518).\nAllotjaments: Turisme Rural Cal Nin (972 530 522 i 647 837 413).\nAl Port de la Selva i a Llançà tots els serveis estan coberts (botigues, supermercats, bars i restaurants, oficina de turisme,...). A Vilamaniscle hi ha una petita botiga que també disposa de servei de bar.


Procés de participació per a una nova Llei de muntanya. Departament de Territori i Sostenibilitat\nLes sessions que es presenten són les primeres obertes al conjunt de la ciutadania i se sumen a d’altres espais de debat precedents que es volen donar a conèixer i que es volen enriquir amb les aportacions de tots aquells que estiguin interessats en aquest projecte.\nEl procés de participació s'estructura en dues sessions de debat, totes dues amb el mateix contingut, distribuïdes territorialment: 21 de gener de 2015 al Pavelló de Suècia de Berga i 28 de gener de 2015 a l'Oficina Comarcal de Turisme de Sort.\nEl debat té com a punt de partida les reflexions i propostes que planteja el document de conclusions del Grup de treball tècnic, el qual es configura com a document de base per al debat. A partir d’aquí, la reflexió s'enriqueix amb totes les consideracions i propostes que es puguin generar en el marc de les sessions de debat. Les sessions van tenir una durada de 3 hores, i es van utilitzar mètodes de deliberació, primant la reflexió, l'intercanvi de punts de vista i la detecció d'elements de consens i dissens.\nEls reptes des del territori. Eduard Barcons (Agència de Desenvolupament del Berguedà) - Berga 21-01-2015 Els reptes des del territori. Pere Porta (Institut per al Desenvolupament i la Promoció de l'Alt Pirineu i Aran, IDAPA) - Sort 28-01-2015 Llei 2/1983, de 3 de març, d'alta muntanya\nAntecedents [203,92 KB ]\nDocument de base per al debat [102,29 KB ]\nResultats de la sessió de debat de Berga [182,69 KB ]\nResultats de la sessió de debat de Sort [152,71 KB ]\nPresentació. Nova Llei de muntanya [195,99 KB ]\nNota de premsa de la presentació al territori (12-12-2014) [218,41 KB ]\nNotes sobre el procés de revisió de la llei [49,59 KB ]\nPrograma de la sessió de debat del 21 de gener a Berga [36,47 KB ]\nPrograma de la sessió de debat del 28 de gener a Sort [36,47 KB ]


Actualitzada 01/07/2019 a les 16:18\nEl Regidor en Cap de l’Ajuntament de Balaguer, Jordi Ignasi Vidal, ha presentat aquest matí el cartipàs municipal de cara als propers 4 anys de govern amb majoria absoluta.\n© Balaguer presenta el nou cartipàs municipal\nEl Paer en Cap de l’Ajuntament de Balaguer, Jordi Ignasi Vidal, ha presentat aquest matí el cartipàs municipal de cara als propers 4 anys de govern amb majoria absoluta.\nUn govern municipal format pel regidor i vuit regidories, de les quals hi haurà 5 tinences d’alcaldia.\nEster Guarné, primera tinenta d’alcalde portarà les àrees de promoció econòmica i ocupació amb el 100 per cent de dedicació. Gemma Vilarasau serà la segona tinenta d’alcalde i protarà les àrees d’esports, joventut i infantesa, amb el 75% de dedicació.\nEl tercer tinent d’alcalde serà Gerard Torres, que dirigirà les àrees de seguretat, urbanisme i obres publiques amb el cent per cent de dedicació. Kevin Bruque serà el quart tinent d’alcalde i dirigirà les àrees de Governació, assumptes socials i participació amb el 60 per cent de dedicació. Arnau Torrente portarà les àrees de Cultura i Comunicació amb el 60 per cent de dedicació, sent el cinquè tinent d’alcalde.\nLaura Corsà gestionarà les àrees d’educació, igualtat i nova ciutadania, sense dedicació. Maria Pau Ortiga portarà les àrees de Turisme, fires i festes amb el 100 per cent de dedicació. Xavier Castellà, amb el 50 per cent de dedicació dirigirà les àrees de medi ambient, sostenibilitat i salut.\nLa comissió de govern estarà composta pels 9 regidors, mentre que la Junta de Govern estarà formada pels cinc tinents d’alcalde.


Llibres d'Art per Adults | Editorial Mediterrània\nAquí trobareu una selecció de llibres i productes que tenen a veure amb l'art en el seu sentit més ampli.\nDes dels inicis de l'Editorial, sempre hem tingut un vincle molt potent amb l'artista, la seva família i la seva obra. Aquí podreu trobar algun dels seus treballs en format llibre o làmina per a poder gaudir i entendre millor l'obra de Josep Maria Subirachs.\nLa Sagrada Família és un dels emblemes més importants, coneguts i simbòlics de la ciutat de Barcelona i hi hem dedicat alguns llibres a parlar del temple, les seves parts i, sobretot, els seus artistes. Què seria la Sagrada Família sense Gaudí, Subirachs, en Vila o els arquitectes que l'estan duent a terme a dia d'avui?


El Prat al Día: 11-dic-2015\nLa Fira del Prat de Llobregat comptarà amb un estand dedicat al metro automàtic.\nL'espai d'exposició, fruit de la col·laboració entre TMB i l'Ajuntament del Prat, es podrà visitar de divendres a diumenge al recinte firal\nTransports Metropolitans de Barcelona (TMB), en col·laboració amb l'Ajuntament del Prat de Llobregat, participa a la 42a edició de la Fira Avícola de la raça Prat, que se celebra de l'11 al 14 de desembre al recinte firal, amb un estand dedicat íntegrament a la línia 9 de metro.\nAl mateix temps, es produirà l'ampliació més important de la història de la xarxa de metro, prop de 20 quilòmetres d'una sola vegada, una fita de la mobilitat metropolitana amb un fort component d'innovació, ja que suposa també un salt endavant en la implantació de la conducció automàtica, que aporta seguretat, flexibilitat i fiabilitat a l'operació.\nAquest cap de setmana comença una nova edició dedicada a lloar las qualitats dels pollastre de Potablava , la 42a Fira Avícola de la Raça Prat, aquest any i per primera vegada no s'hi podran comprar pollets. És una de les novetats de la mostra agrícola, avícola i comercial que s'exposarà als carrers més cèntrics del Prat, i on els visitants podran conèixer el paper de la pagesia en el manteniment de la producció del pota blava.


Trenca el silenci el misteriós home que es va endur la petita Amèlia de l'escola\nImatge de l'home que es va endur la petita Amèlia per error | TELECINCO\nL'home que es va endur a la petita Amèlia per error: «Em sento amb el deure de demanar disculpes»\nper Adrià Morte Masfarné 30/10/2020 08:10h\n«Vaig agafar la nena i vaig marxar». Són les paraules de l'home que, presumptament per confusió, va anar a buscar a l'Amèlia a l'escola pensant-se que era la seva filla però en realitat era una altra nena. En declaracions a Telecinco, reconeix que es va equivocar: «Vaig agafar aquella nena que no era la meva i em sento amb el deure de demanar disculpes». Els fets van tenir lloc a Calella i la nena va ser trobada a Tordera.\nL'home feia dos anys, per problemes judicials amb la seva exparella, que no veia a la seva filla, de la mateixa edat i de nom Amèlia. En arribar a l'escola a les 16.00 hores de la tarda va preguntar per la nena i una professora suplent li va entregar la petita Amèlia. Alhora, mitja hora més tard van arribar els veritables pares i quan la van anar a buscar es van adonar que no hi era.\nVa ser en aquest moment quan va començar una recerca que va implicar cossos policials i administracions locals, des d'on també es va difondre a les xarxes socials un prec per buscar la nena al costat de la seva fotografia.\nL'home explica que van anar a casa i que inclús la seva altra filla, més gran, va indicar que la petita Amèlia «estava molt canviada» però l'home, després de dos anys sense veure-la, va pensar que potser havia canviat. Per tot plegat, assegura que van berenar i van «fer una tarda normal» fins que es van assabentar de tot el confús succés. Un error que recordarà tota la vida.\nEls Mossos denuncien l'escola i l'home\nEls Mossos d'Esquadra denunciaran l'escola de Calella que va entregar la nena a l'home que no era el seu pare. La denúncia es cursa per entregar un menor a una persona sense consentiment dels tutors legals, en aquest cas els seus veritables pares. Pel que fa a l'home, la policia l'ha denunciat per sostracció de menors.\nEn aquest cas no se'l denuncia per la confusió, sinó perquè la intenció d'aquest individu de 53 anys era endur-se la seva filla de debò, fet que tenia vetat per una qüestió de custòdia legal.\nL'Amèlia ha estat trobada a Tordera i es troba en perfecte estat de salut. Arrel d'unes informacions de testimonis, la policia local ha fet unes indagacions fins trobar indicis sobre la persona i vehicle que es podia haver endut la nena.\nÚltima hora Última hora Actualitat Última hora Desaparegut Última hora Menor Última hora Mossos d'Esquadra Última hora Maresme\nUn altre expert, partidari d'un confinament total a Catalunya: «Anem tard»


Una ciutat de Califòrnia prohibeix enviar missatges de text mentre es creua el carrer\nLa ciutat de Montclair , a sud de Califòrnia (Estats Units) prohibirà enviar missatges de text als vianants que, en aquests moments , estiguin creuant pel carrer .\nl'avís s'ha fet públic a través de la pàgina web de la ciutat , i coincideix amb una altra estranya prohibició en el territori nord-americà: en l'estat de Carolina del Sud s'ha prohibit l'ús de pantalons per sota de la cintura .\nla nova ordenança, que va entrar en vigor a principis d'any, no només prohibeix enviar SMS's , també queda vetat , als vianants que creuin el carrer, l'ús d'auriculars i parlar pel telèfon.\n"igual que els conductors, els vianants sempre s i veuen immersos en el comportament multitasca, com l'ús de telèfons de mà, dispositius d'escolta de música i altres dispositius electrònics ", diu l'avís publicat en el lloc web de la ciutat. "Els efectes de tal comportament poden relacionar-se amb els d'un conductor distret. Els conductors distrets difereixen dels vianants distrets en el fet que la conducció distreta té polítiques i intervencions per millorar la seguretat, on aquestes mesures de seguretat no estan vigents per als vianants ".\nLes multes ascendeixen a la següent quantia: 100 dòlars el primer cop que es infringeixi la normativa , 200 per una segona violació de la llei (si aquesta es produeix entre els 12 mesos següents de la primera infracció), i 500 dòlars per cada violació subsegüent.\nArtículo anteriorMéndez de Vigo avisa que el 155 continuarà "si no hi ha un Govern de la Generalitat legalment constituït"\nArtículo siguienteGustavo González junto a los hijos de María Lapiedra


definició de cicle de laigua\nPrincipal » medi ambient » definició de cicle de laigua\nEl cicle de l'aigua és un altre dels cicles biogeoquímics importants que succeeixen al nostre planeta i que consisteix en la circulació de l'aigua entre els diferents compartiments de la hidròsfera: oceans, rius, mars, llacs, entre d'altres. Com passa amb aquest tipus de cicles es produeix la intervenció de reaccions químiques i llavors l'aigua es trasllada d'un lloc a un altre, o si no es modifica el seu estat físic.\nA terra ens trobem a l'aigua en tres estats diversos: sòlid (neu i gel), líquid i gasós (vapor d'aigua).\nMentrestant totes les aigües presents a la terra es troben en canvi constant, per exemple, l'aigua que hi ha a la superfície s'evapora, la que està als núvols es precipita a la terra, la pluja també es filtra a la terra, encara que, és important destacar que l'aigua total que hi ha al planeta no es modifica, és a dir, es manté malgrat les modificacions indicades. Aleshores, a la circulació i conservació d'aquesta aigua se l'anomena cicle de l'aigua o cicle hidrològic.\nLa importància del cicle de l'aigua rau en la interacció que té amb l'ecosistema i així mateix els éssers vius en depenen per poder subsistir. Val a dir que el cicle de l'aigua també necessita per al funcionament correcte dels éssers vivents.\nEl cicle de l'aigua s'ha comprès per una sèrie de processos: evaporació (l'aigua s'evapora a la superfície dels oceans, a la superfície terrestre i als éssers vius per mitjà de la transpiració de plantes i sudoració d'animals), condensació (l'aigua vaporitzada puja i es condensa donant lloc al núvol), precipitació (quan les gotes d'aigua que conformen els nubles es refreden acabaran per precipitar-se a la terra en funció del pes i serà líquida (pluja) o bé sòlida (granissa o neu), infiltració (l'aigua toca que toca el terra i penetra als porus, passant a ser aigua subterrània; bona part de l'aigua infiltrada torna a l'atmosfera per evaporació), escolament (l'aigua en forma líquida es trasllada costa avall a la part superficial del terreny), circulació subterrània (és un procés símil a l'escolament però en localització subterrània), fusió (és quan la neu es transforma a l'estat líquid donant pas al desglaç) i solidificació (quan baixa la temperatura a l'interior del núvol el vapor d'aigua o mateix l'aigua es congela precipitant-se a la terra en forma de calamarsa o neu).\nÉs importantíssim perquè el cicle de l'aigua es produeixi conforme l'atmosfera estigui tan poc contaminada com sigui possible i per la seva banda l'aigua disposi de puresa.


Santiago Calatrava obrirà el seu Oculus a Nova York al març\nL’estació s’inaugurarà amb deu anys de retard i amb un pressupost desbordat\n4 min. Nova York 10/02/2016 00:00\n651x366 L’estructura blanca de l’Oculus de Santiago Calatrava, encara en obres, contrasta amb les línies rectes dels altres edificis del futur World Trade Center. / MARC TIÓ L’estructura blanca de l’Oculus de Santiago Calatrava, encara en obres, contrasta amb les línies rectes dels altres edificis del futur World Trade Center. / MARC TIÓ\n651x366 L'Oculus de Santiago Calatrava L'Oculus de Santiago Calatrava\n651x366 L'Oculus de Calatrava L'Oculus de Calatrava\n651x952 L'Oculus L'Oculus\nCrida l’atenció a tots els turistes que visiten el Memorial 9/11, el parc que recorda les víctimes de l’atemptat terrorista que va destruir les Torres Bessones. Són unes punxes blanques que apareixen entre els gratacels del World Trade Center encara en construcció. El contrast amb les façanes llises d’acer i vidre que les envolten no deixa indiferent. Després de mesos de veure treballadors de la construcció hissant les pues i pentinant-les amb pintura blanca, l’Oculus de Santiago Calatrava, l’obra més extravagant, laboriosa i cara del sud de Manhattan, està a punt d’obrir les portes. Però l’ambient no està per a celebracions.\nL’arquitecte valencià afegeix al seu currículum una altra obra consumida pels despropòsits. Tècnicament no és una estació, sinó més aviat un intercanviador on coincideixen diverses línies de metro i ferrocarril que connecten Brooklyn, Manhattan i l’estat de Nova Jersey. En nombre de passatgers, aquest distribuïdor de transports metropolità no és ni dels més importants del país, però ha trigat més d’una dècada a completar-se i ho ha fet amb una factura final de més de 3.500 milions d’euros, el doble del pressupost previst.\nObstacles polítics i ambientals\nVal a dir que no tot és culpa de l’arquitecte valencià. El 2004, quan va fer-se pública la maqueta d’aquesta mena d’ocell a punt d’emprendre el vol, tot eren elogis i facilitats. Però diverses decisions polítiques, tant de l’alcalde de la ciutat com del governador de l’estat, van fer descarrilar el projecte. L’intercanviador no tan sols s’havia d’aixecar contra rellotge, sinó que les obres no podien paralitzar el servei de metro i tren que milers d’usuaris utilitzen diàriament per anar a la feina. El cop de gràcia va ser durant la irrupció de l’huracà Sandy, la tardor del 2012, que va inundar tota l’àrea. I l’any passat, unes filtracions d’aigua de la veïna Torre 3 del World Trade Center van afegir més pressió a la construcció.\nIncapaç d’assumir més retards, l’Oculus obrirà als visitants la primera setmana de març però de manera molt deslluïda. Només es podrà visitar la meitat oest de l’espai i les botigues i els restaurants que han d’omplir el perímetre de la nau central seguiran buits ben bé fins a l’estiu. Apple, Michael Kors, Kate Spade i els xefs Daniel Boulud i Mario Batali fan cua per ocupar uns locals que, a hores d’ara, ja haurien d’estar en ple funcionament.\nA partir del mes vinent, això sí, els visitants que ho vulguin podran treure el nas al nou espai, i tenen molts números de quedar bocabadats. La nau central, situada un pis per sota del nivell del carrer, fa més de 100 metres de llarg i 40 d’alçada. Desenes de bigues d’acer blanques es disparem des del terra cap al sostre, que queda cosit amb una cremallera de vidres. Aquestes petites finestres, part de la complexitat de l’obra, s’obren per deixar entrar la llum natural. L’obertura, l’òcul que dóna nom a l’estructura, s’alinea perfectament amb el sol cada 11 de setembre.\nMalgrat que la inauguració serà a mig gas, els visitants també podran travessar de punta a punta el World Trade Center per sota terra. Des de l’accés de la Torre 4, a la cruïlla de Liberty i Church Streets, passant per un laberint de botigues tancades fins a la nau central. Des d’aquí, a un gran passatge, encara en obres, i per unes interminables escales mecàniques que porten a Brookfield Place, un altre gran centre comercial, on hi ha el mercat de productes francesos, Le District.\nCalatrava es treu l’espina amb la semiculminació d’aquesta gran plaça interior que s’emmiralla en la Grand Central Terminal, una de les joies de l’arquitectura de la ciutat. Tot i els entrebancs d’aquesta obra faraònica, l’arquitecte ja treballa en el seu nou projecte a Nova York i, curiosament, a pocs metres de l’Oculus. Es tracta d’una església de marbre blanc que brillarà en la foscor.\nEl nou repte de Calatrava: aixecar l'edifici més alt del món a Dubai


Èxit de participació a la parada d'ERC-la Ràpita per parlar amb la ciutadania sobre la República que farem - La Ràpita\nÈxit de participació a la parada d'ERC-la Ràpita per parlar amb la ciutadania sobre la República que farem\nDiumenge, 19.3.2017 12:30h\nAhir dissabte, Esquerra Republicana va muntar 10 carpes a les Terres de l'Ebre –140 a tot Catalunya– per parlar amb la ciutadania sobre com hauria de ser la nova República Catalana. Es tracta d'un acte més organitzat en el marc de la campanya participativa La República que farem, organitzada per la formació política. La Secció Local d'Esquerra Republicana de la Ràpita va ser una de les que hi va participar.\nEl president de la Secció Local, Oriol Clos, considera d''èxit participatiu' el matí d'ahir dissabte i anima la gent que vulgui fer més propostes a posar-s'hi en contacte, per correu electrònic (larapita@esquerra.cat) o mitjançant algun dels membres de la Secció Local. Clos valora com a 'important' que la gent aporti la seva opinió, perquè 'com més propostes puguem recollir, més semblant al que vol la majoria de la gent serà la República catalana'.\nEl president de la Federació de l’Ebre, Alfons Montserrat, coincidia en la necessitat expressada per Clos d''escoltar la ciutadania, també en espais de reflexió oberts a peu de carrer'. Montserrat destacava que 'les Terres de l’Ebre som un territori amb una personalitat ben marcada, i dins la nova República catalana haurem de tenir un reconeixement important'. Montserrates mostrava molt satisfet 'per la gran implicació de la gent de les Terres de l’Ebre en la campanya de La República la farem, que suma 35 actes organitzats al territori, però que superarà els 50 abans del mes de juliol'.\nJosep Caparrós, alcalde de la Ràpita, afirmava que 'és imprescindible que la nova República la fem entre tots, i per això Esquerra hem sortit al carrer amb aquesta macroparada d’avui, perquè la ciutadania tingui molt fàcil fer-nos arribar les seves aportacions i reflexions'. Caparrós incidia en el fet que 'els ajuntaments som la institució més propera a la ciutadania, i estem compromesos en fer forta i sòlida la base que ha de fonamentar la República catalana'.\nFinalment, Lluís Salvadó, secretari general adjunt d'Esquerra Republicana, des de la Ràpita, expressava la voluntat 'de continuar traslladant a la ciutadania que l'única via per construir un país digne és votar i fer la República catalana', i demana ‘que els ciutadans puguin decidir el seu futur'. Salvadó va dir que 'fem el que els ciutadans i la democràcia ens han demanat. Però ho hem de fer bé, tenim un full de ruta a seguir, i hem de ser capaços de transmetre, especialment als ciutadans que dubten, que el procés està perfectament definit, i que el dia després està controlat”.\nSalvadó criticava la judicialització que de la democràcia en fa l'Estat espanyol, 'un Estat que respon la discrepància política amb eines pròpies d’un estat autoritari', i afegia que ‘és un Estat que no és normal, que accepta a tràmit querelles contra responsables polítics que estem construint un futur millor per al país i, mentrestant, deixa fora de l’àmbit judicial personatges com ara l’exministre d’Interior'.


Planeta Clàudia: Sant Divendres... de brunyols\nSant Divendres... de brunyols\nA la familia d'en Jordi és tradició fer brunyols (sí, sí... aquí a l'Empordà en diem b-r-unyols!!!) el Divendres Sant, i per tant ahir tocava.\nCom que som una familia molt gran (i els meus sogres tenen un mega-congelador) cada any en fem una quantitat ingent, que ens permet arribar a menjar brunyols durant tot l'any: fa tres setmanes vam acabar la última bosseta dels que vam fer l'any passat...\nAra ja fa un parell d'anys que fem "només" 6 quilos de farina, no en repartim tants i ens en quedem un xic més per la familia.\nPer nosaltres fer els brunyols és quasi una festa. Ens reunim tots, els fem junts, mengem els primers junts... i al final, per berenar fem la Mona de Pasqua aprofitant que estem tots allí.\nEn Jordi els pasta des de ja fa molts anys, i per això ja el dijous ens quedem a dormir a Espolla, així l'endemà a les 8 ja estem pastant.\nAquesta primera fase és la més tranquila normalment, perque som poquets, però aquest any també hi eren presents tres dels nebots, en Marc, la Marina i la Mireia, que van disfrutar de valent ajudant al final de la pastada. La Clàudia ens ha sortit molt fina, i amb posar una mica de farina ja en va tenir prou... i massa...\nEn Jordi i el seu "super-mega-fashion pijama-uniforme brunyolaire" pastant la massa.\nApa! Tothom a empastifar-se les mans!!\nJa hem acabat de pastar, alegria, alegria!!\nEls dos pans que n'han resultat.\nUn cop pastat i dividit en dos pans, vé la "benedicció" de la sogra perque surtin bons, els abriguem ben bé... i a esperar que pugin.\nA 2/4 de 10 ja estava tot preparat, i a les 14 ens hi posavem, ara sí tots 15.\nÉs una operació marcialment dirigida pel meu sogre, que ho controla tot: que els brunyols es coguin bé, ni poc ni massa, que no surtin botaruts (massa gruixuts: nosaltres no fem brunyols de vent, els fem a l'antiga), que no hi hagin grumolls, que estiguin ben ensucrats...\nLa taula ben oliada amb els brunyols preparats per posar-los a fregir\nFregint els brunyols.\nEl meu racó d'ensucrar. Aquest any m'ha tocat a mi!\nEn un parell d'hores ja ho tenim tot fet! I fins i tot hi ha temps per fer quatre ninots.\nEl resultat: un cossi ple a vessar i moltes cassoles i recipients omplerts de brunyols.\nA més d'una penetrant olor a brunyol que impregna tota la casa, les nostres robes, cabells i pell.\nSap greu que encara no es puguin transmetre aromes per internet, perque us en lleparieu els bigotis!!!\n... secret de familia!\n(ara torno, que vaig a menjar-me un brunyol...)\nAixò ho ha escrit Kudifamily a les 15:23\nEtiquetes : cuina, familia\nSabia això dels "bRunyols" perquè la Zel també ho va posar al seu blog, també en fan un munt i els congelen :-))\nLa meva sogra anys enrera també en feia molts (tants que nosaltres ens en enduiem amb capses a Barcelona per repartir als meus pares i germans jeje) però aquest any es va trencar el braç i n'ha fet poquets...\nAquest matí el meu marit es lleva, es dutxa, s'afeita i ve a l'habitació on jo encara feia mandrotes i em diu "vaig a casa la meva mare a buscar bRunyols per esmorzar" i jo li dic "què has dit?" i ell, rient diu "hi ha llocs que diuen bRunyols!!" i jo li responc "si justament fa pocs dies que ho vaig aprendre pels blogs" jajaja\nI ara, vinc aquí i veig aquests preciosos bRunyols teus :-))\nQue, potser a tu et sembla que no arriba l'olor, però el meu PC és molt bo i té aromes i tot jajaja\nAh!! he de dir que la meva sogra és de l'Empordà... i que potser el meu marit sabia això de bEunyols d'haver-ho sentit per allí... però mira que és casualitat, eh? perquè ella actualment diu bunyols, i aquí a Reus tothom també bunyols :-))\nBon profiiiit :-))\n11 d’abril de 2009 a les 16:26\nDolentota, a veure si et vinc a veure aquesta setmana i me'ls deixes provar ehhhh!!!!!\n11 d’abril de 2009 a les 21:45\nJo tinc la sort que encara em menjo els de la mama , però reconec que tinc un deute pendent de fer-los jo per poder traspassar la tradició als nens , que per suposat els hi encanten .\nEls feu com m'agraden a mi ben estiradets que surtin grans i aixi hi cap molt de sucre ....je je .\n12 d’abril de 2009 a les 9:23\nNoia, ben bé com si ens haguéssim posat d'acord! Fa riure veure-ho a casa dels altres, perquè t'hi sents de cop enmig i empastifada d'olor!!!\nJo ja porto tres quilets de superhàbit!\n12 d’abril de 2009 a les 12:47


Confinats – Pàgina 61 – Tartatatin\nEl nostre instint ens diu que sent dissabte tothom dormirà fins tard i aprofitaran el torn del vespre. Nosaltres portarem la contrària: poc després de les 8 ja som al carrer. Avui, passeig.\nPugem per la Rambla, mentre a l’altra banda de la via l’activitat és frenètica. Creuem el pas de la Riera Canyadó i recorrem un trosset cap amunt per la platja.\nFem mitja volta, i cap avall.\nLa vora és plena de plàstics: n’hi ha de petits però també ampolles, compto tres encenedors. El proper dia portaré una bossa i en recolliré, així fem alguna cosa més de profit.\nTornem per Canonge Baranera i ratifiquem que l’ésser humà és un animal de costums, fins i tot en època de confinament. Cues a la carnisseria que encara no ha obert, cua al forn, cua al súper, cua a tot arreu. És dissabte i dissabte és el dia que s’ha d’anar a comprar.\nAprofito el que queda del matí per posar una rentadora, que demà ha de ploure, li faig companyia a la Wilma i rescato llibres que tenia pendents de llegir.\nDedicaré la tarda a començar-ne algun i sobretot demà, mentre plogui, recuperaré tota la lectura que no he tingut durant la setmana. També aprofitaré per fer com a mínim estiraments, que passejar per la platja carrega les cames després de tants dies amb activitat física diferent.


La Policia Nacional ha alertat d'una nova campanya de 'phishing' per aconseguir accés als comptes de WhatsApp mitjançant l'aplicació de Netflix per quedar-se amb informació del propietari del compte de WhatsApp i dels seus contactes.\nAlerten de correus suplantant a l'Agència Tributària que busquen descarregar malware en el teu equip\nDetingudes sis persones per estafar 150.000 euros amb targetes bancàries obtingudes mitjançant phishing\nSegons explica la plataforma de ciberseguretat Check Point Research (CPR) aquests virus han aconseguit saltar-se la seguretat de la Play Store de Google, pel que és possible que els usuaris instal·lin aplicacions creient que són segures i acabin amb el telèfon hacker.\nL'aplicació que ha aconseguit colar-se als telèfons i hackearlos es diu FlixOnline. Encara que ja ha estat esborrada de la Play Store de Google, si l'has descarregat has esborrar-la i assegurar-te de no tenir virus al telèfon.\nL'aplicació fa servir Netflix com a reclam. A l'instal·lar FlixOnline, el teu Whatsapp queda controlat pels hackers, que enviaran missatges fraudulents i d'spam als teus contactes. Els missatges, normalment, ofereixen una oferta falsa de dos mesos gratuïts de Netflix.\nAixí que si reps un missatge semblant, no responguis. I en cas que algun contacte vostre el rebi, has de saber que el teu telèfon ha estat hacker.


L'anàlisi de la figura\nFormes del cos\nUn dels punts claus en l’assessorament d’imatge és l’anàlisi de la figura. En aquest anàlisi, es pretén identificar les característiques físiques de l’usuari per determinar les formes i la talla i per l’elecció del maquillatge i l’estil del pentinat.\nPer aquest anàlisi, ens basem en tres punts:\nLa figura horitzontal: fa referència a les conegudes formes simbòliques que descriuen la forma del cos: poma, pera, rellotge de sorra, rectangle,... Es tenen en compte les formes que destaquen en el cos com espatlles, pit, cintura i malucs.\nFigura vertical: es valora la proporció entre la longitud de les cames i la figura horitzontal, és a dir, les formes. L’altura i el pes també són importants en aquest anàlisi.\nCaracterístiques personals: fa referència a característiques personals pròpies de dimensions i proporcions del cos com braços, malucs, estómac, estructura òssia,...\nLes formes més habituals en dones són les següents:\nRellotge de sorra – és el tipus de dona considerat més atractiu ja que és el més proporcionat. El bust i els malucs quasi tenen la mateixa mesura i la cintura és més estreta.\nOvalada o de poma – formes més rodones a la part central del cos. S’ha de desviar l’atenció d’aquesta per allargar la figura, evitant assenyalar la cintura.\nRectangle – mesures similars entre espatlles, malucs i contorn de cintura. S’ha de centrar l’atenció sobre les formes amagades d’aquesta figura. És una figura subtil.\nTriangle o pera – major amplitud a la part baixa del cos, cames i malucs que a la part superior i les espatlles. Cal equilibrar la meitat inferior de dimensions importants, valoritzant la part superior.\nTriangle invertit – aquesta figura anatòmica concentra l’atenció sobre la part superior, amb una major amplitud de les espatlles respecte els malucs.\nFigures amb cames curtes – malucs per sota de la meitat de l’altura i un tors molt allargat. S’ha de crear una il.lusió de cames llargues i escurçar el tors.\nBaixa estatura – amb una estructura proporcional, s’haurà de donar la impressió d’un tors més llarg.\nFigura amb cames més llargues que el bust – s’ha de centrar l’atenció a la part inferior amb l’objectiu de desviar la mirada cap a baix.\nPel que fa als homes, sol ser similar:\nTriangle: com en el cas de les dones, tenen les espatlles més estretes que els malucs. És més freqüent en dones que en homes.\nTriangle invertit: l’espatlla és més ample que els malucs. Sol ser un cos atractiu ja que projecta una imatge de força i masculinitat.\nTrapezi: seria la versió masculina del rellotge de sorra, la figura més armònica. L’espatlla és lleugerament més ample que els malucs\nRectangle: és un cos recte on no es diferencien les espatlles dels malucs, estan en línia recta.\nCos circular: són homes amb espatlla ample, malucs amples i abdomen prominent. S’ha de neutralitzar la zona de la panxa.\nEn el proper article d’assessoria d’imatge veurem com utilitzar la roba per dissimular cada figura específicament.\nEtiquetes de comentaris: Anàlisi Ass.Imatge Assessoria d'imatge Figura Formes del cos


La cuina de sempre: Entremesos\nUn plat tradicional de casa nostra que ha anat a la baixa, probablement, per haver-lo servit (amb ingredients de baixa qualitat) en casaments austers dels anys 1980 i 1990, fins a convertir-lo en un plat "de pobres".\nPerò aquest blog vol reivindicar plats tan nostrats com aquest que, poc a poc, han anat perdent (de vegades de forma injusta) protagonisme a les nostres taules.\nLa recepta d'avui dur uns embotits concrets i permet una certa variabilitat, però també s'han trobat versions fetes amb pernil dolç, formatge, espàrrecs blancs, xoriço, mortadel·la o, fins i tot, chóped.\nVaja, que per dir -ho clar: s'ha utilitzat embotit envasat del súper.\nI, és clar, això ha fet molt mal.\nPer això, i és la meva opinió, penso que s'ha convertit en un plat "de pobres" i gens sofisticat.\nTot i que encara el podem trobar en moltes cartes de restaurants de cuina tradicional catalana, la realitat es que cada cop consumim menys entremesos.\nUs convido a tots a fer entremesos a casa vostra i així ajudar a revaloritzar una mica un gran plat tradicional.\nLes quantitats proposades en aquesta recepta corresponen a una persona.\nRecepta tradicional número 464 del llibre Corpus del Patrimoni Culinari Català.\nL'embotit, si el teniu a la nevera, es recomanable servir-lo a temperatura ambient, és a dir, traieu-lo de la nevera una hora abans per garantir una correcte temperatura.\nAutor: lacuinadesempre.cat a les 9:05 Etiquetes: Amanides , Miscel.lània\nCAN JOAN I SARA 30 de setembre de 2014, a les 10:40\nM´ha agrada recuperar les receptes de abans !!\nIdel per diumenges i festius\nUnknown 30 de setembre de 2014, a les 12:22\nQuins records!!! A casa no faltava mai aquest plat el dia de Nadal ò Sant Esteve...\nAixò sí...amb bon embutit de la Plana....\nGràcies Albert..una forta abraçada\nCalvin Dexter 30 de setembre de 2014, a les 15:08\nTens tota la raó Albert quan dius que els entremesos ja no es porten i semblen d'una altra època, de menjar per pobres, però jo, i segurament moltíssima gent, en tinc molts bons records d'aquests plats. Ensaladilla rusa amb un bon plat d'embotits... això forma part de la meva infantesa, sens dubte. Ara sóc més de verdura i fruita, però mai renegaré del meu passat, hehehehe. :-)\nlacuinadesempre.cat 30 de setembre de 2014, a les 18:08\n@CanJoaniSara, gràcies company!\n@Dolors, home, per Nadal? vols dir? jeje\n@Calvin, doncs jo et diria que, ni que sigui un cop l'any, et fotis uns entremesos ben a gust.... per recordar vells temps, no creus?\nUnknown 1 d’octubre de 2014, a les 8:11\nI tant!!!! el plat preferit del pare..jejeje\nCalvin Dexter 1 d’octubre de 2014, a les 8:47\n@Albert, totalment d'acord! Un cop a l'any, un bon plat d'entremesos em recordarà molts bons temps. I tant que si. :-)


La Nit dels Cerdans\nEl diumenge 10 de març torna la Nit dels Cerdans, que enguany presenta la seva 10a edició. Aquesta trobada d’artistes de la Cerdanya oferirà, com cada any, un espectacle variat, distret, dinàmic i solidari.\nLa celebració tindrà lloc a les 18 h al Casino Ceretà, el qual ha cedit l’espai de forma gratuïta i participa en la recaptació de fons. Aquests aniran destinats a L’Àliga (A.C.A.S.C., Associació Ceretana d’Ajut i Suport en el Càncer), l’entitat que recolza les persones amb pocs recursos que han estat diagnosticades amb càncer.\nEs calcula que aquesta malaltia afectarà una tercera part de la població, i té un impacte demolidor tant per la persona diagnosticada com pels qui l’envolten. Per això, L’Àliga ja fa 10 anys que treballa en tota la Cerdanya per donar-los suport en forma d’acolliment, acompanyament psicològic i emocional i diferents tipus d’ajuda, incloses les econòmiques.\nAl llarg dels anys han participat més de 30 artistes i en cada edició hi ha hagut una vintena d’actuacions diferents. Tots els participants actuen de forma desinteressada i de franc, oferint el millor de les seves capacitats artístiques per a una bona causa.\nAnimeu-vos a participar i veniu a divertir-vos!


temes: Calendari, Cultura popular, Història ultralocal\nLa revista Alborada celebra el seu 50é aniversari\nL’any 2006 el setmanari Valle de Elda ha celebrat el seus 50 anys de vida, alhora que el butlletí mensual d’informació municipal Vivir en Elda n’ha fet 25. A aquests aniversaris s’afig el de la revista Alborada que festeja l’aparició del seu 50é número.\nVivir en Elda va aparéixer durant la transició i seria el cosí germà elder i castellà del nostre El Veïnat que, encara que entreverat, no ha acabat de castellanitzar-se del tot. Vivir en Elda, com El Veïnat, omplia d’aire fresc el panorama resclosit de les publicacions locals i venia per calmar la set d’informació, de participació ciutadana i de ganes d’expressar-se que el personal havia acumulat durant els darrers anys de la dictadura.\nAra bé, si em permeteu, el mèrit absolut se l’emporten, en aquest ordre, Valle de Elda (un setmanari que porta 50 anys publicant-se, tot i ser el fruit de la iniciativa particular!) i Alborada. 50 anys són molts anys (podríem parlar dels 56 anys del Programa de Festes nostre, que també en són un cabàs). L’anuari Alborada celebra, doncs, aniversari i ho fa publicant el seu cinquanté número acompanyat d’un CD extraordinari que conté en format PDF tots els exemplars de la revista. Si amb això no n’hi ha prou, també afig un DVD de curtmetratges que recull els films guanyadors de les 6 primeres edicions de la mostra “Cortos de aquí”, organitzada per l’Asociación Arrebufo. I tot per 7 €.\nLa biografia d’Alborada es desplega en dues etapes que tenen com a frontissa l’any 1984. La primera etapa (1955-1983) es caracteritza pel voluntarisme d’un grup d’entusiastes que es relleven per a dur endavant el projecte de la publicació: Alberto Navarro fins a 1967; i Ernesto García Llobregat, amb la col·laboració de José Miguel Bañón i Joaquín Planelles, des d’aquest any i fins al 1983. En aquest moment es tracta d’un programa de festes tal i com el coneixem a Monòver: l’editava la comissió de festes, apareixia cada setembre amb motiu de la celebració de les festes majors d’Elda, contenia el programa d’actes i molta publicitat. D’aquesta etapa conserva encara el nom fester i ple de ressonàncies coeteres: Alborada.\nA partir de 1984 l’Ajuntament d’Elda proposa de fer un altre tipus de publicació, més d’investigació i sense contingut religiós. Aquestes condicions fan que abandonen el projecte els coordinadors i comença una nova etapa. Alborada serà a partir d’ara un anuari d’estudis i investigació, sense contingut religiós, amb menys publicitat i apareixerà poc abans de Nadal. Mentrestant, la concepció antiga de la revista la recupera la revista Fiestas Mayores, editada per la Cofradía de los Santos Patronos que reprén el format de programa de festes i centra el seu interés en les celebracions religioses de la localitat.\nEn l’actualitat Alborada l’edita l’empresa municipal d’informació EMIDESA i continua lluitant, com totes les publicacions municipals, per mantenir el nivell de qualitat i la independència. Debatent-se, doncs, entre la voluntat de rigor científic i l’amenitat, entre la publicació de l’article erudit i l’escrit de circumstàncies, l’anecdotari local i l’escrit literari. No deixar fora quasi ningú, sense rebaixar el nivell. Difícil. I al final, la independència del poder local: la creació d’una fundació o patronat independent sembla ser la solució que estan estudiant.\nEls 50 números d’Alborada contenen informació sobre alguns temes que ens interessen (autors monovers, història comarcal, llengua ultralocal…) que en un altra entrada provaré de ressenyar.


Kit Harington: «Vaig tenir problemes de salut mental al final de ‘Joc de trons’» - Regió7\nKit Harington: «Vaig tenir problemes de salut mental al final de ‘Joc de trons’»\nL’actor que interpretava Jon Snow va deixar de treballar durant un any un cop acabada la sèrie\nJoc de trons s’ha convertit en una de les ficcions més reeixides a escala mundial. No obstant això, aquest fenomen no sempre és ben portat pels seus protagonistes. És el cas de Kit Harington, que va interpretar l’inoblidable Jon Snow, un personatge fictici de la saga de llibres Cançó de gel i foc de l’escriptor nord-americà George R. R. Martin.\nEn una entrevista amb The Jess Cagle Show, del programa SiriusXM, l’actor ha revelat que la gran popularitat i repercussió del seu personatge a Joc de trons li va ocasionar algunes dificultats: «Per ser honest, vaig patir certs problemes de salut mental durant el final i després de la sèrie. Crec que es va deure directament a la naturalesa de la ficció i al que havia fet durant anys», ha detallat l’intèrpret, de 34 anys.\n«El paper i especialment el nivell de fama a què vaig ser empès, va ser molt per a algú tan jove i acabat de sortir d’una escola de teatre», va afirmar l’actor per explicar el nivell de pressió a què es va veure sotmès, que el va portar a deixar de treballar durant tot un any un cop acabada la sèrie.


Born Canvis Vells Barcelona Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGòtic, Barcelona, Espanya - Veure al mapa\nMés informació sobre Born Canvis Vells\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Born Canvis Vells és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Barcelona. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBorn Canvis Vells ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix habitació familiar, àrea de fumadors per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, telèfon, ventilador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Born Canvis Vells.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Carrer Canvis Vells 3, 08003 Barcelona. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Born Canvis Vells de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: HUTB-001218


L'últim minut d'aquest 31 de desembre durarà 61 segons en comptes de 60\nL'any 2009 arribarà un segon més tard o, el que és el mateix, el 2008 serà un segon més llarg. Són els segons que s'han d'anar afegint regularment als rellotges per compensar els canvis de velocitat de la rotació de la Terra. El segon de més no deixa de ser una curiositat d'una nit de Cap d'Any que tindrà algunes de les celebracions centrals a plaça Catalunya i a la torre Agbar de la plaça de les Glòries amb les campanades de TV3 i Catalunya Ràdio. Per cert, que els transports públics funcionaran tota la nit.\n31/12/2008 - 08.23 Actualitzat 31/12/2008 - 22.51\nL'Ajuntament de Barcelona ha blindat la plaça Catalunya i la plaça de les Glòries perquè les celebracions de Cap d'Any que s'hi fan no acabin com el rosari de l'aurora. L'accés a la plaça Catalunya amb ampolles de vidre està prohibit des de tres quarts de deu del vespre. Uns 12.000 gots biodegradables de mig litre s'han destinat per evitar que es generi un excés de deixalles o de vidres trencats. A la mateixa hora han quedat tancats els accessos al metro, Renfe i Ferrocarrils de la plaça, situats dins del perímetre de seguretat, i ha quedat tallat el trànsit amb vehicle privat.\nUn dispositiu similar de seguretat i de recollida de residus s'ha instal·lat també al voltant de la torre Agbar, a la plaça de les Glòries, des d'on TV3 i Catalunya Ràdio retransmeten les campanades. La plaça ha quedat acotada per tanques, s'han protegit les vies del tramvia i s'ha desviat el trànsit per itineraris alternatius.\nEls transports públics, tota la nit\nEl transport públic de Barcelona estarà obert tota aquesta nit. El metro funcionarà fins a la mitjanit de demà dijous i haurà estat 43 hores seguides funcionant sense interrupcions. El tramvia també dona servei. Entre les deu del vespre i les cinc de la matinada, el Trambaix tindrà una freqüència de 14 minuts. Al Trambesòs, els tramvies passen cada 20 minuts.\nLes línies urbanes de Ferrocarrils de la Generalitat també estan en funcionament durant tota aquesta nit. Les freqüències de pas són de 15 minuts a les línies 6 i 7. De 20 minuts a la línia 8 i de 40 minuts al metro del Vallès. El Bicing també està en marxa durant tota la nit. Pel que fa als taxis, la baixada de bandera costa uns 3 euros, i en la franja que va de la mitjanit a les sis del matí, 5 euros.\nAquesta nit es consumiran a tota Espanya prop de dues mil tones de raïm. Els entesos asseguren que aquest any hi ha hagut bona collita i els preus s'han moderat i fins i tot han baixat lleugerament.


La Cooperativa l’Amistat de Calella acull avui dijous una xerrada sobre les energies renovables | Ràdio Calella Televisió\nLa Cooperativa l’Amistat acull avui dijous una xerrada sobre les energies renovables. L’organitza el col·lectiu Solar Maresme i l’objectiu principal és donar a conèixer als assistents les possibilitats i facilitats que tenim a Catalunya per instal·lar i gaudir de l’energia solar, i de retruc, portar la factura mensual del consum a mínims.\nQuim Gil, coordinador del col·lectiu Solar Maresme, ha explicat que en l’actual context d’emergència climàtica el canvi a les energies renovables resulta especialment necessari.\nQue el tema de l’energia solar el tenim tots a l’abast i que ja no hi han les problemàtiques que teníem fa 2 i 3 anys; Europa ens estava dient com és que no aprofiteu el sol ja que en teniu tant ? Ja que estem en emergència climàtica, segons va decretar la Generalitat, és el moment de què la gent sàpiga que això és molt fàcil, que l’energia pot arribar a cost 0 i que es pot fer molta cosa amb el tema de l’energia solar.\nL’energia renovable prové de fonts naturals pràcticament inesgotables i, a més, tenen la capacitat de regenerar-se més ràpid que la velocitat amb què es consumeixen. Quim Gil ha explicat que, en comparació amb el que es demanava fa uns anys, els preus per instal·lar renovables a casa han baixat molt.\nVan treure totes les traves que hi havien fa anys quan s’havia de pagar un impost al sol. Això s’ha acabat, Europa ha dit això s’ha acabat. Demanar diners per agafar l’energia del sol ? Quan em vaig fer la casa fa 30 anys, vaig demanar a un instal·lador de la zona i em vaig esgarrifar. No ho vaig voler posar. En aquest moment és com el 10% d’aquell temps. Si en aquell temps m’haguessin demanat 30.000€ ara en son 3.000. Aquesta és la diferència, per això és tant fàcil.\nLa xerrada és oberta a tothom i començarà a les 20h. El ponent serà l’enginyer holandès Sjoerd Gaastra, que fa més de 40 anys que viu a Girona.\nSegüent L’Agrupació Sardanista i la Cobla Montgrins presenten el disc “Arran d’Onada” al NEC\nAnterior Lluís Pla (Banys Lluís): “L’Ajuntament de Sant Pol de Mar ho hagués pogut aturar”\nEl CE Fundació Creu Groga apallissa l’Anglès en un partit molt dur


Llei 25/2012, del 18 d’octubre, de creació del Col·legi Oficial d’Economistes d’Andorra\nLa professió d’economista respon a determinades necessitats socials d’interès públic a les quals dóna solució amb actuacions específiques. El reconeixement universitari i formatiu d’aquesta professió és fruit del disseny curricular de les formacions per a la titulació universitària específica per poder-la exercir. No es pot oblidar que l’economia és multidisciplinària i en constant evolució. Per tant, qui la imparteixi o qui la utilitzi com a mitjà d’acompliment en la societat ha d’estar en actitud oberta per assumir novetats o nous reptes i, per això mateix, en un esforç permanent d’actualització.\nUn dels objectius de l’organització col·legial d’aquesta activitat és la regulació i l’ordenació de l’exercici de l’activitat professional d’economista, així com la salvaguarda i l’observança dels seus principis ètics, deontològics i jurídics. Amb aquest objectiu, disposa de competències per elaborar i vigilar el compliment de la professió d’economista, amb subjecció a les lleis, vetllant pel respecte dels principis ètics i deontològics.\nDe conformitat amb el que estableix l’article 15 de la Llei 6/2008, del 15 de maig del 2008, d’exercici de professions liberals i de col·legis i associacions professionals, que regula l’extensió de l’organització col·legial mitjançant la llei a les professions que n’estan mancades, es considera oportuna i necessària la creació del Col·legi Oficial d’Economistes per integrar tots els professionals que, amb la titulació universitària específica, exerceixin les funcions que els són pròpies.


Satisfacció docent – Anna Ramis\nCompromís Felicitat , Educació , Escola , prioritats educatives\nby Anna Ramis Assens febrer 4, 2015 No Comments\nDe la pel.licula “Primavera, verano,otoño, hinvierno…”\nAhir vaig tenir el gust d’acompanyar una sessió de formació amb un grup de professors de l’ESO amb els qui portàvem unes quantes sessions (des d’inici de curs ) fent reflexió-formació, que va ser tot un triomf! Entenem-nos: la feina no s’ha acabat… En tenim fins a fi de curs ( o potser per tot el curs vinent i tot!) però a la sessió d’ahir, es palpava la satisfacció, hi havia somriures, bromes i es notava aquella agradable sensació de “per fi sabem on som, què ens manca i què volem fer per assolir-ho”!!!\nEl contrast amb algunes sessions de formació-reflexió del trimestre passat era total. L’equip va estar “perdut” unes quantes sessions, però no van “tirar la tovallola”, van seguir intentant trobar la manera de formular quin era el seu “problema”… Perquè es tractava d’això, d’aïllar un problema, només un, per després analitzar-lo i buscar-hi modes d’intervenir.\nAhir van estar contents perquè havien delimitat la qüestió sobre la que volen modificar variables educatives, i havien pensat en unes possibles seqüències d’intervenció i es volen sotmetre ells mateixos, per grups a una experiència de pilotatge de les solucions que han ideat. Em deien que els agradaria tenir una càmera per gravar-se fent la prova pilot i després poder-ho analitzar millor…!\nA mi, amb la satisfacció d’acompanyar aquest procés, m’agradaria que això que està passant amb aquest equip de professors (i els altres mestres d’aquest centre) passes més sovint en els equips docents… per la satisfacció professional que els aporta, i perquè la investigació-acció és una de les millors formes de millorar efectivament l’educació dels alumnes!\nPrevious 2 consells (incorrectes) per a pares i mares3 anys ago\nNext Dediquem temps per educar en valors?3 anys ago


Joves promeses en l’Escola de Música de Pego – Ràdio Pego\nJoves promeses en l’Escola de Música de Pego\nMaria Sala, Josep Gómez i Vicent Sendra han quedat entre els millors llocs d’interpretació dels seus instruments, flauta travessera, trompeta i percussió, respectivament en el I Concurs de Joves Intèrprets ‘Tenor Cortis’ de Dénia. Enguany el Conservatori de Música Professional ‘Tenor Cortis’ ubicat a Dénia, compleix 25 anys i per eixe motiu la direcció del centre va creure encertat organitzar el I Concurs de Joves Intèrprets. Un concurs que estimula els joves que es dediquen a la música. Davant aquest repte l’Escola de Música de l’Agrupació Musical de Pego va decidir presentar tres dels seus alumnes. Maria Sala Martínez que toca la flauta travessera i té 13 anys, Josep Gómez Alemany, d’11 anys d’edat i que toca la trompeta i a Vicent Sendra Vilanova, percussionista amb 12 anys.\nTots tres compleixen el requisit de l’edat, ja que a aquest I Concurs de Joves Intèrprets ‘Tenor Cortis’ es poden presentar els músics que tenen fins a 13 anys. Així Maria, Josep i Vicent van poder participar sense cap problema en la competició, presentant-se a les proves de la primera fase els passats dies 7 i 14 de març. Allí aconseguiren puntuar suficientment alt per tal de classificar-se per a la fase final del mateix concurs que es va celebrar el passat dissabte, 28 de març.\nVa ser un gran dia per als tres representants pegolins de l’Escola de Música de l’Agrupació Musical de Pego, ja que Maria Sala va quedar primera en flauta travessera en la modalitat de vent-fusta. Josep Gómez va quedar segon classificat en trompeta en la modalitat de vent-metall. Finalment, Vicent Sendra va quedar tercer en percussió en la modalitat de percussió. Una mostra més de la qualitat dels joves intèrprets pegolins que assisteixen a l’Escola de Música de l’Agrupació Musical de Pego.\nL’entrega de premis d’aquest I Concurs de Joves Intèrprets ‘Tenor Cortis’ se celebrarà durant la Setmana Cultural que el Conservatori de Dénia durà a terme el proper mes de juny de 2009. Així mateix, durant eixa Setmana Cultural també està previst que tinga lloc el concert de clausura del curs que comptarà amb l’actuació dels joves intèrprets premiats.\nDavant la bona interpretació de Maria Sala, Josep Gómez i Vicent Sendra, des de l’Escola de Música de l’Agrupació Musical de Pego, en nom de tota la comunitat educativa se’ls dóna l’enhorabona.\n← ‘El amanecer de un sueño’ seleccionada en el Festival de Cine de Màlaga\nEsquerra-Pego reclama restablir el nom de l’alcalde Barrachina →


Espectacles familiars al CaixaForum - UIC, amb la complicitat del TRESC\nEspectacles familiars al CaixaForum\nUN TE AMB MENTA. MÚSIQUES DEL MAGREB\nDE L'1 AL 23 DE FEBRER DE 2020\nGràcies a alguns dels músics de l'Orquestra Àrab de Barcelona tindràs l'oportunitat de descobrir tota la riquesa sonora del Magreb. Escoltaràs les melodies que es tocaven a l'Espanya musulmana i que s'han conservat al Magreb actual a través de l'anomenada música araboandalusa, una música que manté molts lligams amb el flamenc. També sonaran cançons amazigues o berbers, música gnaua, músiques sufís, música popular o chaabi i la música moderna magrebina, que ha trobat en el rai la seva versió més reeixida. Que no t'estranyi si algunes tonades i ritmes et resulten familiars. T'animes a descobrir-ho?\nDEL 29 DE FEBRER AL 29 DE MARÇ DE 2020\nQuatre joves, amants dels musicals, s'assabenten que un teatre es vol desfer de les escenografies i dels materials dels musicals que han tingut en cartell al llarg dels anys. Els quatre amics es troben al teatre, on descobreixen decorats, attrezzo, vestuari... A mesura que es van trobant objectes i vestits canten cançons que els apassionen i expliquen anècdotes i històries dels musicals als quals pertanyen. Tot plegat els porta a fer un viatge per la història contemporània del musical americà.\nDEL 4 AL 19 D'ABRIL DE 2020\nLa companyia Com Sona? ens ofereix aquest espectacle familiar ambientat als Estats Units dels anys vint i trenta: cinc músics amb cinc instruments diferents fan gaudir els més petits d'un recorregut musical a través de cançons populars amb petites pinzellades de jazz. L'estètica pròpia de l'època i del món del jazz es reflecteix en una posada en escena i un vestuari alhora proper als nostres dies i al públic infantil.\nActivitat recomanada per a famílies amb infants de 2 a 6 anys.


Activitats familiars al museu Thyssen per descobrir ‘Els quatre gats’ – Ràdio Valira\nEl Museu Carmen Thyssen Andorra oferirà aquest cap de setmana l’activitat ‘Descobreix els talents del Thyssen: Els quatre gats’. La proposta tindrà lloc els dies 27 i 28 de febrer i constarà d’un conta-contes i un taller d’ombres xineses inspirats amb el mític cafè-teatre modernista ‘Els quatre gats’.\nLa cap de Projectes del museu, Teresa Areny, explica que “amb l’activitat el museu vol apropar, a través d’un conte i un taller ideats per l’equip, la història de les cinc escoles artístiques representades a la nova exposició. És molt important que les activitats organitzades de forma paral·lela a l’exhibició facin referència a les obres exposades i que el públic familiar les coneguin amb un llenguatge proper i lúdic, motivant-lo a visitar la mostra”.\n‘Descobreix els talents’, que s’estrena aquest cap de setmana amb l’Escola dels Quatre Gats, romandrà al calendari d’activitats de l’equipament fins el juny, ja que l’objectiu és donar a conèixer els artistes de cadascuna de les escoles: l’Escola dels Quatre Gats, l’Escola de Llotja, l’Escola d’Olot, dels Luministes de Sitges i del Safrà.\nL’activitat, que serà gratuïta, es durà a terme a l’espai Educarmen, on els participants poden escollir entre diferents sessions distribuïdes el dissabte a les 11.15, 12.30, 15.30, 16.45 i 18 hores, i el diumenge a les 11.15 i 12.30 hores. Totes les sessions tenen un aforament limitat de sis places. Per aquest motiu, és necessària la reserva prèvia.


Un centenar de veïns i membres de la Plataforma Prou Morts a l'N-240 es concentren per rebutjar les dues darreres víctimes mortals\nAntoni Villas, alcalde de Juneda: «Reclamem i cridem fort però no arriba ningú a socórrer les víctimes de l'N-240»\nper Redacció 18/07/2017 15:20h\nConcentració davant l'Ajuntament de Juneda per rebutjar l'accident mortal a l'N-240 | LleidaDiari.cat\nL'alcalde de Juneda, Antoni Villas, s'ha mostrat aquest dilluns al vespre impotent davant el nou accident mortal que hi ha hagut a l'N-240 entre Lleida i les Borges Blanques, aquest cop al terme del seu municipi. «Nosaltres ja reclamem i cridem fort però aquí no arriba ningú a socórrer aquesta gent», ha lamentat Villas, que s'ha referit així als compromisos incomplerts dels darrers deu anys per part del govern espanyol en relació a les solucions per reduir l'elevada sinistralitat d'aquesta via. Villas ha dement que s'actuï ja amb el projecte de la duplicació o l'alliberament del peatge, i que es faci amb la major brevetat possible. Un centenar de veïns i membres de la Plataforma Prou Morts a l'N-240 s'ha concentrat davant l'Ajuntament de Juneda per rebutjar l'accident mortal d'aquest dilluns al matí on han mort dues joves de nacionalitat francesa i una tercera ha quedat crítica després de xocar frontalment amb un camió.\nVillas ha assegurat que l'N-240 tal com està concebuda actualment amb l'elevada càrrega de trànsit diari amb una gran quantitat de camions i turismes «és una carretera que no pertany al segle XXI». Per aquest motiu ha demanat al govern espanyol que porti a terme els compromisos adquirits en els darrers 10 anys i s'actuï ja amb la major brevetat possible perquè no hi hagi més accidents mortals. L'alcalde de Juneda ha explicat que les autoritats polítiques que han assistit aquest dilluns a la posada en funcionament del tram de l'A-14 entre Lleida i Alguaire han traslladat aquest malestar al ministre de Foment Íñigo de la Serna que ha dit que era una prioritat aquesta via. De moment però, Villas ha dit que només hi ha compromisos com el de publicar al BOP les rotondes de Juneda, el concurs pel projecte dels 11 quilòmetres de desdoblament o la variant del seu municipi, projectada des de 2007.\nDesprés de llegir un manifest on s'ha lamentat la mort de les dues noies en l'accident i reclamar les millores a la via, els concentrats davant l'Ajuntament han guardat silenci escoltant el 'Cant dels Ocells' i tot seguit s'ha acabat l'acte amb un fort aplaudiment. Villas ha dit que encara no hi ha cap explicació del que ha pogut motivar l'accident, ja que ha tingut lloc en un tram on no es pot passar de 80, amb doble línia continua. Per aquest motiu no se sap si les noies s'han despistat o adormit. Anaven amb un altre cotxe, també amb ocupants francesos, tots ells entre 20 i 25 anys, i es dirigien a Port Aventura a passar una setmana de vacances.\nUna patinadora de Borges representa a Lleida en un campionat de patinatge


Festival tèrmic amb un conjunt de màximes i mínimes força distants. Tenim la "meteo" passada de voltes. Tant pronte ens aixequem amb una gelada .... com sortim del portal de casa rebent una tromba d'aire calent. Durant el dia d'avui 16ºC i això que a primeres hores; els 2ºC eren presents per un termòmetre totalment descontrolat. Una setmana amb un temps pel pupurri de roba més variada possible. Cal estar preparats per qualsevol cosa. A Baqueira gairebé tenen 3 metres de neu ... i per Viella 15ºC de màxima! Dos dies de glaçades pel terme i dos matins de 9ºC. Així ens va el negoci amb el tema constipats...\nPer fi tornem a posar-nos en marxa! Un cop passem ...\nAhir tocava matinar de valent i no tenir en compte...\nTenim un temps força agradable amb temperatures su...\nRecordo un diumenge al matí (o una nit, ja que era...\nAvui era un diumenge d'aquells, on un gran despleg...\nEstem de pasturatge. Les besties tenen moguda di...\ntema solucionat!Festival tèrmic amb un conjunt de ...\nUn matí d'aquells on el fred no deixava indiferent...


Els cinc grans desafiaments que posaran a prova la nova UE\nEls reequilibris interns pel Brexit, el debat sobre més integració i les esquerdes en els valors europeus marcaran el mandat de les noves institucions europees\nLagarde, von der Leyen, Michel i Sassoli diumenge a Brussel·les, en l'acte de commemoració del desè aniversari del Tractat de Lisboa\nDiumenge a Brussel·les, Ursula von der Leyen, Charles Michel, David Sassoli i Christine Lagarde posaven somrients davant les càmeres amb el Tractat de Lisboa entre les mans. La presidenta de la Comissió Europea (CE), el president del Consell Europeu, el president del Parlament Europeu i la presidenta del Banc Central Europeu (BCE) aprofitaven la commemoració del desè aniversari del tractat –substitut de la fallida constitució europea– per escenificar el començament del mandat de la nova Unió Europea (UE).\nUn mandat que arriba després de deu anys marcats per tres grans crisis: l’econòmica, la de l’euro i la dels refugiats, que han tensat les relacions entre socis europeus i n’han aprofundit les divisions. També han posat a prova els valors fundacionals de la Unió, bo i augmentant la crisi de legitimitat de les institucions i la desconfiança dels ciutadans.\nTots quatre dirigents europeus anunciaven que la lluita contra el canvi climàtic seria la prioritat de les renovades institucions europees els cinc anys vinents. Però serà realment l’emergència climàtica el seu principal maldecap, o era una resposta fàcil per a no endinsar-se en qüestions més espinoses?\nPer Héctor Sánchez, investigador del think tank barceloní CIDOB, la Unió té raó quan assenyala el canvi climàtic com a prioritat. Ara, creu que el desafiament real és com finançar aquesta lluita i evitar que això no polaritzi i divideixi encara més els estats membres de l’est respecte dels de l’oest d’Europa. ‘Perquè els països de l’est, que van arribar tard a la modernització i depenen molt de les energies fòssils, tindran un problema.’ Diu que segons quines decisions prengui la CE pel que fa a les emissions de CO2, les seves economies se’n ressentiran.\nL’endemà del Brexit\nEn tot cas, la qüestió més immediata que hauran d’afrontar les institucions europees, especialment la CE i el Consell, és com gestionar la relació amb el Regne Unit després del Brexit, si n’hi acaba havent. ‘Per gestionar el Brexit, la Comissió ho té relativament fàcil: tenen un mandat del Consell i l’executaran. Fins ara les negociacions han estat molt fàcils perquè s’ha mantingut la unanimitat’, explica Sánchez. Però cal no oblidar que encara hi ha incertesa sobre el resultat de les eleccions britàniques del 12 de desembre i els efectes que podrien tenir sobre el procés, especialment sobre la data de sortida, actualment prevista el 31 de gener de l’any vinent.\nL’investigador destaca que el problema és que alguns estats membres encara no han decidit com volen tractar el Regne Unit un cop fora de la UE si finalment hi ha Brexit: com un rival o bé com un aliat. Tampoc no ho sap Londres, diu. Andreu Olesti, catedràtic de dret internacional a la Universitat de Barcelona, coincideix que definir la nova relació amb Londres serà un dels principals maldecaps de Von der Leyen i Michel (aquest darrer, encarregat d’aconseguir una posició de consens entre els vint-i-set). Però afegeix que també caldrà gestionar els efectes del Brexit sobre el funcionament intern de la UE, en especial pel que fa al finançament i a la projecció exterior.\nL’ex-primer ministre belga Charles Michel relleva Donald Tusk com a president del Consell Europeu.\n‘El servei d’acció exterior del Regne Unit, el Foreign Office, que era el més potent per a dissenyar estratègies o proposar solucions, ja no hi serà’, avisa. És possible que el cap de la diplomàcia europea, Josep Borrell, doni personalitat pròpia a les relacions exteriors, però el catedràtic dubta que els resultats pràctics depenguin gaire del seu tarannà. Perquè el multilateralisme, diu, va en retrocés, relegat cada vegada més pel bilateralisme entre grans potències.\nUna acció exterior poc àgil\nD’aquesta manera, la UE afronta desafiaments importants en l’àmbit exterior amb una dinàmica de funcionament basada en el consens entre tots els estats membres. Una fórmula que pot haver quedat obsoleta: ‘En la mesura que els organismes multilaterals sembla que van de caiguda, indirectament es perjudica la posició exterior de la UE’, diu Olesti. Tampoc no obvia que el dels vint-i-vuit és un posicionament comú que sovint pot ser tant de mínims que no és percebut com a solució.\nÉs difícil d’albirar una política exterior àgil i eficient per a mirar d’incidir en la guerra comercial entre els Estats Units i la Xina, per exemple. O per a respondre als primers embats proteccionistes que Donald Trump ja ha llançat contra Europa. Sembla que l’únic consens mínimament ampli és el desig que el president nord-americà no guanyi la reelecció l’any vinent.\nTambé és una incertesa com es resoldrà la qüestió de les relacions amb Rússia o el paper de l’OTAN. Sense oblidar que caldrà continuar parlant amb Turquia i amb les dictadures àrabs sobre la qüestió migratòria i els diferents conflictes bèl·lics al Llevant. La diferència de valors i prioritats de cada govern europeu no conviden pas a ser optimistes si es pensa en termes de drets humans.\nMés integració sense revisar els tractats\nPrecisament, la inacció exterior és una de les qüestions sobre les quals hi ha debat de fa anys pel que fa al funcionament de la UE. Però és realista pensar en una reforma estructural dels principis que regeixen la Unió, és a dir, dels seus tractats?\nAlgunes veus indicaven que, sense el paper equilibrador del Regne Unit, el president de França, Emmanuel Macron, podria insistir a reforçar l’eix París-Berlín. Bo i aprofitant la sintonia amb la cancellera alemanya, Angela Merkel, i el suport de l’estat espanyol i d’Itàlia, que podrien veure l’oportunitat de guanyar pes en el nucli dirigent del club. Aquella idea de l’Europa a dues velocitats, amb uns estats amb un nivell d’integració més alt que uns altres.\n‘És molt fàcil de dir i molt difícil de fer. Els alemanys faran eleccions d’aquí a dos anys i Merkel no continuarà. I els seu socis de govern, l’SPD ha escollit en primàries uns dirigents contraris a la gran coalició. La voluntat hi és, però ningú no s’atreveix prou a enfortir cap eix si a casa li pot fer mal’, diu Sánchez. Afegeix que qui ho té més fàcil és l’estat espanyol: quan convingui, París; i quan convingui, Berlín.\nPerò si es parla de més integració, el debat estrella és el de culminar la unió bancària a l’eurozona, que hauria de permetre un fons comú per a hipotètics rescats financers. Seria el primer pas per a pensar en un segon, molt més quimèric: el de la unió fiscal, detestada pels països nòrdics, amb Alemanya al capdavant. Allò de no voler pagar pels ‘excessos’ dels països del sud.\nLagarde signa el nou bitllet de 20 euros que s’imprimirà aviat.\nL’investigador del CIDOB sols veu factible un impuls a la integració econòmica amb un mandat a les urnes dels italians en aquest sentit quan elegeixin nou govern. Sigui com sigui, preveu que Lagarde seguirà les actuals polítiques monetàries expansives del BCE –compra de deute públic i tipus d’interès baixos– mentre no hi hagi una altra crisi. I havent de conviure amb la pressió dels països del nord, àvids d’aturar els tipus negatius i d’imposar disciplina pressupostària al sud malgastador.\nEn tot cas, tant ell com Olesti tenen clar que el mandat no acabarà amb cap nou tractat de la UE, perquè cap dirigent polític no vol arriscar-se a reobrir-los. El record del fracàs del projecte de constitució europea pesa massa.\nLa defensa dels valors\nFa anys que les institucions europees intenten reforçar el discurs que la UE és alguna cosa més que un club d’estats que es van posar d’acord per compartir els respectius mercats; més que un projecte de les elits capitalistes europees. Bo i subratllant els valors democràtics de la Unió i el seu paper de salvaguarda dels drets i llibertats fonamentals. També els avenços en la defensa dels drets socials, dels drets dels consumidors i en l’àmbit de la sostenibilitat ecològica.\nTanmateix, la crisi dels refugiats –la manca de voluntat política per a implicar-se en l’acollida dels qui arriben al territori Schengen fugint de la guerra i en els salvaments a la Mediterrània– ha desvestit d’arguments els qui defensen la faceta moral i ètica de la UE. Més encara, la manca de resposta efectiva contra l’auge de l’extrema dreta, contra les reformes a Polònia per a desmantellar la independència judicial i contra els atacs d’Hongria als migrants i la llibertat de premsa ha minat la confiança dels ciutadans en el poder real de les institucions comunitàries a l’hora de fer rectificar els estats que no respecten els principis europeus.\nUn dels principals fòrums on s’ha evidenciat aquest xoc entre allò que es proclama i allò que es fa ha estat el Parlament Europeu, que paradoxalment és vist per molts com la prova de la manca de legitimitat de la UE: l’única institució escollida pels ciutadans és la que té menys poder per a imposar canvis als estats.\nSánchez creu que el debat és un cercle viciós sense solució, perquè per a aplicar l’article 7 del tractat de Lisboa, que permetria de sancionar Hongria per haver vulnerat principis bàsics de la UE i deixar-la sense vot al Consell Europeu, cal la unanimitat de tots els estats.\nConsidera que el factor clau serà en quina mesura s’hi vol implicar Merkel i quina quantitat de capital polític vol gastar en la negociació del pressupost de la UE per als cinc anys vinents. Recorda que Alemanya assumirà la presidència del Consell entre juny i desembre del 2020. ‘Vejam si s’hi atreveixen i aconsegueixen de condicionar la recepció de fons al compliment de l’article 7. És cert que Merkel ja no s’hi juga la reelecció. Podria ser el seu llegat.’\nSassoli i Von der Leyen després de l’aprovació de l’eurocambra del seu equip de comissaris europeus.\nPrecisament, Olesti creu que la consolidació de l’estat de dret en alguns països serà un altre dels desafiaments interns, lligat a la qüestió migratòria. Es demana si hi haurà marge per a presentar amb profunditat aquests debats al Parlament Europeu, tenint en compte la composició de la cambra: més fragmentada, però amb unes majories que fan difícil de canviar la trajectòria del poder executiu de la UE. El catedràtic tampoc és ‘especialment optimista’ en el fet que hi hagi voluntat política dels estats membres per a canviar la Unió i fer-la més democràtica.\nFa anys, i especialment des del Primer d’Octubre, que l’independentisme català lliura part de la batalla a Europa. Aquests darrers cinc anys, les institucions europees han tancat files amb l’estat espanyol –que no ha dubtat de moure fils a les cancelleries europees i fer el seu joc, brut si calia– i han dit una vegada i una altra que aquest era ‘un afer intern’. Una línia que, de moment, no ha canviat pas la nova Comissió Von der Leyen. ‘És un afer intern d’Espanya que s’ha de gestionar en línia amb el seu ordre constitucional’, responia un portaveu de la CE fa tres dies.\nLa resposta arribava arran de la carta que quaranta diputats van enviar-li per a demanar a la presidenta que intervingués en el conflicte entre Catalunya i Espanya. Precisament, és al Parlament Europeu on més s’ha evidenciat que l’afer català pot esdevenir un afer de primer ordre en el debat europeu, arran de l’elecció de Carles Puigdemont, Oriol Junqueras i Toni Comín com a eurodiputats. Ja va haver-hi polèmica pel fet que no se’ls deixés accedir al parlament, malgrat haver estat escollits: no constaven a la llista definitiva enviada per l’estat espanyol perquè no havien jurat la constitució a Madrid.\nEl 19 de desembre, el Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) ha de pronunciar-se sobre la immunitat de Junqueras. Una decisió que, de retruc, afectarà la situació de Puigdemont i Comín, que també van recórrer al TJUE contra la seva exclusió. De fet, a l’espera de la sentència, tots dos ja han demanat a Sassoli que els deixi accedir al Parlament Europeu. El president ja ha dit que si Luxemburg es pronuncia a favor dels dirigents independentistes, es revisarà el posicionament de la cambra.\nSi Puigdemont i Comín acaben tenint veu als hemicicles de Brussel·les i Estrasburg, és d’esperar que el conflicte català guanyi més presència al debat europeu. Per bé que la situació dels presos polítics i dels exiliats ja ha estat denunciada per diversos eurodiputats, entre els quals la republicana Diana Riba.\nTanmateix, ambdós experts pronostiquen que un canvi de posició de la CE serà complicat, tenint en compte que les forces que més aixequen la veu al Parlament Europeu en defensa de l’independentisme no tenen presència en cap dels governs europeus.


Bits & Beats: Escapadeta a Guam -part 2-\nAnònim 15/1/13 15:32\nJordi Sanchez 15/1/13 18:40\ndoncs està a poques hores i és barat! una escapada de 3 dies funciona!\nRamon del Pino 15/1/13 16:07\nCom em molaria fer món com tu...aprofita!\nI em falten fotos de les carreteres, les platjes, la gent...penja més!\nJordi Sanchez 15/1/13 18:41\n"fer món" diu! però si van ser només tres dies! tu també fas les teves rutes i escapadetes por ahi, no?\nmés fotos i (sobretot) vídeos...coming soon! (he d'editar, que tinc masses hores de vídeo!)\nAnònim 22/1/13 06:11\noooooo, pinta molt guapo tot aixo que expliques..... vaaa, més més....


Campanya vals de compra Sí, aquí activem Castelldefels – Comerç / Comercio Castelldefels\nEl proper dilluns 25 d’Octubre, tindrà lloc al Teatre Plaza, a les 20:15h la presentació de les Campanyes que han de dinamitzar el nostre teixit comercial, de restauració i d’allotjaments en l’època de l’any més important comercialment: el Nadal.\n**Campanya vals de compra Sí, aquí activem Castelldefels. Es tracta d’una iniciativa de foment del consum local. L’Ajuntament distribuirà a través de l’app del mateix nom, 25.000 vals de compra de 20€ per a ser consumits a tots aquells establiments comercials, de serveis, restauració i allotjaments que sol·licitin la subvenció corresponent i s’adhereixin a la campanya.\n**Campanya de Nadal. Aquest any i per raons relacionades amb la pandèmia i la impossibilitat de fer la planificació adient en temps i forma, no celebrarem la Fira Medieval Castrum Fidelis. Al seu lloc, des del 4 fins el 23 de Desembre, s’instal·larà un Mercat Nadalenc local al centre de la ciutat, que vindrà acompanyat d’activitats per tots els públics. Així mateix, els diferents espectacles també es traslladaran a la resta de barris.\nSi us plau, confirmeu assistència a comercio@castelldefels.org.\nPreguem feu extensible aquesta convocatòria a qui considereu oportú,\nV EDICIÓ DE L'OPEN NIGHT\nRecollida de cartes als Reis Mags.\nPosted on 16 desembre, 2020 17 desembre, 2020\nBústies reials: A partir de dilluns 14 de desembre de 2020 i fins al 5 de gener de 2021, podreu trobar actives les diferents...\nPosted on 18 juny, 2021 26 abril, 2022\nEmpresa i Treball obre els ajuts del Pla de Subvencions anual 2021 per als sectors del comerç, els serveis i la moda del 17...\nLes obres que transformaran l’avinguda Constitució arriben al tram central\nPosted on 26 gener, 2021 29 gener, 2021\nDes de dijous 28 de gener, els treballs comporten l’aixecament de l’asfalt i la retirada provisional de fanals al tram entre els carrers Pau...


El niño que llegó con la niebla | valencianbooks.com\nMirna surt a passejar després d'haver passat molt de temps aïllada. A la boira s'ensopega amb un nen flac, mal vestit i descalç. No té nom ni pares ni llar. Ella li ofereix casa i cuidar-lo fins que se'n vaja. A ell li sembla bé, el mateix que el nom que li posa: Tim. Junts, amb afecte, humor i fantasia, aprenen a superar les dificultats.


Escarni de l'ANC a ERC i JxCat - CATzona\nEscarni de l’ANC a ERC i JxCat\nUnes tres-centes persones s’han concentrat a les portes de les seus d’ERC i del PDECAT sota el lema “Stop 155, ni pactes ni abstencions amb el 155” en protesta pels pactes amb els socialistes i la possible abstenció de cara a una investidura de Pedro Sánchez. Els manifestants, convocats per l’Assemblea Nacional Catalana, han cridat contra els pactes amb el PSOE al crit de: “no teniu vergonya”, “ERC i PDECAT la paciència s’ha acabat”, “botiflers”, “sense unitat no hi ha independència” o “no us votarem”. Els concentrats portaven banderes estelades i en algun cartell s’hi podia llegir: “heu venut els nostres vots; però no podreu vendre els nostres somnis”. L’ANC, ha piulat des del seu compte: “El 155 no té cap cara amable. El PSC en forma part i n’és igual de responsable que el Partit Popular i Ciutadans. Què ha canviat per poder pactar amb ell a la Diputació? Per què es vol investir a Sánchez a canvi de res? Encara som a temps de revertir-ho” han escrit des de l’entitat sobiranista. En un comunicat, l’ANC manifesta que: “La base social de l’independentisme no es mereix aquesta tornada accelerada a l’autonomisme i a la política partidista”. “Els partits estan immersos en una lluita per l’hegemonia electoral i la prioritat és afeblir-se l’un a l’altre, fins i tot si això representa donar poder als qui exerceixen la violència repressiva. El 155 no té cap cara amable” asseguren. Anar a la font – e-noticies


Esperança, por Manuel Castells\n04/01/2020 00:25 | Actualizado a 04/01/2020 06:57\nLes nostres societats viuen resignades a la seva grisenca existència i engrillonades per la por de perdre les cadenes que ens lliguen al que tenim. I de tant en tant, quan la gent no pot més, s’indigna, s’enrabia i al final explota. Freqüentment sense un altre sentit que l’expressió d’emocions incontrolables. En alguns moments amb la il·lusió de projectes difusos que imaginen que una altra vida és possible. Encara que en darrer terme la història ens ensenya que la materialitat d’aquest altre moment necessàriament passa per les institucions. En casos extrems, la violència de l’erupció destrueix tot l’entramat institucional, caotitzant la vida mentre es transita a no se sap on. En altres instàncies l’onatge dels somnis s’estavella contra les roques de les burocràcies i el reflux els ofega. Però també hi ha moments en què l’energia alliberada per la indignació es fa constructiva, genera una nova cultura que es va filtrant en la societat i penetra les institucions per anar transformant-les mitjançant recerques de consens entre els múltiples actors que poblen societats complexes.\nEn l’experiència recent de l’ Estat espanyol, a partir de l’icònic 15 de maig del 2011 semblava que tota aquella ingènua barreja de protesta i utopia s’anava esgotant davant l’entossudiment i el cinisme de les institucions polítiques i econòmiques intransigents a cedir el poder de definir les nostres vides. Però les idees es filtren per les parets de les institucions a partir del moment en què nien en la ment dels ciutadans. I el que semblava impossible, o sigui l’afirmació majoritària de revolucions culturals fonamentals, com el feminisme, l’ecologisme, els drets humans o la defensa de la mateixa identitat, s’ha anat obrint pas en la jungla política on els partits tradicionals s’havien atrinxerat esperant que passés la tempesta. I entre acció i reacció (al feminisme respon la violència masclista, a la plurinacionalitat l’unitarisme imperial, i així successivament) s’ha anat fragmentant el sistema polític, com en tots els països de democràcia liberal. D’aquí la fi de les majories absolutes i la dificultat de coalicions de govern estables.\nLes coalicions polítiques són les palanques mitjançant les quals el canvi social pot esdevenir-se\nLa societat és cada vegada més diversa i així és la mateixa política, encara que arrossegui institucions vetustes, lleis electorals i ordenacions judicials construïdes perquè tot quedés lligat. Per això es va donar el frec a frec frenètic entre actors polítics que va portar a la paràlisi governamental dels últims tres anys. És un temps passat que alguns voldrien perpetuar mitjançant la fórmula de la coalició entre interessos i valors històricament contradictoris, dreta i esquerra regirades, a fi de preservar l’ordre existent. Vivim en temps de coalicions. La qüestió és el contingut d’aquestes coalicions. Si es fan perquè res no es mogui, aprofundeixen el desfasament amb la societat. Si conjuguen desitjos de canvi amb diferents projectes per negociar, assumeixen un alt risc. Però són les palanques mitjançant les quals el canvi social es pot esdevenir. L’impossible es fa possible, mentre la realitat va temperant els desitjos així que es van fent polítiques que arriben a la nostra vida. És en aquest espai intermedi on progressen les societats. I podria ser que el nou govern espanyol que s’està forjant mentre llegiu aquestes línies pogués obrir aquesta finestra d’esperança que tant necessitem.\nHi ha línies programàtiques i mesurades que aborden els problemes clau: prioritat als drets de les dones i a la supervivència global de la nostra espècie; pensions dignes per als vells i lloguers controlats perquè els joves puguin tenir el seu espai vital; restabliment dels drets laborals; inversió prioritària en sanitat i educació, els pilars del benestar social; restabliment de la llibertat d’expressió i manifestació; aposta decidida per una Europa que trontolla. I, sobretot, obertura d’una via de diàleg entre Espanya i Catalunya sense la qual ni Catalunya ni Espanya no seran governables.\nSorgeix immediatament la cacofonia iracunda d’aquells grups d’interès que no volen cedir els seus privilegis. Amb què es pagaran aquestes promeses tan boniques? No hi ha misteri en l’economia. Per redistribuir cal augmentar la imposició als sectors d’alts ingressos i, sobretot, a les grans empreses, moltes de les quals se les enginyen per pagar molt menys del que haurien de fer. I en segon lloc, augmentar la productivitat, que és la mare dels ous, mitjançant educació, investigació i innovació. Fent que aquest increment de productivitat es reparteixi entre capital, feina i serveis socials. Més important encara és l’esbós d’una nova manera de fer política. Precisament perquè hi ha fragmentació caldrà negociar dia a dia i buscar consensos de continguts, aquesta és la nova frontera de la democràcia. Però per transitar per aquest camí d’esperança cal trobar la civilitat de les formes, començant per erradicar la violència del llenguatge, l’insult i la desqualificació com a forma de debat, en els polítics i en els tertulians mediàtics.\nLa critica de l’oposició política i la vigilància del periodisme són essencials per reconstruir la democràcia. Però la violència verbal i l’amenaça permanent de judicialització de la política ens allunyen d’aquesta pau institucional on podria, a la fi, niar l’esperança.


Ribó sobre el nou ple sobre l'EMT que demana el PP\nRibó sobre el nou ple sobre l'EMT que demana el PP: "Tenen dret i es convocarà en el seu moment"\nL’alcalde de València, Joan Ribó, ha indicat aquest dilluns que el ple extraordinari que ha demanat el grup municipal del PP perquè aclarisca la vinculació del bufet del seu encunyat -Abastos Abogados– amb el despatx que factura a l’EMT “es convocarà en el seu moment”, quan li arribe la petició corresponent i tenint en compte que sol·licitar-lo és un “dret” que tenen els grups de l’oposició a l’Ajuntament.\n“No m’ha arribat. Quan la veja, si és una petició d’un ple extraordinari, evidentment, tenen dret i es convocarà en el seu moment“, ha assenyalat el primer edil preguntat per la sessió plenària extraordinària que ha reclamat el PP.\nRibó s’ha pronunciat d’aquesta manera en declaracions als mitjans de comunicació durant la seua assistència a la inauguració de la trobada City Hub València ‘Talent i benestar. Eixos de creixement sostenible d’una capital’.\nD’altra banda, preguntat per la relació del bufet d’advocats en el qual treballa el seu cunyat amb l’Empresa Municipal de Transports i per si aquest despatx ha facturat a aquesta companyia pública, l’alcalde ha manifestat que es reafirma en les seues declaracions de “la setmana passada”.\n“EM REAFIRME I PUNT”\n“Jo el que vaig dir la setmana passada em reafirme i punt”, ha asseverat el responsable municipal. Així mateix, preguntat pel contracte del secretari del consell d’administració de l’EMT, de la signatura SMT Asesores relacionada amb Abastos Abogados, ha reiterat que es reafirma en el que ha exposat sobre aquest tema. “Em reafirme en el que dic. Em reafirme en això”, ha insistit.\nJoan Ribó va exhibir dijous passat en el ple ordinari celebrat en el consistori un document del Registre Mercantil de València i província per a assegurar que el seu cunyat “mai” ha estat en la signatura SMT Asesores que factura a l’EMT pels serveis i l’assessorament que li presta el secretari del consell d’administració d’aquesta entitat.\n“Vull entrar en això del meu cunyat. Mai ha estat en SMT Asesores i no és soci d’aquesta empresa on està el secretari del consell d’administració de l’EMT”, va indicar Ribó. Així, va declarar que eixe certificat del Registre Mercantil mostrava que “no hi ha res de res” quant a una relació entre el seu familiar i la signatura que factura a la companyia i va apuntar que el germà de la seua dona “mai” ha prestat “servei, ni directament ni indirectament” a l’empresa municipal.\n“Que quede clar és important”, va subratllar el primer edil, que va explicar a continuació que encara que el seu cunyat “té part en un bufet d’advocats –Abastos Abogados– amb participacions en SMT, “mai” ha treballat per a l’EMT.


» Els pratencs deportats als camps d’extermini de l’alemanya nazi, una història per no oblidar\nEls pratencs deportats als camps d’extermini de l’alemanya nazi, una història per no oblidar\ngener 27, 2020 in Memòria altres indrets, Memòria El Prat, Memòria històrica by admin\n«Tal dia com avui commemorem el dia Internacional en Memòria de les Víctimes de l’Holocaust».\nLes atrocitats comeses pels nazis ens poden semblar històries llunyanes en el temps i l’espai, però són molts els antifeixistes catalans i de la resta de l’estat espanyol que les van patir i molts els qui hi van morir, tancats en camps de concentració o d’extermini. És calcula que vora a 9.328. De ells van morir 5.185, van sobreviure 3.809 i figuren com desapareguts 334. Aquestes dades representen una tasa de mortalidad del 59%.\nDels testimonis personals, del gran treball de Montserrat Roig, Els catalans als camps nazis, i d’investigacions posteriors, s’han pogut confirmar els noms d’almenys cinc pratencs que hi van morir.\nFrancisco Cortés Borrás, mort a Gusen el 26 d’agost de 1941\nJoan Panisello Concepción, mort a Gusen el 22 de setembre de 1941\nFrancisco Campos Izquierdo, mort a Gusen el 24 de setembre de 1941\nJosé Cortés García, mort a Gusen el 25 de setembre de 1941\nManuel Arnau Tàrrega, mort a Gusen el 12 d’agost de 1942\nJoan Panisello va passar del front a un camp de refugiats a França i d’allà, el van portar a Mauthausen. Els Panisello eren cinc germans: una noia i quatre nois. Els quatre nois van anar al front. Ramon va morir a la batalla de l’Ebre; Josep va patir un consell de guerra i va estar empresonat a la Model del 1939 al novembre del 1943, quan li van donar la llibertat condicional. En Francesc i en Joan van creuar la frontera amb les seves unitats i es van trobar al camp de refugiats d’Argelers. En Francesc va tenir la sort que la seva dona, Agustina Vives, va aconseguir els avals necessaris per fer-lo tornar al Prat. La família Panisello va saber que el Joan havia mort per una notificació de la Creu Roja.\nEls que el van conèixer recorden que Francisco Campos era coix, un greu defecte per als nazis, que consideraven les persones amb minusvalidesa no aptes per al treball i els donaven com a únic destí les cambres de gas.\nManuel Arnau havia nascut a Tortosa l’any 1900. Durant uns quants mesos, entre el 1929 i el 1930, va treballar a La Seda. Només en sabem que era sindicalista i que durant la guerra és probable que anés al front.\nEls Cortés, els pares (Francisco i Carmen) i set fills (José, Jacinto, Manuel, Ángel, Aurora, Ángeles i Carmen) s’havien establert al Prat, procedents de Pechina (Almeria). Van fugir cap a França l’hivern del 1939, seguint la riuada de refugiats, després de recollir Pepe en un hospital de Figueres, on es recuperava de l’amputació d’una cama. Traslladats a Angulema, els alemanys els van fer pujar al tristament famós tren dels 927. El pare, en José, en Jacinto i en Manuel van ser presoners a Mauthausen, mentre que les dones i el petit Ángel, foren traslladats a Hendaia, en un terrible viatge que cap d’ells no va poder oblidar.\nEl pare i en Pepe van morir a Gusen. El Jacinto va ser alliberat pels aliats i s’instal·là a França, on visqué fins a la seva mort. En Manuel, que es trobava en estat greu, va ser alliberat pels soldats polonesos i el portaren a Polònia, on estudià enginyeria i on visqué fins que va poder tornar a l’Estat espanyol; s’instal·là a Gijón fins a la seva mort. Només van poder tornar a Catalunya la mare, les tres filles i l’Ángel.\nEl Camp d’extermini de Gusen\n“La nueve” unitat militar de la França Lliure composta per refugiats de la 2a Republica Espanyola unes de les primeres en alliberant Paris.\nA Gusen, el subcamp situat a 5 quilòmetres de Mauthausen, els citats veïns del Prat van anar a parar al costat de 5.266 antifeixistes més de l’estat espanyol, la majoria d’ells catalans i de la resta dels Països Catalans, dels que van ser assassinats 3.959. En la seva majoria inmensa majòria es tractava d’exiliats que van fugir a l’estat francès durant “la retirada“, i que van ser capturats pels nazis durant la II guerra mundial servint a l’exèrcit francès, o capturats mentres lluitaven amb el maquis francès.\nUn altre grup d’especial gravetat que va anar a parar a Mauthausen, va ser el format per al voltant d’un miler de civils que es trobaven refugiats en el camp de Les Alliers, al costat de la ciudad francesa de Angulema, on hi había homes, dones i nens.\nEl camp va ser alliberats el 5 de maig del 1945 per l’Exèrcit Roig.\nExiliats, proscrits, deportats.\nMarç de 1939 el fotògraf Robert Capa visita el camp de concentració d’Argelers a la Catalunya Nord\nÉs dona el cas que molts dels refugiats antifeixistes que van exiliar-se fugint de l’Espanya de Franco i van acabar a un camp d’extermini nazi, venien de viure un autèntic periple abans a França.\nIndesitjats per les autoritats franceses, van tancar-los en camps de concentració (segons la mateixa terminologia emprada a l’època). Un mes abans el govern el Decret Llei francès del 12 de novembre del govern presidit per Édouard Daladier mencionava als “estrangers indesitjables” i proposava la seva expulsió, en prevenció dels centenars de milers de persones que es dirigien a la frontera, moltes d’elles a peu, amb la caiguda de Catalunya a mans franquistes.\nAquests camps, a la intempèrie o en forma de barracons, no disposaven de condicions de salubritat ni d’aigua potable. Se sap que alguns van morir de desnutrició i diverses malalties, o per maltractaments. Alguns pocs van aconseguir fugir.\nEls refugiats que no van ser deportades de tornada cap a l’Espanya de Franco, amb el perill de ser assassinades, empresonades o ingressades en camps de concentració i a treballs forçats, i van quedar a França, van estar obligats a fer treballs forçats o van ser tancats en camps de concentració, o van desaparèixer a la clandestinitat.\nA últims d’abril de 1939, s’havia iniciat la formació de les Companyies de Treballadors Estrangers que sota comandament militar foren utilitzades en la construcció de barreres antitancs, trinxeres, etc., sobretot a les zones limítrofes amb Alemanya i Bèlgica. Formaven part d’elles uns 70.000 membres. I fou l’activitat que va ocupar al major nombre de refugiats. Així doncs, a principis de 1940 veiem que els camps s’havien buidat de la població laboral apta. Una altra part d’aquests refugiats optarien per enrolar-se a l’exèrcit francès o la legió estrangera, vora de 15.000 refugiats.\n* Article elaborat a partir de fonts pròpies i d’informacions publicades al Prat Nocturn\nComentaris tancats a Els pratencs deportats als camps d’extermini de l’alemanya nazi, una història per no oblidar\n← Tal dia com avui de 1979 Fèlix Goñi va fugir de la policia espanyola després del metrallament del cotxe on viatjava.\nTal dia com avui, de 1939 l’Estat Francès va obrir la frontera als refugiats que fugien de l’avanç feixista →