La filosofia que advoca pel lliure accés al coneixement s'ha estès a quasi tots els àmbits de la societat, impulsant moviments que el promouen i difonen com la ciència oberta (Open Science), el coneixement obert (Open Knowledge), la educació oberta (Open Education) o el govern obert (Open Government).\nLes llicències Creative Commons s'han convertit en una eina fonamental per a la gestió de l'accés obert a les publicacions i han sigut àmpliament acceptades en l'àmbit científic i acadèmic.\nDossier CERLALC. Derecho de autor. Acceso abierto (2018)\nCompromisos de las universidades ante la Open Science (CRUE, 2019)\nCreative Commons y acceso abierto en el ámbito académico (Ignasi Labastida i Juan, 2015)\nCreative Commons for Educators and Librarians (American Library Association, 2020)\nGuía práctica de licencias de uso para docentes (Cristina Valdera López, 2020)\nSelección de recursos sobre Acceso Abierto\nFoter Creative Commons license diagram\nLas licencias Creative Commons (Ignacio Despujol Zabala, 2017)\nAccés obert en la UPV\nEl concepte d'Accés Obert (Open access) es va definir l'any 2002 en la Declaració de Budapest:\nPer "accés obert" a aquesta literatura  entenem que estiguin disponibles de manera gratuïta a Internet, i que qualsevol usuari estigui autoritzat a llegir, descarregar, copiar, distribuir, imprimir, buscar o afegir un enllaç al text complet d’aquests articles, rastrejar-los per a la indexació, incorporar-los com a dades en un programa informàtic o utilitzar-los per a qualsevol altre propòsit que sigui legal, sense barreres econòmiques, legals ni tècniques, a part de les que són inseparables del mateix accés a Internet. L’única limitació quant a la reproducció i distribució i l’únic paper dels drets d’explotació en aquest àmbit hauria de ser donar als autors el control sobre la integritat dels seus treballs i el dret de ser reconeguts i citats adequadament..\n La literatura científica revisada per parells\nAixí doncs, l'accés obert consisteix en l'eliminació de les barreres econòmiques (accés gratuït) i en l'eliminació de la majoria de les restriccions d'ús de les publicacions científiques (que es puga utilitzar i reutilitzar la informació sense necessitat de sol·licitar permís a l'autor)\nEls beneficis de la difusió en accés obert repercuteixen en diversos àmbits: els investigadors, les institucions i la societat en general.\nIcones dissenyats per surang, Freepik y Eucalyp de www.flaticon.es\nConsulta la Biblioguia d'Accés Obert per ampliar la informació\nLes iniciatives en favor de l'accés obert s'han plasmat en una sèrie de declaracions internacionals:\nMés enllà de les declaracions, la importància de l'accés obert ha sigut reconeguda a través de la legislació de molts països i s'ha contemplat com a requisit imprescindible perquè els projectes d'investigació es financen amb fons públics.\nEA Espanya, la normativa relativa a l'accés obert s'ha concretat fonamentalment a través de:\nReial Decret 99/2011, de 28 de gener pel qual es regulen els ensenyaments oficials de doctorat, que en l'article 14.5 i 6 estableix que les tesis doctorals, una vegada aprovades, es dipositaran en format electrònic en accés obert en el repositori de la universitat.\nLlei 14/2011, d'1 de juny, de la Ciència, la Tecnologia i la Innovació, que va abordar la qüestió de l'accés obert en l'article 37. Difusió en accés obert\nA nivell europeu, els projectes finançats dins del programa Horitzó 2020 (que és el Programa Marco d'Investigació i Innovació de la Unió Europea per al període 2014-2020) tenen com a condició que totes les publicacions revisades per parells que es generen siguen dipositades en accés obert, és a dir, que estiguen disponibles de forma gratuïta online sense restriccions d'ús. A més, inclou el projecte pilot perquè les dades d'investigació estiguen disponibles també en accés obert.\nD'altra banda, al setembre de 2018 es va posar en marxa el Plan S, una iniciativa amb el suport de la Comissió Europea i el Consell Europeu d'Investigació, perquè a partir del 2021 les publicacions científiques que resulten d'investigacions finançades amb fons públics siguen publicades en revistes o plataformes d'accés obert o estiguen disponibles de manera inmediata i sense embargament a través de repositoris d'accés obert.\nLes dues vies fonamentals per aconseguir l'accés obert a les publicacions científiques són:\nFer accessible una còpia d'un article ja publicat en un repositori institucional o temàtic\nNormalment s'arxiva la versió de l'autor (el manuscrit original que els autors envien a una revista i que finalment és acceptat per a la seua publicació)\nDe vegades, les editorials imposen un període d'embargament (temps d'espera des que l'article es publica fins que es pot difondre en accés obert)\nEl nostre repositori institucional és RiuNet\nArticles publicats en revistes d'accés obert (donen accés en línia al text complet dels seus articles de manera immediata)\nLa publicació pot requerir el pagament d'una taxa, coneguda com a APC (Article Processing Charge).\nAlgunes revistes d'accés per subscripció tenen l'opció de publicar articles en accés obert previ pagament de la APC (denominades revistes híbrides)\nLes APCs són pagades pels autors, normalment a través dels fons de les seues institucions o amb càrrec als seus projectes d'investigació, i poden arribar fins als 4000 dòlars (més car com més prestigiosa siga la revista).\nThe Open Access process, an overview (Sitek, D.; Bertelmann, “Open Access: A State of the Art” En Opening Science, Springer, 2014, pg. 141)\nL'any 2008, amb la posada en marxa de RiuNet, el repositori institucional de la UPV, la universitat es va dotar de l'eina imprescindible per a la preservació i difusió de la seua producció científica, acadèmica i corporativa. No obstant això, no va ser fins a l'any 2011 quan la institució es va implicar més directament en les tasques de foment i promoció de l'accés obert entre la comunitat universitària a través de l'adhesió a la Declaració de Berlín, de l'adopció d'una política institucional d'accés obert i de l'inici de campanyes informatives i formatives realitzades principalment pel servei de Biblioteca i Documentació Científica.\nLa Política institucional d'accés obert de la Universitat Politècnica de València va ser aprovada pel Consell de Govern el 21 de juliol de 2011 i té la finalitat de “assegurar la màxima visibilitat dels resultats d'investigació, innovació, formació i transferència de la Universitat Politècnica de València”.\nAlguns dels seus punts destacats són:\nLa UPV sol·licita als seus membres que dipositen en RiuNet les publicacions acadèmiques i científiques\nLa UPV incentivarà el depòsit de publicacions, programari desenvolupat i objectes d'aprenentatge en RiuNet.\nLa UPV recomana als seus autors que publiquen els resultats de les seues investigacions en revistes amb polítiques d'accés obert que permeten el depòsit dels treballs en repositoris oberts.\nLa UPV recomana recomana als autors que autoritzen l’Editorial UPV a dipositar en RiuNet les publicacions canalitzades a través d’aquesta.\nLa UPV promourà entre l'alumnat la difusió en obert dels seus treballs acadèmics des de RiuNet.\nLa UPV es compromet al compliment d'estàndards que garantisquen la preservació, accés, interoperabilitat i visibilitat dels continguts allotjats en RiuNet.\nLa UPV vetlarà pels drets d'autor i propietat intel·lectual dels continguts depositats en RiuNet.\nLa UPV promourà l'edició de revistes científiques d'accés obert des de la plataforma institucional PoliPapers.\nA més a més, dins de les iniciatives del foment de l'accés obert en la UPV pot inscriure's la posada en marxa del bloc PoliScience: fomentando la ciencia abierta, mantingut pel servei de Biblioteca i Documentació Científica i que constitueix un portal en el qual es concentra tota la informació relativa a l'accés obert d'interès per a la comunitat universitària.\nLes licències Creative Commons sorgeixen com una alternativa per a la gestió dels drets d'autor en l'era digital ja que el mateix autor pot expressar de manera molt senzilla els usos que permet per a la seua obra: difondre-la, adaptar-la o modificar-la, fer un ús comercial, etc.\nL'objectiu que es persegueix és facilitar la cultura de la creació:\ncompartint lliurement el coneixement\nafavorint la reutilització dels continguts\nrespectant sempre el dret al reconeixement de l'autor\nLes llicènciess Creative Commons es componen de 4 atributs bàsics que, donen lloc a 6 tipus diferents de llicències:\nReconeixement (Attribution): en qualsevol obra s'haurà de reconèixer l'autor citant-lo. Aquest atribut està present en totes les combinacions ja que és un dret inalienable que cada autor posseeix pel mer fet de crear una obra.\nNo comercial (Non comercial): l'explotació de l'obra queda limitada a usos no comercials.\nSense obres derivades (No derivate Works): no es permet difondre obres derivades de la obra original (traduccions, adaptacions, etc.).\nCompartir igual (Share alike): es poden crear obres derivades sempre que es compartisquen amb la mateixa llicència que l'original.\nLes 6 licències resultants serien:\nEs permet qualsevol explotació de l'obra, incloent-hi una finalitat comercial, així com la creació d'obres derivades, la distribució de les quals també està permesa sense cap restricció.\nEs permet l'ús comercial de l'obra i de les possibles obres derivades, la distribució de les quals s'ha de fer amb una llicència igual a la que regula l'obra original.\nEs permet l'ús comercial de l'obra però no la difusió d'obres derivades creades a partir de l'original.\nEs permet la generació d'obres derivades sempre que no s'en faça un ús comercial. Tampoc es pot utilitzar l'obra original amb finalitats comercials.\nNo es permet un ús comercial de l'obra original ni la difusió d'obres derivades.\nCada llicència té 3 nivells:\nCodi legal: el text del contracte amb totes les clàusules legals.\nCodi humà: resum de les principals condicions de la llicència en un llenguatge fàcilment comprensible per qualsevol persona.\nCodi digital: codi llegible per màquina que serveix perquè els motors de cerca i altres aplicacions identifiquen el treball i les condicions d'ús.\nPodem afegir una llicència Creative Commons a les nostres creacions d'una manera molt senzilla a través del formulari Web:\nEn funció de les característiques que seleccionem s'anirà modificant el tipus de llicència.\nA més a més, podem introduir dades complementàries de títol, autoria, etc. perquè s'incorporen com a metadades en el codi HTML.\nFinalment, es genera el codi per inserir-lo en la Web\nPer afegir la llicència a un document que no està en línia cal triar en Marcatge de la llicència l'opció Fora de línia i copiar i pegar el text resultant en el document. A més, es poden descarregar les imatges de les llicències per afegir-les al costat del text.


Resolució de el codi d'error 14 a iTunes ▷ ➡ IK4 ▷ ➡\nResolució de el codi d'error 14 a iTunes\nImportant! Abans de seguir les recomanacions suggerides en l'article, comprovi la qualitat de la connexió a Internet del seu ordinador: la seva velocitat i estabilitat.\nCom comprovar la velocitat d'Internet en el seu PC\nCom millorar la velocitat de la connexió a Internet del seu ordinador\nDesprés d'assegurar-te que tens una connexió normal a la xarxa, reinicia el teu ordinador i el dispositiu que estàs connectant a ell, ja sigui un iPhone, iPad o iPod touch, i passa a les instruccions.\nLlegir més: Com reiniciar l'ordinador / iPhone\n1 Mètode 1: Substitució del cable\n2 Mètode 2: Connectar a un altre port USB\n3 Mètode 3: Connectar-se a un altre PC\n4 Mètode 4: Alliberar espai al dispositiu\n5 Mètode 5: Solució de problemes de maquinari\n6 Mètode 6: Actualització d'iTunes\n7 Mètode 7: Actualitzar el sistema operatiu\n8 Mètode 8: Reinstal·lar iTunes\n9 Mètode 9: Desactivar l'antivirus i el firewall\n10 Mètode 10: Resoldre els conflictes de programari\n11 Mètode 11: Comproveu si el vostre sistema té virus\n12 Mètode 12: Contactar amb el suport tècnic d'Apple\n12.0.1 Li ha ajudat aquest article?\nMètode 1: Substitució del cable\nTot i que els fabricants de tercers produeixen molts accessoris per als aparells d'Apple, inclosos els cables Lightning-a-USB, només els cables propietaris són capaços de proporcionar una connexió estable i sense problemes entre el dispositiu mòbil i l'ordinador. Però els cables originals tenen un altre problema: amb el temps, es desgasten i es trenquen, i de vegades el dany és visualment imperceptible. De totes maneres, el primer que cal fer en cas de codi d'error 14 a iTunes és utilitzar un cable diferent, i és molt convenient que sigui nou i produït o al menys certificat per l'empresa.\nMètode 2: Connectar a un altre port USB\nL'origen de el problema en qüestió bé pot ser el port USB, que no funciona correctament o entra en conflicte amb els seus veïns, o més exactament, amb els dispositius connectats a ell. Si és possible, desconnecti els accessoris innecessaris de l'ordinador (especialment si són transmissors de Wi-Fi i Bluetooth), connecteu el cable en un altre port i després repeteixi les accions durant les quals es va produir l'error 14. Feu això amb tots els connectors lliures , un per un, fins a obtenir un resultat positiu, i si no, passi a el següent pas.\nÉs important. Si la connexió USB es realitza a través d'un concentrador, un adaptador, un cable allargador, o no a través d'un connector al PC, sinó en un teclat o un monitor, per exemple, cal eliminar a la "intermediari" d'aquesta cadena i endollar el cable directament en un port de l'ordinador.\nMètode 3: Connectar-se a un altre PC\nSi has comprovat que tant el cable USB com el connector a què et connectes funcionen correctament, però segueixes trobant el problema en qüestió, si és possible, intenta connectar el dispositiu Apple a un altre PC que se sàpiga que funciona i que tingui instal·lada una versió actual d'iTunes. Comprova si l'error es repeteix.\nMètode 4: Alliberar espai al dispositiu\nSovint, el codi d'error 14 es produeix perquè no hi ha prou espai lliure al teu iPhone / iPad / iPod. A causa d'això, iTunes simplement no pot descarregar i instal·lar l'actualització de sistema operatiu en el dispositiu o realitzar la recuperació de sistema operatiu. L'únic que podem recomanar en aquest cas és alliberar la major quantitat d'emmagatzematge intern possible, i exactament més del que el programari descàrrega (la informació necessària es mostra a l'àrea de descàrrega). Descarregueu temporalment les aplicacions i jocs innecessaris, la música i les fotos, reiniciat el dispositiu, després torneu a connectar a l'ordinador i intenti el procediment.\nCom alliberar espai al teu iPhone\nCom desinstal lar aplicacions en el teu iPhone\nCom esborrar la memòria cau d'aplicacions en el teu iPhone\nMètode 5: Solució de problemes de maquinari\nEn alguns casos, el problema en qüestió es deu a un mal funcionament de l'maquinari de el dispositiu mòbil d'Apple: el seu bateria. Pot estar tant desgastat (per sota de l'75% d'estat, quan la substitució és molt desitjable) com danyat: fos (encara que sigui imperceptible) o amb els contactes trencats. Per si mateix definitivament no es corregeix, per tant, vostè ha d'aplicar a un centre de servei oficial, realitzar diagnòstics, d'acord amb els resultats dels quals els especialistes actuaran. Afortunadament, la substitució d'aquest component no és un procediment car.\nAtenció! En diversos fòrums temàtics es recomana "curar" una bateria parcialment danyada (per exemple, inflada o amb els contactes danyats) refredant temporalment o, per contra, escalfant l'iPhone / Aipad / Aipod. Des del punt de vista de la física, aquest enfocament té cert sentit (l'element s'expandeix o encongeix sota la influència de les temperatures crítiques, de manera que pot adoptar breument la seva forma original), però per descomptat no podem recomanar el seu ús i qualificar-lo d'assegurança.\nUna altra possible, però menys probable, causa mecànica de el codi d'error 14 podria ser un dany en el connector Lightning de el dispositiu mòbil. Com en el cas de la bateria, l'única solució és contactar amb el centre de servei i la posterior reparació.\nMètode 6: Actualització d'iTunes\nSi tens una versió obsoleta d'iTunes instal·lada al teu ordinador, és molt probable que el problema en qüestió es degui a això. Comproveu si hi ha actualitzacions disponibles per al programa i, si les troba, instal·leu-. Cal assenyalar que en Windows aquest programari es presenta en dues variants - el clàssic arxiu EXE de el lloc oficial i l'aplicació UWP de Microsoft Store. Les actualitzacions de UWP per al primer es poden descarregar a través de la seva interfície (al menú d'Ajuda), mentre que per al segon - des de la botiga. A més, es pot activar la cerca i instal·lació automàtica en els ajustos.\nNota: Atès que en les versions actuals de macOS, Apple ha abandonat iTunes com a programa complet, i ho ha separat en tres aplicacions integrant les eines mòbils al Finder, només es pot actualitzar juntament amb el sistema operatiu. Això s'explicarà amb més detall en la següent part de l'article.\nMètode 7: Actualitzar el sistema operatiu\nPer evitar qualsevol problema de programari i maquinari, no només d'iTunes, és molt important actualitzar el sistema operatiu del teu dispositiu. En el nostre cas, això s'aplica tant a l'ordinador o portàtil com a l'iPhone / iPad / iPod, que primer han d'estar desconnectats entre si, i després consultar la configuració, comprovar la disponibilitat de l'actualització i instal·lar-la. En el cas de macOS, aquesta serà també l'única solució a el problema plantejat en la part anterior de l'article. Per a més informació sobre aquest procediment, consulteu les següents instruccions al nostre lloc web.\nCom actualitzar el seu ordinador a Windows / macOS\nCom actualitzar el teu iPhone / iPad sense fils\nAtenció! L'error amb el codi 14 sol aparèixer precisament a l'intentar actualitzar o restaurar un dispositiu mòbil d'Apple, i una de les seves possibles conseqüències, encara que temporals, és la impossibilitat d'iniciar-lo. Òbviament, en cas que hi hagi un problema d'aquest tipus, caldrà saltar aquest pas.\nMètode 8: Reinstal·lar iTunes\nEn general, les actualitzacions corregeixen diversos errors de programari i de el sistema operatiu, però a vegades això no és suficient per resoldre tot tipus de problemes, entre els quals es troba el que avui ens ocupa. En rares ocasions, els components d'iTunes poden resultar danyats, per exemple, a causa d'una instal·lació incorrecta de programari o, curiosament, a la seva actualització, a una neteja inadequada de el PC de les escombraries d'arxius, a causa de diferents caigudes de sistema oa una infecció per virus, i no sempre és visible durant l'ús normal - l'operativitat bàsica, per així dir-ho, visual, pot romandre intacta. Per excloure aquesta de la llista de possibles causes, has desinstal lar completament el programari de la marca Apple del teu ordinador i tornar a instal·lar-lo. Tant el primer com el segon han estat tractats anteriorment en articles separats.\nMés informació: Com desinstal·lar i instal·lar iTunes\nNota: Per les raons exposades en la part del "Mètode 6" d'aquest article, la desinstal·lació d'iTunes en les versions actuals de macOS no funcionarà, de manera que aquesta solució només és adequada per a Windows.\nMètode 9: Desactivar l'antivirus i el firewall\nEl programari dissenyat per protegir el sistema operatiu pot, en alguns casos, interferir amb el correcte funcionament dels seus components, tant estàndard com de tercers. L'antivirus, així com el tallafocs incorporat o el tallafocs de sistema operatiu, és capaç de bloquejar algunes funcions dels programes per determinats motius, per exemple, bloquejant total o parcialment l'accés a Internet. A el mateix temps, una connexió de xarxa és imprescindible per utilitzar iTunes amb l'iPhone / iPad / iPod, però la falta d'ella pot causar diversos problemes, entre ells el codi d'error 14 que tenim actualitzada. Per excloure aquest supòsit de la llista de possibles causes, cal desactivar temporalment el programari de seguretat.\nLlegir més: Com desactivar temporalment l'antivirus / firewall\nMètode 10: Resoldre els conflictes de programari\nDe vegades, no és el programari antivirus el que pot impedir que iTunes funcioni correctament, sinó altres programes que s'estan executant i utilitzant. Tanca totes les aplicacions excepte el programari propietari d'Apple, segueix també les recomanacions de la part anterior de l'article, després connecta el teu iPhone / iPad / iPod al teu PC i segueix totes les accions en què es va produir l'error 14 - és molt possible que no torni a passar.\nMètode 11: Comproveu si el vostre sistema té virus\nUna infecció per virus d'un sistema operatiu pot provocar molts problemes en el seu funcionament, que sovint són difícils de passar per alt. Però de vegades el malware actua de forma molt modesta, interrompent la funcionalitat de components individuals de sistema operatiu i / o del programari utilitzat en ell. És possible que en el cas de l'error 14 fora iTunes o els ports USB (el seu component de programari) que proporcionen la connexió entre l'ordinador i els dispositius externs, que esmentem a el principi de l'article, el que estava afectat. Per tant, comproveu el seu sistema operatiu a la recerca de virus, preferiblement amb un programari antivirus especial, i si es detecten aquests virus, desfaci d'ells. Algunes instruccions al nostre lloc l'ajudaran a fer-ho.\nCom comprovar si el PC està infectat sense antivirus\nProgrames per trobar i eliminar virus\nCom trobar i eliminar un virus del seu ordinador\nCom protegir el seu PC d'una infecció de virus\nMètode 12: Contactar amb el suport tècnic d'Apple\nÉs molt rar, però segueix passant que cap de les solucions suggerides en aquest article funciona i l'error amb el codi 14 segueix apareixent a iTunes. Tot el que queda en aquest cas és sol·licitar als representants el servei d'assistència d'Apple i descriure no només el problema, sinó també totes les accions que ja s'han dut a terme per resoldre-ho. Pot posar-se en contacte amb els especialistes de l'empresa tant en una pàgina separada de la pàgina web oficial com en l'aplicació mòbil - els enllaços necessaris es proporcionen a continuació.\nContacta amb el suport tècnic d'Apple\nCom solucionar un error de connexió a servidor de l'ID d'Apple


Visibilitzant violències de gènere, propiciant accions\nToñi Dorado Caballero, professora de psicologia de la UdG\n“Entendre les violències de gènere únicament com la violència envers les dones exercida per part de les seves parelles, invisibilitza i dificulta la comprensió i la intervenció en d’altres violències de gènere que contínuament protagonitzem i/o ens envolten.”\nSi preguntéssim quin dia és avui, 25 de novembre, amb molta probabilitat obtindríem una resposta majoritària que diria… “avui és el dia internacional envers la violència de gènere”. I si anéssim una mica més enllà i preguntéssim què s’entén per violència de gènere moltes persones respondrien… “la violència envers les dones exercida per les seves parelles sentimentals (homes)”.\nAquest fet, aquesta reducció de la violència de gènere únicament a una de les possibles manifestacions que existeixen d’ella, no resulta un fet aïllat, i ni de bon tros es troba exempt de conseqüències greus.\nEn concret, el 25 de novembre, se celebra el Dia Internacional de l’Eliminació de la Violència envers la Dona, el nom i la data d’aquest van se declarats per l’ONU l’any 1999 i. I és aquesta mateixa organització, la que anys abans, en la declaració sobre l’eliminació d’aquesta mateixa violència, al 1993 ii, aportava una definició detallada del que s’entendria per la violència envers la dona. És important recalcar que, en aquest document, no es redueix la violència de gènere a la violència de gènere envers la dona exercida per les seves parelles. En aquest, s’expliciten situacions concretes d’aquesta violència envers la dona, com poden ser: els maltractaments i abusos sexuals a dones o nenes dins la mateixa llar; la mutilació genital femenina; la prostitució; els maltractaments, l’abús sexual i/o l’assetjament en l’àmbit laboral; la violència en entorns educatius o en altres institucions (inclosa l’Estat); etc. Però tot i aquesta consideració important i rellevant, d’incloure qualsevol violència envers la dona com a objecte de ser eliminada, malauradament no es té en compte altres violències de gènere que, com a tals, tenen orígens similars, per no dir idèntics, als que trobem en aquesta violència envers la dona.\nMalgrat com és definit en l’actualitat, no podem menystenir la importància d’aquest dia. Però, tampoc, podem deixar de reivindicar que es consideri la possibilitat de portar a terme una resignificació, més ben dit, fer-ne una significació apropiada. Es fa necessària una conceptualització que col·labori en la creació d’accions eficaces contra el sistema sexe-gènere i contra tot l’entramat de discursos (patriarcals, sexistes, heteronormatius…) que l’envolten. De manera que s’aconsegueixi que aquest dia, el 25 de novembre (i tots els de la resta de l’any), se celebri el Dia Internacional envers les Violències de Gènere.\nSi haguéssim de definir les violències de gènere, podríem fer-ho dient que són totes aquelles violències, exercides cap a les persones, per qüestions de sexe/gènere. Aquí hi entrarien persones que han de passar per situacions violentes, estigmatitzants, discriminants…, pel simple fet de no seguir una opció heterosexual obligatòria (en paraules de Rich, 1980)iii; o per no haver pogut ser catalogades per la comunitat mèdica com a mascles o femelles en el moment de néixer (ambigüitat sexual); o tota aquella violència simbòlica, i no tan simbòlica, que es genera quan no se segueixen els models hegemònics de la feminitat o masculinitat; o quan ens trobem amb el fals sostre de vidre; o amb una sexualitat fal·locèntrica i coitocèntrica, etc.\nEntendre les violències de gènere únicament com la violència envers les dones exercida per part de les seves parelles, invisibilitza i dificulta la comprensió i la intervenció en d’altres violències de gènere que contínuament protagonitzem i/o ens envolten. Impedeix acceptar l’existència de les violències de gènere com una pràctica normalitzada i normalitzadora.\nM’agradaria acabar amb dos exemples clars de manifestacions violentes de gènere. El primer, podríem “classificar-lo” com una violència de gènere envers la dona, exercida per un home, i alhora, també exercida per poders o agents públics. I el segon, podríem dir que visibilitza una violència de gènere envers aquelles opcions no heterosexuals, també en un àmbit institucionalitzat, però en aquest cas, el sanitari.\nEl primer exemple, és el cas conegut la setmana passada a Melilla, on la mort d’una prostituta no és considerada “violència de gènere” perquè va ser una “relació casual” amb l’agressor (CIMTM, 2013) iv. La no inclusió d’aquest fet com a violència de gènere cap a les dones dins els paràmetres de la “Llei Orgànica 1/2004, de 28 de desembre, de Mesures de Protecció Integral envers la Violència de Gènere”, ens proporciona el marc adequat per assenyalar el que apunta, molt encertadament, Jordi Bonet (2007)v. Aquesta mateixa llei resulta ser violència de gènere des del moment que redueix la violència de gènere només a aquells casos de violència cap a les dones a la llar o en una feina regulada legalment. I en què l’Estat, al mateix temps, se situa com a tercer, i la seva intervenció, ja sigui educativa o juridicopenal…, es presenta com a suposadament neutral. Aconseguint, d’aquesta manera, una desresponsabilització del poder públic, i una contribució a la reproducció i al manteniment de l’ordre patriarcal i heteronormatiu, amb polítiques socials actuals com aquestes.\nEl segon exemple, i amb el qual termino, és una vivència que he tingut el plaer de compartir també aquesta mateixa setmana. Exemple sorprenent i visibilitzador com n’hi ha pocs d’aquestes múltiples violències de gènere que ens envaeixen.\nUna persona m’explicava que durant la visita al ginecòleg, aquest li preguntava:\nGinecòleg: Té relacions sexuals?\nPersona: Sí (i el professional, i suposadament expert en el tema, apunta: “manté relacions sexuals”).\nGinecòleg: Quin mètode anticonceptiu fa servir?\nPersona: Cap (però aquesta persona observa l’expressió de sorpresa del professional, i se sent amb l’obligació de continuar dient…) És que sóc lesbiana.\nGinecòleg: Ahhh… (aquest, torna enrere a les seves anotacions i les corregeix anotant ara: “no manté relacions sexuals”).\ni Nacions Unides (1999). Dia Internacional de l’Eliminació de la Violència envers la Dona (resolució de l’Assemblea General 54/134 del 17 de desembre de 1999). Recuperat de: http://daccess-dds-ny.un.org/doc/UNDOC/GEN/N00/271/24/PDF/N0027124.pdf?OpenElement\nii Nacions Unides (1993). Declaració sobre l’eliminació de la violència envers la dona (resolució de l’Assemblea General 48/104 del 20 de desembre de 1993). Recuperat de: http://www.acnur.org/t3/fileadmin/scripts/doc.php?file=biblioteca/pdf/1286\niii Rich, A. (1980). La heterosexualidad obligatoria y la existencia lesbiana (1980). Traduït per R. Martínez del text reproduït a Powers of Desire. Disponible a: http://www.hartza.com\niv Comisión para la Investigación de Malos Tratos a Mujeres (2013). Notícies. Recuperat de: http://malostratos.org/la-comision/gabinete-de-comunicacion/noticias/\nv Biglia, B. y San Martín C. (coords.), (2007) Estado de wonderbra. Entretejiendo narraciones feministas sobre las violencias de género. Barcelona: Virus Editorial.


Consell Comarcal de l'Urgell - rutadelvidelleida.cat\nL’Urgell és una comarca situada a la plana de Lleida, en un entorn rural, plena de valors culturals i paisatgístics, ideal per a aquells que cerqueu la calma i el gaudi d’uns pobles i uns paisatges autèntics.\nLa història hi ha deixat una forta empremta amb joies arquitectòniques tan importants com són el Monestir de Vallbona de les Monges , el convent de Sant Bartomeu i el Mausoleu de Ramon Folch de Bellpuig, els castells de Ciutadilla o Montclar d’Urgell o l’església romànica de Santa Maria d’Agramunt.\nTambé hi trobaras un munt de festes, fires i mercats, com la fira de teatre al carrer FiraTàrrega , el Mercat medieval de Guimerà, la Fira del Torró i la Xocolata d’Agramunt o la Festa de la Verema i el Vi de Verdú. Rutes de senderisme que es poden realitzar a peu o amb bicicleta; una bona manera de fer esport tot gaudit del paisatge, la natura i la cultura del territori. Activitats de lleure com són excursions a cavall, observació d’ocells o descobrir el laberint de blat de moro de Castellserà.\nL’Urgell, terra de bona gastronomia i productes de proximitat: oli d’oliva, vins i caves, torrons, fruita dolça, pa de pagès, mel, cervesa artesana…\nMés informació a www.turismeurgell.cat\nAgoders, 16 25300 Tarrega


Sobre les ambaixades | Cau de la festa de moros i cristians\nHe pogut assistir a unes conferències organitzades per una comissió festera sobre les ambaixades a la festa dels moros i cristians. Sense ser un gran coneixedor d'aquesta part de la festa, i referint-me a una gran part de l'arc festa-ambaixada, he pogut traure les següents conclusions sobre aquest element literari per excel.lència:\nL'ambaixada és un element fonamental de la festa\nEn primer lloc, pel seu valor sentimental de la peça literària, és adir del text. La narració dels diàlegs comporta una exaltació de valors i de sentiments molt arrelats en els festers i els veïns.\nEn segon lloc, els ambaixadors, les persones que declamen formen un element de gran valor sentimental a la festa, ja siga pel seu reconeixement dins del món fester, ja siga per la qualitat d'oratòria d'aquests festers que any rere any proclamen les ambaixades.\nSón doncs, dues raons que donen a les ambaixades un caràcter primordial dins la festa.\nOrigen de les ambaixades\nLes ambaixades tenen una forta dependència del teatre espanyol, així les ambaixades més antigues han begut de les fonts del teatre d'aleshores. I seran els erudits en aquest gènere, aquells que han revisat i actualitzat els textos de les ambaixades actuals. L'època en què van ser creades o revisades és de capital importància a l'hora d'analitzar-les, doncs trobarem correspondències amb altres gèneres teatrals, i podrem estudiar quines corrents del gènere dramàtic es perfilaven per aquells temps. Per altra banda, el moment històric afecta igualment a la revisió de les ambaixades o fins i tot al seu origen, així trobem textos que perdent el rigor històric de la conquesta, es converteixen en textos d'exaltació de valors patriòtics d'un centralisme arcaic que en res tenen a veure amb la festa ni tampoc amb el naixement del nostre país, aplegant a semblar en alguns casos una adaptació del "Sitio de Zaragoza" més que d'una ambaixada de moros i cristians. Per altra banda, també existeixen altres casos en que el valor patriotic valencià està prou marcat als textos i hauríen de ser exemple a l'hora d'iniciar estudis i conferències sobre aquest tema tan crucial a la festa.\nL'ambaixada és un element força anacrònic\nLa gran majoria dels textos de les ambaixades no corresponen al fet històric de la conquesta. Doncs, és normal que aquest tipus de textos exalten qualitats d'herois i enalteixen mites fora del rigor històric. Si estudiem la història de la conquesta trobem un nombre important de pactes, de concerts, d'acords que impediren moltes batalles, on el fet de la mediació entre la part conqueridora i la vençuda va ser crucial. Pot ser aquesta mediació real, aquests pactes foren les vertaderes ambaixades d'aleshores, però el fet mític necessita d'herois i de batalles, de victòries inapel.lables i de derrotes humiliants. És per això que les ambaixades són per extensió còpia d'un fet mític de difícil adscripció. I per això aquesta peça sembla més un subgènere del teatre que la narració d'un fet real, que és del que es tracta.\nL'ambaixada és l'element menys afectat pels corrents d'estudi i investigació\nAixí com altres parts de la festa: la música, la roba, les desfilades, l'organització mateixa dels festers ha patit un gran canvi, estudi i esmena dels seus defectes i aspectes millorables, les ambaixades no han entrat encara dins d'aquesta tasca i romanen com estàtues de marbre, originals, mantenint les seues carències i el seu anacronisme. Això, quan resulta ser només que un genere literari, susceptible de ser qualificat com a exemplar, bo o mediocre, depenent de les qualitats literàries intrínsiques de l'autor o autors.\nJa és hora que les comissions de festes facen estudis seriosos sobre aquesta part de la festa. Estudis que per una banda definirien correctament l'origen de les seues ambaixades, quines modificacions o revisions han patit i en quin moment de la història del país. Sol.licitar l'ajuda de professionals: historiadors i estudiosos del teatre, que aporten el nivell de seriositat i parcialitat als estudis programats. I finalment aplicar les revisions necessàries que recuperen les ambaixades com a un element de la festa, propi i indivisible, i que guarden una:\nrelació directa amb la conquesta\nrelació directa amb el naixement del nostre poble\nrelació directa amb els valors locals\nNo és aquesta, una posició fàcil de digerir, però poden ser un principi per evitar caure en discursos sense contingut, solucions a mitges, o el que és pitjor encara, aprofitar les ambaixades per a introduir subliminalment conceptes aliens a la festa.


El nostre servei de manteniment informàtic Montcada i Reixac i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Montcada i Reixac, també realitzem la monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nGestinet Montcada i Reixac només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Montcada i Reixac, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a la província de Montcada i Reixac, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Montcada i Reixac periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, com el servei de disseny web Montcada i Reixac, utilitzant sempre les tècniques i metodologia de disseny web més innovadores i eficients.\nEl temps màxim de resposta sobre incidències de manteniment informàtic Montcada i Reixac és de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de manteniment informàtic Montcada i Reixac disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precissos possible en el manteniment informàtic Montcada i Reixac.\nDonem els telèfons mòbils dels tècnics vinculats en el manteniment informàtic Montcada i Reixac per a que el client pugui contactar directament amb ells i ser més resolutius i efectius.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtic Montcada i Reixac estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de manteniment informàtic Montcada i Reixac disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


Arriba l’hora de la veritat! Ara és quan heu de programar el vostre joc: pujar les imatges, fer que el vostre personatge es mogui, canviar fons... És aquí on haureu de posar en joc tot allò que heu anat aprenent durant aquest trimestre.\nCom sabeu, Scratch no permet tenir un projecte obert en més d’un ordinador alhora i, per tant, haureu de pensar com repartir-vos les tasques. Podeu treballar alhora compartint ordinador, o us podeu repartir escenes i després anar-les copiant al projecte comú.\nParal·lelament a la programació del joc, heu de crear els gràfics necessaris pel vostre joc: Personatge principal, objectes, elements, fons... Podeu utilitzar el programa GIMP que ja coneixeu, o qualsevol altre editor d'imatges. Teniu les pautes d'aquest procés a la pestanya "Imatges".\nJust quan hagueu iniciat el projecte, cal que envieu el vostre link omplint aquest formulari.. Això ho heu de fer el primer dia! No cal esperar que el projecte estigui acabat. Així serà més fàcil per nosaltres fer-ne el seguiment.\nPer la part de música que treballareu uns dies més tard, cal que creeu un personatge que es digui “música” i allà posar tota la programació musical. Ja sabeu com podem cridar les diferents músiques utilitzant “envia a tots missatge”.\nEn tot moment podeu consultar la rúbrica que es farà servir per avaluar la part de programació del vostre joc.\nCom dèiem, haureu de lliurar l'enllaç omplint aquest formulari, tant bon punt comenceu a programar, però la data en la qual heu de tenir el joc acabat, la podeu veure Calendari de Síntesi. A partir de tal data, ja no podreu modificar el joc.


Xiulit # 31 Gener 2018 - XIULIT\nXiulit # 31 Gener 2018\nPublicat el 20 gener, 2018\nComencem el 2018 amb novetats i acomiadant algunes sèries que ens han acompanyat.\nEns diu adéu «La tribu de Quelkabe», del castellonenc Calo, aventures en un món indòmit i fantàstic on el perill aguaita en cada pàgina. La sèrie començà en el número 26 i us convidem a recuperar aquesta\nhistòria des del primer lliurament.\nLa portada d’aquest número correspon a Gerard Miquel, en conveni amb l’APIV (Associació Professional\nd’I.lustradors Valencians). D’aquest autor us oferim «Un vas ple d’històries», un còmic divulgatiu sobre els ibers en col·laboració amb el Museu de Prehistòria de València. Us recomanem que visiteu el Museu i gaudireu de diverses activitats que giren al voltant dels ibers. Per a nosaltres és un plaer publicar el còmic de Gerard Miquel sobre els nostres avantpassats. Completem precisament el còmic amb un reportatge en col.laboració amb el Museu. Per altra part, Gerard Miquel, qui no para de coronar fantàstics treballs els darrers mesos, és un dels convidats d’Heroes Comic Con (www.heroescomicconvalencia.com), que se celebrarà el febrer i a la qual desitgem moltíssima sort. També tenim les aventures de «Agents de la historieta», del “profe de socials” Pedro Cifuentes, premi Ministeri de Cultura.


El 'brunch' de l'Hotel Nobu: exuberància dominical en una vint-i-tresena planta\nEl restaurant homenatja cada diumenge els locals homònims repartits arreu del món\nEl Nobu Hotel de Barcelona estrena un homenatge dominical a la resta de restaurants i hotels Nobu que hi ha repartits arreu del món. A la seva 23a planta ofereix cada setmana plats que triomfen als seus restaurants de Los Angeles, Marbella, Miami, Dubai o Eivissa. Per un preu tancat de 54 euros es pot gaudir d'un exuberant bufet d'entrants freds i també de la barra de sushi del restaurant, que té unes impressionants vistes a tota la ciutat. A més a més, amb aquest preu també es pot escollir un plat de la carta, on hi ha –entre d'altres– el mundialment conegut Black Cod Miso, la tempura de gambes o la vedella de Wagyu cuinada a foc lent. La mateixa exuberància gastronòmica es trasllada a les postres, també disposades en forma de bufet en una gran barra.\nAlguns dels plats que es poden degustar al 'brunch' de l'Hotel Nobu / NOBU\nI per als que vulguin anar encara un pas més enllà, hi ha l'opció de 79 euros, que permet fer, a banda de tots els plats anteriors, una degustació dels plats d'autor de l'ensenya Nobu, que inclou delícies com el Yellowtail Jalapeño, el New Style Salmon, o els aclamats niguiris i rolls de tonyina vermella. El local permet al comensal triar entre una selecció de vins, xampany i còctels. Tot i això, les begudes no estan incloses en el preu i es paguen a banda. World of Nobu Brunch, que es com s'anomena aquest brunch del cinc estrelles, té lloc cada diumenge a partir de les 12.30 hores.\nL'hotel Nobu de Robert de Niro ja està en marxa a Barcelona\nPart del bufet del 'brunch' dominical / NOBU\nEl xef del restaurant és Hervé Courtot, que dirigeix la proposta gastronòmica del Nobu Hotel Barcelona des de la seva posició de xef corporatiu de Nobu Hospitality, havent-se encarregat prèviament de la proposta de restauració de Marbella, Londres, Montecarlo, Moscou o Dubai. El restaurant disposa d'una sala principal amb capacitat per a 200 comensals, un sushi bar i una cuina oberta on es desenvolupa tota l'activitat a la vista dels comensals.\nLa barra de sushi del Nobu Hotel de Barcelona / NOBU


Libro de Temari 1 Cos Agents Rurals Generalitat de Catalunya | ADAMS\nFechas de edición: 28-06-2017\nTema 1. La Constitució espanyola de 1978: estructura, contingut i principis. Drets i deures fonamentals. El Tribunal Constitucional.\nTema 2. L’Estatut d’autonomia de Catalunya de 2006: estructura, contingut essencial i principis fonamentals. Contingut del títol preliminar. Tipologia de les competències de la Generalitat de Catalunya: exclusives, concurrents i executives.\nTema 3. Institucions de la Generalitat de Catalunya. El Parlament. El President. El Govern. El Síndic de Greuges. La Sindicatura de Comptes. El Consell Consultiu.\nTema 4. L’organització administrativa de la Generalitat de Catalunya. Els departaments de la Generalitat. Els organismes autònoms. Les empreses públiques.\nTema 5. Configuració de la Unió Europea. Fonts del dret comunitari. Els tractats. Els reglaments. Les directives. Els fonaments de la Comunitat Europea. Les llibertats bàsiques comunitàries.\nTema 6. L’Administració pública: concepte i principis. El dret administratiu. L’acte administratiu: concepte. El procediment administratiu: concepte i principis generals.\nTema 7. La revisió dels actes en via administrativa. Els recursos administratius: concepte i classes. El recurs contenciós administratiu.\nTema 8. La responsabilitat de les administracions públiques. Responsabilitat patrimonial. Les responsabilitats de les autoritats i del personal al servei de les administracions públiques.\nTema 9. El personal al servei de les administracions públiques. La funció pública de l’Administració de la Generalitat de Catalunya: regulació.\nTema 10.\tDrets i deures dels funcionaris públics. Situacions administratives. Incompatibilitats. Règim disciplinari. Els sistemes de retribució dels empleats públics. La Seguretat Social del personal al servei de les administracions públiques: règim general.\nTema 11.\tLa protecció constitucional del medi ambient. Distribució constitucional i estatutària de competències. El Departament de Territori i Sostenibilitat: competències i estructura. Les empreses públiques adscrites al Departament de Medi Ambient i Habitatge.\nTema 12.\tEl cos d’Agents Rurals: funcions, estructura i organització. Els seus drets, deures i règim disciplinari. Normativa reguladora.\nTema 13.\tEl procediment administratiu sancionador: principis, incoació, tramitació i resolució. Delictes contra els recursos naturals i el medi ambient, relatius a la protecció de la flora i fauna, i d’incendis forestals.\nTema 14.\tNormativa forestal estatal i autonòmica: estructura i contingut. Forests públiques i forests privades. Els plans tècnics de gestió forestal.\nSurt al carrer una nova edició actualitzada del nostre primer volum del Temari per a les proves selectives d’accés al Cos d’Agents Rurals de la Generalitat de Catalunya, amb l’objectiu fonamental de facilitar als nostres alumnes la tasca d’obtenir un lloc de plantilla en aquesta Administració.\nAquest volum desenvolupa el contingut de la part general del temari oficial quatre temes de la seva part específica, i es complementa amb els volums de Legislació específica, el segon volum del Temari i el llibre de Qüestionaris i Supòsits Pràctics que completen la col•lecció.\nEn definitiva, amb aquests quatre volums actualitzats, oferim l'opositor l'eina més eficaç per accedir al Cos d'Agents Rurals de la Generalitat.


Casa tradicional a Tesine (Valverde) | Immobiliària El Hierro\nLa Casa Rural 2 Quart / s 1 Bany / s 200 m2\nPreu compra: 60.000 € (negociables)\nEs ven casa de 50 m2 en parcel·la de 200 m2 situada en Valverde, El Hierro. D'estil rústic i tradicional. Aquesta casa està en un dels millors llocs de Valverde, al barri de Tesine, al Carrer Armes Martel, 8.\nSi està interessat / da en aquest immoble, sàpiga que l'hem referenciat com: CR022.\nAquest immoble s'encuetra situat a Valverde, al barri de Tesine (Carrer Armes Martel, 8).\nAquest habitatge consta d'una única planta.\n2 dormitoris, 1 saló, 1 menjador, 1 cuina, 1 banys, 1 habitació de rentadora, 1 pati exterior, 1 aljub.\nAquesta casa té unes qualitats mitjanes en habitatge tradicional i / o rústica.\nAquest immoble es troba disponible per a la seva VENDA.\nEl preu de venda d'aquest habitatge és de 60.000 € (negociables).\nMés informació: inmobiliaria@islaelhierro.com / +34 617.816.625 – Ref.: CR022.\nL'habitatge es ven tal com s'aprecia en les fotografies, amb els mobles, estris i electrodomèstics que actualment disposa. Més, l'habitatge compta amb amplis jardins, un pati i terrat transitable, a més d'un ampli aljub.


Vols crear un espectacular portfoli web? Amb Publii, una aplicació per windows mac i linux, pots crear el teu portfoli gràfic, de manera fàcil, gratis, i amb un impressionant disseny visual. Si ets artista, arquitecte, dissenyador, fotògraf o qualsevol... (10:00)\nAquest és un curs/workshop, 30% teòric i 70% pràctica. La part conceptual tractarà d'estructurar el pla de màrqueting digital en 12 passos i resoldre cada un d'ells de forma progressiva. Sense ser consultoria, és una sessió ideal per ajustar accions. (11:00)\nJuga amb la teva audiència: gamifica les teves publicacions a les xarxes socials - Aula virtual\nLes persones adultes poques vegades ens permeten jugar. Quan ens donen permís ens hienganxem i ens fidelitzem a aquella marca que ens ha donat espai per jugar. Això és lagamificació, una eina molt potent per fidelitzar el nostre públic. Com podem... (11:30)\nMTT27 - Aula Virtual- Com buscar feina al sector de l'E-commerce\nT'agrada l'àmbit digital i les noves tecnologies? Voldries integrar aspectes a l'àmbit del comerç? Si és així, l'e-commerce és un sector en el que pots trobar feina. Descobreix les oportunitats laborals que t'ofereix, els perfils més demandats, les... (16:00)\nSi estàs cercant feina o vols una millora professional participa en aquest itinerari de 4 sessions, on t'acompanyarem i orientarem per potenciar el teu valor en el mercat de treball. Amb el suport d'un/una COACH i d'un grup de treball podràs definir... (16:00)\nDomòtica amb Arduino - Aula virtual\nArduino ens permet connectar el món físic amb el món digital de manera senzilla i econòmica. Farem programació per blocs per facilitar el primer contacte amb els nous conceptes de programació, farem servir el simulador per familiaritzar-nos amb l'ús del... (16:00)\nGestiona bases de dades amb MySQL - Aula virtual\nAprèn a crear una base de dades, gestionar-la amb consultes SQL i connectar-la amb un web. (17:00)


Cataluña Enseñanza - COMUNICAT DE LA JUNTA DE PERSONAL DOCENT NO UNIVERSITARI DE TARRAGONA | CSIF\nCOMUNICAT DE LA JUNTA DE PERSONAL DOCENT NO UNIVERSITARI DE TARRAGONA\nEl 25 de març, es va produir l’acord de govern segons el qual es publica el nou decret, emanat de la LEC (2009), que passa a regular la provisió del lloc de treball a l’escola pública. Tal com ja han explicat els mitjans, els trenta-dos articles d’aquesta norma es poden resumir en què seran les direccions que, arbitràriament, podran triar a dit a bona part del professorat.\nMalgrat que els responsables de premsa del Departament han fet un gran esforç per vendre el producte com si formés part de la modernitat, les noves mesures representen una veritable involució, un retorn a l’arbitrarietat del franquisme, l’ús d’un sistema de provisió propi d’una empresa privada en què la ideologia del lliure mercat té com a conseqüència la discriminació laboral, elevades taxes de desocupació, abusos i explotació. Malgrat que es justifiqui en base a conceptes espuris com “professionalització” o “eficàcia”, difícilment pot amagar que es tracta d’un simple Decret del Dit, és a dir, la potestat de convertir un espai de formació democràtica de la ciutadania, en una dictadura d’estructura empresarial.\nEl secretisme i l’opacitat amb què s’ha anat gestant aquesta normativa resulta ben significatiu de l’estil de governança de la consellera i del govern de Catalunya, disposat a anar més lluny que el propi ministre Wert i la LOMCE. En això es demostra que el Departament d’Ensenyament menysté els representants dels docents (les negociacions inicials han estat decoratives i no s’ha acceptat ni una sola coma de les nostres propostes), i que es plega amb una gran facilitat respecte al lobby d’AXIA, un grup molt reduït de direccions amb aspiracions polítiques. Cal afirmar, tanmateix, que moltes de les direccions de centres són reticents a assumir aquests canvis, tant per raons morals, com per la constatació que el Departament els empeny a fer la feina bruta. I no semblen disposats a actuar com a capataços d’una administració cada vegada més autoritària.\nSi els tribunals o el bon sentit del Parlament no ho aturen, ens endinsem en un camí fosc de corrupció i nepotisme, car traslladarà a nivell d’escola i institut, les pràctiques habituals de favoritismes, premis a la fidelitat i càstigs a la dissidència. En aquest sentit, el nou decret tindrà com a conseqüència esquitxar de brutícia el que hauria de ser un espai protegit de la política i dels partits, perquè no és cap secret que hi ha determinades forces polítiques que faran servir aquesta norma per establir una base de poder, com succeeix en altres òrgans de l’administració.\nA nivell de centre, és més que previsible que el Decret dinamitarà l’entorn col·laboratiu i sembrarà la desconfiança i la competència entre els docents, fet que deteriorarà, potser de manera irreversible, la comunicació, la relació de confiança entre professionals, i per tant, la qualitat educativa que els impulsors fan servir com a excusa. S’obrirà, a més, una dinàmica de discriminació, uniformització dels docents, i finalment, de judialització dels conflictes dins dels claustres, un escenari indesitjable en el que representa l’espai principal de formació de la ciutadania. Demanem que els consells escolars, els claustres, i els equips directius, es neguin a endinsar-se per aquesta via fosca.\nPer tot això, exigim la retirada del decret, i la destitució immediata de la consellera Rigau. La responsable del Departament ha intoxicat l’opinió pública amb informació i propaganda falses, i per tant, perjudicat greument el sistema educatiu. Al cap i a la fi, aquesta involució, va en la línia de convertir l’estructura de l’escola pública i democràtica en una institució mercantil, privada i autoritària. Tot i això, li hem de reconèixer com a font d’inspiració. En un Consell Escolar de Catalunya va afirmar, tot referint-se a la LOMCE, que “la millor manera de boicotejar una llei injusta, és no complir-la”. Ens adrecem a l’opinió pública del país i a la comunitat educativa de seguir fidelment aquesta consigna.\nJUNTA DE PERSONALDOCENT NO UNIVERSITARI DE TARRAGONA\nCSI·F - ANPE– ASPEPC·SPS - USTEC·STEs – CCOO\nCSI·F EDUCACIÓ CATALUNYA. Av. d'Andorra, 11, Escala B, Baixos. 43002 Tarragona. Mòbil: 602 251 088. e-mail: tgnensenyament@gmail.com. blog: tgnensenyament.blogspot.com


El Llagostera-Costa Brava vol celebrar la retrobada amb els almogàvers al Municipal amb una victòria contra el Castelldefels | Llagostera - Web Oficial\nEl Llagostera-Costa Brava vol celebrar la retrobada amb els almogàvers al Municipal amb una victòria contra el Castelldefels\nGanes de tornar a jugar al Municipal, ganes de tornar a viure la màgia de sentir-vos ben a prop, de retrobar-nos amb vosaltres almogàvers amb el partit d’aquest dissabte contra el Castelldefels (16:30 h.). De fet, sempre us hem sentit a prop perquè allà on anem ens acompanyeu i així ho heu fet aquest mes sense jugar a Llagostera però quan competim a casa l’ambient és simplement indescriptible. Per això som un dels 10 equips de categoria nacional que ho ha guanyat tot a casa. “L’equip està molt mentalitzat i té moltes ganes de tornar a competir. Ens fa molta il·lusió tornar a casa perquè fa un mes que no hi jugem i ens agrada jugar davant la nostra gent, cada cop més numerosa’’, destaca Oriol Alsina, orgullós de que cada cop més almogàvers se sumin a la causa.\nAquesta vegada ens toca estar units per intentar vèncer el Castelldefels, un equip que arriba en un molt bon moment. El conjunt que entrena Miki Carrillo ve de guanyar el Sant Andreu i, malgrat estar a la part baixa de la classificació, els partits que ha perdut ho ha fet per la mínima, el que parla molt bé de la competitivitat de l’equip del Baix Llobregat. “El Castelldefels és un equip competitiu que sap al que juga, que fa les coses bé i que a més a més arriba en una dinàmica positiva. Sabem que ens espera un partit complicat’’, adverteix Alsina. I és que, malgrat el ple de victòries al Municipal, no ha hagut cap matx que el Llagostera hagi pogut resoldre amb comoditat al seu feu, fos quina fos la classificació del rival. “Si volem guanyar hem d’imposar-nos als duels individuals i ser més forts a les àress’’, agrega el tècnic d’Arenys de Mar.\nDe fet, la categoria no deixa de demostrar-nos que això de que guanyar cada partit és molt difícil és una llei que sempre es compleix. Després de les cinc victòries consecutives el Llagos ha aconseguit un triomf contra el Santboià, dos empats als camps de Reus B i Terrassa i ha caigut en una ocasió, al feu del San Cristóbal. No pas perquè l’equip hagi baixat el seu nivell de joc i de treball. Simplement perquè és molt difícil guanyar. De fet, els empats als camps de Reus B i Terrassa van tenir sabor a victòria per la dificultat de puntuar-hi. El que dona més valor a la ratxa de triomfs seguits i refrenda que mantenir-se a la part alta de la classificació té una dificutat extrema. “Als últims partits hem pogut treure empats a dos camps molt difícils. Al final costa guanyar i si no hem vençut en algunes de les últimes jornades no ha estat per falta d’encert nostra, si no perquè el rival també juga’’, assevera Alsina.\nL’entrenador del Llagostera ni esmenta la possibilitat de recuperar el liderat, una circumstància anecdòtica a aquestes alçades de la temporada. De fet, el primer és arribar als 45 punts com a mínim necessaris per assegurar la permanència. “Primer de tot hem de fer-ho molt bé per guanyar i si ho aconseguim tan de bo que poguem agafar distància amb els equips que estan per sota i apropar-nos als que estan per sobre’’, assenyala Oriol Alsina. Per ara, només pensem en la retrobada amb els almogàvers al Municipal d’aquesta dissabte contra el Castelldefels (16.30 h.). I intentarem celebrar-la amb una victòria.\nFOTO: El Llagostera troba a faltar jugar al Municipal després d'un mes sense fer-ho


Standard&Poor's torna a rebaixar la qualificació d'Andorra a BBB-\nL'agència considera que la crisi de BPA pot tenir repercussions negatives en la solvència d'Andorra i limitar la perspectiva de creixement del país\nANA Andorra la Vella 27/03/2015 19:00\n651x366 S&P ha rebaixat un grau la qualificació del país S&P ha rebaixat un grau la qualificació del país\nL'agència de qualificació Standard&Poor's ha tornat a rebaixar un esgraó el ràting del Principat. Així, si el passat 12 de març l'havia baixat a BBB/A-2, aquest divendres l'ha situat a BBB-/A-3 i manté la perspectiva negativa, a causa de la crisi de BPA. Segons l'agència, aquesta mesura s'ha pres perquè consideren que la incertesa que plana sobre el sector financer pot tenir repercussions negatives en la solvència d'Andorra i pot limitar la perspectiva de creixement del país. Amb tot, S&P considera que les autoritats andorranes han actuat ràpidament i estan intentant estabilitzar Banca Privada d'Andorra però, tot i reconèixer que s'està treballant en un pla de reestructuració, creuen que es manté com a possible sortida una liquidació ordenada.\nStandard&Poor's ha valorat positivament la ràpida resposta del Govern per trobar una solució a la crisi de BPA, però ha rebaixat la qualificació tant a llarg com a curt termini perquè si s'ha de dur a terme una liquidació de l'entitat, Andorra o la resta de bancs hauran de contribuir en els costos de resolució de l'entitat. A més, com que veuen probable que el Govern hagi d'alleujar els problemes de liquiditat de les empreses que operaven amb BPA (cosa que ja és una realitat), això pot causar un increment del deute del país.\nD'altra banda, S&P revisa les previsions de creixement del Producte Interior Brut. Concretament, considera que durant el 2015 el PIB creixerà un 0,6% menys del previst, però que de cara l'any vinent es podrà recuperar el creixement de manera gradual assumint que no hi haurà altres efectes negatius.\nL'agència de qualificació tornarà a revisar el ràting d'Andorra d'aquí a tres mesos. Així, asseguren que la qualificació podria disminuir si creix la inestabilitat o es detecten turbulències en el sector financer. En canvi, es podria mantenir la qualificació si la crisi es limita a BPA i la resta de bancs segueixen operant amb normalitat a llarg termini, i si les mesures del Govern són suficients per mantenir la confiança en el sistema financer andorrà i eviten casos similars en un futur.\nEn relació a la rebaixa feta per S&P, el Govern ha volgut destacar el fet que hagi reconegut que s'hagi respoost de manera ràpida i eficaç a la situació de Banca Privada d’Andorra (BPA), permetent així l’adopció de les mesures necessàries per arribar a una solució ordenada.


Els afectats per les preferents BPA són uns 250, la meitat no-residents | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEls afectats amb accions preferents de Banca Privada d’Andorra (BPA), i que com a tals no podran recuperar els seus diners, són entre 250 i 260 persones i “més del 50% no són residents”, i per tant “no tenen un perfil d’estalviador sinó un perfil de banca privada”. Aquesta és una dada que va donar a conèixer ahir el president de l’Agència Estatal de Resolució d’Entitats Bancàries (AREB), Albert Hinojosa, que juntament amb el conseller delegat, César Goyache, va comparèixer davant de la comissió especial BPA i la comissió legislativa de Finances per explicar la resolució adoptada el 21 d’abril i la venda de Vall Banc al fons J.C. Flowers. La decisió de deixar amb valor 0 les preferents estava clara des de feia mesos, però no va ser fins la setmana passada que el consell d’administració la va prendre, raó per la qual, segons Goyache, no s’havia donat a conèixer abans. El valor total de les preferents, que servirà per absorbir les pèrdues de BPA, ascendeix a uns 64 milions d’euros. Pel que fa al deute subordinat, es va explicar que quedaran exempts de ser utilitzats els dels menors d’edat i els de les empreses dels accionistes amb activitat econòmica.\nEls responsables de l’AREB, que van afirmar que “no és el final definitiu” d’aquesta crisi, però sí un punt d’inflexió important”, van insistir també que la resta de clients podran recuperar el cent per cent dels seus diners al llarg dels pròxims sis mesos. Així, tot i que “no es preveu que hi hagi una retirada massiva de fons” a partir que el nou banc comenci a operar l’11 de maig, sí que s’ha establert un mecanisme per evitar que això pugui passar: els dipòsits es dividiran en sis parts, que aniran vencent cada mes. El conseller socialdemòcrata Pere López va criticar que aquests dipòsits estiguin retribuïts durant aquest temps al 0%, tot i que Goyache va indicar que la decisió es va prendre en vista de la situació del mercat i que cap entitat bancària ofereix un rendiment amb aquest termini.\nDurant la compareixença dels màxims responsables de l’AREB, va transcendir també que es preveu que uns 140 treballadors -del total de 278 que tenia BPA quan va esclatar l’afer- passin a Vall Banc, i a l’asseguradora i la gestora de fons, i de fet ja s’han començat a firmar els primers contractes. El manteniment de la plantilla és precisament un dels aspectes que s’ha tingut en compte a l’hora d’adjudicar el nou banc a J.C. Flowers, segons va ressaltar Hinojosa. La majoria dels treballadors mantindran les mateixes condicions que a BPA, i en alguns casos fins i tot les milloren perquè assumeixen noves responsabilitats. A més, si algú fos acomiadat rebria la mateixa indemnització que li hauria correspost a BPA. Per la seva banda, una vintena d’empleats continuaran a BPA, on seguiran treballant en el procés per determinar si al voltant d’un miler de clients són considerats o no aptes i podran recuperar els seus diners, i comunicant a les autoritats competents els possibles casos de blanqueig. Els clients que quedin a BPA no podran recuperar els 2.500 euros setmanals, sinó que tindran els dipòsits bloquejats fins que demostrin que compleixen la normativa antiblanqueig.\nOnze casos a la Batllia\nEls consellers de Socialdemocràcia i Progrés (SDP) i de Liberals d’Andorra (LdA) van aprofitar la compareixença per retreure a Goyache les manifestacions en un diari econòmic espanyol en el sentit que BPA s’utilitzava com un instrument per blanquejar diners. El conseller delegat de l’AREB es va refermar, però, en les seves manifestacions. És més, va deixar clar que en els quatre casos coneguts fins ara, tres de judicialitzats, no van ser els responsables de BPA els que van donar l’avís. A més Goyache recorda que el sistema de compensacions dineràries, similar al que fan servir organitzacions terroristes per finançar-se, “sempre ha de fer saltar les alarmes de les entitats”, mentre que a BPA s’afavoria aquest tipus d’operació. Hinojosa es va mostrar també contundent i va recordar que en aquest moment ja hi ha onze causes obertes a la Batllia per blanqueig, apropiació indeguda, frau a la seguretat social, etc.\nD’altra banda, el ministre de Finances, Jordi Cinca, va destacar ahir, en la roda de premsa posterior al consell de ministres, que s’ha aconseguit una solució en la línia que a la Unió Europea i en l’àmbit internacional es veu òptima. A més, s’han assolit els objectius perseguits amb aquest procés, que eren evitar que es contaminés la plaça financera, que els clients tornessin a la normalitat, que un nombre significatiu de llocs de treball es mantingués i que el cost econòmic fos assumit pels responsables i no per l’Estat.\nL’AREB nega que J.C. Flowers sigui un ‘fons voltor’\nEl conseller delegat de l’AREB, César Goyache, va defensar ahir la venda de Vall Banc al fons J.C. Flowers i, en aquest sentit, va negar que aquest sigui un fons voltor perquè en cap cas hi ha la voluntat de desmuntar o reestructurar el nou banc per obtenir guanys de manera ràpida. “Hi ha un compromís total de mantenir els llocs de treball”, va ressaltar. D’altra banda, Goyache va assenyalar que l’AREB, davant d’algunes informacions sorgides en mitjans de comunicació espanyols sobre un suposat informe negatiu d’aquest fons, s’havia adreçat al Banc d’Espanya, que va negar que tal informe existís, tot i que s’ha presentat sense èxit en tots els processos de venda que hi ha hagut al país veí. De les dues ofertes fermes que va analitzar finalment l’AREB, la de J.C. Flowers va ser la que va obtenir una millor puntuació en base a l’experiència en adquisicions similars (10%), el pla estratègic i de negoci (10%), la continuïtat dels llocs de treball i l’oferta econòmica (70%). Així, J.C. Flowers va obtenir el màxim pel que fa a l’oferta econòmica i el pla d’ocupació, un 7,5% en els altres dos conceptes i un 70% pel que fa al preu, que “era el millor”. La xifra que abonarà el comprador serà d’un màxim de 29 milions d’euros, tot i que estarà segurament al voltant d’una mica més de 24 milions, ja que hi ha components que el poden fer variar, i a més el desemborsament es farà en diversos terminis.


Les empreses de l'Anoia presenten els projectes pels Fons Europeus Next Generation al Consell Comarcal\nLes empreses de l’Anoia presenten els projectes pels Fons Europeus Next Generation al Consell Comarcal\nEl vicepresident primer del Consell Comarcal de l’Anoia, Jordi Cuadras, continua la ronda de visites a empreses del territori amb l’objectiu d’aprofundir en el teixit productiu i detectar projectes que podrien optar als Fons Europeus de la Recuperació Next Generation i, d’aquesta manera, ajudar les empreses en el seu procés de sol·licitud per a fer possible la reconversió econòmica de l’Anoia i generar ocupació. A més també es demana quines són les seves necessitats i quina és la seva realitat per adaptar millor les polítiques d’ocupació que es fan des de l’administració.\nCuadras destaca que “més d’una cinquantena d’empreses del territori han sabut aprofitar l’actual conjuntura post pandèmia i avui són exemple d’innovació, de creació de noves línies de negoci i de conservació dels seus llocs de treball”. Apunta, precisament, que “totes les empreses que estem visitant tenen en cartera projectes de digitalització i transició verda que resultaran cabdals en la captació d’aquests fons europeus. Veiem com tenim un teixit empresarial inquiet i amb empresaris al capdavant que tenen idees per a mantenir i fer créixer la seva activitat, el que vol dir generar oportunitats i donar feina al nostre territori”.\nDes de l’àrea de Promoció Econòmica del Consell Comarcal s’aposta per la indústria com a element tractor fonamental de l’economia de l’Anoia, a més d’altres sectors que també tenen activitat. Cuadras recorda que “la nostra comarca ha estat capdavantera en l’activitat industrial els últims dos segles, la indústria ha estat la nostra principal generadora d’ocupació i hi hem de seguir creient i apostant, amb iniciatives adaptades als temps actuals que facin una indústria verda, digital i capdavantera. No hi ha una fórmula alternativa per donar feina a les més de 8.000 persones que no en tenen a l’Anoia que no sigui la indústria”.\nLes empreses visitades des de l’ens comarcal en aquesta primera ronda de visites pertanyen a diferents municipis i a àmbits tan diversos com el tercer sector, el tèxtil, la metal·lúrgia, el reciclatge, la mobilitat, l’energia, les telecomunicacions i la construcció. Una de les voluntats del Consell Comarcal és afavorir l’establiment de sinergies entre empreses i sectors d’activitat del territori que facin possibles aquests projectes de reconversió econòmica, entenent la col·laboració públic-privada com a element fonamental.\nEn aquestes visites, el Consell Comarcal lliura la diagnosi del Pacte d’Acció Social i Econòmica de l’Anoia amb la radiografia de la comarca un any després de l’esclat de la pandèmia i s’intercanvien impressions. I les empreses, de la seva banda, poden expressar la seva visió del territori, de com han treballat per a superar el context advers provocat per la pandèmia i quins projectes planegen, enfocats sobretot cap a la transició digital i verda del teixit productiu\nArticle anteriorBiel Rossell puja a l’escenari per protagonitzar l’adaptació de l’última novel·la de Mercè Rodoreda\nPròxim articleLa Fundació “la Caixa” aporta 9.900€ per la Residència Pare Vilaseca


El modernisme català (vídeo sencer 1/11) - Grup Enciclopèdia\n21 gener 2018 | Entrevistes, General, Modernisme, Vídeos | 0 comments\nFrancesc Fontbona, historiador de l’art i director de l’obra Joies del modernisme català, d’Enciclopèdia Catalana, ens parla en aquest vídeo del context social i artístic del Modernisme català. A continuació transcrivim les seves explicacions:\n-Què és el Modernisme català?\n“El Modernisme català –es podria parlar de Modernisme per tot Europa i part de l’Amèrica del Nord també– és un moviment que no és només artístic, sinó cultural en general. Hi va haver una generació d’intel·lectuals cap als anys vuitanta del segle XIX que van ser molt conscients que les coses artístiques i culturals s’estaven fent molt agradables i molt bé, però que eren molt poc modernes. Van voler fer, d’una manera positiva, les coses modernes. En principi miraven els grans moviments moderns d’Europa, que en el camp artístic eren coses molt diverses entre si. Es podien mirar l’impressionisme, el simbolisme, l’expressionisme, el naturalisme… Totes aquestes coses que representaven la modernitat cultural i artística van ser adoptades per aquesta generació que ràpidament les va fer pròpies. En aquell moment allò va arrelar i tant escriptors com músics, com sobretot, arquitectes, pintors, escultors i artistes plàstics de tota mena, en aquells anys vuitanta i noranta del segle XIX, i fins i tot una mica més endavant, van adoptar aquest cúmul de modernitats, sovint amb estils diferents però que tots representaven un progrés estètic.”\n“El Modernisme català és a tot Catalunya, entre altres raons perquè molts dels seus promotors vivien d’una indústria que normalment no era a Barcelona. Hi ha Modernisme a Reus, a Manresa, a Sitges, a Girona, a Lleida, a tota la Costa Brava (Tossa, Lloret, Cadaqués…). El Modernisme és general de Catalunya i fins i tot es va exportar una mica. Hi ha Modernisme per Espanya bàsicament fet per arquitectes catalans: a Madrid, a Lleó, a Astorga, a Melilla, a Terol. Per Sud-amèrica també trobem arquitectes catalans que fan edificis modernistes. Fins i tot se sap que Gaudí va parlar amb uns empresaris americans per fer un hotel a Nova York, que al final no es va acabar fent. Bàsicament és Catalunya, amb el pes que té Barcelona, lògicament, que va tenir una bona irradiació.”\n-Quin període de temps comprèn el Modernisme català?\n“El que en diem Modernisme comença a mitjans dels anys vuitanta del segle XIX. Al principi els que s’apunten a aquesta nova manera de fer les coses són molt pocs, però al final dels vuitanta, tots els noranta i el primer decenni del segle XX fins i tot alguns dels grans noms continuaran fent Modernisme durant els anys vint; el mateix Gaudí en fa fins que mor, l’any 1926. Són els anys 1880, 1890, 1910 i una mica més enllà.”\n-Hi ha Modernisme arreu del món?\n“Arreu del món no se’n diu Modernisme. A cada lloc dels estils moderns de final de segle n’hi van dir d’una manera diferent: els alemanys parlaven de jugendstil, els anglesos parlaven de l’art nouveau –és curiós perquè feien servir la denominació francesa– i en canvi a França més aviat en deien el modern style. A Itàlia en deien l’estil liberty. Però tot això acostuma a identificar-se més aviat amb un dels estils del Modernisme, que seria la banda més simbolista. Quan es parla de modern style, art nouveau o jugendstil acostuma a ser sempre en el Modernisme que s’assembla més als corrents simbolistes. D’altra banda són els que plàsticament permeten unes imatges més de somni: les fades, les garlandes vegetals, els boscos, les flors, jugar amb la línia corba… Quan a algú li dius modernisme, pensa en tot això, que és el que més s’assembla al que els principals arquitectes practicaven.”\n“Però, de fet, tan modernista és això com les pintures de Ramon Casas, que no són gens simbolistes i que, en canvi, són molt derivades de l’impressionisme o properes, fins i tot, a la primera època, al naturalisme. O en altres arts, els drames naturalistes també són modernistes.”\n-Què vol dir que el Modernisme “no és cap estil?”\n“El Modernisme és una actitud de voler ser modern, no de voler imitar o fer un estil concret. Qualsevol estil que en aquella època fos vist com a modern és modernista. De vegades s’identifica el Modernisme amb el més vistós, el que veiem pel carrer, l’arquitectura de tots aquests grans arquitectes. A part que entre ells eren molt diferents: el que feia Puig i Cadafalch no s’assemblava gaire al que feia Domènech i Montaner o al que feia Gaudí. Només si t’ho mires de lluny pots veure una sèrie de trets comuns, però cadascun té un estil diferent. Modernisme és, per tant, una actitud de modernitat, no un estil.”\n-Com entenia i assimilava aquesta actitud de modernitat la societat de l’època?\n“Era una cosa molt diferent al que es feia anteriorment, que era un estil molt més convencional i contingut –per exemple el Teatre del Liceu, construït a final dels anys quaranta del segle XIX, era anterior al Modernisme–. Aquell estil era l’estil normal, el de moltes cases de l’Eixample anteriors al Modernisme, que quan te les mires penses que són cases molt ben fetes, molt pràctiques, però molt discretes, també. En canvi el Modernisme era un devessall de decoració, escultura, vitralls, ferros forjats recargolats, metalls, mosaics, paviments… Era tan diferent que trencava completament amb el que era habitual de veure en aquella època, aquell estil més o menys derivat del classicisme. És clar, a molta gent no li va agradar i per això es va parlar de les cases lletges.”\n“Van tenir la sort que hi havia algunes famílies molt potents de Barcelona, com els Güell, que hi van creure. El fet que el futur comte de Güell cregués en Gaudí va fer que molts altres també hi apostessin, i aleshores van venir els altres: els Batlló, els Milà, els Calvet i les institucions, com l’Orfeó Català, que encarrega el Palau de la Música. Però la mateixa dona de Milà i Camps quan mor Gaudí va canviar tot el mobiliari de casa seva perquè no li agradava. Molts es van apuntar a la «moda» perquè estava en ebullició, però íntimament a molts no els agradava. Sempre s’ha dit que la generació noucentista va anar contra el Modernisme, i és veritat, però eren els noucentistes i tots els altres. Als que venen després d’aquella generació, el Modernisme no els agrada. Feliu Elias, un dels grans noms de l’art català del segle XIX (gran pintor, caricaturista, crític d’art i historiador de l’art), quan es construeix el Palau de la Música fa un acudit gràfic: en diu el Palau de la Quincalleria Catalana. Després del Modernisme hi va haver coses que van desagradar, però durant el Modernisme a molta gent tampoc no els agradava.”\n“En arquitectura el primer de tots és Antoni Gaudí, que a mitjan anys vuitanta del segle XIX ja està fent coses molt originals: la Casa Vicenç, al carrer Carolines de Barcelona, o la Finca Güell, amb aquella porta magnífica que és un drac de ferro forjat, segurament l’escultura mundial més creativa d’aquella època. A finals dels vuitanta Domènech i Montaner va fer el cafè-restaurant de l’Exposició Universal de Barcelona del 1888, que si el comparem amb el que s’estava fent a Europa és un edifici d’una modernitat extraordinària.”\n“Després aniran sortint tots els altres artistes. Fins i tot en època més tardana, el Palau de la Música Catalana de Lluís Domènech i Montaner, del període 1906-1908, és una gran mostra del Modernisme. I entremig totes les cases de l’Eixample fetes per la família Bassegoda, per Salvador Valeri, per Puig i Cadafalch, per Jujol… Fetes per quantitat i quantitat d’arquitectes d’aquella generació que continuaven fent Modernisme. Per exemple la Sagrada Família, que es comença als anys vuitanta del segle XIX i que quan mor Gaudí, l’any 1926, encara s’està construint.”\n-Gaudí és el “fet diferencial” del Modernisme català?\n“Gaudí és el geni, el més creatiu i original de tots. Però d’altra banda també era el personatge més individualista, Gaudí participa poc de la vida comunitària dels modernistes. Se sap, per exemple, que va posar els peus als Quatre Gats només un cop a la vida per veure l’exposició d’un amic seu. Sí que alguna vegada col·laborava –va donar diners per comprar un quadre de Darío de Regoyos que els modernistes volien comprar per donar a un museu–, però normalment feia una vida a part.”\n“Gaudí és el més gran de tots, però és potser el menys participatiu. Van ser molt més participatius Domènech i Montaner o Puig i Cadafalch, entre altres motius perquè tots dos van ser polítics: Domènech i Montaner va ser director de l’Escola d’Arquitectura, i Puig i Cadafalch va arribar a ser president de la Mancomunitat de Catalunya. Tots dos van estar molt més vinculats a la vida social del país d’aquella època que Gaudí, que en canvi feia una vida molt més misantròpica.”\n-Hi hagut o hi pot haver un nou Modernisme?\n“En els anys seixanta del segle XX hi va haver una revifalla de moda que també es va fer a Itàlia; en deien l’estil neoliberty. Jo ho veig més com una cosa anecdòtica, més superficial i decorativa que no pas consubstancial. En aquell moment es va identificar una mica amb la modernitat de final de segle, també perquè ho feien a fora. Alguns establiments de l’època van imitar les coses més espectaculars del Modernisme, però sense la qualitat profunda que vol dir una inversió econòmica que no estaven disposats a fer.”\n-Com s’arriba a l’èxit actual del Modernisme?\n“El Modernisme, que va passar la travessa del desert fins i tot hi va haver destruccions perquè es considerava que era una cosa de mal gust, es comença a revifar als anys trenta, quan comença a haver-hi interès sobre el que havia passat als Quatre Gats. Però de seguida arriba la Guerra Civil i això s’acaba.”\n“Una de les persones que va començar la revifalla del Modernisme va ser l’arquitecte, historiador de l’art i pintor Josep Francesc Ràfols. Ell havia preparat un llibre sobre el Modernisme abans de la guerra, que no va sortir fins als primers anys després de la guerra, però era un llibre encara breu. L’any 1949 Ràfols publica el gran llibre sobre el Modernisme: Modernismo y modernistas, d’editorial Destino. És la primera vegada que es fa una anàlisi global de tot el fenomen del moviment modernista. Molt poc després surt l’altre gran llibre: El arte modernista catalán, d’Alexandre Cirici Pellicer. A partir d’aleshores el tema ja va començar a interessar.”\n“Als anys cinquanta es va fer la gran exposició sobre els Quatre Gats a la Sala Parés, que va deixar un catàleg important i on el públic va poder veure en directe moltes obres de Casas, Rusiñol, Nonell, Mir, Casagemas, Adrià Gual… Al carrer Petritxol hi va haver cues per veure aquesta exposició! Després ja va venir el primer gran llibre sobre l’arquitectura modernista d’Oriol Bohigas. Durant els anys seixanta i setanta l’interès ja es va generalitzar i van aparèixer moltes publicacions sobre el Modernisme.”\n“Paral·lelament, el personatge d’Antoni Gaudí ja anava generant monografies, la primera de les quals l’havia escrit Francesc Ràfols a finals dels anys vint. L’èxit i la popularització del Modernisme comença, per tant, en la postguerra, i esclata als anys setanta fins a l’èxit actual.”\n-Què recomanaries per entendre i gaudir del Modernisme en profunditat?\n“El públic ha de tenir clar que el Modernisme és una cosa global, no quedar-se només amb els quatre monuments més famosos, sinó pensar que el Modernisme és també pintura: Santiago Rusiñol, Ramon Casas, Alexandre de Riquer, Anglada Camarasa… Que és també l’escultura de Josep Llimona, d’Eusebi Arnau, de Miquel Blai…”\n“El públic ha de visitar els monuments, però també ha d’anar al MNAC i veure les seves sales de Modernisme, el mobiliari i l’obra dels pintors i dels escultors. I ha de llegir la literatura dels modernistes: Joan Maragall, Raimon Casellas, la poesia del pintor i dibuixant Alexandre de Riquer. Ha d’entendre que Enric Granados, Isaac Albéniz, Enric Morera eren gent que participaven del moviment modernista, i ha d’escoltar la seva música. De fet, hi participaven més que Gaudí perquè tenien molt més aquesta dimensió social. El públic ha de saber que el Modernisme és tot, i no només unes cases curioses que hi ha en determinats llocs de Barcelona.”


Resposta al “Círculo de empresarios” a la seva proposta de reducció del SMI en el cas dels joves sense formació | UGT Catalunya\nResposta al “Círculo de empresarios” a la seva proposta de reducció del SMI en el cas dels joves sense formació\nAhir el president del “Circulo de Empresarios” el Sr. Javier Vega de Soane Azpilicueta digne successor de Mónica de Oriol, va proposar, entre altres mesures per millorar la competència d’aquest país, reduir el SMI dels joves sense formació.\nPer posar en context, recordem que el SMI el trobem en 648.60€, i que parlem d’uns joves amb una taxa d’atur del voltant del 50%, uns joves on la contractació temporal, 9 de cada 10 contractes es temporal i molts de durada inferior a 1 mes, i els baixos salaris ens impedeix la possibilitat de posar en marxa els nostres projectes de vida.\nDes del AVALOT –Joves de la UGT de Catalunya- refusem aquest tipus de propostes i recordem que:\nTant a Catalunya com a Espanya no tenim un problema únic de treballadors i treballadores no formats. Molt dels joves que treballem ho fem subocupats, altres es veuen condemnats a l’exili, Catalunya des del 2009 ha expulsat uns 65.0000 joves (INFORME #JESP2015), la majoria amb formació superior, per la manca d’oportunitats d’un model productiu que únicament aposta per la competitivitat via el preu dels productes.\nEl nostre país requereix un canvi de model productiu. Un model productiu que aposti pels productes amb valor afegit, mes pròxima a països del nord d’Europa que cap a on ens volen portar que són cap a països del nord-Àfrica. Per arribar aquest model els empresaris/ies tenen una gran part de la responsabilitat reinvertint una part dels seus beneficis en I+D a les empreses, sent totalment injust el pretendre que aquesta responsabilitat recaigui sobre els treballadors joves.\nAquest canvi de model productiu tenen dos eixos que considerem fonamental: per una banda la derogació de les darreres reformes laborals, que ha significat l’eliminació de la negociació col·lectiva i per altre larecuperació dels salaris, no podrem apostar per un teixit productiu amb valor afegit sense reactivar la demanda interna, es a dir sense que els treballadors i les treballadores puguin adquirir bens amb valor afegit.\nConvidem al Sr. Javier Vega de Soane Azpilicueta a una reflexió al voltant de les seves paraules i ha retirar aquestes declaracions tal com ja va fer la seva antecessora al maig de l’any passat.\nAquesta entrada ha estat publicada a Joves amb els tags Avalot, Círculo de Empresarios, minijobs, SMI, treball jove . Guarda a marcadors permalink.


Ortega deixa la política després que Unió hagi decidit marxar del Govern - Diari de Girona\nOrtega deixa la política després que Unió hagi decidit marxar del Govern\nEl comitè de govern d'UDC ha aprovat sortir de l'executiu de Mas però garantir l'estabilitat parlamentaria i al món local\nacn | barcelona 17.06.2015 | 19:38\nLa fins ara vicepresidenta abandona la seva vida pública. EFE\nUn dels membres del Govern investigats per la Fiscalia per la seva participació en la consulta del 9N, al costat del president català, Artur Mas, la dirigent d'Unió Joana Ortega, consellera de Governació i vicepresidenta de la Generalitat, deixarà l'Executiu i la política a causa de la crisi entre CDC i UDC.\nOrtega va néixer el 1959 a Barcelona i va estudiar Psicologia a la Universitat Abat Oliba CEU de la capital catalana. Militant d'UDC des del 1985, forma part del Comitè de Govern del partit des del 1996 i de la Permanent d'UDC, així com del Comitè Executiu Nacional de la federació de Convergència i Unió (CiU).\nVa ser regidora de CiU a l'Ajuntament de Barcelona entre el 1995 i el 2007 i diputada al parlament català des del 2006, a més de portaveu de CiU a la Mancomunitat de Municipis i de l'Àrea Metropolitana de Barcelona entre el 1999 i el 2003.\nOrtega ha estat presidenta de l'Institut Català de la Dona i del Consell de Dones de Catalunya entre 2002 i 2003, a més de ser membre del Consell d'Administració del Fòrum de les Cultures 2004, del Consell d'Administració de Barcelona Activa (1996-2003) i de l'Institut de Cultura de Barcelona (1999-2003).\nA les eleccions al Parlament del 2010, Joana Ortega es va presentar com a número dos de la llista de CiU per Barcelona. Després de guanyar els comicis, Artur Mas la va nomenar vicepresidenta de l'executiu i consellera de Governació i Relacions Institucionals.\nEs va convertir així en la primera dona al capdavant de la presidència de la Generalitat en funcions en les ocasions en què ha hagut de substituir Mas quan s'ha absentat del país. Dos anys després, després de les eleccions anticipades del 2012, va tornar a ser nomenada per al càrrec en el nou govern de Mas.\nEn una legislatura marcada pel viratge cap a l'independentisme de CDC, Ortega va ser una de les conselleres més involucrades en la consulta del 9N, en ser el seu Departament l'encarregat del dispositiu logístic, com per exemple les urnes utilitzades. També va ser una de les cares visibles la nit del procés participatiu, quan va comparèixer al costat del president Mas per valorar els resultats.\n"Es poden impugnar també els sentiments?", va arribar a afirmar en algun moment davant l'amenaça d'una actuació del Tribunal Constitucional abans del 9N, com finalment va succeir.\nArran d'aquest procés participatiu, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) va admetre a tràmit les querelles i denúncies pel 9N contra Mas, Joana Ortega i la consellera d'Educació, Irene Rigau, per presumpta desobediència a l'Alt Tribunal.\nPerò la consulta interna d'Unió sobre el full de ruta sobiranista ha dividit el partit en dos, entre direcció i crítics, i provocat una crisi a la federació de CiU, plasmada en l'ultimàtum que el número dos de CDC, Josep Rull, va llançar als democratacristians per definir si volen compartir llista en les eleccions del 27S amb un programa a favor de la independència.\nUnes desavinences entre CDC i UDC que han derivat en l'anunci de què els tres consellers d'Unió abandonen el Govern, un d'ells Ortega, que deixarà la política un cop es materialitzi la seva sortida del Govern. A més, la vicepresidenta del comitè de govern d'Unió deixarà tots els seus càrrecs i passarà a ser només una militant de base.\nParadoxalment, el mateix procés sobiranista que l'ha fet ser cara visible en la majoria d'instantànies de cimeres, reunions, compareixences i declaracions institucionals, ara provocarà que desaparegui de la fotografia general a pocs mesos del 27S.


La ciutat de Girona. Jardins i parcs. La plaça de les Botxes\nL'indret anomenat Plaça de les Botxes es troba a la Devesa, a tocar els seus Jardins, i deu el seu nom a les pistes per a la pràctica d'aquest joc que hi ha en aquesta zona lliure d'arbrat. Els plàtans que l'encerclen presenten diàmetres molt superiors a la resta d'arbres del parc, el que fa suposar que procedeixen d'una plantació més antiga.\n(Ampliar) - La Plaça de les Botxes, a l'hivern\nLa Devesa, napoleònica?\nUna llegenda relacionada amb la Devesa atribueix el disseny i plantació dels primers arbres a l'època d'ocupació napoleònica (1810-1814) de Girona durant la Guerra del Francès. L'aprofitament forestal de la zona està documentat des d'antic; així, durant el segle XVIII i principis del XIX a l'espai actualment ocupat pel Parc hi eren molt freqüents les plantacions i les tales. Hi ha constància, però, que al segle XVIII ja es feia referència a la Devesa com a passeig. Aquesta utilitat recreativa era compartida amb les altre estrictament econòmiques.\nLa Devesa estava també ocupada per horts. El fet que sovint fossin destruïts pels aiguats va fer que el 1837 se substituís aquesta activitat per la del pasturatge, que va durar fins el 1865. A partir d'aquest moment es pot dir que la Devesa s'orientà definitivament com a passeig. El 1859 l'arquitecte municipal Martí Sureda i Deulovol, per iniciativa de l'alcalde Marià Hernández, va dissenyar l'ordenament actual de la Devesa i es van plantar plàtans. El projecte es va acabar al final del segle XIX. Amb aquestes intervenciones, la Devesa ja tenia l'estructura i les dimensions actuals.\n(Ampliar) - Escorça d'un dels plàtans de la plaça de les Botxes\nNo obstant, la diferència de dimensions dels arbres de la zona de la plaça de les Botxes i voltants respecte la resta de plàtans del Parc, ha fet investigar aquesta curiositat. Narcís Motjé, en un article al Diari de Girona (diumenge 22 d'abril de 2012), exposa les conclusions dels seus treballs i investigacions, que l'han dut a cercar dades sobre si va ser Francesc de Palmerola i Soler, un català, alcalde de Perpinyà i general dels exèrcits napoleònics qui va fer plantar els primer arbres al Parc a la zona de la plaça de les Botxes.\nFrancesc de Palmerola (Saint Feliu d'Avall 1755 - Argelés 1816) era descendent d'una família ubicada antigament al Castell de Palmerola, que pertany avui dia al municipi de Les Llosses, a la comarca del Ripollès. Els seus avantpassats van passar a França en temps antics. Tant el pare com la mare eren catalans. En Francesc de Palmerola va ser alcalde de Perpinyà durant el període 1804-1809, sembla ser que nomenat per Napoleó i és el que va fer plantar els plàtans existents en un passeig de la ciutat rossellonesa, que porta el seu nom. Aquests plàtans, d'uns 210 anys, es troben a l'anomenat "Cours Palmerola" davant del Palau de Congressos, prop del Castellet, i tenen uns diàmetres que oscil·len entre els 3 i el 5 metres, molt similars als de la plaça de les Botxes. Palmerola, quan va ser Cap del Castell de Sant Ferran a Figueres, també va fer plantar uns plàtans, avui tallats, que hi havia al camí d'accés.\n(Ampliar) - Plaça de les Botxes i avinguda a la zona de les carpes d'estiu\nSegons aquestes recerques, Primitiu Artigas, fill de Torroella de Montgrí, enginyer de Monts i Catedràtic de silvicultura de l'Escola de Madrid va visitar la Devesa els anys 1879 i 1882 i va esmentar que els plàtans del Passeig principal tindrien uns 25/30 anys. Per tant foren plantats sobre el 1850. Aquesta data coincideix amb uns anells que es varen comptar l'any 1974 que donaven aproximadament la mateixa edat. Però a La Devesa hi ha els plàtans de la plaça de les Botxes, que va des de la zona de les carpes d'estiu fins a l'Hotel Inform, que són d'unes mides superiors a tota la resta dels plàtans de La Devesa. Mentre els plàtans de darrere les carpes tenen uns 2,5 metres de perímetre, els de la plaça de les Botxes tenen sobre 4 metres.\nPodria, doncs, ben ser que aquesta part de La Devesa sí que tinguin els seus orígens en l'època de l'ocupació francesa. En total, hi ha uns 82 plàtans de característiques similars. Ja a l'any 1975, a l'estudi-dossier sobre La Devesa, es recollia que eren els plàtans més grans de tot el Parc. Atès que La Devesa fou zona d'estada dels soldats, és lògic i coherent pensar que igual que va fer a Perpinyà i al Castell de Sant Ferran a Figueres, manés fer un passeig de plàtans. Si fos així, tindríem que els plàtans més antics de La Devesa tindrien 200 anys, i confirmarien el que afirma la llegenda: la Devesa és napoleònica.\nSegell de la "Intendance de la Haute Catalogne", revers de document postal datat a Girona el 21 de gener de 1813, durant la ocupació napoleònica de la ciutat. Col·lecció privada, Girona.\nL'hivern, a la plaça de les Botxes\n- El Parc de la Devesa - Reportatge fotogràfic del parc urbà de Girona.


PLAERS DE BOCA: MUSCLOS A LA PLANXA\nPublicat per Xevi a 13:31\nAlfons 26 de gener de 2010 a les 3:40\nUnknown 10 de maig de 2010 a les 19:58\nAnònim 22 d’agost de 2010 a les 10:46\nJo els poso directament a la planxa,s'obren desseguida i queden deliciosos.Sal i pebre si es vol per sobre. Creieu que sanitariament hi pot haver algun problema pel fet de no haber arrencat el bull.\nGracies si algu em contesta\nUnknown 31 d’agost de 2010 a les 13:00\nperdona per contestar tard, hem estat de vacances i després una mica liats entre fogons!\nNo t'ho puc contestar del cert això que ens demanes, però jo diria que no hi ha cap problema en preparar-los així (de fet és igual que fem amb les cloïsses per exemple, que les posem directament a la paella). Fins i tot, a alguns llocs de França per exemple, els musclos els serveixen crus i no hi ha problema.\nHo provarem de fer a la teva manera!\nMarc 28 de desembre de 2010 a les 0:52\nBoníssims! Com totes les variants de musclos que fan a l'Orsa de l'Escala.\nXevi 5 de gener de 2011 a les 12:40\nJeje... haurem de fer una mani perquè no es retirin mai, no sé si obriran aquest any, tot i que com que són uns sentimentals i els fa pena (normal) no t'estranyi que encara poguem fer unes musclades plegats!!!


L'alumnat del Claret Valls aprofundeix en la Quaresma amb diverses activitats - Claret Sanctus Paulus\nL’alumnat del Claret Valls aprofundeix…\nDurant el temps de Quaresma la comunitat educativa del Claret Valls ha treballat l’autoconeixement i la solidaritat. Per això, des de la comissió de Pastoral han dissenyat una sèrie d’activitats manuals que els alumnes han dut a terme i han servit per decorar els porxos de l’escola.\nA més, en Pol Montserrat, historiador i membre d’una confraria vallenca, i en Miquel Ugal, president de l’Agrupació de Confraries i Germandats de Setmana Santa de Valls, van presentar la confraria d’alumnes i exalumnes del col·legi als estudiants d’ESO. Els van explicar el patrimoni cultural vallenc de Setmana Santa i van animar els alumnes a participar en la processó de Divendres Sant que es du a terme a la vila.\nTambé amb ànim d’animar als nens i nenes a participar en aquesta festa, els diferents cursos d’Educació Primària han visitat l’exposició sobre els elements de la Setmana Santa de la Confraria dels alumnes i exalumnes del Claret que ha estat exposada al llarg de tot el mes a la recepció del col·legi.\nEls més menuts també han preparat l’arribada de la Setmana Santa. Els infants de la Llar i els de P5 van anar a fer una visita a la geganta de la Vella Quaresma situada a l’Ajuntament, i van tenir l’oportunitat de treure-li una arengada de les que li quedaven i posar-la al cistell. Van gaudir de l’explicació del conte i al final van cantar la cançó de la Vella Quaresma.\nAnteriorPost anterior:EL ESPAÑOL | Claret Askartza, entre los 100 mejores colegios de EspañaSegüentSegüent post:EL VALLENC | La parròquia de la Mare de Déu del Lledó de Valls celebra el Diumenge de Rams


Abertis rep una proposta de la italiana Atlantia per ‘explorar’ una operació per adquirir-la | VilaWeb\nAbertis rep una proposta de la italiana Atlantia per ‘explorar’ una operació per adquirir-la\nLa italiana Atlantia ha anunciat a Abertis la seva intenció d’explorar una operació corporativa per adquirir-la, segons ha comunicat la firma catalana a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV). En el fet rellevant que ha publicat Abertis, la companyia que presideix Salvador Alemany comunica que Atlàntia, l’antiga Autostrade, li ha comunicat el seu interès per explorar una possible operació corporativa sense que fins a data d’avui s’hagi concretat els termes de la mateixa. Davant les primeres notícies de l’operació, la CNMV ha decidit suspendre la cotització d’Abertis en l’Ibex35 quan l’acció guanyava un 6,6%, la pujada més alta de la jornada entre els 35 títols que cotitzen en aquest selectiu de la borsa espanyola.\nEn les pròximes hores, la companyia italiana haurà de concretar les seves intencions. L’operació es produeix deu anys després que Abertis decidís aturar una operació de fusió amb Atlantia. Actualment, Abertis té una capitalització borsària de 15.000 milions d’euros mentre que la capitalització d’Atlantia és de 25.000 milions d’euros, segons fonts financeres.\nPresència d’Abertis al mercat italià\nAbertis és present en el mercat italià a través del control del 59,93% de les accions de la societat A4Holding, gestora de les autopistes de la regió del Veneto A-4 entre Brescia i Padova de 146 quilòmetres i l’A-31, l’autopista Valdastico entre Piovene Rocchette i Badia Polesine de 89 quilòmetres. Totes dues autopistes tenen el límit de la concessió fins al 31 de desembre del 2026.


El CAI de València es convertirà en un "vacunódromo" per a immunitzar amb Janssen a aquest col·lectiu "difícil d'identificar i localitzar"\nEl Ajuntament de València ha començat hui la vacunació de les persones sense llar. Aquest col·lectiu, tal com ha indicat la regidora de Serveis Socials, Isabel Lozano, “té moltes dificultats, per a ser identificat i convidat al procés de vacunació enfront de la Covid-19”.\nConcretament les vacunacions seran hui dia 15 i el dia 22 a la vesprada. El Centre d’Atenció als Immigrants (CAI) de l’Ajuntament de València és el punt seleccionat per a realitzar la vacunació.\nSeran convocades les persones sense llar derivades dels pisos municipals; de l’alberg municipal “el Carme”; dels assentaments; dels recursos d’allotjament dependents del CAI; de la Creu Roja i Metges del Món; així com de Casa Caridad i Sant Joan de Déu.\nEl sèrum que se’ls inocularà serà el de Janssen. Aquest és l’indicat segons la estratègia de vacunació del Sistema Nacional de Salut per a aquest col·lectiu. Aquesta vacuna només requereix una dosi, per la qual cosa la seua utilització té importants avantatges des del punt de vista de viabilitat i eficiència dels recursos sanitaris.\nLOZANO: “A VALÈNCIA NO ENS OBLIDEM DE NINGÚ”\nIsabel Lozano ha assegurat que “a València no ens oblidem de ningú i per això hem coordinat aquest dispositiu amb la Conselleria de Sanitat Universal i amb la regidoria de Migració de l’Ajuntament de València per a donar cobertura a tot el col·lectiu de persones sense sostre quant a la vacuna i la seua immunització contra el virus”.\nPer la seua part la responsable de Cooperació al Desenvolupament, Maite Ibáñez, de la qual depèn el Centre d’Atenció a les persones immigrants, on es va ha dur a terme aquesta actuació, ha felicitat els i les professionals que estan organitzant la vacunació. Ibáñez ha posat l’accent en la necessitat de “acostar a les persones sense llar al sistema de salut”.