Google no ha abandonat encara la gamma Pixel de 1a generació | Androidsis\nDilluns passat, els nois de Google van llançar la actualització corresponent a el mes de novembre per a tota la gamma Pixel, Excepte per a la primera generació, sent el punt i final per a les actualitzacions de programari per part de l'gegant de les recerques, a el menys és el que tot semblava indicar.\nSegons podem llegir en The Verge, la gamma Pixel de primera generació, encara no ha estat abandonada a la seva sort, Ja que el mes de desembre rebrà una nova actualització, actualització que inclourà les novetats que han arribat al novembre i les que rebrà la gamma Pixel al desembre pel que fa a seguretat.\nLa gamma Pixel va arribar a el mercat a l'octubre de 2016, convertint-se així en el primer terminal sota el lema «made by Google» encara que va ser fabricat completament per HTC. Inicialment Google va afirmar que tindria dos anys d'actualitzacions, Però, aquest termini es va ampliar a tres i actualment ja gaudeix d'Android 10, cosa que sens dubte agraïm els usuaris d'aquest model entre els quals em trobo.\nLa propera actualització que rebi, i que està prevista per al desembre, probablement sigui l'última que rebi en uns quants mesos, A l'almenys fins que es trobi algun important fallada de seguretat, cosa que desgraciadament passa més del que és habitual en l'ecosistema Android.\nÉs hora de renovar el Pixel?\nL'ús particular que faig de la meva Google Pixel és secundari, de manera que sincerament no tinc cap necessitat de renovar el meu veterà Google Pixel. Tot i no ser el meu mòbil principal, sí que sòl utilitzar-lo per fer captures que meu telèfon principal no és capaç de fer, sobretot quan la lluminositat ambiental és deficient.\nEl Google Pixel de primera generació està gestionat per Android 10, una actualització que, siguem sincers, no està bé optimitzada per al processador que el gestiona, El Snapdragon 821 de Qualcomm. Els 4 GB de RAM que trobem en el seu interior no són suficients si fem un ús intensiu de l'dispositiu.\nSi l'ús que fem del nostre terminal és WhatsApp, veure el correu, Instagram, Twitter o Facebook, el Pixel original encara segueix sent un terminal més que vàlid a dia d'avui sempre que la bateria aguanti. Si no és el cas, reemplaçant-tornem a tenir mòbil per a un parell d'anys més.\nRuta completa cap a l'article: Androidsi » dispositius Android » Google no ha abandonat encara la gamma Pixel de 1a generació\n'Tros aplicació per Android que no et hauries perdre !!


Penedès Econòmic. Octubre del 2018. Pàgina 4.\nPodem entendre la realitat de forma objectiva o subjectiva. L’objectiva és la racional (raó, objecte, significat) i la subjectiva és la intel·ligent (subjecte, sentit, intel·ligibilitat), com l’anomena Lluís Maria Xirinacs. En el Globàlium, el significat és objectiu i el sentit és subjectiu, no són sinònims. El significat reposa en els diccionaris, les enciclopèdies i les bases de dades. El sentit s’il·lumina en el nostre interior després d’haver-ho llegit i entès. Entenem i trobem sentit o no, a un acudit o a un poema, quan n’encertem l’enigma de l’endevinalla o de les metàfores.\nIntel·ligència significa llegir entre línies (del llatí inter-i-legere). Llegir allò que no es diu o el contrari del que es diu. El sentit s’entén fent servir la intel·ligència. Hi ha qui sap pensar intel·ligentment dins d’ell mateix, i hi ha qui només sap pensar raonablement alienat en els significats externs.\nXirinacs ens ho capgira. Diu que la raó es governa pel principi de no-contradicció: A = A, una cosa és ella mateixa (principi d’identitat) o bé A ≠ no A, una cosa no és igual a una altra cosa (principi de no contradicció). Són principis apaivagadors, esmorteïdors. I que la intel·ligència es governa pel principi de contradicció: A ≠ A, mai no hi ha dues coses estrictament iguals (principi d’alteritat) o bé A = no A, cada cosa porta dintre la seva pròpia contradicció (principi de contradicció). Són principis inquietants, generadors de vertigen, però estimulants, vivificadors.


UN HIVERN PASSAT PER AIGUA - Educació Ambiental al Camp de Morvedre\nHome » Climatologia » UN HIVERN PASSAT PER AIGUA\nUN HIVERN PASSAT PER AIGUA\nL’estació meteorològica de Sagunt-Corinto ja tè una série de dades de més de huit anys. Amb base a elles comente com ha estat el comportament de l’inusual hivern que ara ha acabat.\nEls nostres companys, més preparats, li fan la competència a la “rubia del BMW”\nMoltes imatges resumirien aquest excepcional hivern en zones pròximes: les grans nevades de Gener a l’interior, la tromba marina de Desembre front al Perelló… Però al Camp de Morvedre anem a destacar la famosa “rubia del BMW” de finals de Novembre al Port de Sagunt, la gola de les Cases de Queralt -a la frontera amb la Plana Alta- desaiguant milers de metres cúbics per hora en alguns dies, i els danys al passeig marítim d’Almenara.\nPaseig Marítim d’ Almenara.\nAmb Febrer ha acabat l’hivern climatològic. Un hivern que en temperatura ha resultat finalment normalet tirant a càlid (el quart més càlid d’una sèrie de nou anys, amb una temperatura mitjana de 12,0ºC), ja que les temperatures moderades de Desembre i Febrer han compensat el caràcter fred de Gener.\nPerò ha estat una estació excepcionalment plujosa. L’hivern més plujós de la sèrie amb molta diferència (272 mm, front als 47 mm de promedi els huit hiverns anteriors, i 5 mm l’hivern passat!), i la segona estació més plujosa en la història de l’observatori, només superada per la tardor de 2009 que en va totalitzar 364 mm. Això ha permés que el balanç pluviomètric haja donat mitja volta: a mitjans de Novembre, la pluja dels darrers 12 mesos estava per sota del 120 mm, amb una sequera extrema. Ara ens trobem per damunt dels 540 mm, bastant per damunt de la mitjana, i amb les reserves hídriques molt recuperades. El Palància ha corregut com no ho feia en bastants anys, i la marjal i els aqüífers s’han alimentat també de les pluges a les muntanyes interiors, més abundants inclús que al litoral, i de la fusió de les nevades.\nAssut de Pedres blaves. Palància. Gener 2017\nA l’hivern climàtic estricte (Desembre, Gener i Febrer) les pluges han sumat 272 mm. Però veniem d’un temporal espectacular els darrers dies de Novembre. Ens troben que en els dos mesos que van de final de Novembre a final de Gener es van acumular prop de 400 mm, un fet insòlit en general, i més encara en dates tan tardanes, en l’estació freda.\nAixò també ha passat en gran part del territori valencià, on s’han batut rècords de pluja per a l’hivern. La gràfica de les pluges en els darrers 12 mesos és contundent. És excepcional que tres mesos consecutius es troben entre els més plujosos de tota la sèrie.\nLa causa de tant de temporal ha estat l’anticicló, centre d’altes pressions, que es va instal.lar de forma persistent al centre-nord d’Europa; això ha forçat circulacions de llevant al litoral mediterrani peninsular, i ha portat cap a nosaltres les borrasques procedents de l’Atlàntic, que trobaven barrat el seu camí cap a Europa central.\nEixos temporals de llevant també ens han portat un onatge excepcional: el 21 de Gener les ones van arribar als 6,5 m a la boia de València, batent els rècords de la sèrie. Les consequències ja les coneixem: les nostres platges, molt en precari per la proliferació d’espigons i la falta d’aportacions d’arena pels rius, s’han vist en ocasions molt perjudicades. El cas més espectacular ha estat el passeig marítim d’Almenara, que fins i tot va rebre la visita del ministre de Foment!\nEn definitiva, ha estat un hivern excepcional que ha repartit guanys i pèrdues: ens ha tret d’una sequera angoixant, però inevitablement l’aigua ha causat danys a algunes collites i instal.lacions. I ha posat sobre la taula la molt preocupant situació de les nostres costes, tan vulnerables a les conseqüències de tantes actuacions sobre el litoral i els rius.\nI és que la natura no ens deixa mai de sorprendre.\nEstació metereològica de Sagunt-Corint


Josep Vallverdú - Assaig final | NacióDigital\n«Potser seria hora de no donar tant de relleu al fet de complir cent o cent i uns quants més anys»\nper Josep Vallverdú, 26 d'abril de 2021 a les 20:00 |\nComentant la mort de Felip, duc d’Edimburg, una tertuliana de televisió deia, un xic compungida, "ha mort als noranta-nou, no ha pogut arribar als cent". I possiblement ho deia perquè, si el cortesà personatge hagués arribat a la pelada meta centenària, aquesta xifra hauria presidit, com des de darrere els cortinatges, totes les cerimònies al mateix temps que ompliria totes les consciències.\nLes persones moren, simplement, quan els toca, de vells, de malaltia, d’accident. Sigui a l’edat que sigui; i qualsevol que llegeixi aquestes ratlles pot rememorar els difunts de la família i constatar les molt variables xifres que marquen les morts; aquell cosí als quaranta i tants, la tia als setanta llargs, el padrinet en tenia noranta-un, l’oncle seixanta justos i la germana viuda trenta-vuit. També hi havia la nena dels parents de França, que morí als tretze. I els nadons, i els que en edat militar, i molts, molts, dins les dècades dels vuitanta i noranta.\nEn els nostres dies és cert que la longevitat s’ha estès, que la mitjana de vida s’ha allargat: avui a Catalunya hi ha vora 2.000 persones centenàries, en proporció de dues dones i vuit homes de cada deu. Per tant, potser seria hora de no donar tant de relleu -fora del marc afectiu de la família- al fet de complir cent o cent i uns quants més anys.\nEscoltem també les prediccions dels biòlegs i històlegs, metges especialitzats en estudis cel·lulars i de teixits, els quals asseguren que s’arribarà a aconseguir mantenir les cèl·lules del cos en perfecte estat, sense envelliment, amb neteges constants de les menys consistents, i això assegurarà vides que duraran més de cent vint anys amb normalitat. Pot semblar ciència-ficció, però han sortit estudis molt documentats sobre el tema. I d’altres, més sorprenents, que asseguren que és possible la immortalitat física.\nAra com ara, les persones centenàries que hem vist presenten aspecte atractiu o imposant ben poques vegades, per no dir mai. Poden tenir el cap clar, però no la visió ni l’audició i molt menys la locomoció. I molts estan com en latència, com adormits; les coses són així i així les hem de prendre, si de cas ens passava d’arribar en aquell llindar.\nUna persona que m’estimo molt, i que aviat assolirà l’edat del Duc d’Edimburg, em deia en to irònic que passats els noranta-cinc la gent et comença a mirar com un espècimen digne d’atenció sostinguda, i et va observant en els punts que vas perdent, tot comentant "a veure si hi arribarà", volen dir als cent. Potser pensen adherir-se a la celebració que la família farà, cava i pastís.\nParlant de celebracions; sabien que la BBC té una escaleta de programa a punt, per quan mor un membre de la família reial? És a dir, un model de programa, amb unes imatges de bandera mig abaixada, de reixes tancades, de locutors instruïts per dir predeterminades frases, amb suplents també preparats, tropes entrenades, músiques, etc. i que en el més absolut secret en fan un parell o tres d’assajos cada any? Poca broma amb la BBC. Qualsevol daltabaix com el de Diana de Gal·les pot mobilitzar-los.\n- I a vostè, com li agradaria morir? -va demanar el periodista.\n- Si ha de ser aviat, immediatament després de vostè.\nTornant al començament, tots ens morim quan individualment ens toca. Conten que Pancho Villa, el revolucionari mexicà, en el fragor d’una batalla, amb tot de focs creuats, es posà dempeus enarborant el revòlver i exhortant els seus a no cessar en el tiroteig. Els seus li demanaven d’ajupir-se, per esquivar els projectils: "Mi general, que le van a dar, que le van a balacear!” Villa es limità a sentenciar -"!Nadie se muere la víspera!" I quan és la vigília? No se sap. Villa va morir assassinat als 45.


Maldonado: «L'evolució de la marca respon a la nostra transformació i globalitat» - Regió7\n27·06·19 | 11:13\nBBVA ha desplegat per tot el món la seva nova identitat de marca. Recentment l’han presentat amb el logo que l’acompanya.\nApostem per la màxima innovació com a eix de desenvolupament del nostre servei al client, hem evolucionat a una marca global, com a resposta a la nostra transformació i globalitat, comprometent-nos amb el territori en el qual estem presents. Coneixedors de la realitat del client, ens hem adaptat per donar resposta a les seves necessitats, on, quan i com el client vulgui. Aquest ha estat l’objectiu del nostre canvi d’identitat, comunicar millor aquesta realitat.\nPer donar aquest servei al client i posar a l’abast les noves oportunitats a BBVA ens hem transformat i seguim fent-ho, tant en la nostra proposta de valor com en la nostra forma de treballar i gestionar els projectes. Aquest era el moment d’actualitzar la nostra identitat per poder mostrar al nostre client i a la societat els valors de BBVA. A més, aquest canvi és tot un estímul per seguir transformant-nos.\nAl contrari, la globalitat multiplica la força de la marca perquè ofereix importants avantatges en termes de creixement i diversificació. Considerem que actualment tenir una marca única és essencial en el procés de transformació en el qual està immers BBVA des de fa anys. A més, posa en relleu l’aposta de BBVA per oferir als clients productes i serveis globals amb la millor experiència d’usuari desenvolupant solucions que ajudin els clients a prendre les millors decisions per a les seves vides i negocis.\nQuè significa el nou logo? Per què s’ha triat aquest?\nLa nova identitat està pensada des del principi tenint en compte el client. En el procés de disseny del nou logo es va testar amb clients i finalment es va escollir el que, segons aquests, connectava millor amb el nostre propòsit de posar a l’abast de totes les oportunitats d’aquesta nova era.\nEn primer lloc, la A en moviment ascendent representa l’oportunitat, és un símbol de prosperitat i creixement, i trasllada valors positius.\nEs tracta d’una feina que afecta diverses àrees i que requereix una gran coordinació. En el projecte han treballat responsables d’implantació de la nova identitat en els principals punts de contacte amb el client i els diferents canals de servei al client. La feina requereix un gran nivell de detall que comença amb la realització d’un mapa de contacte de la marca amb el client. Un cop realitzat, es valora el seu impacte i es prioritza la implantació. A BBVA disposem del millor dels dos mons: el físic i el digital.\nEl resultat d’aquest inventari és interminable. Però és molt important per definir l’estratègia i prioritats d’implantació. Seguint aquest full de ruta, marcat pel mateix client, és com anem realitzant els canvis.


Arnau Gonzàlez i Vilalta: 10/07/08\nPremsa gallega i de Castella-La Manxa de la primera meitat del segle XX digitalitzada\nA l' Hemeroteca digital de prensa gallega trobareu una interessant llista de publicacions gallegues digitalitzades: http://www.csbg.org/prensagalega/index.asp Cal aclarir que, en la aseva majoria, no son col.leccions completes, però sens dubte poden ser molt útils. A més, en la majoria dels casos, podeu fer cerques per noms o paraules.\nEn aquesta adreça trobareu un exemple, la publicació "Acción Gallega" de Buenos Aires des de l'any 1929-1936 i el 1944: http://www.cmg.xunta.es/visor/prensa/paxinas/busqueda.asp\nEn aquesta altra adreça podreu localitzar premsa de Castella-La Manxa, des de portaveus de la CNT durant la Guerra Civil a moltes altres publicacions: http://www.uclm.es/Ceclm/b_virtual/prensa.htm#ALBACETE\nPublicat per arnau a 18:48 Cap comentari:\nUn interessantíssim reportatge de l'estat no reconegut internacionalment del Transdnièster sota protecció russa. (Vilaweb)\nDIMARTS, 07/10/2008 - 06:00h\nReportatge especial: Transdnièster, allà on el món s'acaba (I)\nEl Transdnièster, un estat fantasma a Moldàvia, ha esdevingut des de fa divuit anys un paradís per a qualsevol mena de crim organitzat. Vicent Partal hi ha viatjat i ho explica\nSón menys de dos quilòmetres, però pots trigar una hora i llarga a fer-los. A Moldàvia hi ha una autoproclamada República del Transdnièster, que ningú no reconeix. Per arribar-hi has de passar, de primer, un lloc de control moldau i després un estricte control militar rus. Il·legal, però efectiu, perquè són les tropes russes les que asseguren la independència de fet d'aquest territori situat a pocs quilòmetres de Romania, de la Unió Europea.\nFinalment arribes al tercer punt del trajecte (el de la fotografia) i, després de sol·licitar un peculiar i recaragolat visat, pots travessar la frontera d'un 'país' que ha esdevingut un forat negre del tràfic de drogues, d'armes, d'aliments o de persones, i un dels grans motius de preocupació de la UE i dels EUA. Tot sense cap mena de control internacional i sota el símbol de la falç i el martell, perquè el Transdnièster és una república soviètica... encara. Explicar com funciona aquesta part del món és fàcil. Entendre-ho, entendre com és que funcione així, no ho és. El Transdnièster és una petita franja de territori, de quatre mil quilòmetres quadrats (una mica menys dels que tenen les cinc comarques de la Franja de Ponent), on viuen mig milió de persones. Cau gairebé tot a la riba oriental del riu Dnièster. Aquest territori, igual que la resta de l'actual República de Moldàvia, formava part de la República Socialista Soviètica de Moldàvia. Quan l'URSS va desaparèixer, Moldàvia es va proclamar independent, però el Transdnièster va voler continuar formant part de l'URSS, inexistent, i es va negar a reconèixer la independència moldava i una possible reunificació amb Romania. Per això va esclatar una guerra en què l'exèrcit rus, present a Moldàvia, va fer costat a la majoria russa d'aquest enclavament, i en va assegurar el funcionament. Ningú, ni tan sols Rússia, no reconeix aquesta independència. La comunitat internacional considera el Transdnièster part integral de Moldàvia i es nega a tenir cap tracte amb les autoritats locals, dirigides per un president i un Soviet Suprem. Però el cas és que el govern de Moldàvia no té gens de presència al Transdnièster perquè les tropes russes encerclen totalment el territori i no permeten al govern moldau d'exercir-hi els seus drets i obligacions. Resultat? Un forat negre. Literal. Qualsevol activitat criminal hi pot tenir lloc, simplement amb l'acord de les autoritats locals. Però com que aquestes autoritats locals no són reconegudes fora del seu territori, ningú no pot reclamar-los tampoc cap responsabilitat. El Transdnièster ha esdevingut així un somni per a qualsevol de les màfies, un lloc desaparegut de la legalitat on poden 'treballar' sense por de ser molestades. Un autèntic malson per a la UE, en particular, però també per als EUA. Perquè, quan les tropes soviètiques es van retirar de l'Europa oriental, un dels primers i principals dipòsits d'armes era al Transdnièster i encara hi és. De nou, sense cap mena de control de ningú, tret de l'exèrcit rus. Així, doncs, encara avui una quantitat ingent d'armes soviètiques són al Transdnièster, sense la més mínima possibilitat que experts internacionals comproven si hi són, i en quines condicions; si les han venudes a terceres parts o a quins països. Entre l'armament guardat allí hi ha també armament nuclear, perquè aquest dipòsit servia la flota russa de la mar Negra. Unes quantes vegades els nord-americans han avisat que material nuclear rus pot haver passat d'allà a l'Iran. I Rússia es limita a dir que allò no és territori rus i que, per tant, no es troba subjecte als tractats de revisió i de control de les superpotències nuclears. I el govern del Transdnièster es permet fins i tot la gracieta de dir que ningú no se li ha queixat.\nL'última república soviètica\nEntrar al Transdnièster és més un viatge en el temps que no pas en l'espai. Qualsevol persona que haja visitat mai a l'ex-Unió Soviètica reconeixeria immediatament el paisatge. Massa i tot. Hi ha moments que tens la sensació de trobar-te en una mena de Disneylàndia. L'equivalent del Main Street de can Disney és, naturalment, l'avinguda Lenin. Quin nom, sinó? En aquest ample carrer hi ha tot allò que hom pot esperar trobar-hi: un monument als soldats de l'exèrcit roig, amb una flama perpètua encesa, on la gent continua dipositant flors, un parell de tancs i grans estàtues d'herois clàssics a cavall brandant espases, banderes roges i ornaments típics de l'era comunista pertot arreu. Enmig de tot això, hi ha el mastodòntic edifici del Soviet Suprem, dalt del qual voleia la bandera amb la falç i el martell, i amb una no menys enorme estàtua de Lenin presidint la plaça. Tot net i polit, com solien ser els centres de les ciutats de l'antiga URSS. I amb policies i soldats patrullant-hi permanentment. On la gran avinguda desemboca a la ciutat vella hi ha la nova ambaixada de les repúbliques d'Abkhàsia i d'Ossètia del Sud, escindides de Geòrgia fa tot just unes quantes setmanes, únicament amb el suport de Rússia i de Nicaragua. Al costat, un enorme cartell presenta els presidents d'Abkhàsia, Ossètia del Nord i el Transdnièster junts sota un rètol que diu: 'La unitat és la nostra força'. Després de la crisi georgiana, ací esperaven que Rússia també els reconeguera com a estat independent, però els russos no van prosseguir l'escalada engegada al Caucas. Pel president del Soviet Suprem, Evgueni Xevtxuc, només és una qüestió de temps. Xevtxuc, que es presenta com un 'ucraïnès ètnic', parla en un to de veu baixet, però contundent, i una vegada i una altra diu de Rússia: és 'la nostra garantia'. És previsible, doncs, la resposta que em dóna, quan li demane si no el molesta que Rússia no reconega la seua independència, i sí la d'Abkhàsia i d'Ossètia del Sud: 'Els russos creuen que hem de provar de negociar amb els moldaus encara una mica més, i nosaltres ho farem.' De manera obedient. Al cap i a la fi, solament poden viure i mantenir l'estatut gràcies al suport dels soldats russos, mil vuit-cents, presents al territori com a tals, i cinc-cents més, presents en qualitat d'una curiosa 'força de pau' que ningú no accepta. La raó per la qual els russos no han adoptat ací l'actitud de Geòrgia és motiu de molta controvèrsia. Les autoritats moldaves es limiten a alegrar-se'n i a indicar que és un pas positiu, perquè ells confien a reunificar la república. Recorden amb poc dissimulada alegria, a més, que la comunitat internacional ha reaccionat unida i que únicament Nicaragua, a part Rússia, ha reconegut les dues noves repúbliques caucàsiques. Per alguns experts, amb tot, la clau de l'actitud russa s'ha de cercar a Colbasna, una localitat situada a tres quilòmetres de la frontera d'Ucraïna, dins el Transdnièster. Armes soviètiques sense control A Chisinau, capital de Moldàvia, trobe Andrei Pòpov i Viorel Cibotaru, dos dels experts més reconeguts sobre la situació del Transdnièster, especialment sobre la situació militar. Amb raó. Cibotaru és un antic coronel soviètic i coneixia amb el màxim detall el dipòsit d'armes de Colbasna. Quan Moldàvia es va proclamar independent, seguint els acords entre les repúbliques ex-soviètiques, Moldàvia es va quedar amb la major part del material que pertanyia al 14è cos de l'exèrcit, estacionat a Moldàvia. Inclosos uns quants avions Mig. Però, immediatament després de la independència, va esclatar una guerra de curta durada entre el govern central i l'autoproclamat govern del Transdnièster. Els soldats russos van aturar els atacs moldaus i, casualment o no, aquesta independència va impedir que el govern reconegut de Moldàvia prenguera el control d'una part de l'armament soviètic, la que hi havia al dipòsit d'armes de Colbasna, i la més grossa, de llarg. Avui, divuit anys després, Colbasna és controlada encara per l'exèrcit rus, però com que és dins el territori del Transdnièster ja fa més de deu anys que ningú de fora no ha vist què hi ha o què s'hi fa. I això preocupa molt, no solament la Unió Europea, sinó sobretot els Estats Units. Cibotaru explica que era un dipòsit d'armes pensat per a proveir la flota de la mar Negra, estacionada a la veïna Odessa i que per tant hi havia tota mena d'armament, incloses armes nuclears. A la Moldàvia soviètica hi havia habitualment uns deu mil soldats, una bona part dels quals custodiava aquest dipòsit. Però, quan l'URSS es va retirar de l'Europa de l'Est, va passar que molt de l'armament retirat d'Hongria, Txecoslovàquia i Alemanya de l'Est va anar a parar a Colbasna, en teoria provisionalment. El dipòsit, segons Cibotaru i la majoria dels experts, havia arribat a contenir 40.000 tones d'armament just abans de la crisi. Avui el govern rus i el del Transdnièster diuen que hi ha 19.000 tones d'armament a Colbasna. On para la resta? Aquesta és la gran pregunta i la gran preocupació. Una part pot haver estat destruïda o inutilitzada per massa vella. Una part, diuen els russos, ha estat destruïda acatant els acords de desarmament, però no hi ha manera de comprovar-ho. El 2002 l'OSCE (Organització per la Seguretat i la Cooperació a Europa) va enviar una cambra Donovan, un equip molt sofisticat que permet de destruir d'una manera molt segura i controlada armes convencionals i químiques, però les autoritats del Transdnièster van impedir-ne la instal·lació i l'ús. Hi ha proves documentals que una part del material, àdhuc nuclear, ha eixit del país i ha estat venuda. Però no se sap a qui, ni com. I això té espantats els nord-americans i els europeus. Fer arribar a l'enorme port d'Odessa, que és molt a prop del Transdnièster, una càrrega il·legal és molt fàcil. La frontera amb Ucraïna és de quatre-cents quilòmetres i, malgrat els esforços recents, mal vigilada. Però no cal vendre material tan complicat. Pòpov i Cibotaru tenen dades concretes del nombre de fusells kalàixnikov que hi havia fa divuit anys: setanta mil. Com totes les coses, el preu de venda per unitat varia molt segons les condicions del 'mercat'. Doncs avui, per exemple, a l'Irac un sol kalàixnikov costa quatre-cents dòlars i pot costar-ne cent i poc en alguns països africans. Per un preu o per un altre, setanta mil unitats signifiquen un munt de diners. El comerciant nuclear A la mateixa avinguda Lenin hi ha un lloc peculiar. Revestida d'uns colors grocs molt cridaners, trobe la seu del moviment Proriv! Són joves extremistes russos, coneguts en el passat per haver cremat banderes moldaves i haver atacat cotxes i interessos moldaus i occidentals en general. Decoren el local amb grans fotografies de Vladímir Putin i del Che Guevara, que ells insisteixen a dir que va ser un 'gran revolucionari rus'. Quan hi entre, sent música i veig ordinadors connectats a internet amb un grup de xiquets molt joves llegint webs. Un xicot de divuit anys se n'encarrega. Respon al nom d'Alexander i es declara antioccidental. Explica que Proriv! ha obert alguns clubs com aquests per atraure el jovent del Transdnièster al seu discurs polític. No són un partit, però es proposen d'esdevenir-ho i parla amb admiració de Dimitri Soin, el seu cap. Just quan isc per la porta arriba Soin. Hi ha una paradeta al carrer repartint propaganda i parlem enmig de gent que s'acosta a preguntar coses. Ell ho fa en rus i alçant la veu, segurament com a propaganda, fins que li pregunte què ha de dir sobre les acusacions que l'impliquen d'una manera repetida en el tràfic de material nuclear a països africans i asiàtics. Una investigació de la Interpol el fa responsable de la venda, a no se sap qui, d'alguns dels trenta vuit míssils Alazan, amb capacitat radioactiva del magatzem de Colbasna. La pregunta sobre si ell té res a dir-hi rep una sola i inquietant resposta: un somriure d'orella a orella. La seua tranquil·litat segurament que té a veure amb el fet que abans de ser traficant era un alt càrrec del KGB i l'home encarregat de preparar la policia del Transdnièster..., que, evidentment, no té gaire interès a perseguir-lo. Vicent Partal (Fotografies: Pas de frontera cap a la República del Transdnièster. Evgueni Xevtxuc, president del Soviet Suprem. Interior del club Proriv!, amb una fotografia del Che presidint els ordinadors connectats a internet. Dimitri Soin, a la porta del mateix club.)\nSegon lliurament del reportatge sobre el Transdnièster (8 d'octubre)\nEl tràfic de cèl·lules mares cap a laboratoris nord-americans és un fet habitual\nEl tràfic d'armes nuclears és el més cridaner i greu, sens dubte, però en aquest segon lliurament de la sèrie de reportatges sobre el Transdnièster Vicent Partal entrevista una dona que lluita contra el tràfic d'éssers humans i, molt particularment, contra el tràfic a laboratoris americans de cèl·lules mare. I el representant de la Unió Europea a la frontera moldava explica que un dels tràfics més beneficiosos en termes econòmics és el de pollastres.\nNo sabria dir quina edat té Oxana Alistratova i no trobe respectuós de demanar-li-ho obertament. Calle, doncs, davant aquesta dona que sembla tenir un cos jove, però d'aparença enormement cansada, i que seu en una habitació d'un soterrani dels afores de Tiraspol. Oxana és la directora de Vzaimodeistvie (Interacció), una organització no governamental que prova d'ajudar les víctimes de tràfic humà, entre moltes activitats més. Comence a entendre el seu cansament quan explica que hi ha tràfic de cèlul·les mare. El relat és esfereïdor. Als diaris del Transdnièster hi ha anuncis demanant dones amb fills joves que vulguen quedar embarassades. L'estrany anunci amaga una pràctica consistent a fer avortar les dones al tercer mes per traure les cèl·lules mare del fetus, òbviament mort, i exportar-les. Mentre ho explica acarona una llibreta grossa on ha anat apuntant noms, telèfons, dades, de dones que han viscut aquesta experiència. N'hi ha que hi van pels diners: la tarifa és de 600 dòlars. I n'hi ha que són, simplement, segrestades. Oxana fa anys que treballa per fer allò que, segons ella, és l'única cosa que es pot fer: documentar els casos. Quan recupere l'alè li demane si sap on van a parar aquestes cèl·lules i com ixen del país. Diu que treballa amb les dones i no sap gran cosa de què passa després, però que sempre ha sentit parlar de laboratoris dels Estats Units com a destinació. Als Estats Units Bush va prohibir d'invertir recursos públics en la recerca sobre cèl·lules mare embrionàries, però no posà cap trava a les investigacions fetes per empreses privades. Des de fa anys organitzacions ucraïneses i moldaves denuncien l'augment d'aquesta mena de pràctiques. Oxana diu, sempre amb la mateixa mirada trista, que més val dir-ne esclavatge, perquè l'esclavatge ha tornat i ella ho pot certificar. La seua organització ha posat a disposició un telèfon (0 800 88888) amb l'ajut d'algunes ONG occidentals que aconsella les víctimes de l'esclavatge. Segons les seues pròpies dades, des del 2004, quan va començar a treballar, ha atès 141 víctimes directes i 33 familiars pròxims. La immensa majoria són dones de setze anys a vint-i-nou, forçades a dedicar-se a la prostitució. Amb destinació habitual a Bòsnia, els Emirats Àrabs, Israel, Rússia i Turquia. Però ella creu que això no passa d'una simple gota en l'oceà del tràfic humà. Segons les dades oficials, la població del Transdnièster ha perdut en quinze anys 170.000 habitants. Una xifra notable, si comptem que el total és de mig milió. Alarma de la Unió Europea Alarmada pel tràfic de tota mena, armes, persones, aliments, drogues..., que ix del Transdnièster, la Unió Europea va instituir, el novembre del 2005, la Missió de Suport al Control de les Fronteres de Moldàvia i Ucraïna (EUBAM). N'és el director Ferenc Banfi, un home diplomàtic com n'he vist pocs. Banfi dirigeix un grup d'uns dos-cents experts europeus distribuïts en uns quants centres de Moldàvia i d'Ucraïna, molt especialment al port d'Odessa. Quan li demane si pensa que Oxana té raó de creure que el Transdnièster, i Moldàvia en general, és un dels llocs del món on el tràfic de persones queda més fora de control, es limita a dir que sí amb el cap. Banfi parla poc, però té les idees clares. S'alça de la cadira i dibuixa en un full de paper el mapa de Moldàvia, bo i fent veure la dificultat geogràfica de la seua feina. El port d'Odessa és a menys de cinquanta quilòmetres del Transdnièster; és enorme i molt difícil de controlar. Els membres de l'EUBAM no poden detenir ningú, solament poden avisar les tropes o la policia d'Ucraïna i de Moldàvia quan observen indicis de perill. Però topen amb una dificultat molt greu: no tenen cap contacte amb la policia del Transdnièster ni amb els soldats russos que envolten l'enclavament; per tant, perden molta eficàcia, oimés que els guàrdies són molt fàcils de subornar. Ho són tant, que han demanat als ucraïnesos que retiren de la frontera els soldats joves que hi fan el servei obligatori i els substituesquen per policies professionals.\nContraban de pollastres\nI tot seguit es posa a recitar la llista de les coses que passen a través d'aquest racó on el món s'acaba: armes, persones, òrgans humans, droga, cotxes robats i coses molt més pintoresques, entre les quals una quantitat, aparentment ingent, d'ales de pollastre. Com diu?, li demane. Ales de pollastre? Que hi ha contraban d'ales de pollastre? I amb una paciència, hom diria que repetidament posada a prova, aquest policia de la Unió, que sol portar, d'uniforme, una jaqueta amb els dotze estels brodats, es posa a fer l'explicació. Al port d'Odessa, hi arriben enormes mercants americans amb ales de pollastre: tones i tones, congelades. D'allà s'escolen al Transdnièster i a Moldàvia, a vegades oficialment, la majoria no oficialment. Així s'estalvien els impostos, a raó de sis-cents euros la tona. Des del Transdnièster, convenientment maquillades, les ales es distribueixen sobretot per Ucraïna i Rússia. Segons Banfi, a la Unió Europea n'arriben molt pocs d'aquests pollastres, perquè les condicions sanitàries són molt més dures. I afegeix una nota divertida: segons les enquestes internacionals, un alemany es menja vint quilos de pollastre l'any, i un moldau... setanta. Ben poc creïble. Banfi, policia hongarès, és hermètic sobre les culpes. Ell no parla sinó d'allò que veu. Li demane, emperò, si ha denunciat mai casos d'abusos o de tràfic il·legal amb dirigents moldaus implicats, siguen de la república o del Transdnièster, i la resposta és que sí. I això motiva la pregunta següent: 'I en quants casos han estat portats a judici o condemnats?' En la resposta sembla que s'esquerde, un segon, el seu to diplomàtic: 'Molts menys dels que voldríem, però més que abans.' I per si un cas, hi afegeix que la corrupció és un gran problema en tot aquest territori. En tot. Vicent Partal (Fotografies: Oxana Alistratova a la seu de la seua associació, als afores de Tiraspol. Ferenc Banfi, cap de la Missió de la Unió Europea d'Assistència a les Fronteres de Moldàvia i Ucraïna, dibuixa sobre una pissarra la complexitat de la frontera que ha de controlar.)\nChişinău - Tiraspol - Moscou. Un triange perillós (III part, 9 d'octubre)\nRússia vigila de prop no solament el Transdnièster, sinó també Moldàvia\nTercera part, i la darrera, del reportatge especial que Vicent Partal ha escrit sobre el Transdnièster, la república secessionista de Moldàvia que ningú no reconeix. En aquesta tercera part analitza les relacions geopolítiques i els interessos militars de la Federació Russa en aquella zona, amb entrevistes al batlle de Chişinău, la capital moldava, i al vice-primer ministre del govern moldau, encarregat de les relacions amb Europa.\nIsc a peu de l'hotel, situat en una àrea plena d'edificis del govern. No es pot dir que siguen edificis descominals, més aviat lleigs i prou. Una corrua de dones, amb el mocador al cap, va agranant les fulles que cauen dels arbres al carrer. He quedat a quarts de deu amb el vice-primer ministre, Andrei Stratan, que té a càrrec seu els Afers Estrangers i allò que ells anomenen la integració amb Europa. Apareix puntual i saluda en anglès, però demana que l'entrevista es faça en 'moldau', amb una intèrpret. Supose que aprofita la traducció per amagar-se i pensar; de fet pren notes immediatament després de la pregunta i no escolta gens la traducció. Té una veu una miqueta monòtona i un discurs previsible. Fins que... Fins que, de sobte, m'explica una cosa que em desconcerta. Parlant de la situació del Transdnièster afirma que no hi ha solució sense la reintegració a Moldàvia (la dóna per feta). Reconeix que no hi ha contactes formals amb les autoritats de l'altra riba del Dnièster, però que aquell és un país petit, on tothom es coneix, i concreta la política del seu govern: volen que Moldàvia siga un país atractiu per als ciutadans del Transdnièster. D'acord. Tot sembla lògic. Fins que explica que, per aquest motiu, el govern moldau 'legalitza' les empreses del Transdnièster que volen fer negocis amb la UE. Ara sóc jo qui no escolta la intèrpret. Li demane si ho entès bé. El seu govern no pot entrar al Transdnièster, la comunitat internacional reconeix que és un territori ocupat il·legalment i nega legitimitat al seu govern, que actua sense cap mena de control, però ells autoritzen les empreses del Transdnièster a 'fer-se passar' per moldaves? Les preguntes són òbvies: i a qui paguen els impostos que guanyen exportant productes a la Unió Europea? 'Al govern del Transdnièster, és clar!', em respon sense el menor dubte. I quin control tenen de com són fabricats aquests productes? De nou, resposta contundent: 'Cap ni un!' Ep! És una situació que és difícil de definir, sinó amb l'adjectiu 'surrealista'. Les empreses del Transdnièster viuen en un territori al marge de la llei internacional, que s'ha independitzat amb el suport dels russos de Moldàvia, de la qual Stratan és el vice-primer ministre. Les empreses del Transdnièster es moririen de gana, si no fóra perquè Moldàvia les legalitza davant la comunitat internacional. Gràcies a Moldàvia, poden exportar a la Unió Europea. I el benefici econòmic d'aquesta acció del govern de Moldàvia serveix per reforçar, en forma d'impostos, l'enemic de Moldàvia. No ho puc entendre. No havia vist mai un govern en guerra (per més congelada que fóra) finançant l'enemic. Li demane si parlem de poca cosa i diu que no, que la major part del pressupost del govern secessionista prové precisament d'aquests impostos, i tot seguit repeteix que ell vol presentar una Moldàvia amable als seus presumptes enemics. Encara més: resulta que el govern de Moldàvia paga serveis públics del govern del Transdnièster. Unes poques hores més tard, el ministre de Reintegració, Vasile Solva, em confirmarà la dada: cinc milions de dòlars anuals paga cada any el govern de Moldàvia al del Transdnièster. No em puc traure del cap que això és de boigs, que ells mateixos subvencionen el forat negre que és el seu problema més gros. Ha d'haver-hi alguna explicació. Partit Comunista contra Règim Comunista Una, no sé si és la bona però n'és una, me la dóna el batlle de Chişinău: 'A una riba tenim un règim comunista i, a l'altra, hi mana el Partit Comunista, però al cap i a la fi són els mateixos'. Al ministre Stratan, li havia demanat, al principi de l'entrevista, si era membre del PC i m'havia dit que no, però que el govern era dirigit pel president, que sí que ho era. Moldàvia té un sistema més o menys democràtic i el Partit Comunista controla gairebé totes les institucions. Però no totes. El batlle de Chişinău és Dorin Chirtoaca, un home jove, liberal, que va causar una autèntica commoció quan va guanyar les eleccions a base d'anar a peu per la ciutat contrarestant la propaganda oficial. Les seues credencials polítiques el vinculen amb l'escassa oposició democràtica dels temps soviètics, però és encara molt jove. Chirtoaca, de fet, és l'únic polític diferent que trobaré a Moldàvia. Parla clar. Diu què pensa sense embuts i té un pla: formar un govern sense membres del Partit Comunista i encarar definitivament Moldàvia cap a la Unió Europea. Sense esperar què puga passar amb el Transdnièster. Mentre parlem sona el mòbil i l'agafa. Penja amb un enuig evident, el motiu del qual li demane. Diu que hi ha en aquells moments una reunió del govern amb els principals batlles per a parlar de la calefacció de les ciutats a l'hivern. A ell, ningú no li havia dit res. Li demane si hi ha cap mena de coordinació entre les instàncies de govern, i respon amb ironia: 'Únicament amb el Ministeri de l'Interior'. Explica que, des que és batlle, el Ministeri de l'Interior ha establert una presència permanent de policies estatals dins l'edifici municipal. 'I no precisament per preservar l'ordre públic', diu. Chirtoaca parla amb la passió que manca als altres polítics que he vist aquests dies. I apunta clarament. Explica que el ministre d'Interior de Moldàvia és germà del vice-ministre d'Interior... del Transdnièster. I la seua dona viu a Tiraspol, la capital de 'l'altra banda'. No és el cas més cridaner, tot i que és prou curiós. Hi ha el cas de Mikhail Sidorov, actual diputat del Partit Comunista al parlament moldau, que havia estat ministre de Justícia del Transdnièster i, com a tal, encausat per càrrecs d'alta traïció, càrrecs que van desaparèixer de sobte. Pel batlle, les connexions entre 'el partit comunista i el règim comunista' són massa evidents. I les ha consolidades la màfia i la corrupció de l'un costat i de l'altre de la ratlla que separa tots dos territoris. Entre Chişinău i Tiraspol, segons ell, la distància no és tan gran com els controls militars donen entenent, i seguint la traça dels grans negocis, del tràfic il·legal, no és estrany de trobar-hi funcionaris de l'una banda i de l'altra. Mirant Rússia I enmig de tot plegat, què hi pinten els russos? La resposta més immediata té a veure amb la preservació del seu arsenal militar, però a termini mitjà és evident que els russos continuen pensant a mantenir la seua flota estratègica a la mar Negra, per a la qual cosa necessiten Crimea, ara una regió autònoma d'Ucraïna. El Transdnièster, veí de Crimea, és així un lloc avançat, una plataforma on de moment estacionen tropes i municions. És segurament perquè el Transdnièster interessa els russos amb relació a Crimea que Rússia no n'ha reconegut la independència, com sí que ha reconegut la d'Abkhàsia i d'Ossètia. No es pot perdre de vista, tampoc, l'amistat tradicional entre els dirigents del PC moldau i els dirigents russos. Molts compartien càrrecs en la vella Unió Soviètica, més concretament, al KGB, des d'on Vladímir Putin va escalar al poder. Per això la seua prudència sobre els interessos estratègics de Rússia és total. Pel ministre de la Reintegració, Vasile Sova, és molt important que Moldàvia es mantinga sempre neutral, és a dir: que no s'acoste a l'OTAN. De fet, ho diu la constitució moldava mateix. Això es tradueix, de fet, en l'intent de mantenir-la dins l'esfera russa. Els moldaus, i així ho recalquen una vegada i una altra, tenen coses a oferir a Moscou. La llista té tres punts clau. Primer, que Moldàvia no s'acoste a l'OTAN. Segon, que Moldàvia reconega el dret de propietat de les empreses russes actualment al Transdnièster. Tercer, que la llengua russa recupere el paper preeminent que tenia. Cap d'aquests punts no sembla inquietar el govern moldau. El rus ha estat declarat 'llengua de relació interètnica', l'OTAN no entra en cap previsió i la situació de les empreses russes al Transdnièster no sembla que puga ser cap problema greu. Al parlament moldau, entre unes mesures de seguretat que són molt més que exagerades, parle una estona amb diputats de grups diferents que es passegen pels passadissos. N'és un Grigore Pretenco, cap del comitè d'Afers Estrangers i militant comunista. I quan discutim precisament del futur estratègic del seu país em fa notar que la bandera moldava és flanquejada en aquest edifici per la de la Unió Europea, però també per la de la Comunitat dels Estats Independents (intent de creació d'un estat successor de l'URSS, que agrupa totes les ex-repúbliques soviètiques, llevat de Lituània, Letònia i Estònia). No puc imaginar un contrast gràfic més clarificador. Moldàvia i el Transdnièster es troben exactament entre Europa i Rússia, i segurament això explica la situació anormal que he vist tots aquests dies en una banda de la riba i en l'altra. El mal és que, amb vista al futur, haurà de triar l'una bandera o l'altra, entre la Unió Europea o la Comunitat d'Estats Independents. El batlle de Chişinău és clar en aquest sentit: tria la UE, però m'adone que els altres polítics sempre han deixat una porta oberta que dóna a la CEI, alhora que clamaven per Europa. I pense si no els va bé la situació actual: no tallar mai amb Moscou mentre proven de traure tants diners com poden de Brusel·les. Un joc brut en el qual el Transdnièster no és sinó una peça més.\nPublicat per arnau a 8:24 2 comentaris:\nUn interessantíssim reportatge de l'estat no recon...\nPremsa gallega i de Castella-La Manxa de la primer...


Pamplona respon massivament: Llibertat per als joves d'Altsasu! Prou de muntatges policials i judicials\nEl 14 de juliol, una concentració massiva va abarrotar la plaça castell de Pamplona l'últim dia de Sant Fermí per mostrar el seu suport als joves d'Altsasu, empresonats injustament per l'Audiència Nacional i als quals la fiscalia demana més de 50 anys de presó. Aquesta mobilització contundent i les que s'han succeït en els mesos passats per tot Euskal Herria, s'han despullat la hipocresia de l'aparell d'Estat espanyol. Del govern del PP i de l'Audiència Nacional, que sempre manifesten la seva disposició a oferir impunitat als corruptes, als abusos policials i a les bandes feixistes, mentre que fa servir la repressió i la presó, el càstig exemplar, per criminalitzar i fer callar la mobilització i intentar instaurar la por entre els que lluitem per acabar amb aquest sistema.\nLa Fiscalia de l'Audiència Nacional va sol·licitar el dimarts 4 de juliol una pena de 50 anys de presó per lesions terroristes per a sis dels vuit joves d'Altsasu (Navarra) que suposadament van participar en una agressió a dos guàrdies civils a les festes de la localitat en la nit del 15 d'octubre de 2016. Per un altre acusat, Oihan Arnanz, la petició augmenta a 62 anys i mig en afegir la fiscalia un delicte d'amenaça terrorista, mentre a la vuitena detinguda, Ainara Urkijo, es demanen 12 anys i mig només per amenaces amb caràcter terrorista. A més, se sol·licita una indemnització als acusats de 41.100 euros a pagar a cadascuna de les víctimes.\nUna baralla en un bar ha estat qualificada com a delicte terrorista. Tres joves han estat a la presó de Madrid de Soto del Real nou mesos en règim especial de vigilància, el més sever aplicat per als terroristes. Els familiars han hagut de recórrer més de 90.000 km i gastar-se més de 37.000 euros per poder veure els seus cercles pròxims, malgrat que segons la llei haurien d'estar al carrer.\nL'autoritarisme del govern, de l'Estat i de la seva justícia\nUn cop més, els mitjans de comunicació de la dreta van ser els que van emprendre des del primer moment una delirant campanya mediàtica distorsionant i criminalitzant els fets. Tant el govern del PP, el Col·lectiu de Víctimes del Terrorisme al País Basc (COVITE) i la jutgessa de l'Audiència Nacional, Carmen Lamela, han continuat la tasca. L'escrit d'acusació de la fiscalia es remunta fins 1976 per explicar els fets posant com a protagonista en tot moment a ETA, encara que no pugui acreditar que cap dels acusats hi pertanyi i quan ETA porta 5 anys en alto el foc definitiu i s'ha desarmat a l'abril. Com han dit les mares d'Altsasu "tanta desproporció produeix terror". Queda en evidència que a les forces de la reacció els interessa molt fer servir el fantasma de l'amenaça terrorista com a excusa per acabar amb els nostres drets democràtics fonamentals.\nAquest nou cas demostra la farsa de la suposada independència i imparcialitat de la justícia, saturada d'elements franquistes, i que s'ha servit d'aquests fets per tornar a passar comptes contra la joventut d'Euskal Herria. Mantenir viva la flama de la suposada lluita contra el "terrorisme" després de la fi d'ETA, s'ha convertit en una obsessió per al govern del PP i l'aparell policial i judicial. I aquesta obsessió troba el seu millor canal d'aplicació reprimint durament i sancionant amb multes salvatges a qualsevol que participi en una manifestació de protesta, o empresonant injustament a joves, a jornalers, a rapers i twiters, que denuncien aquest estat de coses o fan seva la lluita per la justícia a les víctimes del franquisme. Ara, davant una baralla de bar que es produeix en una localitat de Euskal Herria, el muntatge és igual de repugnant. En definitiva, tot és ETA encara que ETA ja no existeixi.\nSegons les pròpies dades del Ministeri de l'Interior, en els primers set mesos des que va entrar en vigor la Llei Mordassa es van quintuplicar els judicis per "enaltiment del terrorisme". Tant a Euskal Herria com a la resta de l'Estat, els casos de muntatges policials i judicials sota el govern del PP es compten ja per desenes, entre els més destacables el de Alfon, Bódalo, els titellaires, el cas de la jove Cassandra per fer acudits en twiter sobre Carrero Blanco, etc. A Euskal Herria, tres joves d'Errenteria segueixen empresonats des del 11 de març a la participació en una manifestació a Pamplona i el Tribunal Suprem diu que els actes violents són terrorisme. Basant-se en un muntatge policial en els carnavals de Tolosa del 2015, volen condemnar a tres joves entre quatre i cinc anys i mig de presó i 38.000 euros de multa, i dos, tres anys i dos mesos per participar en una asseguda davant de l'Gaztetxe de Tolosa.\nDes Ezker Iraultzailea / Esquerra Revolucionària denunciem el muntatge d'Altsasu, així com tots els muntatges utilitzats per criminalitzar la lluita social i al jovent. Ens solidaritzem amb els joves i les famílies i exigim la immediata posada en llibertat dels detinguts i la retirada dels càrrecs de terrorisme. Alhora, exigim la derogació de la Llei Mordassa i la retirada de totes les modificacions repressives introduïdes en el Codi Penal. Cal impulsar la resposta més contundent i massiva enfront d'aquesta deriva autoritària del govern i de l'Estat, i vincular la lluita contra la repressió a la mobilització general per recuperar els drets democràtics, laborals i socials que ens estan arrabassant.


Obren les incripcions per a l'Oncoswim 2020 - Ràdio Palafrugell\nObren les incripcions per a l’Oncoswim 2020\nEn parlem amb en Daniel Serra, del CN RadikalSwim\nEnguany se celebra la 5a edició, fins ara porten recaptats 96.000 euros.\nAquest dissabte 1 de febrer es va obrir el període d’inscripcions per participar a l’Oncoswim 2020. La d’enguany serà la cinquena edició d’aquest repte esportiu i solidari organitzat per la Fundació Oncolliga Girona i el CN RadikalSwim. La prova consisteix en nedar, en equips de quatre persones, els 30 km que separen les platges de l’Estartit i Calella de Palafrugell, passant per les Illes Medes i les Illes Formigues.\nLa travessia tindrà lloc el 6 de juny. Té com a objectiu recollir fons per finançar un projecte d’investigació impulsat per la Universitat de Girona (UdG) sobre el càncer de mama triple negatiu, un subtipus de càncer molt agressiu que afecta sobretot dones joves i que representa el 20% de tots els càncers de mama diagnosticats.\nDes de la primera edició, s’ha aconseguit recaptar 96.000 euros per a aquesta recerca, en la qual participa un equip d’investigadors multidisciplinari de la UdG, l’Institut Català d’Oncologia i l’Hospital Dr. Josep Trueta.\nLa Milla Solidària, la versió popular\nEl mateix dia es van obrir també les inscripcions per a la MILLA SOLIDÀRIA, la versió més popular de l’Oncoswim, que consisteix a nedar el tram de Via Brava de Llafranc fins a Calella de Palafrugell (1,6 km aproximadament).\nLa sortida de la Milla Solidària tindrà lloc el mateix dia 6 de juny a la tarda, amb l’objectiu que l’arribada dels nedadors coincideixi amb la dels primers equips de la travessia de 30 km. Tot el que es recapta amb les inscripcions a aquesta prova es destina també a la investigació del càncer de mama triple negatiu.\nEn el cas de l’Oncoswim, el preu de la inscripció és 220 € euros per als participants amb llicència llicència federativa en vigor i de 231 € per a aquells que no disposin de l’esmentada llicència. Amb aquesta quantitat se sufragaran totes les despeses d’organització. Cada equip ha de fer, a més, una aportació mínima de 500 euros en concepte de donatiu. Les inscripcions es tancaran el 15 de maig. Per la Milla Solidària, el preu de la inscripció és de 20 euros (23 euros si no es disposa de llicència federativa) i hi ha l’opció d’inscriure’s el mateix dia.\nEscolta la xerrada de Rafel Corbí amb en Daniel Serra, del CN RadikalSwim


Dos detinguts per venda de drogues en una associació de consumidors de marihuana\nEl local clausurat per l'operació Draco era a la zona del Fortí\nEls veïns varen alertar sobre el moviment constant de persones en l'associació de consum de marihuana\nPalmaAgents de la Policia Nacional, en col·laboració amb la Policia Local, ha detingut dues persones i ha clausurat una associació de consumidors de marihuana de Palma, on es venia "abundant quantitat" de drogues.\nLa Policia Nacional ha informat de l'operació Draco mitjançant un comunicat. L'operatiu ha finalitzat amb el tancament d'aquest local, proper a la plaça del Tub i el Fortí.\nDesprés de dur a terme tasques de vigilància, els agents varen constatar que en aquesta botiga es duien a terme vendes de substàncies estupefaents a socis i simpatitzants.\nAl local es feien transaccions ràpides que provocaven un flux continu de persones en aquesta zona. Va ser precisament aquest fet el que va cridar l'atenció dels veïns, els quals destaquen la tranquil·litat del barri abans que obrís l'establiment.\nSegons el comunicat de la Policia, "sota la cortina de fum de la legalitat", moltes vegades "es produeixen contínues vendes de substàncies il·legals". Algunes de les substàncies confiscades en aquest local són "molt rares" de trobar, com els olis cannàbics.\nLa Policia Nacional també ha destacat la col·laboració en aquesta operació de la Patrulla Verda de la Policia Local de Palma.\nEl local ha estat clausurat per les diverses irregularitats i deficiències en les quals es desenvolupava l'activitat il·lícita, ja que s'hi han constatat infraccions com el fet de no tenir les autoritzacions municipals, malgrat que el local figurava registrat com a establiment d'oci, amb actuacions musicals en directe i dispensador de menjar.\nmarihuana operació policial


El torero Francisco Rivera evoluciona de forma favorable, dins de la gravetat\nEl torero Francisco Rivera Ordoñez, que va sofrir en la tarda del dilluns una agafada en la primera correguda de la Fira de Sant Lorenzo d'Osca, "evoluciona favorablement dins de la gravetat", segons l'últim part mèdic facilitat per l'Hospital Quirón Saragossa, on es troba ingressat.\nRivera, que es troba en la Unitat de Vigilància intensiva, "ha passat la nit sense incidències". El destre va arribar, en la tarda d'aquest dimarts, a l'Hospital Quirón de la capital aragonesa, procedent de l'Hospital Sant Jordi d'Osca.\nQuan torejava el quart toro de la tarda, Francisco Rivera, va rebre una banyada d'uns 25 centímetres en la part baixa del ventre, que no li va afectar a cap òrgan vital. Immediatament va ser operat en la infermeria de la Plaça de Toros de la capital oscense, sent traslladat a continuació a l'Hospital Sant Jordi.


Acollida curs 2009-2010, 22 de juny de 2009\n2011 2012 Presentació ampa\nGuió entrevista inicial a famílies. by licvallesoccidental\nReunió Pares Ed. Infantil\nDocument de suport a la reunió de noves famílies a l'escola el 22 de juny de 2009, Es tracta d'un document per a l'ús de la comunitat educativa de l'Escola Santa Anna. Qualsevol ús fraudulent o pervers del mateix es responsabilitat de la persona o persones que ho fan.\nat C.P. La Fresneda\nINFORMACIÓ AMPA Escola Santa Anna 22 de juny de 2009 2.\nQui som l’AMPA?

Mares i pares de l’Escola Santa Anna que volem tenir una participació activa en l’escola dels nostres fills i filles.

Ens organitzem en comissions o grups de treball obertes a tots els associats.

\nOrganització AMPA curs 2009-2010 Gestió econòmica Relacions amb la comunitat Activitats extraescolars Secció esportiva Acollida i menjador escolar 4.\n

Gestió compra de material escolar, llibres, material fungible i altres.

Quota AMPA, assegurançes i altres temes referents als associats.

Contractació de personal

Subvencions i altres.

1.- GESTIÓ ECONÒMICA 5.\n

Activitats i festes dins l’horari escolar, Nadal, Castanyada, Sant Jordi, Festa de Fi de curs, etc.

Organització de les trobades de famílies fora de l’horari escolar.

Escola de Famílies.

2.- RELACIONS AMB LA COMUNITAT 6.\n

Gestió i programació de les activitats extraescolars de matí i tarda.

Coordinació de la Trobada Esportiva

Coordinació del Festival de fi de curs de les activitats extraescolars

Organització dels tallers d’estiu

Organització de les Escoles obertes

3.- ACTIVITATS EXTRAESCOLARS 7.\n

Gestió i organització del servei d’acollida de matí i tarda.

Gestió del menjador. “Comissió del Menjador”

3.- SERVEI D’ACOLLIDA I MENJADOR ESCOLAR 8.\n

Responsable final de tot el que es fa.

Representació de l’AMPA davant les institucions.

Coordina els grups de treball de l’AMPA.

Participa en el Consell Escolar.

Interlocutor amb Direcció Centre.

.......

JUNTA D’AMPA: EQUIP DE DINAMITZACIO 9.\nQue us ofereix l’AMPA

Compra de llibres i material escolar a preus econòmics.

Xandall de l’escola.

Servei acollida i menjador escolar.

Activitats extraescolars matí i tarda.

Activitats tardes juny jornada intensiva.

Sortides en família.

Escola de famílies, xerrades i activitats esportives.

……

\nI qué us demana l’AMPA ? ?

La vostra complicitat, el vostre temps, les vostres ganes, la vostra implicació… tot allò que ens serveixi per a fer plegats escola, la vostra escola, l’escola dels vostres fills i filles..

\nQuota AMPA 27 € per alumne pagament únic a principi de curs. A partir del tercer fill ja no es paga quota d’AMPA. La quota inclou una assegurança d’accidents que cobreix les incidències que hi puguin haver durant les activitats que organitza l’AMPA. Assegurança contractada amb la FaPaC amb GdS Correduria d’Assegurances SL. 13.\nServeis de l’AMPA curs 2009-2010 Acollida 13:00 a 13:30 hores ...... Acollida migdia 16:30 a 18:00 hores amb berenar Acollida tarda 7:30 a 8:30 hores sense esmorzar 7:30 a 8:30 hores amb esmorzar Acollida matinal Horari Descripció Tipus acollida 14.\nServeis de l’AMPA. Activitats extraescolars 16:30 a 17:30 hores Infantil (P3-P5) Extraescolars de tarda 16:30 a 19:00 hores (segons dies) Primària (1r-6è) 13:00 a 14:00 hores Primària (1r-6è) 12:00 a 13:00 hores Infantil (P4-P5) Extraescolars de mati Horari Descripció Tipus acollida 15.\nComunicació amb l’AMPA

Secretaria AMPA: Isabel Baget

Horari: de dilluns a divendres de 15:30 a 17:00

Coordinadora AMPA: Imma Barriach.

Tfo AMPA (horari escolar): 659 643 618

. Tfo Escola 977 855 802

Per mail: [email_address]

Bústia AMPA al costat cartelleres exteriors

\nhttp://blocs.mesvilaweb.cat/ampaescolasantaanna [email_address] 17.\nEl menjador escolar 28.\nActivitats extraescolars esportives 41.\nActivitats extraescolars artístiques 49.\nSant Jordi a l’escola 55.\nFesta de fi de curs 64.\nTot aixó… i molt més….gràcies a totes les famílies de l’Escola Santa Anna L’AMPA som tots i totes Sigueu benvinguts a la vostra escola Recommended\nGuió entrevista inicial a famílies. licvallesoccidental\nPresentació de l'estat del Projecte de la Piràmide dels aliments, 28 d'abril ...\nImagenes de la III Trobada Esportiva de l'Escola Santa Anna, 24 de mayo de 2008\nUn dia al menjador de l'Escola Santa Anna, 16 de desembre de 2008\nAcollida Curs 2008 2009, 20 de juny de 2008\nUn dia al menjador, 29 d'abril de 2008


Cadena feminista contra el masclisme\nActualitzada 23/11/2020 a les 09:41\nTàrrega 'uneix' un centenar de persones al crit de “Cap agressió sense resposta” || Protestes en altres punts de Catalunya per denunciar que aquesta violència s'ha agreujat amb la pandèmia\n© La mobilització a Tàrrega va unir els participants entre les places Major i del Carme.\n© Un grup de dones en la protesta de Barcelona.\nAl crit de “Cap agressió sense resposta”, més d’un centenar de persones, la majoria dones, van participar ahir al migdia en una cadena feminista a Tàrrega contra les violències masclistes. La capital de l’Urgell es va sumar així a la iniciativa del moviment Novembre Feminista i va simbolitzar una cadena entre la plaça Major i la plaça del Carme mitjançant el carrer del Carme. Amb aquest acció, Tàrrega també va donar el tret de sortida als actes organitzats en el marc del Dia Internacional de l’Eliminació de la Violència contra les Dones, que es commemora el dimecres 25. L’alcaldessa, Alba Pijuan, va destacar que, “malgrat la situació sanitària, ens afegim a la condemna de totes les violències cap a les dones”. mentre que la regidora d’Igualtat, Assumpta Pijuan, va indicar que “aquesta cadena humana pretén dir entre totes no com a mostra de rebuig a la violència masclista”.\nL’acte es va celebrar respectant les mesures preventives contra la Covid. Així, els participants s’havien d’inscriure prèviament a través de correu electrònic i portar mascareta. També hi havia gel hidroalcohòlic i cada un va portar la pancarta reivindicativa de casa, entre les quals es van poder veure moltes banderoles de la campanya “Davant les violències masclistes, tu, què hi penses fer?”, impulsada per la regidoria d’Igualtat l’estiu passat amb l’objectiu de sensibilitzar i prevenir aquesta xacra social.\nDenuncien que la Covid ha posat en evidència que la violència masclista segueix i que no hi ha recursos\nLa protesta també es va celebrar en altres municipis. Com a Barcelona, on centenars de dones, unes 3.000 segons els organitzadors, van reclamar justícia feminista davant de les violències masclistes amb una cadena que es va fer en sis trams de la Gran Via i l’avinguda Meridiana. La mobilització es va celebrar en una vintena de municipis, com Calella, Castelldefels, el Masnou, Piera o Mataró. Les concentrades van denunciar que durant la pandèmia la situació s’ha agreujat perquè moltes dones han estat confinades al costat dels seus agressors.\nL’organització, Novembre Feminista, va denunciar que la pandèmia ha posat en evidència que les violències masclistes persisteixen i que no hi ha prou recursos públics per parar-les. Davant d’això, reclamen un sistema judicial que incorpori els estàndards internacionals i canvis estructurals.


Changing, again: Dos "poemes"\nPublicat per Albert a 11:17 p. m.\nai, ai, ai aquest cor ple d'essència de versos...\nm'agraden el teu poema... i l'haiku és genial\nps- ja saps que jo si que m'hi apunto... ja em diràs que he de fer, o bé el tries tu com l'any passat\nSant Llorenç? De quin Sant Llorenç parles, Albert? És que jo visc a un Sant Llorenç...\nJo també hi voldria participar... :)\nmar, l'any passat ja vaig triar jo (i saps que torno sobre la idea del poema, amb més o menys gràcia, de tant en tant). Aquest any et proposo que m'en triïs tu un (i miraré d'assegurar-me que surti l'adreça que tu m'indiquis).\nbitxo, el primer "poema" és mirant per una finestra d'un hospital de Terrasa i el Sant Llorenç és el del Munt. Tria un poema (no més de 14 versos) i envia-me'l per correu-e. Ja et diré com va.\nI després què passa???\nars, passa que si tot va bé, es publiquen amb un petit comentari de Lluís Calvo (col·laborador principal del TOT POESIA) en una o dues revistes d'àmbit municipal (us en guardo un número o te'l puc enviar) i es publiquen en alguna web. Res important, però mira... Si el poema es recull, també et donen dues entrades pel festivald e Poesia catalana que es farà el 21 d'octubre (però en el teu cas...).\npotser provaré sort, encara que com a poeta sóc un veritable desastre... felicitats pel poema i pel haiku.\nArare, gràcies pel petó marí, i no em crec que siguis un desastre, ni com a poeta, ni com a res...


Presentació de Sobirania.cat a Rubí - Saül Gordillo\nPresentació de Sobirania.cat a Rubí\nDimarts, 9 de desembre de 2014 01:00 h\nLa vintena presentació del llibre Sobirania.cat es va fer a l'Ateneu de Rubí dijous passat, 4 de desembre, amb una connexió via Skype amb Berta Gonzàlez des de Suècia. A la taula, vam presentar el llibre amb l'actor Xavier Serrat i l'editor de Crea't Edicions, Oriol Ferran. Va ser la més original per la videoconferència, però també perquè l'acte es va convertir en un retrobament amb els periodistes d'El Punt de Rubí, amb Tomàs Torra al capdavant, com a editor de Rubricata, i els companys Albert Solé, Sònia Marsal i Carles Aluju. Amb aquesta vintena presentació ja arribem a la xifra de 1.000 assistents. Alegria, alegria!\nRubí TV: El periodista Saül Gordillo presenta a Rubí el seu nou llibre sobre el paper d'Internet en l'auge independentista\nDiari de Rubí: Gordillo presenta Sobirania.cat, sobre el procés català a internet\ninternet, oriol ferran, periodisme, rubí, saül gordillo, sobirania.cat, sobiranisme, xarxes socials, xavier serrat\nLes Santes 2010 Nit Boja\nDimarts, 27 jul.


El BNG suspèn relacions amb CiU per haver qüestionat el TGV a Galícia\nEls nacionalistes gallecs acusen la federació d'"intromissió sistemàtica" dels catalans en assumptes que afecten interessos estratègics del seu país\nEFE Santiago de Compostel·la 21/07/2012 14:49\nEl BNG ha decidit deixar en suspens el seu marc de relacions polítiques amb CiU per la "intromissió sistemàtica" de la federació catalana en assumptes que afecten els interessos estratègics de Galícia, com el TGV o el futur del sistema financer gallec. El portaveu nacional del BNG, Guillerme Vázquez, ha comunicat aquesta decisió al portaveu de CiU, Josep Antoni Duran i Lleida, mitjançant una carta. En la missiva, facilitada pel BNG, Guillerme Vázquez sosté que CiU, en qüestionar obertament "assumptes transcendentals" per a Galícia, "ha trencat les bases d'una relació que en el passat s'havia sustentat en el respecte mutu i en la reciprocitat".\nAquesta decisió suposa un pas més del BNG en l'allunyament de CiU, formació amb la qual havia format part juntament amb el PNB de la coalició Galeuscat, encara que en els passats comicis europeus de 2009 els nacionalistes gallecs van decidir concórrer en aliança amb ERC.\nVázquez expressa el seu desgrat a la carta a Duran i Lleida per declaracions realitzades per qualificats dirigents de CiU que han posat en qüestió la idoneïtat de "suposades inversions" en les infraestructures ferroviàries de Galícia o "en el futur de l'entitat financera que concentra bona part de l'estalvi gallec", en al·lusió a Novagalicia Banco.\nEl líder del BNG recorda que, tot i haver exterioritzat el seu malestar, CiU ha persistit en la seva actitud, "cosa que obliga la formació nacionalista gallega a deixar en suspens el marc de relacions" mantingut al llarg dels últims anys. A més, Vázquez destaca que, "a diferència de CiU, el BNG sempre ha sabut defensar Galícia sense agredir els interessos d'altres pobles".


Concert Jove + Sopar Entitats FM Esquerra Eixample – Casal de Joves Queix\nConcert Jove + Sopar Entitats FM Esquerra Eixample\n25 de setembre de 2017 / Sense Comentaris\nJa està aquí un any més l’esperada Festa Major de l’Esquerra de l’Eixample! De nou, la comissió, formada pel Queix, La Lloba, ASR Tagore i Esplai Oriols, s’ha organitzat per tal de portar-vos tres nits de gresca, xerinol·la, caliu, música, preus populars i molt bon rotllo! No t’ho pensis més i vine a gaudir amb totes nosaltres! Aquest és un ESPAI MIXTE LLIURE D’AGRESSIONS MASCLISTES. Per qualsevol agressió, la gent de la barra et pot acompanyar! DISSABTE 30 DE SETEMBRE (organitzen Casal De Joves Queix i ASR Tagore) 20:30h Sopar jove (Preu i menú per determinar) i d’entitats acompanyat pel grup de música Trim (començaran a les 21h) – els beneficis aniran destinats al grup de joves d’ ASR Tagore 21:45h FUR 23h Sybarites 00:30h PDQue Porteu Got per cuidar el medi ambient!


Inici > La reforma litúrgica no van ser només els aspectes pràctics\n(Bisbat de Sant Feliu )  Més d’un centenar d’assistents es van reunir a la Casa de l’Església de Sant Feliu de Llobregat la IV Trobada d’animadors de la litúrgia, organitzada per la delegació de Pastoral Sacramental i Litúrgia d’aquesta diòcesi. La trobada es va fer aquest dissabte amb persones vingudes dels diferents indrets del bisbat i que habitualment col·laboren amb diversos ministeris i serveis en les celebracions litúrgiques de les nostres parròquies i comunitats.\nEl pare Ignasi va recordar els continguts principals del document, i també va reflexionar sobre què va representar en aquell moment. Cal tenir en compte que la Sacrosanctum Concilium  va ser el fruit madur de tot el moviment litúrgic que feia anys que s'anava estenent. La gran aportació de la reforma conciliar no van ser només els aspectes pràctics, que són els que certament més es van veure, sinó retornar la litúrgia a la realitat teològica i a la vida espiritual. Potser l'element fonamental és la centralitat del misteri pasqual, amb el qual ens posem en contacte en la celebració. El pare Ignasi va destacar el fonament bíblic, comunitari (eclesiològic), sacramental i pneumatològic de la litúrgia, que ho és alhora de la vida cristiana. Certament la reforma va tenir, al costat de tants encerts, també dificultats, i resten reptes encara fins avui. Però és cert que recordar la Constitució de Litúrgia del Vaticà II ens ha d'ajudar a tornar a reprendre i a viure el fonament teològic i espiritual de la litúrgia, és a dir, la primacia de Déu, de l'adoració, de la gràcia... en la vida cristiana. Com a conclusió, cal redescobrir la riquesa i la profunditat de la litúrgia, les diverses dimensions de la participació, i la centralitat de Jesucrist en la celebració.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/node/151684


Creama-Dénia ofereix cursos d’informàtica gratuïts - Ajuntament de Dénia - Viure a Dénia - Actualitat\nCreama-Dénia ofereix cursos d’informàtica gratuïts\nCreama Dénia oferta una sèrie de tallers gratuïts d’informàtica durant l’últim trimestre d’enguany. Patricia Vicente Díaz, titulada en el Cicle Formatiu de Grau Mitjà d’Explotació de Sistemes Informàtics i contractada en pràctiques a jornada completa per l’Ajuntament de Dénia, gràcies a la subvenció del programa EMCUJU del Servef per a persones titulades menors de 30 anys, és l’encarregada de dissenyar, impartir i avaluar els tallers amb la coordinació de l´equip de l’agència de Creama Dénia.\nActualment, al municipi de Dénia no existeixen tallers pràctics de poques hores de durada totalment gratuïts, que ofereixen la oportunitat d´aprendre a manejar-se en internet a través d’un ordinador/mòbil o tablet. Per això, CREAMA-Dénia, on Patricia Vicente Díaz està prestant servei des del mes d’agost passat i per període d’un any, oferta esta acció formativa.\nA més a més, la iniciativa dóna resposta a una demanda també consensuada pel subgrup de Formació de la Mesa Municipal de Ocupació de l’Ajuntament de Dénia. Concretament, el subgrup de Formació considera necessari donar suport a les persones que encara estan excloses del món digital i que necessiten que algú els ensenye per a guanyar autonomia en este àmbit.\nEls tallers no sols estan adreçats a persones que no tenen cap coneixement en internet, sinó també a persones que en saben un poc però que necessiten ampliar eixe coneixement.\nL’oferta que ara es presenta inclou els tallers següents: Aprén a utilitzar el correu electrònic; Trau-li el màxim partit al teu mòbil o tablet; conèixer els portals d’ocupació i com inscriure’s; Word bàsic i Excel bàsic.\nLes persones interessades a inscriure’s o ampliar informació poden passar per les oficines de Creama Dénia, al carrer del Nou d’Octubre.\nCal recordar que l’Ajuntament de Dénia ha obtingut en esta segona edició del programa EMCUJU del Servef una ajuda de 65.852,64 euros amb la qual estan contractades en pràctiques, des d’agost, a més de la tècnica en Informàtica de Creama Dénia, tècniques de nivell A-2 en els departaments de Turisme, Serveis Socials i l’Arxiu Municipal.


En Residència, creadors, joves i art | Pep Montes\nEl programa En Residència és una magnífica iniciativa de l’ICUB que consisteix essencialment a proposar a creadors de trajectòria reconeguda en el camp de les arts visuals que desenvolupin una obra d’art en un centre d’ensenyament secundari (un institut), alg llarg de tot un curs acadèmic, treballant conjuntament amb un grup d’estudiants. Les gràcies del projecte són essencialment dues: d’una banda, l’obra d’art ho és sense concessions, en el més estricte sentit de la paraula, sense reduccions conceptuals pel fet de ser generada en contacte amb adolescents, i d’una altra banda, els estudiants participen en tot el procés de creació, sense saltar-se ni una fase, des de la pura i neta idea original, passant pel seu desenvolupament conceptual, per la seva creació material o procés de producció i arribant finalment a la seva exhibició. Artista i joves són cocreadors de l’obra i en comparteixen la responsabilitat i l’autoria. El creador viu intensament l’experiència de sotmetre la seva manera habitual de treballar a l’ull crític i a l’escepticisme juvenil, i els nois i noies viuen en primera persona l’experiència creativa, sense estalviar-se cap ni una de les seves dificultats, però tampoc cap dels seus resultats plaents.\nEn l’acte de presentació de l’exposició, Pilar Parcerissas, membre resistent de l’actualment estrafet CoNCA, ha explicat que En Residència es tracta d’un projecte d’alfabetització artística. És exactament això. La iniciativa posa en contacte l’art amb els joves d’una forma directa i sense mediacions, proposa l’art com una experiència i ajuda a fer entenedors els seus procesos i lògiques internes. És educació artística en estat pur. Cap dels joves que han participat en l’experiència tornaran a mirar-se una obra d’art de la mateixa manera; aprenen a llegir-ne els significats i les sensacions. No han consumit art; l’han viscut.\nPerò l’èxit del projecte no és casual. Una bona idea sense un bon executor no és gran cosa; però una una bona idea amb uns executors brillants és converteix en un projecte excel·lent. Afortunadament, la responsabilitat tècnica del projecte ha estat en les millors de les mans possibles. Laia Colell i Núria Aidelman, a través de l’Associació a bao a qu, van rebre l’encàrrec de l’ICUB de desenvolupar la idea, i elles l’han convertit en això que es mostra en l’exposició de la Fabra Coats, des d’avui i fins al 12 de maig, amb entrada lliure. La Laia i la Núria s’han especialitzat i tenen ja una llarga experiència en el camp de la mediació entre l’art i els joves, a través del sistema educatiu. Aquesta mena de projecte tenen una gran complexitat interna i requereixen un nivell de dedicació elevadíssim. Cal conèixer bé el sistema educatiu, cal immergir-se en el funcionament quotidià d’un centre d’ensenyament, cal guanyar-se la complicitat dels docents, cal trobar i despertar l’artista que viu en cada jove estudiant i cal acompanyar tothora els creadors que accepten el repte de crear al costat dels adolescents. La feina és intensa, a estones desagraïda, normalment oculta i poc visible, i d’alt risc emocional. Ja fa força anys que gestionen el projecte Cinema en Curs, a través del qual introdueixen el món del cinema en l’ensenyament a través de projectes desenvolupats a molts centres escolars d’arreu de Catalunya. Han generat un sistema de treball i una metodologia pròpia, i els resultats són esxcepcionalment bons. Per això, quan es va idear En Residència no hi havia ningú millor a qui fer l’encàrrec.\nEl projecte s’ha desenvolupat durant els cursos 2009-2010 i 2010-2011. A l’impuls inicial de l’ICUB i del Consorci d’Educació de Barcelona s’hi va afegir el CoNCA, en el moment en què encara tenia alguna capacitat de decisió. Durant aquests dos cursos escolars s’ha desenvolupat vuit projectes (Espai afegit; Peixos d’estima; So-roll, metall, ànima; Air race; La nit; Deu mil hores; Apunts per un iceberg i nouBARRISnou) en altres vuit instituts de Barcelona (Vall d’Hebron, Narcís Monturiol, Joan Brossa, Bernat Metge, Francisco de Goya, Infanta Isabel d’Aragó, Fort Pius i Collserola), amb vuit artistes diferents (Margarita Andreu, Mar Arza, Josep-Maria Balanyà, Daniel Chust Peters, Robert Ferrer i Martorell, Salvador Juanpere, Francesca Llopis i Lluís sabadell Artiga). El projecte del curs acadèmic 2011-2012 encara està en marxa, i el resultat dels treballs que s’hi realitzen es farà públic el proper estiu.\nEn el parlament inaugural de l’acte d’avui, el Tinent d’Alcalde de Cultura, Coneixement, Creativitat i Innovació (la primera de les quatre paraules no inclou les altres tres?), Jaume Ciurana, ha explicat amb absoluta honestedat que el projecte ja se’l va trobar construït quan va accedir al seu càrrec, després de les darreres eleccions municipals, però que l’assumeix amb entusiasme, i no només en garanteix la continuïtat sinó que en projecta el creixement (en nombre de centres i en diversitat de disciplines artístiques). Atenció, regidor, que li prenem la paraula i estarem vigilants per assegurar que hi fa honor.\nUn dels grans reptes pendents del nostre sistema cultural és el de la difusió social de l’art. Els consums culturals d’un cert nivell estan limitats a unes franges de població i a uns sectors molt determinats, i els hàbits generals de la població deixen un escàs marge per a la pràctica i el consum artístic. Tot sovint s’afirma que una causa fonamental d’aquesta situació és l’escàs nivell de cultura general del país, i el tòpic de sempre encoloma el mort a l’escola. Sempre he cregut que la raó del distanciament ciutadà de determinats tipus d’expressió cultural i artística no es deu tant a una genèrica i indeterminada falta de cultura general, sinó, simplement, a una falta d’hàbit. No és tan necessari ensenyar com facilitar experiències. Al llarg del seu procés formatiu, els nostres infants i joves tenen escasses oportunitats d’acostar-se al món de la creació artística, i quan ho fan normalment és mercès a la influència directa dels seus entorn familiars o socials, no pas com a conseqüència lògica d’un sistema estructurat de difusió cultural (el qual, en termes generals, no és que sigui deficient, sinó que, directamen, no existeix). Justament per això és essencial generar projectes que garanteixin el contacte dels joves amb l’art. I justament per això és també important que aquest contacte es generi en el propi sistema educatiu, l’únic camí universal per a la transmissió sistemàtica de missatges de què estem dotats.\nL’estructura del nostre sistema educatiu, de fet, és prou flexible com per admetre projectes d’alfabetització artística sense violentar ni fer descarrilar els currículums escolars gairebé de qualsevol nivell educatiu. El problema és la disposició dels recursos necessaris per implantar-los de forma general. De projectes com els que impulsen a bau a qu, de fet, n’hi ha d’altres, en diferents disciplines artístiques, en altres contextos educatius, i amb nivells d’èxit similars. Però sempre són puntuals, desconnectats entre si i fràgils perquè normalment són el resultat de voluntats i esforços personals que no compten am bun suport estable. El programa En Residència és només possible perquè l’ICUB ha decidit dedicar-hi pressupost. El sistema educatiu admet i acull bé aquest tipus de projectes, però no disposa de recursos econòmics per impulsar-los.\nJa sé que parlar de recursos per al sistema educatiu l’endemà del dia que el ministre Wert ha anunciat noves retallades econòmiques per a l’Educació pot semblar una broma de mal gust. Però malgrat el context sigui el pitjor dels imaginables per als nostres propòsits, hem de ser obstinats. No podem deixar de dir que la cultura i l’educació es necessiten mútuament. Que l’art i els joves són els dos ingredients necessaris de la combinació que ens ha d’obrir les portes d’un futur més amable.\nVisiteu el blog de Pep Montes, aquí.\nCoNCA fabra i Coats


Tallers sobre sostenibilitat marina, a la Fundació CRAM - Escola privada Santa María del Pino\nBlogInici » Tallers sobre sostenibilitat marina, a la Fundació CRAM\nprevious post: Nuevas complicidades entre alumnos de primaria y P3\nnext post: Els alumnes de 4t d’ESO presenten el seu Treball de Recerca, en anglès\nTal com us hem anat explicat al llarg del curs, el projecte d’etapa de secundària ha estat dedicat aquest any a la sostenibilitat, amb la voluntat de fer un món millor. Ha estat un projecte extens i amb el que tots hem après molt, gràcies en part a que aquest curs hem utilitzat la Cultura de Pensament per dur-lo a terme. Han estat moltes sessions de recerca, que els alumnes han fet de forma col·laborativa i cooperativa, guiats pels professors de les diferents assigantures ja que és un treball que es fa de forma transversal.\nCom cada any, aquest projecte també es vincula amb una sortida cutural relacionada amb el seu tema i per això en aquesta ocasió hem visitat la Fundació CRAM, a la platja d’El Prat de Barcelona, que és un Centre de Recuperació d’Animals Marins. Per difondre la seva missió i generar consciència ecològica entre els més joves, tenen l’AulaCram que ofereix diferents tallers didàctics i pràctics, com els que van fer ahir els nostres alumnes.\nAls de 1r d’ESO els van explicar algunes normatives de pesca de la UE i, tot seguit, es van haver de posar ells mateixos en el paper d’inspectors internacionals. Els van presentar una sèrie de situacions fictícies on havien d’identificar diferents tècniques de pesca i si hi havia sospita de pràctiques irregulars, com pesca de peixos que no tenen la talla mínima o el “finning”, que consisteix en capturar taurons i tallar-los les aletes abans de tornar-los al mar.\nPer la seva banda, els alumnes de 2n es van centrar en el canvi climàtic i les espècies invasores. Primer van aprendre a identificar el fons marí de posidònia, corall, sorra… Tot seguit, les diferents espècies de la Mediterrània com l’alga verda, l’anèmona comensal, l’esponja verrugosa, la gamba d’antentes llargues, la Gorgonia o la Morena… i com els afecta l’augment de la temperatura de l’aigua i l’efecte de l’acidificació dels mars i oceans.\nEn una altra aula, el grup de 3r d’ESO es va centrar en la contaminació al Mediterrani i els van fer la pregunta d’investigació: “Creus que a les nostres platges hi podem trobar algun tipus de residu? De quin material?”. Per resoldra-la, van agafar una bosa de roba i unes pinses i es van atansar a la platja del Prat -que és un espai natural protegit-, a fer un mostreig seguint el mètode científic. In situ van poder comprovar com fàcilment es troben els residus més habituals, com ampolles i bosses de plàstic, bastonets de les orelles, xarxes de pesca, envasos d’un sol ús, fil de pescar de nylon, filtres de cigarreta o hams… De tornada al CRAM van fer una relació d’aquests productes comparant el temps d’ús i el temps de degradació de cada material.\nPer últim, els de 4t d’ESO van aprendre a identificar els taurons amb el seu nom comú, el nom científic i el pes, i com funciona la pesca mundial dels taurons. A més, els van explicar moltes característiques de les tortugues marines que acostumen a estar en una zona d’aïllament i hivernament, on els experts del CRAM les recuperen de les ferides, les pèrdua d’extremitats per enganxament o intoxicacions per ingestió que solen patir, per després tornar-les al mar.\nUna excursión de altos vuelos…\nLos alumnos del ciclo inicial de Primaria, Sauló 2.0 y…\nDurant la visita que els diferents cicles de primària han…


Agències i hotels, preocupats per la caiguda de reserves pel coro\nEl sector turístic veu amb preocupació l'evolució de l'epidèmia del coronavirus als territoris propers. Agències de viatge i hotels confirmen la caiguda de les reserves i sobretot la incertesa del mercat a curt termini.\nAgències de viatges i hotels comencen a patir la incidència de la crisi del coronavirus, sobretot en grups organitzats que des de fa dies han començat a anul·lar reserves. Andorra no és territori assenyalat com a especialment afectat per la situació, però de retruc en rep les conseqüències, com explica la presidenta de l'Associació d'Agències de Viatge, Graciela Villanueva.\nLes dades de les quals disposa avui dia la UH apunta que la majoria d'hotels pateixen les conseqüències. Entre el 15 i el 25% menys d'afluència, amb majoria de reserves ja programades. La por a un possible contagi ha trencat, d'arrel, una temporada que estava sent molt bona, "excel·lent... i de cop s'ha trencat tot".\nTot i les valoracions d'hotelers i agències de viatge, les estacions asseguren que no han notat una disminució de clients significativa.\nSalut difon recomanacions per evitar el contagi del coronavirus\nL'Andorra estarà almenys dues setmanes sense jugar pel coronavirus\nEl MoraBanc-Bilbao serà a porta tancada pel coronavirus\nEl Govern fa una crida a la responsabilitat de la ciutadania per evitar el coronavirus


RUBAU ES CONSOLIDA COM A REFERENT EN OBRES D’ACCESSIBILITAT PER A LES ESTACIONS DE METRO MADRID | Rubau\nRUBAU s’ha adjudicat els lots corresponents a les estacions de Colonia Jardín (L10 i ML2 i ML3) i Pinar de Chamartín (L1 i L4) per a l’execució d’obres d’implantació i millora de mesures d’accessibilitat en estacions de Metro Madrid.\nNo és la primera vegada que Metro Madrid confia a RUBAU aquest tipus d’obres, l’objectiu de les quals és facilitar l’autonomia integral de persones amb discapacitat i necessitats especials. Cal destacar que RUBAU va dur a terme anteriorment les obres d’accessibilitat de les estacions de Príncipe Pío i Plaza Castilla, entre d’altres.\nAmb l’objectiu que totes les persones puguin viatjar en igualtat de condicions, el Pla d’Accessibilitat de Metro Madrid contempla una sèrie d’actuacions dirigides a facilitar l’accessibilitat de les seves instal·lacions.\nEntre les mesures a implantar per RUBAU a les estacions es troben, entre moltes altres, la instal·lació d’elements per a salvar desnivells: ascensors, escales mecàniques i/o rampes; la senyalització de vora d’andana amb paviment longitudinal de botons; la senyalització de zona de seguretat en andanes i màquines carteres amb paviment ranurat; la prolongació de passamans d’escales fixes i el reforç de la senyalització vertical al viatger; l’adequació del sistema d’il·luminació en accessos; la instal·lació de targetes de veu i el marcatge amb text en braille; i l’eliminació d’obstacles i punts de perill.\nAmb la seva participació en el Pla d’Accessibilitat de Metro Madrid, RUBAU contribuirà a fer més segura, confortable i igualitària una xarxa que forma part de la vida quotidiana de tots els madrilenys.


L'anàlisi de les mans en els vídeos va portar a la Policia Nacional a caçar un perillós pedòfil a Madrid – Actualidad\nL’anàlisi de les mans en els vídeos va portar a la Policia Nacional a caçar un perillós pedòfil a Madrid\nLa Policia Nacional han detingut en una localitat propera a Madrid a un home que va abusar sexualment de cinc nenes d’entre cinc i set anys d’edat. L’arrestat, un home de nacionalitat romanesa i de 46 anys d’edat, compartia els arxius en un web pedòfila ubicada a la xarxa TOR, web en què els pedòfils més perillosos del món intercanvien tota mena de continguts i informacions relacionades amb els seus aberrants activitats . L’arrestat tenia unes mans molt singulars que van portar a pensar als agents que podria tractar-se d’un mecànic, a qui van trobar en un taller de la població on va ser detingut.\nLa Task Force Argos de la policia de Queensland (Austràlia) va compartir a la base de dades International Child Sexual Exploitation (ICSE), gestionada per Interpol i on es bolquen les imatges d’abusos sexuals trobades per les policies de tot el món, una nova sèrie d’enregistraments en què apareixien diverses menors de nacionalitat romanesa víctimes d’abusos per un adult. Els investigadors de la Unitat Central de Ciberdelinqüència que van visionar els vídeos, experts en la identificació de víctimes, van observar diversos objectes que indicaven que s’haurien gravat en diferents escenaris del nostre país. Gràcies al exhaustiu treball realitzat es va poder identificar i localitzar cinc víctimes, una d’elles prima de l’arrestat.\nL’minuciosa anàlisi dels arxius va portar els agents fins a una localitat propera a Madrid en què resideixen un elevat nombre de persones de nacionalitat romanesa, la mateixa que les nenes abusades. A més, van identificar diversos objectes que apareixien fugaçment al vídeo i que posteriorment els conduirien fins al detingut. Unes mans molt singulars van acotar l’activitat laboral a la qual podria dedicar-se l’abusador, centrant-se la recerca en els tallers mecànics de la localitat. En un d’ells hi havia una lona similar a la que apareixia en una de les gravacions, per la qual cosa es va establir un dispositiu de vigilància a l’hotel.\nAl vespre van veure sortir del local a un home que podria encaixar en el perfil del sospitós, de manera que el van seguir fins al seu domicili comprovant que tenia algunes característiques que podrien encaixar amb l’escenari d’alguns dels abusos sexuals gravats. Al matí següent, quan es dirigia a treballar va ser abordat pels agents per a ser identificat. Els policies van comprovar que en un dels seus braços tenia un tatuatge que també havia quedat gravat en els vídeos, pel que va ser immediatament detingut com a presumpte responsable de delictes d’abús sexual, producció i distribució de pornografia infantil.\nIdentificades les cinc víctimes que apareixien en els vídeos\nParal·lelament, agents pentinaven la localitat per intentar localitzar les presumptes víctimes dels fets. Les gestions van ser difícils ja que l’única pista amb què comptaven era els noms dels arxius informàtics amb els quals el pedòfil classificava el material. Finalment es va aconseguir la identificació de cinc nenes, totes elles entre cinc i set anys, que van ser reconegudes en els vídeos pels seus progenitors.\nA continuació es va realitzar el registre del domicili del detingut que va permetre localitzar alguns dels escenaris dels abusos a les menors, entre ells l’habitatge de dues d’elles. Els agents van intervenir una elevada quantitat de material informàtic destacant 5 micro càmeres per amagar, algunes d’elles de fabricació artesanal i amb capacitat per retransmetre dades via wifi.\nEl detingut és un perillós depredador sexual obsessionat amb menors en edats prèvies a la pubertat. Gravava a les nenes quan anaven al bany, utilitzant les micro càmeres intervingudes i posteriorment abusava d’elles. A més, intercanviava el material pornogràfic obtingut per un altre similar a través del seu telèfon mòbil, utilitzant xarxes anònimes per evitar deixar rastre. En el moment de l’arrest portava un terminal amb un elevadíssim nombre d’arxius de contingut pedòfil.\nICSE, eina fonamental en la lluita contra la pedofília\nEntre les funcions de la Unitat Central de Ciberdelinqüència es troba la identificació i posada en protecció dels menors d’edat que intervenen en els vídeos de pornografia infantil que són compartits per pedòfils de tot el món, a més de posar a disposició de la justícia als autors dels abusos. Per dur a terme aquesta funció es compta amb l’eina ICSE, gestionada per Interpol, i on es bolquen totes les imatges d’abusos sexuals que són trobades per policies de tot el món.


laterceravia.cat – Catalunya gran – Miguel Ángel Aguilar (La Vanguardia)\nLlegir cap enrere la història és un esforç d’imaginació colossal. Atribuir de manera retrospectiva nacionalitat als qui no en van tenir perquè en els seus temps d’això no n’hi havia és una manipulació pintoresca a què molts s’han entregat amb passió dedicant-se a la tasca indeclinable de la construcció nacional. El seu intent és presentar-se com a conseqüència necessària per cobrar una força indiscutible. Viriat, Numància, els visigots, la batalla de Guadalete, Covadonga i tants i tants. Després, finals de l’edat mitjana i començament del Renaixement, va ser el joc de les dinasties i dels estats del rei nostre senyor transformats en una altra substància que trigaria a coagular-se fins a Westfàlia, amb motiu del cuius regio eius religio .\nEl mateix es pot dir dels cercadors de relíquies d’altres pobles i territoris, que rescaten restes de naufragis antics per presentar-los davant les necessitats urgents del present. Són els addictes que es mobilitzen a favor del propòsit secessionista impulsat per l’encara president de la Generalitat i els seus seguidors, àvids de Guifré i de comptar per mil·lennis inventant la línia recta que es projecta en fletxa. Com va advertir Milan Kundera, la lluita fonamental és pel passat, la pretensió decisiva és entrar al laboratori on es retoquen les fotografies i es reescriu la història per instrumentalitzar-la i conquerir posicions favorables de cara al futur que s’ambiciona.\nLa imminència de les eleccions autonòmiques de diumenge vinent, dia 27, ha afavorit que molts treguin el pitjor de si mateixos. On hi havia convivència cívica hi han instal·lat el recel perquè els uns i els altres es mirin amb sospita. Són les discòrdies civils que deriven cap al tribalisme. El campi qui pugui i qui no s’hi apunti que es prepari perquè hi passaran comptes. És aconseguir-ho costi el que costi, que la Catalunya gran torni a ressorgir, en una adaptació dels càntics carlins, en general habitants de les muntanyes que, quan baixen, ataquen l’home. Sabem, perquè ens ho va dir Marcel Proust, que hi ha conviccions que creen evidències. Aquestes conviccions impregnades en sentiments i veus ancestrals estan blindades, confirmen la impenetrabilitat de la matèria. El cel està enrajolat i el terra està minat. Qui el desminarà?\nPer La Tercera Via|2015-09-22T11:07:34+00:00setembre 22nd, 2015|Categories: Notícies, Opinió|Etiquetes: 27S, independentisme, Tercera Via|0 Comentaris


Publicat per Quim Vicedo a 6:14\nAntoni Colomer Aquarel.la 20 d’abril de 2017, a les 10:49\nAcabat, dat i beneït! Aquarel.la i apunt al carbó, estan molt bé.\nDomingo Benito 20 d’abril de 2017, a les 13:15\nLas notas que anteceden a la obra son el camino para una buena realización.\nPep 20 d’abril de 2017, a les 14:05\nFernando Font de Gayà 20 d’abril de 2017, a les 20:18\nEn aquest càs, tal com diu en Domingo.\njoshemari 20 d’abril de 2017, a les 20:33\nEsta vez, amigo Quimet, prefiero el resultado final que la torna. Pero ambos están muy bien!\nDiego Sanchez 20 d’abril de 2017, a les 22:24\nquin me gusta con la sencillez que has realizado la acuarela y ese muy bien pintado\nÀngels 21 d’abril de 2017, a les 15:57\nJoan Mª: Molt bon treball, ple de força i creativitat.


Wikiloc - La Conreria trail - Sabadell, Catalunya (España)- GPS track\n9,912 471 690\nSegona excursió del calendari d'hivern de 2017 de la PC Palomillas. Enguany passa per Sant Jeroni de la Murtra i s'evita la urbanització de la Vallensana, optant per un camí ample i costerut més apte pel btt.\nLa Serra de la Marina és parc natural de la Diputació de Barcelona. És un espai poc conegut pels vallesans, però amaga racons molt interessants com el monestir de Sant Jeroni de la Murtra o el poblat ibèric del Puig Castellar. Les vistes sobre el litoral de Badalona i Montgat són impressionants. És el punt d'inici d'algunes rutes pel Maresme.\nSabadell, riu Ripoll, ca n'Altimira, Castell de Barberà, seguint pel riu Ripoll fins a Montcada i Reixach, riu Besós fins a Can Zam a Santa Coloma de Gramanet, torre Pallaressa, Monestir de Sant Jeroni de la Murtra, serra de can Mas, camí de la Carrerada, mirador de la Vallensana, pedrera de la Vallensana, la Coscollada, sant Fost de Campsentelles, cementiri de sant Fost de Campsentelles, PF\ncementiri de Sant Fost, Subestació elèctrica, carretera de la Roca BV-5001, riu Besós, pas cap a la Llagosta, riera de la Llagosta (compte que és contra-direcció!), camí de can Piella, santa Perpètua de la Mogoda, Panrico, carretera B-140 fins al trencall de Santiga, Santa Maria de Santiga, riera de Santiga, camí de can Lletger, can Roqueta, riu Ripoll, la Bassa de Sant Oleguer i Sabadell.\nMonestir investit el segle XIV.\nTorre de Vigilància. Bona panoràmica del Vallès i el Litoral de Badalona.\nA Sant Fost de Campsentelles\nHi, found this interesting trail: La Conreria https://www.wikiloc.com/mountain-biking-trails/la-conreria-20945157 Regards, Wikiloc - Trails of the World


Diàleg, diversitat, multiculturalitat… i del barri de la Mina qui se’n recorda? - Elliot Fernández\nDiàleg, diversitat, multiculturalitat… i del barri de la Mina qui se’n recorda?\nPublicat el: 09/05/2004 | Actualitzat el: 09/05/2004\nAhir a la cerimònia inaugural del Fòrum de les cultures de Barcelona es parlà molt de la diversitat, el diàleg, la convivència entre cultures. A només 500 metres d’allà, un barri de Sant Adrià de Besós sap molt bé que són totes aquestes paraules que sonen tant bé. Ells des de fa molts anys conviuen entre cultures ben diferents i s’entenen i dialoguen en llengües diferents i s’entenen. Però ningú se’n recorda d’ells.\nEn el barri de la Mina de Sant Adrià de Besós sabien que el Fòrum posaria encara més en evidència l’estat d’oblit en que es troba el barri. Sabien que el Fòrum no els solucionaria els problemes i saben que des d’ahir ja ningú se’n recordarà més d’ells. Els van prometre projectes per rebitalitzar el barri, però l’únic que han vist és una part tant petita del pastís que no els ha donat ni per asfaltar els carrers. El barri de la Mina no necessita fòrums per sortir de la situació d’oblit en que es troba, sinó actuacions que vagin en la millora de la situació social del barri.\nAhir els polítics s’ompliren la boca de paraules ben sonants, però el que realitat han fet és omplir-se la butxaca gràcies a activitats especulatives mai vistes a la ciutat de Barcelona. Contractes multimilionaris per fer de la desembocadura del Besós, una zona d’alt standing on els privilegiats de la ciutat visquin d’esquenes a la realitat social de la zona.\nDels milers de milions que ha costat el fòrum, una gran part provenen d’inversions privades. Aquestes empreses que inverteixen en el Fòrum, no ho fan de forma altruista, a canvi esperen beneficiosos contractes que els permetin construir en una de les zones més cotitzades actualment del a ciutat.\nA més nombroses entitats cíviques i socials de Barcelona, incloses federacions de veïns, s’han mostrat en contra del Fòrum. Uns critiquen que patrocinin el Fòrum empreses amb activitats poc ètiques, i d’altres s’han mostrar en contra per la gran especulació urbanística de la zona. A més en el Fòrum hi ha grans absents, com Amnistia Internacional o d’altres ONG’s de reconegut prestigi.\nFòrum de les Cultures 2004 Sant Adrià del Besòs\nInici » Politica » Diàleg, diversitat, multiculturalitat… i del barri de la Mina qui se’n recorda?