cala estreta | HISTÒRIESDEMAR\nArxiu d'etiquetes: cala estreta\nPublicat dins de històriesdepaisatges\t| Etiquetat com a barraques, cala estreta, entorn, història, pecadors, peix, platges, racons, rutes\t| Deixa un comentari\nPublicat el Octubre 1, 2018 per manelts\nLa Diputació de Girona, la Universitat de Girona (UdG), la Fundació Mar i les administracions locals són els principals agents implicats amb l´objectiu d´obtenir la declaració de la Costa Brava com a Reserva de la Biosfera de cara al 2020. Aquest reconeixement internacional de gran prestigi és concedit pel programa MAB sobre l´Home i la Biosfera de la UNESCO. Aquest, prioritza en els territoris guardonats, la conservació del paisatge, el valor natural dels ecosistemes i la sostenibilitat de les activitats humanes.\nEn l’actualitat, a tot el món hi ha gairebé 700 reserves de la biosfera, 48 de les quals són a l’estat espanyol i d´aquestes, dues al nostre país: el Montseny i les Terres de l´Ebre. La Diputació de Girona s´ha posat al capdavant del projecte per aconseguir aquest reconeixement i a hores d´ara està, preparant tota la documentació necessària per a ser presentada a la seu de l´UNESCO. Poder optar a ser reserva de la biosfera comporta, tal i com detalla la pròpia UdG, “mantenir i millorar la qualitat de vida de la població, garantir el futur de les noves generacions i contribuir a crear un món en un entorn ecològic de qualitat”.\nEls punts calents de la Costa Brava. Com es pot optar a ser reserva de la biosfera? Font: SOS Costa Brava\nLes polítiques urbanístiques i d´ordenació del territori que s´estan duent a terme a la Costa Brava van en sentit contrari al programa MAB de la UNESCO. D´uns temps ençà diversos consistoris d´aquest territori han recuperat plans i plantejaments urbanístics de l´època del “campi qui pugui” i els pretenen desenvolupar sense cap modificació en ple segle XXI.\nÉs compaginable aquest model de segones residències i d´urbanitzacions amb el programa MAB? És compatible en una reserva de la biosfera portar els recursos hídrics al límit? La urbanització de la platja de Pals que desenvolupen un plantejament urbanístic de l’any 1986. La urbanització d´Aiguafreda a Begur, recuperant un plantejament del Pla d´Urbanisme de 1975 en terrenys d´elevat pendent i amb un impacte paisatgístic enorme. La urbanització de la pineda d´en Gori a Palamós amb un elevat impacte visual. La urbanització de Cala Morisca a Tossa inclosa en l´antic pla parcial dels anys 90 o el xalet construït al Golfet , en són alguns exemples. Malauradament la llista és molt més llarga.\nÉs possible rebre el guardó mentre es continuen ampliant ports esportius? Com ara la Marina de Port d´Aro o el Pla Especial del Port de Palamós.\nUna reserva de la biosfera és un territori on es potencia la nàutica recreativa i on, amb total impunitat, les embarcacions fondegen de manera indecent mentre que els responsables dels Parcs Naturals fan els ulls grossos? Això passa durant tot l´estiu a Cala Culip o Cala Taballera al Parc Natural del Cap de Creus a Cala Estreta a l´Espai d’Interès Natural, Castell – Cap Roig i a Cala Pedrosa i Cala Ferriol al Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter.\nAllargar carreteres trinxant el territori és compatible amb els objectius de les reserves de la biosfera? L´ampliació de la C-32 fins a Lloret sembla que es vulgui fer al servei dels especuladors de sempre.\nÉs possible ser una reserva de la biosfera mentre es continuen explotant fins als límits els recursos? A la Costa Brava es prossegueixen tramitant estudis prospectius per a l´extracció de gas i petroli. A la Costa Brava es continua extraient corall vermell malgrat que aquesta espècie es troba en estat crític a causa de la seva sobreexplotació.\nÉs possible tant de cinisme en els nostres representants públics?\nPublicat dins de històriesmeves\t| Etiquetat com a cala estreta, cap de creus, Costa Brava, entorn\t| 2 respostes\nPublicat el Març 19, 2018 per manelts\nDesprés d´onze anys tancat, el tram del camí de ronda que uneix Cala Sant Francesc (Blanes) amb Lloret ha estat reobert fa pocs dies. Coincidint amb aquesta bona noticia enceto una sèrie d´històriesdemar “a peu”.\nUna de les millors formes de conèixer la Costa Brava és a través dels camins de ronda. Tota la Costa Brava, des de Blanes i fins a Port Bou es pot recórrer a través d´aquests senders litorals. En bona part, els camins de ronda a la Costa Brava corresponen a la GR92 però, si el que realment voleu és costejar, caldrà abandonar en algun tram aquest GR i resseguir els senders litorals.\nCalella de Palafrugell, el punt de sortida de la ruta\nUn dels trams més espectaculars és el que uneix Calella de Palafrugell amb Palamós. En total una mica més de 12km entre suredes, pinedes i malauradament alguna urbanització. Us recomano amb totes les meves forces fer aquest sender a l´hivern, fora de temporada i lluny del brogit turístic. Aquest passeig a peu us permetrà recórrer alguns dels indrets descrits en aquestes històriesdemar.\nEl punt de partida, en el nostre cas, és la platja Port Bo. El curt passeig per sota les voltes és tota una delícia. A continuació hem de prendre les marques del GR que ens durà fins a davant del l´hotel Sant Roc. A partir d´allí, continuem per un tram urbanitzat travessant un seguit de túnels i guanyant el desnivell amb trams d´escales. Passem pel costat del Golfet i continuem l´ascens fins gairebé el Cap Roig.\nEl Crit, una de les millors platges de la zona\nArribats a la carena continuem pel GR92 que transcorre cap a l´interior entre camps i boscos de suredes i pins. En aquest punt el sender litoral està barrat per la negativa de la propietat dels jardins de Cap Roig de permetre el pas a través de la finca de Ca la Russa. En aquest sentit la coordinadora “Salvem el Crit” ha presentat una sèrie d’al•legacions a l´ajuntament de Palafrugell per tal que s´obri el pas. Ara per ara no tenim més remei que continuar gairebé un quilòmetre per l´interior fins al creuament on una fort desnivell ens conduirà fins a la platja del Crit.\nA partir d´aquí i fins a la barraca de Cala Estreta haurem de resseguir les diverses platges verges que anem travessant amb la omnipresència de Les Formigues al fons. La millor visió de les illes la tindrem des del Cap de Planes.\nUn cop deixem Cala Estreta, comencem l´ascensió i anem resseguint la costa a través d´un tram de penya-segats mitjans fins arribar a la punta de Canyers amb unes panoràmiques indescriptibles tant pel nord com pel sud. Si continuem pel sender litoral, anirem travessant petites cales ben protegides fins arribar a l´agulla de Castell. Allí val la pena aturar-se una estona per contemplar els restes del poblat ibèric i La Foradada.\nLa punta de Canyers és una bona talaia per a a contemplar el paisatge\nCreuem l´arenal de Castell, un exemple de la força de la voluntat popular per a la preservació dels valors naturals i continuem per un dels punts més emblemàtics de la Costa Brava, el racó de S´Alguer on sembla que el pas del temps s´hagi aturat. Continuem a través de la pineda d´en Gori i a partir d´aquí fins a La Fosca i el castell de Sant Esteve.\nAbans d´arribar a la destinació, ara ens tocarà l´ascens al Cap Gros amb unes vistes excepcionals de tota l´àrea i travessar Cala Margarida una altre joia en aquest recorregut. Des d´allí, Palamós ja és a tocar.\nHi ha molts altres trams en el camí de ronda de la Costa Brava, aquests però seran l´objecte d´altres històriesdemar.\nPublicat dins de històriesdepaisatges\t| Etiquetat com a cala estreta, entorn, història, platges, racons, rutes\t| 1 resposta\nPublicat dins de històriesdepaisatges\t| Etiquetat com a barraques, cala estreta, història, platges, racons, rutes\t| 6 respostes\nPublicat dins de històriesdepaisatges\t| Etiquetat com a barraques, cala estreta, platges, racons\t| 12 respostes\nPublicat el Agost 22, 2013 per manelts\n“Mes no crec que cap peix s’atreveixi a alçar-se sobre el mar si no porta a la cua l’escut amb el senyal del rei d’Aragó”\n(Roger de Llúria 1285)\nLes Formigues són un grupet de petits illot situats a menys d’una milla de la costa entre Palamós i Palafrugell. Aquest va ser l’entorn en el qual a l’any 1285 les tropes catalanes capitanejades per l’almirall Roger de Llúria van derrotar a les franceses en la batalla de les Formigues. Aquest és un dels enfrontaments navals més espectaculars de tots les lliurats a la costa Catalana. L’element més singular d’aquesta batalla es l’estratègia utilitzada per la flota catalana per tal d’enganyar a les naus franceses i portar-les al parany.\nLes illes Formigues són uns illots situats davant del Cap de Planés entre Palamós i Calella de Palafrugell\nL’enfrontament tingué lloc entre el 28 d’agost i el 3 de setembre de 1285 durant el regnat de Pere II el Gran. L’armada catalano-aragonesa capitanejada per Roger de Llúria va vèncer l’exèrcit francès de Felip III l´Ardit.\nEls antecedents de l’escomesa s’emmarquen en la intervenció catalana a la conquesta de Sicília, que serà fonamental per a la futura expansió mediterrània de la corona aragonesa. Aquest fet provoca que el Papa Marti IV excomuniqui Pere II, el privi dels seus regnes i que anomeni a Carles I d´Anjou com a nou rei. Per enderrocar al rei Pere s’organitza una croada en contra la corona catalano-aragonesa i un dels episodis d’aquesta guerra es el Setge de Girona.\nMonument a Roger de Lluria al Passeig Lluis Companys de Barcelona\nPer alliberar la ciutat, l’armada catalana mira d’interrompre el subministrament de queviures, per via marítima que rebien les tropes franceses. Els catalans s’adonaren que si trencaven aquest subministrament, als francesos no els quedaria més remei que retirar-se de Girona. Els aliments eren portats des del port d´Aigües Mortes, a la Provença i eren descarregats als ports de Palamós i Sant Feliu de Guíxols, que tenien sota el seu control i d’allà fins a les tropes assetjadores.\nLes galeres de Roger de Llúria salpen de Barcelona el 26 d’agost i es reuneixen a Sant Pol amb la resta de naus catalanes. En total quaranta quatre embarcacions. La nit del 28 d’agost la flota catalana intercepta a les naus franceses molt a prop de les Illes Formigues. La flota catalana encercla a les naus enemigues i els ballesters, amb les seves sagetes, aplanen el camí cap a l’assalt final. Els catalans capturen tretze galeres franceses i com era normal en aquell temps executen gran part dels presoners, respecten només la vida a uns cinquanta que poden pagar el rescat. Els tres-cents ferits són negats i als dos-cents seixanta presoners sans els hi treuen els ulls deixant-ne un de borni, per a que els retorni amb el seu rei. A continuació, les naus catalanes es dirigeixen al golf de Roses i la nit del 3 de setembre, enganyant als francesos, els van tornar a vèncer.\nMoviment de tropes durant la batalla naval de les formigues i el golf de Roses. (Font: Sàpiens nº 106)\nAquestes derrotes navals van forçar a l´exercit francès a retirar-se i el seu rei, greument malalt, acabaria morint a Perpinyà.\nPublicat dins de històriesdecatalunya\t| Etiquetat com a batalles navals, cala estreta, història, navegació\t| 5 respostes\nArxius Selecciona el mes Juny 2022 Mai 2022 Abril 2022 Març 2022 febrer 2022 gener 2022 Desembre 2021 Novembre 2021 Octubre 2021 Setembre 2021 Juny 2021 Mai 2021 Abril 2021 Març 2021 febrer 2021 gener 2021 Desembre 2020 Novembre 2020 Octubre 2020 Agost 2020 Juliol 2020 Juny 2020 Mai 2020 Abril 2020 Març 2020 febrer 2020 gener 2020 Desembre 2019 Novembre 2019 Octubre 2019 Setembre 2019 Juliol 2019 Juny 2019 Mai 2019 Abril 2019 Març 2019 febrer 2019 gener 2019 Desembre 2018 Novembre 2018 Octubre 2018 Setembre 2018 Juliol 2018 Juny 2018 Mai 2018 Abril 2018 Març 2018 febrer 2018 gener 2018 Desembre 2017 Novembre 2017 Octubre 2017 Setembre 2017 Juliol 2017 Juny 2017 Mai 2017 Abril 2017 Març 2017 febrer 2017 gener 2017 Desembre 2016 Novembre 2016 Octubre 2016 Setembre 2016 Juliol 2016 Juny 2016 Mai 2016 Abril 2016 Març 2016 febrer 2016 gener 2016 Desembre 2015 Novembre 2015 Octubre 2015 Setembre 2015 Juliol 2015 Juny 2015 Mai 2015 Abril 2015 Març 2015 febrer 2015 gener 2015 Desembre 2014 Novembre 2014 Octubre 2014 Setembre 2014 Agost 2014 Juliol 2014 Juny 2014 Mai 2014 Abril 2014 Març 2014 febrer 2014 gener 2014 Desembre 2013 Novembre 2013 Octubre 2013 Setembre 2013 Agost 2013 Juliol 2013 Juny 2013 Mai 2013 Abril 2013 Març 2013 febrer 2013 gener 2013 Desembre 2012 Novembre 2012 Octubre 2012


Aquest dissabte tindrà lloc la primera festa de les famílies del projecte “Mengem d’aquí” a la Seu d’Urgell | Consell Comarcal de l'Alt Urgell\nAquest dissabte tindrà lloc la primera festa de les famílies del projecte “Mengem d’aquí” a la Seu d’Urgell\nEls actes tindran lloc el dia 21 de setembre a l’Escola Pau Claris de la Seu d’Urgell\nCom a inici del curs escolar 2019-2020, aquest dissabte 21 de setembre tindrà lloc al recinte de l’Escola Pau Claris de la Seu d’Urgell la primera edició de les Festa de les Famílies del projecte Mengem d’Aquí.\nLa festa de les famílies pretén que sigui un espai de diversió per a les famílies i d’aprenentatge, on tindran lloc les següents activitats. A les 16.30h es podrà anar arribant al recinte, i els infants i joves podran anar a l’espai de joc i passar la tarda amb un inflable, jocs de fusta, activitats de circ i jocs Gustum sobre l’alimentació, sota la supervisió de monitors. A les 16.45h tindrà lloc l’acte d’obertura de la festa de les famílies a càrrec de les següents autoritats: Sr. Miquel Sala, president del Consorci GAL Alt Urgell Cerdanya i president del Consell Comarcal de l’Alt Urgell i Sr. Albert Maurell i Ribot, vicepresident tercer del Consell Comarcal de la Cerdanya. En finalitzar les famílies gaudiran d’un taller-xerrada d’alimentació a càrrec de la Fundació Alícia, la Sra. Elena Roura desenvoluparà el taller-xerrada, sota el nom A menjar s’aprèn menjant. En acabar, les tècniques del Consell Comarcal i del Consorci GAL Alt Urgell Cerdanya presentaran una infografia que s’ha elaborat a través d’uns informes que ha realitzat Fundació Alícia sobre com s’ha implementat el projecte Mengem d’Aquí als menjadors escolars de les dues comarques.\nEn finalitzar el taller-xerrada les famílies podran gaudir d’una degustació de diversos productors locals que serveixen en els menjadors escolars tant de l’Alt Urgell com la Cerdanya.\nEls productors locals aportaran a la festa els productes que serveixen als menjadors escolars habitualment, i els que assistiran són: La Reula amb iogurts naturals i ensucrats, els quals a partir d’aquest curs escolar seran ECO; Agustí Porta que portarà un cap de llom amb bolets; Ecopyrene que portarà mini hamburgueses de vedella ECO amb panet del Forn d’En Jordi de Martinet; Ca l’Andreu ens farà una lasanya de carn de vedella ECO; ECO- Franch ens portarà els iogurts naturals ECO; Tresors del Cadí que ens portaran mini patates ecològiques amb verdures; Cooperativa Cadí que portarà les llesques de formatge Edam i El Mos amb pa per acompanyar.\nEn cas de pluja, la festa es realitzarà igualment, i s’adaptarà les activitats a les condicions climàtiques.\nMengem d’aquí, engega el quart curs escolar amb moltes ganes de poder treballar amb les famílies, tot destacant que és un projecte estratègic per a la promoció del consum del producte local en els menjadors escolars de l’Alt Urgell i la Cerdanya promogut pel Consorci GAL Alt Urgell-Cerdanya, amb la col·laboració del Consell Comarcal de l’Alt Urgell i el Consell Comarcal de la Cerdanya i el finançament del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació en el marc del programa de desenvolupament rural de Catalunya 2014-2020, i del Fons Europeu Agrícola de Desenvolupament Rural (FEADER).\nLa jornada és gratuïta i oberta a tots els públics.\nTambé cal destacar que aquest mes d’octubre tindran llocs altres formacions adreçades al personal de cuina dels menjadors escolars, com també que el proper dimecres 25 de setembre tindrà lloc una formació de monitors de menjador. També hi haurà una jornada on es posaran en contacte els gestors de menjadors i els productors per seguir treballant en què hi hagi més producte local als menjadors escolars. I per últim, destacar que durant el mes d’octubre es farà arribar una enquesta a les famílies respecte els menjadors escolars del curs 2018-2019.\nAlt Urgell – Cerdanya, 19 de setembre de 2019


Un miler de persones han impulsat i signat un manifest de suport al fet que el líder del PSC, Miquel Iceta, sigui el pròxim president del Senat perquè "és una oportunitat per a Espanya i per a Catalunya per avançar en les reformes de l'Estat en clau federal".\nDifós pel PSC, el text al·lega que la proposta del president del Govern central, Pedro Sánchez, que Iceta presideixi el Senat "té tot el sentit polític, ja que representa una oportunitat per dinamitzar aquesta Cambra territorial en el sentit dels estats federals" .\n"Una oportunitat per impulsar el diàleg, la cooperació i la recerca dels consensos necessaris per avançar en el federalisme i en les reformes necessàries", continua el document, que reivindica que el PSC va aconseguir 600.000 vots a Catalunya en les últimes generals.\nEl gran escull perquè Iceta presideixi el Senat és que no té per ara els suports perquè el Parlament li nom senador per designació autonòmica -pas previ indispensable-, i el manifest expressa que és inaudit que no es doni suport a la proposta de senador que fa un partit.\nRecorda que els partits catalans sempre han pogut presentar les seves propostes de senador per designació del Parlament sense vetos ni obstacles, i defensa que Iceta és una elecció encertada per ser "catalanista convençut, dialogant i partidari de trobar una solució política" a la situació catalana.\n"No seria raonable que es pretengués bloquejar aquest nomenament que representa una oportunitat per al diàleg i el reconeixement i enfortiment de l'autogovern que necessitem per avançar com a societat", conclou el text.\nAixí, el text finalitza amb una apel·lació a totes les forces de l'hemicicle català: "Demanem als partits polítics catalans que no impedeixin el seu nomenament i es comprometin en la recerca de solucions polítiques als problemes de reforma del nostre sistema polític".\nEntre els signants destaquen el secretari general d'UGT, Josep Maria Álvarez; l'exministra socialista Ángeles González Sinde; l'exalcalde socialista de Barcelona Jordi Hereu; l'exdiputada del PSC al Congrés Anna Balletbò i l'exdelegat del Govern Joan Rangel.\nTambé ho subscriuen històrics dirigents del partit socialista català, com Isidre Molas i l'exvicepresident del Parlament Europeu Raimon Obiols; els exconsellers Joan Manuel del Pozo, Josep Maria Rañé i Mar Serna, i l'exdiputat autonòmic i president d'Aena, Maurici Lucena.\nA més, l'expresident de la Generalitat José Montilla; l'exdirigent del PSUC i ICV Eulàlia Vintró; els actors Abel Folk, Victòria Peña i Rosa Maria Sardà; la catedràtica Victòria Camps; el professor Carlos Losada i l'editor Jorge Herralde.\nLa Coixet, que va dir "Catalunya és massa poc important per perdre-hi el temps", la Sardà que va renunciar a la Creu de St.Jordi insultant així a TOTS els catalans,.....què més volen? l'IZ que es fotia públicament de Jordi Turull els dia abans d'entrar a presó, va donar l'esquena als familiars dels presos, es va manifestar amb l'extrema dreta i, en lloc de diàle, va dir que tornaria a signar el 155, si fos necessari. El 155?, no hi ha res mes per als catalans? per TOTS els catalans? com podem els independentistes que som almenys la meitat de la població aprovar res de bo políticament per aquest home? que el votin ells!!!!\nescrit per Fàtima Izquierdo Roma 18/mai/19 11:18 h.


Pablo Ley: Joana d’Arc, repensar els mites al segle XXI. - Eòlia ESAD\nPablo Ley: Joana d’Arc, repensar els mites al segle XXI.\nPàgina inicial/Els nostres alumnes, Els nostres professors, Passa a Eòlia, Teatre Plataforma i+d/Pablo Ley: Joana d’Arc, repensar els mites al segle XXI.\nJoana 2015 Batalla Campal del 7 al 18 d’octubre al Teatre Plataformai+d.\nReserveu les entrades! Més informació.\nPablo Ley, dramaturg. Llicenciat en Història de l’Art. Cap del departament de Dramatúrgia i Direcció a l’Escola Superior d’Art Dramàtic Eòlia. Fundador, amb Josep Galindo, de la companyia Projecte Galilei.\nFa molts anys que tenia ganes de fer una versió lliure del personatge de Joana d’Arc. Gairebé com un caprici de nen adult, sempre he volgut jugar dalt de l’escenari amb una armadura de debò, una espasa de debò i amb molta sang de mentida (molt de ketchup, literalment). La figura de Joana d’Arc, la seva estranya bogeria que la fa creure en contacte amb sants i arcàngels, em sembla senzillament fascinant. Coneixia, a més, els processos que la van condemnar a la foguera i, tot seguit, la van rehabilitar (recollits per Georges i Andrée Duby).\nHavia llegit algunes de les biografies (Michelet, Vita Sackville–West, Mary Gordon). Havia vist algunes pel·lícules (la de Carl Theodor Dreyer, per exemple, que té l’al·licient afegit de tenir entre els seus intèrprets a Antonin Artaud). I ho havia intentat en més d’una ocasió, sempre que em trobava amb alguna actriu de la qual pensava que podia encarnar una Joana d’Arc, perquè és cert que Joana d’Arc necessita algú que s’integri amb el personatge de forma natural, sense haver d’esforçar-se. Però sempre, per alguna o altra raó, havia acabat aparcant el projecte per a més endavant.\nLes coses, de fet, arriben quan han d’arribar. I és així com, quan la Raquel Ferri em va proposar de fer alguna cosa junts, de forma gairebé instantània vaig veure en la seva alegria i espontaneïtat una Joana d’Arc d’una naturalitat transparent. Però tenia ganes de fer un treball que se sortís de la Joana d’Arc històrica, el mite francès que posa l’accent en l’Edat Mitjana i en la constitució mítica d’una Nació. Tampoc volia abordar la seva vertent mística i romàntica, ni intentar la lectura psicològica que fa d’ella un personatge al·lucinat. Volia explorar la condició infantil d’una Joana d’Arc que fos possible al segle XXI.\nÉs així com vaig demanar ajut a Xavi Gamazo (compositor i músic amb qui he treballat en més d’una ocasió) i a Ester Villamor (actriu i directora a qui, com a professor, tinc el plaer d’acompanyar en aquesta posada en escena) per començar un treball d’exploració del material biogràfic de la pròpia Raquel Ferri amb l’objectiu de trenar totes dues històries –la de Joana d’Arc i la de la Raquel Ferri– en un sol impuls. I així vam començar, al setembre de 2014, amb improvisacions. Records de la infància, per començar… des del principi… el primer record, la felicitat de la nena crescuda sense preocupacions en un petit poble valencià, Montaverner, els jocs, els Reis Mags, l’àvia (o la uela, com diu ella en valencià), el poble. I, a poc a poc, el joc innocent de sentir unes veus que li parlen. Que li demanen que salvi el món. Que li donen ales, literalment, per volar cap a la lluita contra les forces del mal.\nRaquel Ferri, Xavi Gamazo, Ester Villamor i jo mateix hem explorat, a través d’aquestes improvisacions, la forma i el fons emocional de l’espectacle abans d’escriure el text. Hem descobert la personalitat, la fràgil psicologia de la nostra Joana d’Arc. Hem descobert el seu llenguatge escènic, que és el llenguatge dels nens quan s’inventen el món de les seves aventures. Hem vist ja els primers esbossos de cada una de les escenes –moments, de vegades, d’una sensibilitat emocional delicadíssima i que farem tot el possible per preservar en la versió definitiva– que ens permetran explicar la història que volem explicar: la sortida del poble, la batalla, el judici, l’execució, l’ascens cap a la llum.\nÉs així com neix Joana 2015 Batalla Campal. Una batalla campal contra els mals del món actual. Amb la mateixa energia i la mateixa innocència de la Joana d’Arc que, amb 17 anys, va alliberar la ciutat d’Orleans el 1429. Però avui. Ara mateix. En aquest món global, complicat, que encara tants reptes alhora que, si no se l’ajuda amb l’energia d’una veritable Joana d’Arc contemporània, segurament mai no trobarà una sortida.


El Cagaburro esdevé la gran festa del 'Boratosca' - Olot TelevisióOlot Televisió\nÚltima actualització 11 juny 2012\nEl Cagaburro, el concurs organitzat pel Club Escola de Futbol Bosc de Tosca, es va convertir en una gran festa. Centenars de persones no es van voler perdre la primera edició d’aquest concurs que s’ha promogut amb l’objectiu d’aconseguir diners pel club. Les 3.200 parcel·les amb les quals es va dividir el terreny de joc es van vendre totes en un temps rècord.\nLa jornada del Cagaburro començava aviat al matí amb l’organització de diferents partits de futbol amb equips juvenils i un altre entre pares i mares. L’ambient calorós va obligar a esmerçar-s’hi de veritat. El Club Escola de Futbol Bosc de Tosca va posar tots els ingredients perquè fos un dia diferent, i ho va aconseguir gràcies a la col·laboració de tothom.\nAl migdia no podia faltar el dinar per recuperar les forces. Un entrar i sortir de plats al local social dóna el senyal que el dinar és a taula: una bona arrossada popular amb botifarra a la brasa per unes 200 persones. I, després del cafè, va ser el moment d’engegar els motors del concurs més esperat d’aquest any: el Cagaburro. Els timbalers d’en Bas, els Timbassats, van ser els encarregats de posar-hi les primeres notes. Entre ells una cara coneguda, la del bateria del grup de moda Teràpia de Shock. Els Timbassats van encapçalar la cercavila que va portar als cinc protagonistes de la tarda fins al camp de futbol del Bosc de Tosca. El Cagaburro és una iniciativa del club per aconseguir diners en un moment de vaques flaques.\nAquest va ser el terreny de joc del Cagaburro, el camp de sorra d’entrenament del Bosc de Tosca dividit en 3.200 parcel·les, vengudes a cinc euros cadascuna. El procediment és molt simple: els burros, pintats de colors per ser diferenciats, surten de diferents punts del terreny de joc i guanya la parcel·la on ha fet la necessitat.\nEn Jordi Sunyer va guanyar amb el Cagaburro de color groc i amb el número 1.429. La resta de parcel·les guanyadors van ser les següents: la 977 pel color vermell, la 934 pel Rosa, la 2.505 pel blau i el 2.592 pel color verd. Aquest últim, el que donava el premi gros d’un creuer, es va fer pregar gairebé una hora. Finalment però…\nEn resum, el Cagaburro va ser, per sobre de tot, una festa grossa al Club Escola de Futbol Bosc de Tosca. La junta directiva i els jugadors més grans de l’entitat hi van posar el coll perquè fos un èxit. Al final, i no podia ser d’una altre manera, foto de família per recordar el dia.


Nou cas de violència masclista a Blanes, amb el qual es destapa també un cas de tràfic de drogues | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal Nou cas de violència masclista a Blanes, amb el qual es destapa també un cas de tràfic de drogues\nMarc Ferri , novembre 21, 2017\t / 560 0\nEl material que duia a sobre el detingut – (Diari de Girona)\nSegons informa el Diari de Girona, pels volts de les 10 de la nit del divendres, la Policia local de Blanes va rebre una trucada alertant d’una agressió d’un home cap a una dona en un dels carrers del municipi.\nAl lloc de l’agressió s’hi van presentar tres patrulles de la Policia local, que van donar assistència psicològica i sanitària a la víctima, parella del presumpte agressor i a la vegada treballadora del bar que regenta l’home.\nSegons publica el diari, els agents van procedir a escorcollar l’home, i van poder observar com al damunt duia més de 550 euros en bitllets i 10 embolcalls de cocaïna, que es disposava a vendre. Així, l’home va quedar detingut no només per un cas de violència domèstica, sinó també per ser el presumpte autor d’un delicte de tràfic de drogues.\nUn cop detingut, els agents del cos policial van adreçar-se al bar propietat de l’home arrestat, situat a l’avinguda Europa de Blanes, i allà van iniciar un dispositiu d’inspecció per comprovar si al local s’hi venia droga.\nFinalment, els agents van acabar denunciant diverses irregularitats de tipus administratiu que tenia el local, i van comprovar també com diversos dels clients que hi havia tenien cocaïna. Per tot plegat, la Policia va acabar aixecant acta.


teràpia psicològica restaurant vincles Teràpia especialitzada a Amposta (Tarragona), Barcelona, i online via skype, en el tractament de la dependència emocional , codependencia, addiccions, Trastorn límit de la personalitat, intolerància a la solitud, síndrome d'abstinència afectiva, depressió, etc. També treballem en la configuració en la millora de l'experiència relacional futura, amb atenció a persones altament sensibles. La dependència emocional consisteix en una autonegació personal que genera un patró addictiu que es repeteix sense ser qüestionat , ja que es troba molt arrelat en la conformació de la nostra identitat, desitjos, il·lusions, etc. Així ens veiem impel·lides a una carrera incessant en la qual fugim d'alguna cosa que ens fa por per ficar-nos en alguna cosa que encara és pitjor. No fonamentem la nostra vàlua en nosaltres mateixes , sinó a partir d'una angoixant necessitat de reconeixement i afirmació exterior. Concretament ens obsess\nDes de l'associació GAEDE et proposem participar en el nostre proper grup d'agenciament afectiu, obert a totes les persones que desitgin millorar la qualitat de les seves relacions i especialment dedicat a aquelles que presentin símptomes de dependència emocional. El dia 29 de gener del 2017 realitzem la presentació de la nova convocatòria amb una xerrada informativa oberta dintre de la programació del Punt d'Interacció de Collserola. Aquest és el cinquè grup que programem i encara que la metodologia es manté, cada grup li pertany en cada ocasió als seus participants, la qual cosa fa que cada experiència sigui única i irrepetible. Pots consultar en www.gaede.cat el diari del grup anterior i les bases de funcionament general. Qualsevol dubte o aclariment que necessitis, no dubtis a contactar amb nosaltres. Activitat: Presentació del grup d'agenciament afectiu Lloc: Can Masnou. Consulta com arribar aquí. Horari: Diumenge, 29 de gener, de 16:00


Sota la morera – Pàgina 3\nEn la mort de Lawrence Ferlinghetti\nAhir va faltar Lawrence Ferlinghetti, ànima de la beat generation i de la City Lights Books de San Francisco, als 101 anys. En el meu tercer capítol del meu llibre Més enllà de San Francisco (Bromera) narre la meua segona visita a aquella mítica llibreria el setembre del 2008. Que servisca com un petit homenatge a aquell referent del pensament heterodox dels Estats Units d’Amèrica.\nA LA CITY LIGHTS BOOKS, UNA ALTRA VEGADA\n(San Francisco, dissabte 30 d’agost)\nA primera hora del matí, hem tornat a travessar el barri de Chinatown, tot obert de bat a bat, ple de gent al carrer i als negocis. A poc a poc, ens hem dirigit cap a North Beach, fa uns anys barri de ressonàncies hippies i alternatives, pàtria de tota mena de moviments contraculturals apareguts durant els anys seixanta i els setanta. Hem passat per Russian Hill, amb el famós Lombard Street –“el carrer més tortuós del món”, segons el tòpic audiovisual– tot florit d’hortènsies. En aquest mateix carrer residia el detectiu Scottie (James Stewart) que perseguia Madeleine (Kim Novak) en la pel·lícula Vértigo d’Alfred Hitchcock –estrenada ara fa cinquanta anys. Per unes causes o unes altres, és impossible d’abocar-t’hi sense que algú et demane que li faces unes fotografies o s’oferisca a fer-te-les. Un israelià natural i veí de Jerusalem que, segons ens ha explicat, viatja durant tres mesos pels EUA, ha estat el nostre soci fotogràfic. Un home que xarrava pels descosits, encabotat a trobar semblances entre el poble d’Israel i altres comunitats d’arreu del món –inclosa la nostra. “Tots soms jueus respecte d’algú altre”, he pensat recordant les paraules de J.P. Sartre. Fins i tot els palestins, semites d’origen, per paradoxal que semble a hores d’ara. Agraïts per la disposició i la conversa, ens hem acomiadat del nostre fotògraf eventual.\nNorth Beach és una mena de Little Italy novaiorquès, però en gran, perquè el novaiorquès ha estat engolit precisament pel seu Chinatown veí, que creix sense aturador. El de San Francisco és ple de trattories i de pizzeries, de cafeteries que rivalitzen l’una al costat de l’altra en l’autèntic expresso made in Italy i els capuccinos de totes les mides. A la porta de cada establiment, un empleat cridaner intenta convèncer-nos que la seua és la millor oferta gastronòmica de la ciutat, la més gustosa, la més barata i, per descomptat, l’única genuïnament italiana. Són italians d’origen, que parlen amb la hipotètica clientela en italià, en anglès, en castellà, en francès o, si cal, en català, tal com hem pogut comprovar. Després de voltar pel barri unes hores, volíem dinar a l’Enrico’s, un restaurant que ja coneixia, però estava tancat, cosa que ens ha capgirat una mica el programa. De fet, havíem preparat la ruta del matí en funció de la visita a aquest establiment de què tinc tan bons records. Per a nosaltres, la cuina i el menjar tenen un valor comunitari que va molt més enllà de l’alimentació. Per això em fa tanta pena la gent que menja sola, a casa, al carrer o al treball. Al meu entendre, el dinar compartit i la migdiada són grans avanços de la civilització. Dues de les millors aportacions de la cultura llatina que el calvinisme anglosaxó s’ha mirat sempre de reüll. La gent amb fam o amb són és perillossíssima. En fi, hem triat un altre restaurant, també italià, a dos-cents metres curts de l’Enrico’s, a l’altra galta de carrer, a Columbus Ave cantonada amb Broadway. Quan encara no érem dins del restaurant, el cambrer, un napolità escandalós com a bon napolità, ja ens havia endevinat que érem de València i ens havia explicat la importància de l’aigua en l’elaboració d’una bona paella. El comentari ens ha donat confiança en els coneixements culinaris d’aquest italià instal·lat a San Francisco després de passar per Barcelona i Nova York, segons ha explicat. La clau de la bona paella, al marge dels ingredients i el control del foc –si es fa a llenya– radica precisament en les característiques de l’aigua i la seua facilitat per a alçar el bull quan s’aboca l’arròs. L’aigua de l’horta de València és perfecta per a fer la paella, com és natural de pensar. Són vint minuts justets de bull i l’arròs quedarà en el seu punt exacte de cocció. Només hi faltarà encertar-la en el punt de sal, tan subjectiu i tan important. “Qui cuina dolç, cuina per a molts. I qui cuina salat, ho fa per al gat”, solem dir en el nostre vernacle més col·loquial. A Conca, per exemple, on hem fet alguna paella de bon record, l’aigua tardarà un mínim de vint-i-cinc minuts a alçar el bull. I al País Basc, de tanta cultura gastronòmica, no hi ha manera humana de fer una bona paella amb aigua basca. Sempre que l’hem feta quan passem uns dies per Sant Vicent a Berastegi, Conrado –el nostre paeller major– ha de tenir la precaució de portar unes marraixes d’aigua des de Meliana. Són misteris que deuen tenir un fonament científic. La bona qüestió és que aquest cambrer napolità que viu i treballa a Califòrnia coneixia tots els misteris de la bona paella millor que jo, que vaig nàixer i he viscut sempre enmig de l’Horta de València. Quan encara no havíem decidit què volíem menjar i beure, ja teníem la copa d’espumante a taula, el pa i l’oli –aliments beneïts per als nostres gustos i costums. Com a bon italià del sud, ens ha donat conversa i companyia durant tot el dinar i, a l’hora dels postres, s’ha assegut a taula com si l’haguérem convidat. Els antipasto a la italiana, els espaguetis alle vongole i el tiramisú s’ho valien, aquesta és la veritat. L’elecció –quasi un clàssic de la cuina italiana tradicional– no ha estat roïna. A taula, com en tants altres aspectes de la vida, sóc un enemic declarat de l’esnobisme sense fonament. El cambrer coneix les Falles de València, l’arròs a banda i, fins i tot, els bous embolats, que tanta nosa em fan. Hem anat a topetar amb un entusiasta de la pàtria valenciana, Déu meu, a milers i milers de quilòmetres! D’ací a no res, no podrem eixir de casa, envoltats d’entusiastes del nostre terreny que ens recordaran les grandeses d’un país que, en realitat, no ha existit mai!\nAl costat del restaurant, quasi paret mitgera, hi ha el club de jazz més reconegut de la ciutat, una sala íntima i acollidora on vaig passar fa uns anys una memorable nit d’hivern i de pluja. Ens hem acostat a veure la programació i a mirar de reservar taula i cadira per a aquesta nit mateix. Ens trobem en el cor mateix d’“el vell Frisco del jazz” a què es referia Jack Kerouac. Sorpresa impensada. Fa un mes que el Jazz at Pearl’s ha baixat la persiana definitivament sense que ningú no sàpia encara per què. N’ha comprat l’edifici una cadena de restaurants. El nostre cambrer napolità, que sembla un home atent al veïnat, se’ns ha acostat en veure’ns allà plantats i ens ha dit que potser els amos havien tingut problemes amb la policia o que potser estaven ja cansats de regentar el negoci o que volien recollir capital líquid i deixar la ciutat. Ho fa molta gent, segons els nostre informant, abans de jubilar-se i d’instal·lar-se a Florida –“la sala d’espera de la mort”, segons el napolità sabut. Siga com siga, la qüestió és que hem perdut una de les meues visites més esperades a la nit de la ciutat de San Francisco. Un lloc singular i tranquil que deixa només per a la memòria les magnífiques i irrepetibles sessions de jazz que hi han tingut lloc. Ara que ho pense, pluja i jazz, no sé ben bé per què, formen un binomi indestriable en la meua memòria més sentida. Supose que tinc associades aquestes vetlades de jazz a visites d’hivern. A París, per exemple, al Caveau de la Huchette, un pont de la Puríssima i la Constitució. A Londres, al Ronnie Scott’s, havent sopat a l’Alastair, que n’és paret mitgera. I, sobretot, a dues nits memorables a Nova York un mes gèlid de gener amb sengles visites a l’Iridyum –amb actuació de Joe Lovano en una mena de diàleg d’homenatge als dos saxos més determinants de la història del jazz: Coleman Hawkins i el seu contrapunt Lester Young. I, finalment, al Village Vanguard –“la capella sixtina del jazz actual”, segons Antonio Martínez Sarrión–, on jo recorde les immenses notes del piano de Kenny Barron. Si sóc sincer, a cap altre lloc del món he sentit un jazz més evocador que al Village Vanguard de Nova York. No debades aquell íntim i acollidor subterrani ha estat, sense interrupció, el cau preferit de Miles Davis, de Thelonious Monk, de John Coltrane, d’Ornette Coleman o del gran Sonny Rollins, que encara toca com un àngel negre.\nA l’altra banda del carrer, hi ha la City Lights Books, amb trànsit permanent de gent que hi entra i n’ix sense parar. Aquesta llibreria és encara l’altar major de la cultura diguem-ne progressista de l’àrea de San Francisco. Va ser fundada per Lawrence Ferlinghetti a la manera de les llibreries de la Rive Gauche parisenca on havia viscut durant uns anys el mateix Ferlinghetti. L’establiment és obert fins a ben tard, a mitges com una llibreria europea, a mitges com un punt de trobada com eren les nostres ja fa uns anys. Hi hem estat una bona estona remenant llibres i revistes amb atenció especial al pis de dalt, dedicat a la beat generation i a les traduccions a l’anglès de tota mena d’avantguardes –especialment franceses i espanyoles. A Marina, li ha fet especial gràcia llegir en anglès poemes que ella va haver de memoritzar en francès el curs passat com ara “Le pont Mirabeau”, de Guillaume Apollinaire:\nLawrence Ferlinghetti té 89 anys fets i ja ve poc per la llibreria. Per a la seua edat, encara té una figura esvelta i elegant, un tant enigmàtica. És l’únic supervivent d’aquella beat generation constituïda per gent que va viure molt de pressa, entre la carretera –de Nova York a San Francisco–, el jazz de Charlie Parker i les drogues. M’hauria agradat de retrobar-lo i fer-li a mans unes fotos que ens vam fer plegats quan vaig visitar per primera vegada aquest temple de la cultura filla de les caixes de plom. Llavors, hi vam comprar diversos llibres dedicats a la beat generation i el mateix Lawrence Ferlinghetti, després d’una càlida conversa, ens va regalar un exemplar de Howl —and other poems— que ara evoque com mai.\nCansats d’esperar, hem travessat el carreró que separa la City Lights i el Vesubio –el Jack Kerouac Street– i hem decidit fer un te de mitja vesprada en aquest darrer establiment de tanta anomenada de la mateixa beat generation. Amb tota la nostra estranyesa, la cambrera ha convidat Marina a eixir-se’n del local per no tenir els vint-i-un anys fets. En un principi, no hem fet cas perquè Marisa i jo teníem les nostres consumicions damunt de la taula encara intactes. Però la senyora ha vingut cara a nosaltres feta un bou embolar, com si li anara la vida de sergent d’artilleria. Ha pres Marina del braç i l’ha acompanyada fins la porta del carrer.\n–“A l’hora dels àpats sí que podria estar ací”, ens ha aclarit una senyora que prenia una cervesa a la taula de la vora.\n–“Si no hi ha menjar, els menors de vint-i-un anys no poden estar-s’hi”, ha afegit una veïna de taula.\nHem hagut d’eixir abans d’hora, estranyats per una beateria al nostre parer sense sentit. Feia calor a aquelles hores de la vesprada i hem decidit prendre un altre ice tea al Trieste, l’establiment predilecte de la intelliguèntsia d’aquest barri. Gràcies a un exemplar del San Francisco Chronicle –el diari de referència de la ciutat– ens assabentem allà mateix que precisament Lawrence Ferlingheti està ocupat en una campanya ciutadana per aconseguir la reurbanització dels carrers que envolten el Trieste. Des de Jane Jacobs, que va desplegar una lluita seminal al Greenwich Village novaiorquès què residia, la creació d’un espai públic a la manera europea és una de les lluites cíviques més persistents entre els sectors americans diguem-ne progressistes. En paral·lel, sobre un fons d’àries d’òpera, els parroquians intenten també recrear al Trieste l’ambient del cafè europeu, lloc de trobada, de sociabilitat i de contacte directe entre la gent que el freqüenta. Una senyora amb xapa d’Obama a la pitrera que seia en una taula veïna ens ha interrogat sobre l’estrany idioma en què ens comuniquem. Escarmentats per altres converses sociolingüístiques del mateix nivell de profunditat, contestem ubicant amb precisió la nostra petita comunitat lingüística allà al South Europe. L’aspecte se li il.lumina:\n–“¿És a dir, que sou iugoslaus?”, ens etziba amb tota la naturalitat del món.\nHavíem llegit a la premsa que el candidat republicà a la presidència dels Estats Units, John McCain, interrogat sobre les relacions amb Espanya, havia confós Jose Luis Rodríguez Zapatero amb algun governant llatinoamericà. Amb la paciència del mestre d’escola que vaig ser, he intentat explicar a l’amable senyora de la xapa d’Obama una lliçó bàsica de geolingüística regional.\n–“El català és una llengua?”, em torna a preguntar impermeable a les meues pacients i documentades explicacions.\n–“El català és una llengua parlada a Barcelona, Mallorca i València”, afegeix Marisa amb militància pedagògica.\n–“A Barcelona?”, contesta estranyada la senyora. “No hi parlen espanyol? Per què no?”\nEl sociolingüista no sabria què contestar que no fóra perquè no ens passa pels collons, però el ciutadà s’ha de reprimir la saviesa acumulada en milers d’hores d’estudi. Segurament tampoc no m’hauria entès la dona. En anar-nos-en, ens fixem que un establiment, quasi paret mitgera d’aquest bar de ressonàncies europees i cultura progressista, ofereix “cirurgia vaginal”. Nosaltres, aliens a l’ofeta, hem continuat a peu i bon pas fins la connexió amb el tramvia turístic per a traslladar-nos al Civic Center –centre administratiu i polític de la ciutat. Segons hem llegit també al diari, l’explanada que s’obri des de Market Street, acull la principal exposició del Festival de l’Slow Food que se celebra aquests dies en diferents espais escampats per la ciutat. Valia la pena, pel Civic Center mateix i per la magnífica fira de productes naturals que abelleix de veure i de tastar.\nEl conjunt format pel Civic Auditorium, el City Hall –l’ajuntament–, la biblioteca i el War Memorial Opera House –lloc on es crearen les Nacions Unides el 1945– conformen un conjunt grandiós, espectacular. Per al meu gust, destaca, a l’oest, l’edifici del City Hall, potser el més impactant de la ciutat, que reprodueix la cúpula –poca broma!– de la catedral de Sant Pere de Roma. En aquest mateix edifici, el regidor Dan White va assassinar l’any 1978 l’alcalde George Moscone i Harvey Milk, un dels activistes més coneguts del barri de Castro en defensa dels drets civils dels homosexuals i, també, el primer regidor gay de la història dels Estats Units d’Amèrica. Hem passejat la magnífica fira del moviment slow food que, ignorant de mi, jo considerava un moviment exclusivament europeu –mediterrani, de fet– potser pel seu origen italià. Hem començat tastant les maduixes, exquisides. L’olor i el gust m’han desentarinyat uns records perduts en la boira de la meua memòria més pregona i anestesiada. Feia molts anys que no tastava unes maduixes com aquestes: petites, sucoses i gustoses. El primer mos m’ha recordat la meua infància a l’horta de València, quan les maduixes –i els melons, els albercocs, les bresquilles o els codonys– tenien gust de meló, d’albercoc, de bresquilla i de condony, respectivament. Aquestes fruites i el gaudi dels seus olors i gustos et retornen la més completa alegria de viure. N’hem comprat uns basquets petits, magníficament presentats, a punt de ser consumits com uns tresors. És ben curiós que, quan sóc de viatge, sempre hi ha un moment o un altre que tinc el dia enyoradís de la persona de poble que porte a dins més o menys minimitzada. Llavors busque –estiga a Estocolm, a Nova York o a San Francisco– algun aroma o algun gust que em faça notar vida i em porte a la meua infància, que és l’única pàtria vertadera que ens queda a aquestes alçades de la vida. El greenmarket d’Union Square de Nova York, per exemple. El mercat de la Mouffdtard de París. I avui, ací, a l’altra banda del país dels americans, aquesta mostra en ple centre de San Francisco, m’ha fet sentir totalment a casa. A la nit, hem sopat en un altre restaurant italià del Districte Financer que, en realitat, hem escollit pel seu nom: Il Palio, que ens ha portat la conversa i la memòria cap a Siena, Florència, Sant Giminiano, Lucca, el Chianti i tota la Toscana. Pasta italiana i vi de Califòrnia: bona combinació per acabar el dia.\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari febrer 24, 2021 13 Minutes\nEl meu germà exvalencià Francesc Bayarri va dedicar un llibre ben interessant al 23-F, el colp d’estat ocorregut avui fa 40 anys, i el seu context. Periodisme és això: informació i context.\nL’any 2004, fa 17 anys, li vaig dedicar un article a la revista Serra d’Or. El recupere avui per si té interès.\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari febrer 23, 2021 2 Minutes\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari febrer 16, 2021 febrer 16, 2021 3 Minutes\nLiteratura a foc lent\nAci en teniu el primer lliurament.\nCAIXA D’EINES (1)\nDes de fa tres anys, cada novembre, com preparant el Nadal, el savi Vicent Marqués i l’editorial Sidillà de l’Empordà ens ofereixen un tast de la Història de la cuina catalana i occitana. Puntual com un rellotge de sol, ja en tenim el tercer volum als aparadors de les llibreries i als catàlegs digitals, enguany dedicat als llegums, les pastes i l’arròs. La cuina específicament valenciana n’ocupa més de 600 pàgines, ja que l’arròs, les maneres de cuinar-lo, els ingredients i les expressions literàries que són del cas hi són presents de manera extensa.\nEn la cultura del terreny, tenim valuoses obres de referència que han utilitzat l’arròs com a motiu literari. Llorenç Millo, Manuel Vicent, Emili Piera, Paco Alonso, Josep Piera, Ignasi Mora o Josep Garí vénen al cap de seguida. El meu admiradíssim Miquel Pairolí, sabedor de la seua mort pròxima, s’acomiadava dels seus lectors amb una obra mestra de l’articulisme periodístic intitulada “Teló” en què comparava –saviesa antiga i contrastada– les arts de l’escriptura i la cocció d’un arròs.\nPerò, amb les excuses preventives que calga pel biaix dels meus gustos, considere que l’obra de Vicent Marqués –que ha dedicat vida i mitja a la investigació de la cuina tradicional– té una textura i gust diferent. Els seus llibres –fruit de la investigació de fonts, una bibliografia extensa i el tast directe– adquireixen el més alt sentit de l’enciclopèdia il·lustrada, perquè Vicent Marqués és tot això –investigador d’àmplia obertura de compàs i excel·lent escriptor i divulgador– però també un cuiner notable –ofici gràcies al qual es va guanyar la vida durant anys.\nCalvinista en un país de cultura catòlica, l’obra mestra de Marqués arriba, com dic, al tercer lliurament: un homenatge al substrat cultural sobre el qual s’ha construït la nostra societat. Al capdavall, una societat no s’explica sense la infraestructura sociocultural que en fa de columna vertebral. Un ecosistema que inclou, com un nervi vital, la història de la seua cuina i els vincles comunitaris que s’han teixit com un enfilat al seu voltant. La cuina, finalment, no és només alimentació. La línia geogràfica que separa la terra de l’oli de la de la mantega, per exemple, és la fita fronterera entre dues parts d’Europa que no solament mengen diferent sinó que es relacionen de manera també distinta. En la nostra àrea més acostada, l’ús del safrà marca, per la seua banda, idiosincràcies gustatives i cromàtiques que expliquen el rebost d’una memòria de què som rebesnéts.\nEl primer volum era dedicat a les salses, els aperitius, les ensalades i les sopes. El segon, a les olles i les verdures. El tercer toca fang i ferro –cassola i paella– amb els llegums, la pasta i ben especialment, com dic, els arrossos. Una altra aportació colossal de Marqués a la cultura popular que cap institució valenciana ha volgut editar o subvencionar. Tot normal en un país de savis subterranis i d’editorials públiques que, en compte de crear cànons de referència, fan competència il·lícita a la iniciativa privada. En fi, compren vostès el llibre de Marqués, ben segur que el consultaran, com jo ara mateix per a fer un arròs amb tords i rovellons.\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari febrer 11, 2021 2 Minutes\ntonimolla\tUncategorized\tDeixa un comentari febrer 10, 2021 4 Minutes


Trias: 'Jo exerciré coma màxim responsable de la seguretat de Barcelona' ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dilluns, 16 de maig de 2011 12:14 h\nCritica que Hereu només actua per 'reacció' i el responabilitza de la descoordinació entre els cossos policials a la ciutat\nL'alcaldable de CiU a Barcelona, Xavier Trias, vol donar un tomb a la seguretat a la ciutat i s'ha compromès a ser, com a alcalde, 'el màxim responsable' de la política de seguretat de Barcelona. El convergent ha presentat aquest dilluns la seva estratègia en matèria policial i de seguretat, i ha assegurat que el primer que canviarà serà la figura de l'alcalde, criticant que Hereu no 'lideri' aquest tipus de polítiques. 'L'alcalde s'ha de convèncer d'això i des de l'alcaldia ha de dirigir la seguretat', ha sentenciat. En aquest sentit, ha responsabilitzat Hereu de tenir els cossos policials descoordinats i de no fer res davant la mala entesa que ha afirmat que existeix entre els comandaments de Mossos i Guàrdia Urbana.\nbarcelona, eleccions municipals, seguretat, xavier trias


Un incendi deixa dos ferits per inhalació de fum a Bufalí | ARA Multimèdia\nBufali ha amanegut sobresaltada per un incendi.\nEls fets han començat a les 4.40 de la matinada\nUn incendi en una habitatge ha sobresaltat la matinada a la població de Bufali.\nA les 4.20 s’alertava al CICU ( Centre d’Informació i Coordinació d’Urgències) d’un incendi en un habitatge unifamiliar del carrer Virgen del Loreto. Dotacions de Bombers d'Ontinyent acudiren al lloc dels fets els quals es trobaren que els propiestaris de la casa ja havien dut a terme tasques d'extinció. El CICU també mobilitzà una unitat de Sport Vital Bàsic, l’equip del qual va assistir a una dona de 39 anys i un home de 36, ambdós per inhalació de fum.\nDesprés de ser assistits, els afectats foren traslladats a l’Hospital General d’Ontinyent en l’ambulància SVB. Els cos de Bombers s'han retirat prop de les sis del matí del lloc dels fets, després de ventilar la casa i de refrescar un incendi que afectà majoritàriament a la cuina i una galeria.


MataróMolins acull el Banc de Sang i Teixits per la donació de...\nDurant tot el dia, Centre Cívic Molins es convertirà en un punt de donació d’aquest component sanguini vital\nL’Ajuntament de Mataró ha posat a disposició del Banc de Sang i Teixits els centres cívics dels diferents barris de la ciutat perquè es puguin dur a terme les campanyes de donació de plasma. El barri de Molins tindrà un protagonisme destacat, doncs ha d’acollir un total de quatre cites. Durant tot el dia, Centre Cívic Molins es convertirà en un punt de donació d’aquest component sanguini vital per a persones amb problemes en les defenses. Les cites per fer donacions aniran des del 26 d’abril al 21 de juny, repartint-se en les següents dates: 26 d’abril, 3 i 24 de maig i 21 de juny. També hi haurà cites als centres cívics de Pla d’en Boet (7 de juny) i Rocafonda (5 de juliol) i a l’Espai Gatassa (18 de juliol).\nEls requisits per donar\nPer donar plasma s’han de complir els mateixos requisits que per ser donant de sang. És a dir, cal tenir entre 18 i 70 anys, pesar més de 50 quilos, trobar-se bé de salut i, en el cas de les dones, no estar embarassada. La donació només de plasma o “plasmafèresi” dura uns 45 minuts i consisteix a extreure sang, separar-ne les cèl·lules sanguínies, retenir el plasma i retornar la resta per la mateixa via. Com que el plasma és sobretot aigua, la recuperació és molt ràpida i les donacions poden ser més freqüents. De fet, es pot donar plasma cada 15 dies i fins a 24 cops l’any. Per organitzar millor la jornada s’aconsella demanar hora a www.donarsang.gencat.cat/plasma\nCal recordar que el plasma és un component de la sang que és essencial per produir medicaments per al tractament de diverses malalties on hi ha dèficit d’unes proteïnes plasmàtiques, les quals són vitals per processos tan importants com defensar l’organisme de les infeccions i la coagulació de la sang ■\nArticle anteriorL’stm-CN Mataró, subcampió de lliga en una temporada amb tres títols\nArticle següentLa Fundació Iluro impulsa programes socials per valor de 95.000 euros


Aquest dimecres s'ha inaugurat a Linyola l'allotjament rural i vivencial La Teuleria, un projecte que ha volgut retre homenatge a la nissaga de teulers que va iniciar Josep Xifré amb un rudimentari forn d'obra a la partida del Calvari.\ncomarca parc nou tiques nova vol\nZona en la que esta previst consolidar el Parc de les Olors de Linyola.\nLinyola tindrà el primer jardí del Pla d'Urgell que s'afegirà al projecte Parc de les Olors, una iniciativa que té com a objectiu potenciar el conreu de les plantes aromàtiques i medicinals com a nou sector econòmic. Segons la impulsora del projecte Pilar Comes, Catalunya havia estat una gran productora d'aquestes plantes, i es dóna la circumstància que un estudi realitzat recentment per un laboratori europeu ha demostrat que la camamilla, que es conrea a la zona de Linyola, té una propietats excel·lents en molts àmbits.\nActualment la Xarxa de Parcs de les Olors compta a Catalunya amb 20 jardins visitables dels quals 12 estan funcionant i la resta, com el de Linyola, estan en preparació. Es tracta de finques en les que es planten diverses varietats de plantes medicinals i aromàtiques que es poden visitar per tal de que el públic pugui conèixer les seves característiques.\nComes va explicar que els jardins visitables pretenen que el públic aprengui i es sensibilitzi per recuperar la cultura de les plantes medicinals, i al mateix temps això provoca que els parcs creïn un nou mercat, que es materialitza en les agrobotigues de la xarxa que comercialitza els productes elaborats amb aquestes plantes.\nAl marge de l'àmbit pedagògic i vivencial dels parcs, el projecte també inclou la vessant productiva a través de la que es comercialitzen els productes elaborats amb aquestes plantes amb una marca pròpia. Cada un dels jardins estarà especialitzat en un tipus de planta, en el cas de Linyola serà la camamilla, aquestes plantes es subministraran a empreses agroalimentàries i laboratoris que elaboraran els productes, i al mateix temps la xarxa actuarà de proveïdor de les seves necessitats.\nEl projecte de Linyola que impulsa Àlex Mases amb la seva família, començarà aquesta primavera a plantar la finca, i els primers resultats estan previstos en el període d'un any. Un primer parc del Pla d'Urgell que ha de ser referència per a tots els que es vulguin incorporar a la demarcació de Lleida.\nEl projecte linyolenc està lligat al turisme rural, ja que aquest dimecres es va inaugurar l'allotjament que porta per nom La Teuleria, ja que s'ha construït en els terrenys d'una antiga teuleria propietat de la família. Amb aquest allotjament els impulsors del projecte Antonieta Xifré, Maria Mir i Àlex Mases, pretenen oferir un turisme rural i vivencial que estarà estretament lligat amb la natura i el paisatge del Pla d'Urgell.


Presentació del llibre "Creu Roja Palamós,40 anys"\nD'esquerra a dreta: Josep Marqués, president de la Creu Roja a Catalunya; Maria Teresa Ferrés, alcaldessa de Palamós; Ernest Pi, president de la Creu Roja a Palamós; i Maria Lluïsa Capellà, vicepresidenta provincial de la Creu Roja a Girona.\nEl llibre "Creu Roja Palamós, 40 anys" recull les actuacions de l'entitat palamosina al llarg d'aquests anys.\nA més de l'autor del llibre, Albert Vilar, hi han assistit el president de la Creu Roja a Catalunya, Josep Marquès, la vicepresidenta provincial de l'entitat, Lluïsa Capellà, el president de la Creu Roja a Palamós, Ernest Pi, i l’alcaldessa de Palamós, Maria Teresa Ferrés. El moderador ha estat el professor d'ESADE i doctor en economia, Josep Sayeras.\nL'Ajuntament de Palamós ha reconegut la tasca de la Creu Roja al municipi en el ple municipal del 18 de desembre.\nLa institució humanitària ha dut a terme aquest dissabte, 20 de desembre, la presentació del llibre “Creu Roja Palamós, 40 anys”. El llibre “Creu Roja Palamós, 40 anys” recull les actuacions de l’entitat palamosina al llarg d’aquests anys, amb imatges i vivències recollides durant tota la seva trajectòria en aquesta localitat.\nL’acte l'ha presentat el professor d’ESADE i doctor en economia, Josep Sayera, antic membre de la Creu Roja a Palamós, i l’autor del llibre, el periodista i historiador Albert Vilar, a l’Espai del Peix al Moll de Palamós, on han estat acompanyats per més de 140 persones. La presentació ha comptat amb la participació del president de la Creu Roja a Catalunya, Josep Marquès, la vicepresidenta provincial de l'entitat Lluïsa Capellà, el president de la Creu Roja a Palamós, Ernest Pi, i l’alcaldessa Maria Teresa Ferrés.\nEntre els presents, hi havia socis, voluntariat, representants d'altres entitats, antics membres de la Creu Roja i el primer president de la institució a Palamós, Josep Colomer Trias, que va impulsar la constitució del comitè local l'agost de l'any 1974. L'acte també ha comptat amb la presència de familiars dels altres dos ex presidents, Albert Castejón i Alfons Moral, que ja són difunts.\nEn el torn d’intervencions, Marquès ha agraït l’oportunitat de participar en la presentació del llibre, alhora que agraïa la tasca desenvolupada pel Comitè Local, el seu president, així com el suport de les persones sòcies i voluntàries de l’entitat.\nPer la seva banda, el president de la Creu Roja a Palamós, Ernest Pi, ha destacat la gran feina feta per l'autor del llibre i ha encoratjat socis i voluntaris a continuar donant suport a la institució.\nL'alcaldessa de Palamós, Maria Teresa Ferrés, ha destacat la gran tasca social que duu a terme la Creu Roja, motiu que va conduir al ple municipal a premiar la institució el dijous 18 de desembre. A més, va instar els membres de la Creu Roja a continuar col·laborant estretament amb l'administració pública, treballant en xarxa en favor dels més vulnerables.


Mor l'exdiputada del PSC Dolors Renau als 82 anys\nImatge d'arxiu de Dolors Renau.\nActualitzada 30/08/2019 a les 08:42\nL'exdiputada del PSC, psicòloga i pedagoga Dolors Renau ha mort als 82 anys. Va ser diputada al Congrés entre el 1982 i el 1986 i entre el 1989 i el 1993. Després va ser escollida eurodiputada al Parlament Europeu entre el 1986 i el 1987. Del 1999 fins al 2003 va ocupar la presidència de la Internacional Socialista de Dones.\nA través del seu compte de Twitter, el primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha mostrat el condol per la mort de Renau de qui ha destacat també la seva vessant feminista. «El seu record i el seu mestratge ens acompanyarà sempre», ha afegit Iceta.\nComenta el contingut : Mor l'exdiputada del PSC Dolors Renau als 82 anys


El brunch de La Vinoteca Torres: el nou plaer dominical de Barcelona | Cupatges\nRedacció | 04/07/2018 a les 12:20h\nArxivat a: Gastronomia, Barcelona brunch, La Vinoteca Torres, Torres\nLa Vinoteca Torres s'uneix a la tendència gastronòmica anglosaxona del brunch amb una original proposta a la carta per gaudir d'un esmorzar tardà o dinar lleuger tots els diumenges a Barcelona. El restaurant de la Familia Torres al cèntric Passeig de Gràcia fa un desplegament culinari de sabors i productes frescos, amb plats tradicionals i contemporanis, dolços i salats, que poden acompanyar-se de vins a copes o còctels elaborats a base de fruites.\nLa carta del nou brunch de La Vinoteca Torres s’estructura en tres apartats que s’inspiren en el cicle vegetatiu de la vid. La floració ofereix singulars propostes fredes de carn o peix com el “tiradito” de reig amb crema de xili groc, l’amanida de roastbeef, formatge blau i ruca o l'steak tàrtar amb rovell d’ou de guatlla.\nAl verolat, el comensal trobarà alguns dels plats tradicionalment vinculats al brunch, però en versió renovada, com són els ous poché amb bacó i verdures rostides o els ous benedictins amb salsa holandesa i papada glacejada, o originals sandvitxos com el bikini trufat amb formatge de Tou dels Til·lers, encenalls de pernil i sobrassada, o la torrada de salmó curat artesanal amb anet, crema d’alvocat i concassé de tomàquet.\nLa verema es destina als postres i posa la nota dolça a una proposta creada pel xef Carlos Londres per a delectar els paladars més exigents. Les opcions inclouen el cheesecake de fruits vermells sobre galeta d’avellana, els pancakes especiats amb salsa de xocolata i xarop d’auró, a més de fruita fresca amb granissat de menta o una selecció de gelats i sorbets artesans.\nPer completar aquesta experiència gastronòmica dominical, La Vinoteca Torres també proposa sucs de fruites naturals i còctels vigoritzants, a més de la seva extensa carta de vins amb més d’un centenar de referencies, la majoria disponibles a copes, de vins elaborats per la Família Torres a Espanya, Xile i Califòrnia, i per altres reputats cellers familiars com els integrants de les Primum Familiae Vini.\nUn oasi en ple Passeig de Gràcia de Barcelona\nLa Vinoteca Torres compta amb una agradable terrassa per a 44 comensals, ideal per gaudir del brunch aquest estiu. Un espai únic al Passeig de Gràcies pel seu elegant mobiliari i cuidada decoració amb estovalles de fil i envoltat de vegetació. Un oasi en ple cor de la ciutat on gaudir del vi i la gastronomia.\nBrunch, tots els diumenges de 13 a 16h\nPreu mig: 25-30 €\nLa Vinoteca Torres, Passeig de Gràcia, 78 · Barcelona\n[email protected] / 93 272 6625


Playa del Socorro-Teide - Senderisme\nDescripció Playa del Socorro-Teide\nLa ruta Playa del Socorro-Teide és difícil. Així ho diuen els seus 31.64 km i 4620 m de desnivell acumulat. Els seus camins i senders atractius fan que aquesta ruta sigui una bona opció per omplir el teu temps lliure del cap de setmana. Només vam tenir un únic requisit: arribar fins a Realejo Bajo.\nEl camí transcorre a un alçada mitjana de 1968 m sobre el nivell del mar, situant-se el punt més elevat a 3722 m i el mínim a 12 m. Quan realitzis aquesta ruta et trobaràs amb un desnivell positiu de 4147 m.\nPlaya del Socorro-Teide (En español)


Els mercats de l’Alt Pirineu recuperen certa normalitat amb el retorn de les parades de roba i complements\nLes principals poblacions pirinenques han ampliat els espais de mercat per encabir de nou les parades de productes no alimentaris\n3 min. La Pobla de Segur 03/06/2020 11:39\n651x366 El mercat de Tremp, aquest dilluns. / G.L. El mercat de Tremp, aquest dilluns. / G.L.\n651x366 El mercat de Puigcerdà aquest passat diumenge. / AJUNTAMENT PUIGCERDÀ El mercat de Puigcerdà aquest passat diumenge. / AJUNTAMENT PUIGCERDÀ\n651x366 El mercat de la Seu d'Urgell aquest dimarts. / AJUNTAMENT DE LA SEU D'URGELL El mercat de la Seu d'Urgell aquest dimarts. / AJUNTAMENT DE LA SEU D'URGELL\n651x366 El mercat de la Pobla de Segur, aquest dimecres. / G.L. El mercat de la Pobla de Segur, aquest dimecres. / G.L.\nEls mercats de les principals poblacions de l’ Alt Pirineu i Aran han recuperat aquesta setmana certa normalitat, amb el retorn de les parades de roba i complements. Durant els dies de confinament alguns mercats es van deixar de fer i altres es van mantenir però només amb algunes parades d’alimentació i planter. En el cas de les poblacions que el van suspendre, la majoria ja l’havien reprès fa uns dies, però només amb parades de productes de primera necessitat. Des d’aquesta setmana, però, a la majoria d’ells ja s’hi tornen a trobar tots els productes habituals.\nAixí, a la Seu d’Urgell, aquest dimarts el mercat ja ha reincorporat una vintena de parades de tèxtil, sabates i complements. Per tal de poder complir amb les normes de seguretat i higiene s'han buscat noves ubicacions, que substitueixen els espais habituals que ocupaven aquestes parades tant al carrer dels Canonges com a l'inici del carrer Major. Concretament, han estat reubicades a la plaça dels Oms, el carrer Sant Domènec, el carrer Ramon Llambart, el Parc del Cadí i el Pati Palau.\nDes del consistori han assenyalat que amb la reinstal·lació de les parades de moda i complements el mercat setmanal de la Seu d'Urgell, que té lloc els dimarts i dissabtes, “va entrant en la nova normalitat”. Aquestes parades se sumen a les de productes frescos, alimentació i planter que s’instal·len al passeig Joan Brudieu des del 28 d'abril, en lloc del carrer Major, per tal de poder complir amb les mesures de distanciament social mentre duri l’actual situació sanitària causada per la pandèmia per coronavirus.\nOn també s’han reincorporat les parades de moda i complements ha estat a Tremp. Així, en el mercat d’aquest dilluns ja s’hi han pogut veure de nou una desena de parades dedicades a aquest gènere, que s’han afegit a les d’alimentació i planter que ja hi havia fins ara. Per tal de complir amb les mesures de distanciament necessàries des de l’ajuntament s’ha optat per ampliar la zona de mercat i col·locar parades en zones dels carrers de Barcelona i Lleida on habitualment no n’hi ha.\nAquest dimecres, mentrestant, la Pobla de Segur també ha recuperat les parades de tèxtil i complements. En aquest cas, per tal de poder garantir la distància entre parades, l’ajuntament ha optat per traslladar el mercat del seu indret habitual, a la plaça de la Pedrera, fins a la rambla Ribera de Segur i l’avinguda de Madrid.\nFinalment, a Puigcerdà aquest diumenge passat encara no es va permetre el retorn de les parades de moda i complements, però sí que es van flexibilitzar algunes normes. Així, després de tres diumenges amb restriccions d’accés i amb limitació del nombre de parades d’alimentació, flors i planter, aquest diumenge ja no s’ha controlat l’accés i han pogut tornar totes les parades que venen aquests tipus de productes. Des del consistori han deixat clar que tant els paradistes com la brigada municipal han extremat les mesures de seguretat sanitària i de neteja.


Arranca una campanya de vigilancia i control al volant | ONDACERO RADIO\nArranca una campanya de vigilancia i control al volant\nLa Policia va a controlar les activitats que s´han demostrat més perilloses al volant.\nEls agents controlaran que els conductors que els conductors respecten les normes de seguretat. / ONDACERO.ES\nLa Unitat de Trànsit de la Policia Local s'encarregarà de comprovar, fins al diumenge 23, que tots els conductors respecten les recomanacions i normes bàsiques per a evitar distraccions al volant i circular de manera segura.\nLes distraccions són considerades com un factor de risc en la conducció i es qualifiquen com a tal aquells successos, activitats, objectes o persones que, dins o fora del vehicle, capten l'atenció del conductor i la desvien de la tasca de conduir.\nEls agents de la Policia Local se centraran a controlar algunes de les activitats que s'han demostrat més perilloses, com pot ser l'ús del telèfon mòbil per a respondre telefonades, llegir o enviar missatges.\nEncendre un cigarret i ajustar la ràdio també suposen apartar la vida de la carretera, per la qual cosa també es consideren conductes de risc, a les quals se sumen consultar mapes o llegir documents, circular sota els efectes de l'alcohol, portar xiquets esvalotant o plorant, tractar d'expulsar insectes del cotxe, així com la fatiga, la somnolència, l'estrès i l'ansietat.


Planta baixa amb pati amb molt bon estat. - Fincas LLonga's\nCiutadella de MenorcaRef. 6665\nPlanta baixa amb pati amb molt bon estat.\nPlanta baixa amb entrada independent de 57 m2 i amb pati de 30 m2. Es distribueix en saló menjador, cuina independent, 2 habitacions (1 doble + 1 senzilla), bany complet amb dutxa, bonic pati amb gran vidriera, armaris encastats. Molt bon estat.


KITS DE TEIXIR – Entrefilsimadeixes.com\nKits de teixir\nDestacats Nom Ascendent Nom Descendent Fecha Ascendente Fecha Descendente Precio Ascendente Precio Descendente Más vendidos\nEl desafiador calat del Romantic Tee segur que espremera el teu talent knitter durant aquestes vacances. Llueix aquesta samarreta original, fresca i atrevida! T'encantarà el seu acabat, en estar merceritzat,...\nEl Sea top, amb color blanc i blau, simula la mar amb l'escuma de l'onatge, així que aquest top bicolor està carregat d'energia. T'encantarà!Nivell. PrincipiantEl kit conté:Madeixes Cotton 100% de 50 gr....\nEl sweater d'aquest estiu, t'anirà perfecte per a les nits d'aquest estiu. La combinació de quadres amb calat no et deixarà indiferent! Tria el color de la qualitat Cotton 100%...\nLa combinació de tres colors que va enamorar a l'hivern, ara també en cotó! I teixir-ho amb la qualitat Cotton 100% és genial per als jerseis d'estiu, t'encantarà com queda...\nQue les ones de la mar no et llevin el Tide Tee! Per a les més atrevides, un jersei que no et deixarà indiferent. El detall de diferents llargades davant...\nEls lliris són unes de les plantes favorites per a jardins, per les seves florsde grandària i colors espectaculars. Algunes varietats fan motius de diferents colors, com a brins o...\nEl desafiador calat de la Tulip Tee segur que espremerà el teu talent knitter durant aquestes vacances. Llueix aquesta samarreta original, fresca i atrevida!Les tulipes són especialment apreciades per la...\nSi t'agrada l'estil block, aquest sweater és per a tu! Tria els tres colors que més t'agradin, i teixeix el teu Asymmetric Sweater. Aquest hivern serà el teu favorit, no...\nAgafa't fort abans de veure l'Icon Cardigan, perquè estem segures que t'encantarà! Tria els dos colors que més t'agradin, i teixeix el desafiador jacquard d'aquest càrdigan.Nivell. AvançatEl kit conté:Madeixes Merino...\nT'encantarà teixir i lluir aquest rop! La qualitat Panama, 100% cotó, és molt prima i fresca. L'experiència perfecta per a les knitters més atrevides! Un jersei que no et deixarà...\nUn càrdigan diferent, les trenes en els davanters donen una forma diferent al teu Twist Cardigan. Tria el color que més t'agradi, i teixeix amb la llana més suau.Nivell. AvançatEl...\nT'encantarà aquesta maxi bufanda! Tria els colors que més t'agradin i combina'ls, i teixeix el teu Big Scarf per a totes les teves amigues.Nivell. FàcilEl kit conté:2 Madeixes Big Merino...\nBonic coll per a protegir-te del fred, el Sporty Snood. Tria el color que més t'agradi, i teixeix un dels punts preferits de les knitters, el punt d'arròs.Nivell. Fàcil. El...\nT'agraden els reptes? Deixa que l'energia i la vitalitat flueixin amb aquest meravellós sweater. Tria el color que més t'agradi, i teixeix el punt fantasia del Sled Sweater, no et...\nUn jersei amb un aire mariner, ideal per a lluir-lo a l'estiu. No tot estil mariner ha de ser blau! Barreja dos colors que et transmetin moltíssima energia, t'encantarà el...\nEl jersei d'aquest estiu, t'anirà perfecte per als dies calorosos. Combina 3 calats diferents amb una estructura senzilla i súper bonica. Tria el color de la qualitat Cotton 10% que...\nCombina tres colors en un bonic llistat amb punt d'arròs. T'encantarà el seu acabat natural i la seva caiguda una vegada teixit. En definitiva, no pots passar l'estiu sense aquesta...\nEl desafiador calat del Diamond Cardigan segur que espremerà el teu talent knitter. Llueix aquesta jaqueta original, fresca i atrevida! T'encantarà el seu acabat, en estar merceritzat, tenen una lluentor...\nEl top d'aquest estiu, t'anirá perfecte per als dies calorosos. Tria el color de la qualitat Cotton 100% que més t'agradi i teixeix la seva original combinació del calat amb...\nEl jersei d'aquest estiu, t'anirà perfecte per als dies calorosos. Tria el color de la qualitat Cotton 100% que més t'agradi i teixeix el seu original trenat.Nivell. AvançatEl kit conté:Madeixes...\nSilver Fir Sweater\nPer a les knitters més atrevides, t'encantarà el Silver Fir Sweater. Tria el color que més t'agradi, i teixeix l'original combinat de punt d'arròs amb trenat central.Nivell. AvançatEl kit conté:Madeixes...\nBonic sweater amb trena central t'encantarà el Reindeer Sweater! Tria el color que més t'agradi, i teixeix amb una llana suau i de qualitat extraordinària.Nivell. IntermigEl kit conté:Madeixes Merino Aran...\nNorthern Light Sweater\nAccepta el repte i teixeix aquest bonic jacquard! Tia 4 colors que et transmetin energia i teixeix aquest bonic jacquard que recorda a la luminescència i lluentor que s'observa en...\nNordic Headband & Snood\nConjunt de bufanda i turbant, ideals per a protegir-te del fred aquest hivern. Tria el color que més t'agradi, i teixeix el teu Nordic Headband & Snood, amb el punt...\nPer no passar fred, aquesta bufanda serà la teva aliada. Tria el color que més t'agradi, i teixeix el teu Cosmopolitan Scarf. T'encantarà!Nivell. FàcilEl kit conté:2 madeixes Azteca de 100...\nSi te gustan los colores, ¡este sweater es para ti! Escoge el color que más te guste, y teje tu Casual Sweater. ¡Haz que tu look tenga un toque de...\nVols divertir-te? Un sweater per a noi, Tria el color que més t'agradi, i teixeix el teu Empire Sweater. T'encantarà i t'agraden els reptes!Nivell. AvançatEl kit conté:Madeixes Merino Classic de...\nCerques una cosa diferent? Aquí tens el Blueberry Tee! La seva original combinació de franges de punt d'arròs i calat en diagonal t'encantarà! Tria el color que més t'agradi i...\nEl xispejat de l'Island Tee et quedarà genial amb tot el que portis. L'escot de l'esquena et farà una noia atrevida. És genial tant per a anar a la platja,...\nPer als dies de fred, aquests gorros seran els teus millors aliats. Sí! Dos colors, dos gorros diferents! Tria dos colors i combina'ls, i teixeix el teu Block Beanie. Nivell. FàcilEl...\nPer als dies d'hivern, aquesta bufanda serà el teu complement inseparable. Tria el color que més t'agradi, i teixeix el teu Inca Scarf. Llesta en un plis!Nivell. FàcilEl kit conté:2...\nAquest sweater és la següent peça, per a les knitters principiants, una vegada superat el pas de teixir una bufanda. Tria el color que més t'agradi, i teixeix el teu...\nT'agraden els reptes? Punt calat i trena, aquí està el teu desafiament, el Rebel Sweater. Tria el color que més t'agradi, i teixeix aquesta bonica combinació.Nivell. AvançatEl kit conté:Madeixes Merino...\nDecora la teva casa al més pur estil handmade. Tria el color que més t'agradi, i teixeix el teu Sweet Home Pillow, combina diferents colors per a decorar la teva...\nT'encantarà aquest gorro trenat, Twisted Beanie, ideal per als dies més freds. Tria el color que més t'agradi, i teixeix aquest bonic gorro.Nivell. IntermigEl kit conté:1 madeixa Merino Aran de...\nUn top que no et deixarà indiferent! Els detalls del seu escot t'encantaran. És genial tant per al dia a dia com per a lluir-lo en les teves revetlles d'estiu!Nivell. AvançatEl...\nAquest hivern serà el teu favorit, no podràs sortir de cas sense ell! Tria els dos colors més t'agradin, i teixeix el teu Duo Dress.Nivell. IntermigEl kit conté:Madeixes Merino Aran...\nBig Scarf Noi\nT'encantarà aquesta maxi bufanda! Tria els colors que més t'agradin i combina'ls, i teixeix el teu Big Scarf per a tots els teus amics.Nivell. FàcilEl kit conté:2 Madeixes Big Merino...\nCosmopolitan Scarf Noi\nLimited EditionEn aquest kit trobes les madeixes Merino Aran necessàries per a realitzar aquesta manta dissenyada per @bykatherinacrochet en una de les 4 combinacions de color inspirades en els elements...


Altea lliure de Transgènics – Ajuntament d'Altea\nAnar a Inici·Anar a Regidories·Anar a Medi Ambient·Altea lliure de Transgènics\nAltea lliure de Transgènics\tDigiworks\t2016-12-20T02:06:05+02:00\nAltea, va ser el primer poble de Comunitat Valenciana en declarar-se LLIURE DE TRANSGÈNICS. Amb la unanimitat de tots els partits polítics la regidora d’agricultura de CIPAL Carolina Punset, va aconseguir l’aprovació d’una moció per declarar Altea, un poble de tradició agrícola, com a ZONA LLIURE DE TRANSGÈNICS (OMG).\nLa introducció d’organismes modificats genèticament (OMG) en la nostra agricultura i alimentació és una realitat a Espanya des de l’any 1998 i en aquests anys, el nostre país s’ha convertit en l’únic de la Unió Europea que conrea varietats transgèniques a gran escala.\nA nivell europeu, al maig de 2004 es va alçar la moratòria sobre aprovacions de nous OMG, després de cinc anys de paralització de qualsevol nova autorització, però en paral·lel, la resistència enfront dels transgènics ha anat creixent, en particular amb nombrosos municipis, regions o zones específiques declarant-se zona lliure de transgènics. A Espanya, aquest moviment té cada vegada més força.\nProposa al teu municipi que es declare lliure de transgènics!\nMapa de municipis lliures de trangenics (ZLT)\nPobles de la Comunitat ZLT: Altea, Alcoi, Crevillent, Calp (Alicante), Vinaròs, Benicarló (Castellón)


Per primera vegada, dins del marc del Festival de Benvinguda de la Universitat de València, el Campus de Burjassot-Paterna acull la Mostra d’Art Públic per a Joves Creadors, que se celebra del 17 al 21 d’octubre i que enguany arriba a la dinovena edició. L’objectiu és transformar l’entorn universitari en un lloc d’intervenció artística obert a la societat, tot implicant els joves artistes en les activitats de benvinguda del nou curs.\nLa XIX edició d’ART PÚBLIC / UNIVERSITAT PÚBLICA - Mostra d’Art Públic per a Joves Creadors serà inaugurada hui dilluns 17 d’octubre, a les 12:30 hores, a la Biblioteca Eduard Boscà, en la qual es visitaran les instal·lacions de l’exposició.\nA la Mostra, que està organitzada pel Servei d’Informació i Dinamització (Sedi), amb la col·laboració del Vicerectorat de Cultura i Igualtat, i comissariada per Alba Braza, participen aquest any set projectes artístics de caràcter efímer.\nEls ‘Equal Passes’, o passades igualitàries, permeten accedir metafòricament a diferents espais d’igualtat i tindre, durant el temps que es porten a sobre, una sèrie de privilegis que com a dones no sempre se’ls concedeixen. Pretenen ser tocs d’atenció que servisquen de radars per identificar els micromasclismes quotidians.\n‘Equal Passes’ sorgeix de la idea de joia compromesa i reivindicativa. Una joia, o adorn corporal, que s’entén des de la construcció d’un mateix, des de la mirada i la provocació en l’altre. Amb aquests adornaments, les persones comuniquen qui són i quin lloc ocupen en la societat.\nLa il·lusió de l’artifici, la figura que possibilita l’al·lucinació mitjançant l’aparença. Aquesta figura inclou quelcom de metafísic: el que es veu és menys clar que el que és amagat.\nL’obra tracta d’explorar la relació que hi ha entre l’espai de representació i l’espai físic. Es busca un terreny de tensió on siga possible experimentar i alhora posar de manifest la problemàtica de la representació i la mirada.\n‘Encara esperem’ recrea l’escenari il·lusori de benvinguda dels refugiats provinents de Síria i d’altres països de l’Est, refugiats que el Govern espanyol s’havia compromés a acollir, però que, després del polèmic acord de la Unió Europea amb Turquia, s’albira cada vegada més complicat. Per això, els elements utilitzats en la instal·lació apareixen mal col·locats, vençuts per terra o desinflats, amb la qual cosa es remarca la decepció per aquest acord.\n‘QB Colors’, de Gemma Alpuente i María Martínez (Colectivo Emerge)\n‘QB Colors’ és una instal·lació que consta d’un cub i una taca de color situada en una zona propera a més altura. L’objectiu és establir un diàleg entre ambdues intervencions fent-hi partícip l’espectador. Així, l’obertura d’una finestra a la paret del cub permet observar, a través seu, aquesta taca de color. Des d’aquest punt estratègic, l’espectador pot veure la unitat potencial de l’obra, metàfora de l’absorció del coneixement acadèmic per l’individu.\n‘Lectura profunda’ tracta sobre la necessitat de disposar de temps per a elaborar pensaments profunds; l’antítesi de la productivitat desmesurada i de baixa qualitat; i la urgència de construir espais de contemplació, d’apaivagament i de descans.\nAmb aquest projecte, 64 puntals d’obra instal·lats en una de les galeries exteriors del Campus assoleixen 12 metres quadrats d’espai públic transitable. Són 64 puntals que separen el terra del sostre i evidencien de forma visible l’arquitectura que suporten, modificada tant en el seu estat com en relació amb el transeünt.\nEn ocupar un espai amb elements de construcció concebuts per evitar el col·lapse d’una edificació, es reforça la seua estabilitat al mateix temps que es planteja la possible necessitat de sustentació i es condiciona, d’altra banda, la seua funcionalitat. En última instància, ‘12 m² de estabilidad’ pretén jugar amb els conceptes d’ocupació i sostenibilitat espacial per plantejar com les seues alteracions afecten la seua concepció i significat.\nHi ha un altre tipus de saviesa, popular, que també tracta de donar resposta a la raó última d’aquest equilibri. És el cas d’aquesta cantiga tradicional gallega, una cosmogonia popular transmesa de forma oral que recorre una sèrie d’antagonismes per generar una visió de la terra en permanent harmonia. ‘Paisaje de la tierra’ reprodueix la transcripció fonètica de la cantiga recitada per l’àvia de l’artista.\nData d'actualització: 17 de octubre de 2016 07:00\nArxivat en: Festival de Benvinguda , Burjassot-Paterna , Servei d'Informació i Dinamització (SEDI) , Vicerectorat de Cultura i Esport


Mig segle del “Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band”.\n1 de juny de 2017 Batalletes, Músiques\nAvui, primer dia de juny, es compleixen exactament cinquanta anys que els Beatles varen publicar el disc “Sgt. Pepper’s Lonely Herats Club Band”. Això vol dir que no passaran gaires dies perquè es compleixi el mig segle que mon germà i jo –12 i 17 anys, respectivament, aleshores– vàrem fer-nos amb el nostre exemplar.\nSobre aquesta obra mestra –un clàssic indiscutible del segle XX– s’han dit moltíssimes coses i jo mateix n’he parlat en nombroses ocasions. A més a més, suposo que aquests dies els diaris i les revistes especialitzades en tornaran a parlar (si no m’erro s’ha posat a la venda una reedició ampliada, remasteritzada i no sé quantes coses més, perquè el personal amolli els gallets) i, per tant, prefereixo restar al marge i no atabalar-vos gaire.\nNomés diré que el format de disc de vinil de llarga durada, amb les cançons encadenades seguint l’ordre prefixat pels Beatles i el magnífic disseny de la carpeta avui, amb el discos compactes i les funcions de reproducció aleatòria, serien impensables. Un llençol, i no pas dels menuts, que en aquesta bugada hem perdut…\nEl que sí que m’agradaria explicar avui, perquè em sembla que ningú ho farà, és el context temporal enmig del qual surt a la venda “Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band”. Som-hi:\nTot just dos mesos abans d’aquell 1 de juny de 1967, Joan Manuel Serrat havia omplert durant dos dies el Palau de la Música Catalana presentant el seu primer disc (en vaig parlar aquí), el de “La tieta” i “Cançó de bressol”; el 21 d’abril es produïa el cop d’estat dels coronels a Grècia; el 30 d’abril obria les portes al carrer de Ganduxer de Barcelona el restaurant Via Veneto i l’1 de maig Elvis Presley es casava a l’hotel Aladdin de Las Vegas amb la senyoreta Priscilla Ann Beaulieu Wagner.\nEl mateix mes de juny de la sortida del disc dels Beatles l’ajuntament de Castelló d’Empúries aprovava el pla parcial que creava una urbanització de nom Empuriabrava; entre el 5 i el 10 de juny es va produir la Guerra dels Sis Dies; el 13 de juny es va obrir al trànsit l’avinguda Meridiana de Barcelona; tres dies després es va inaugurar a l’Hospitalet el polígon d’habitatges de Bellvitge i el 25 de juny es feia el programa “Our World”, la primera transmissió televisada per Mundovisión en la qual cada país membre de la xarxa presentava el bo i millor que tenia per mostrar: el Regne Unit va presentar els Beatles gravant “All you need is love” i España, per la seva banda, va exhibir unes vistes de la “bahía de Algeciras” amb el “peñón de Gibraltar” al fons (fa deu anys ho vaig explicar aquí).\nEls mesos de juliol i agost varen ser també rics en esdeveniments: la nit del 8 al 9 de juliol un grup de joves segrestava la imatge de la Mare de Déu de Núria (ho vaig explicar aquí); el dia 13 va morir el ciclista Tom Simpson durant l’ascens al Mont Ventoux; el mes d’agost es va inaugurar la primera sala d’art i assaig de Barcelona: el Publi Cinema; el 6 d’agost s’inaugurava a Lisboa el pont “Oliveira Salazar” sobre el riu Tajo. Pocs anys després li canviarien el nom per “25 d’abril”; el 27 d’agost es moria Brian Epstein, mànager i descobridor dels Beatles i el setembre es va celebrar la novena –i darrera– edició del “Festival de la Canción Mediterránea”, els guanyadors varen ser Guy Mardel i Nancy Holloway amb “La chanson du bonheur”.\nHe deixat expressament pel final d’aquest breu resum d’esdeveniments de 1967 el referèndum que es va fer a Gibraltar el 10 de setembre d’aquell any en el qual es preguntava als gibraltarenys si volien passar a ser españols. No cal dir que el NO va guanyar de manera rotunda. Tu diràs…


Hotel Garni Litzner Ischgl Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUnterer Nederweg 18, Ischgl, Ischgl, Àustria, 6561 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Garni Litzner\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Ischgl, Hotel Garni Litzner és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Garni Litzner també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Ischgl. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com ascensor, bar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna, esquí, sauna. Hotel Garni Litzner és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Ischgl.


3.ca.16 La variació lingüística – Ruta 66\n1. Fes un mapa conceptual de la variació lingüística. Pots fer-ho al quadern o utilitzar la següent aplicació. Hi pots accedir amb el teu compte de Google.\nMira com ha de ser un mapa conceptual: http://quadernsinteractiustram20.text-lagalera.cat/static/llibres/DEMO-P-5-L/MEDIES/P-TT08-00.pdf\nSegons les característiques de cada parlant tendrem:\nvarietats socials, geogràfiques i temporals\nLa variació lingüística pot ser:\nfuncional i geogràfica\nfuncional, geogràfica, social i temporal\ntemporal, geogràfica i social\nSegons quina sigui la situació de comunicació tendrem diferents:\n3. Indica si les afirmacions són vertaderes o falses.\n1.Les varietats temporals poden ser generacionals o històriques.\n2.La varietat generacional fa referència a la diferència entre els diferents gèneres literaris.\n3.La varietat temporal històrica fa referència a la diferència entre un text sobre història i un text poètic.\n4.L’argot és la parla d’un grup determinat, per tant forma part de les varietats socials.\n5.El factors que determinen els registres són el grau de formalitat, el canal, la intencionalitat i el tema de què parlem.\n6.Els registres més formals són l’estàndard i el literari.\n4. Escriu dues diferències que defineixin el bloc català oriental i dues més que defineixin el bloc català occidental.\n1.Per quina raó els textos dels mitjans de comunicació són en varietat estàndard?\n2.Quines característiques tenen els registres formals? I els informals?\n3.Quin és l’organisme que s’encarrega dels neologismes catalans?\n4. Com definiries la varietat estàndard d’una llengua? Per a què serveix?\n6. Digues a quin registre pertanyen els textos següents:\n1.“Aquestes dues zones són degudes a un tipus de captura de les radiacions còsmiques per part del camp magnètic terrestre anomenat ‘ampolla magnètica’, el qual no deixa escapar cap partícula ionitzada”.\n2.“Ei, que la tia és capaça de fotre una trucada al jefe del departament i s’ha acabat el bròquil”.\n3.“El president del govern va rebre el seu homòleg australià el passat mes de juny al palau de justícia de la Moncloa.”\n4.“Vós qui amb el mirar matau\nmatau-me, sols que em mireu.\nQue més m’estim que em mateu,\nque viure si no em mirau.”\n7. Fes la següent activitat de barbarismes i copia’ls al quadern.\nPrevious post3.es.27. El teatro barroco\nNext post3.ca.17 Activitat voluntària: memes de Persèpolis


Batut antioxidant - Vitam pleni\nEls éssers vius estem exposats a infeccions de paràsits, fongs, bacteris o virus, als tòxics ambientals, additius de l’alimentació, radiacions que creen oxidació i radicals lliures. L’estrès oxidatiu ha estat associat a la patogènesi de moltes malalties humanes; és per això que és de vital importància que aportem en la nostra dieta una quantitat suficient d’antioxidants, provinents de les fruites i verdures fresques i també fer exercici físic.\nUn batut -fet a casa- ric en aquests antioxidants ens pot ajudar a assolir la quantitat diària necessària comodament. A més, us animo a probar-lo perquè aquest batut de maduixes, coco, fruites del bosc i menta fresca està realment deliciós.\nDescarrega la recepta en pdf: Batut antioxidant\nThis entry was posted in Dinars i sopars, Receptes and tagged alimentació saludable, antioxidant, cocina naturista, cocina terapéutica, cuina terapèutica, detox. Bookmark the permalink.\n← Barretes energètiques amb ou i ametlles\nBatut energètic de plàtan →


consorci de residus – TV Digital Ontinyent\n26/10/2016 Economia, General\n26/10/2016 Bufali, Destacat, Medi Ambient, Vall d'Albaida\nLa Mancomunitat exposa les reivindicacions de la Vall d’Albaida al Consorci de Residus\nEls nous aires en la Vall d’Albaida i el Consorci de Residus han permés una fotografia inèdita fins ara: la reunió entre el president de la Mancomunitat i alcalde de la Pobla del Duc, Vicent Gomar, amb el gerent del COR, Sergi Pérez. L’encontre celebrat a la seu de la Mancomunitat a Ontinyent va tractar, sobretot, el transport de residus a Ròtova, una de les principals reivindicacions dels pobles de la Vall d’Albaida pels sobrecostos que ocasiona. Com assenyala Gomar «ha estat una primera reunió exploratòria on hem comprovat una millor disposició per part del COR que anima a pensar que obrirem una nova etapa en les relacions basada en el diàleg i no els jutjats com ha passat fins ara». Font: Mancomunitat de Municipis de la Vall d’Albaida\nEl president de la Mancomunitat de Municipis de la Vall d’Albaida, Vicent Gomar, ha exigit al Consorci de Residus que es done solució immediata a la planta de transferència comarcal i habilite les instal·lacions de proximitat necessàries i, alhora, es faça càrrec de les despeses extraordinàries ocasionades pel transport del fem del pobles de la comarca de la Vall d’Albaida a l’estacio de transferencia de Ròtova. Els costos extra pugen en estos moments a 599.841,22 euros entre agost de 2014 i juny d’enguany i «seguiran augmentant fins que el COR no respecte els seus propis estatuts i aprove un punt de lliurament provisional a la Vall d’Albaida», assenyala Vicent Gomar que recorda que «en matèria de recollida de fem, cal pendre decisions i cada dia que passa son oportunittas que es es perden per millorar la gestió» i conclou que «els pobles de la Vall d´Albaida no tenen perquè pagar …\n07/04/2016 Bufali, Destacat, General, Medi Ambient, Vall d'Albaida\n16/03/2016 Medi Ambient\nEl Consorci de Residus de la Safor, la Vall d’Albaida, la Costera, la Canal de Navarrés i la Vall d’Aiora (COR) ha donat el primer pas per a suspendre la construcció de la macroplanta de residus de Llanera de Ranes. L’assemblea, celebrada aquesta vesprada en la Casa de Cultura de Xàtiva, ha aprovat per majoria demanar la suspensió dels tràmits per a la seua construcció amb la voluntat de buscar un major consens en la gestió dels residus de les cinc comarques. Amb aquesta mesura, s’obri ara el termini per a impulsar un procés participatiu i de consens per a dissenyar el nou mapa d’instal·lacions de tractament. La suspensió, impulsada pel president del COR i alcalde de Xàtiva, Roger Cerdà (PSPV-PSOE), suposa posar fi a una polèmica construcció que havia generat una forta contestació social. Aquest alçament ciutadà es va fer patent a través de milers d’al·legacions al projecte, manifestacions …


27 parelles lingüístiques de Roses prenen part a la nova edició del Voluntariat per la Llengua ·\nInici Cultura 27 parelles lingüístiques de Roses prenen part a la nova edició del...\n27 parelles lingüístiques de Roses prenen part a la nova edició del Voluntariat per la Llengua\nFoto de família de la presentació del Voluntariat per la Llengua i el llibre Els jocs retrobats\nAhir es va presentar al Teatre de Roses les parelles lingüístiques i el llibre Els jocs retrobats\nEls jocs retrobats, llibre de Xavier Cortadellas i Judit Pujadó, sobre jocs que es practicaven al carrer es va presentar ahir a la tarda en el Teatre Municipal de Roses en el marc de la inauguració de la nova edició del programa Voluntariat per la Llengua composat per Parelles Lingüístiques. Parelles composades per vilatans de Roses i nouvinguts a la Vila per practicar i millorar l’aprenentatge de la llengua catalana.\nL’acte el va encetar el regidor de Cultura, Marc Danès, que va presentar el programa Voluntariat per la Llengua, així com als coordinadors del llibre, Xavier Cortadellas i Judit Pujadó.\nCortadellas va explicar que l’obra Els jocs retrobats conté un total de 33 cròniques, de les quals va donar una pinzellada, assenyalant que el llibre parla de prop de 200 jocs que, fins a mitjans del segle XX, es practicaven als carrers de Catalunya, i el qual s’ha pogut elaborar gràcies a la tasca de vuit escriptors que han recorregut tot el territori per parlar amb persones grans que han recordat la seva infantesa plena d’entreteniments i de diversions que els omplien d’alegria.\nAcabada la reflexió sobre el llibre, es va projectar un vídeo sobre el Voluntariat per la Llengua, que va servir d’introducció a la presentació de les 27 parelles lingüístiques de l’edició d’enguany del Voluntariat per la Llengua.\nA mida que cada parella lingüística s’anava constituint, se’ls feia entrega d’una carpeta amb informació diversa sobre el programa, entre la qual cal destacar les dades dels establiments col·laboradors que garanteixen que les parelles trobaran facilitats per expressar-se i ser ateses en català, així com les dades de les entitats col·laboradores que obren les activitats que organitzen habitualment a les parelles lingüístiques.\nD’altra banda, cal destacar que les parelles també podran participar en les activitats complementàries que s’organitzen des de l’Oficina de Català de Roses, com a conferències, visites guiades, sortides de coneixement de l’entorn, clubs de lectura, entre d’altres activitats culturals també des del consistori rosinc.\nL’acte de presentació de la nova edició del Voluntariat per la Llengua i del llibre Els jocs retrobats el va cloure l’alcaldessa de Roses, Montse Mindan, alcaldessa de Roses, l qual va valorar positivament aquest programa per l’aprenentatge del català, a la vegada que va agrair als participants la seva implicació per prendre-hi part.\nMés de 550 parelles lingüístiques a Roses des del 2004\nDes que es va iniciar el programa Voluntariat per la llengua a Roses, l’any 2004, s’han constituït 559 parelles lingüístiques, cosa que demostra la implicació de la població rosinca en el programa i la seva vitalitat.\nAquesta iniciativa, a més d’enriquir les persones que participen en el programa, pretén consolidar la idea que el català és, i ha de ser, llengua d’acollida, a més de fomentar la cohesió social.\nArticle anteriorMig centenar de competicions nàutiques en 5 anys a Roses ha suposat un impacte de 3’5 milions d’euros\nArticle següentProtecció Civil manté l’Alerta del Pla INUNCAT pel temporal de pluja i llevant del cap de setmana