VINARÒS : Turisme Vinaròs informa dels nous cursos de la Generalitat - CastellonDigital.com\nPorts y Maestrazgo Castellón Turismo\nVINARÒS : Turisme Vinaròs informa dels nous cursos de la Generalitat\nEs tracta de formació especial per a la reobertura de l’activitat turística després del confinament de la Covid-19, amb mesures d’higiene i organització per garantir la seguretat de les persones\nTurisme Comunitat Valenciana ha preparat un programa formatiu especial per garantir a les empreses del sector una reobertura dels negocis amb les màximes garanties de seguretat per als clients i treballadors. Es tracta de píndoles formatives, gratuïtes, de dues hores de durada que sobretot busquen informar de les mesures sanitàries i preventives per aplicar als establiments.\nEl regidor de Promoció de la Ciutat i Interès Turístic, Marc Albella, ha destacat que “volem donar la màxima difusió possible d’aquests tallers per tal d’ajudar a les empreses del sector a posar en marxa de nou els negocis”. En aquest sentit, ha assenyalat que “animem a les empreses turístiques a participar en els tallers que ha programat Turisme Comunitat Valenciana per tal d’oferir les màximes garanties sanitàries als clients i fer de Vinaròs una ciutat segura per venir a gaudir de les vacances”.\nEl regidor Albella ha afegit que des del Departament de Turisme s’ha demanat als hostalers que col·loquen en lloc visible les recomanacions higièniques i de seguretat que s’han tramès des de l’Ajuntament. Així mateix, indicava que durant aquesta setmana es repartiran mascaretes per als treballadors dels establiments hostalers.\nPel que fa a la formació de Turisme Comunitat Valenciana és la següent:\nJornada informativa per a directius i gestors sobre l’adaptació d’establiments hotelers per a la reobertura postCovid-19 a la Comunitat Valenciana. Dimarts 12 de maig de 12h a 14h.\nJornada informativa sobre mesures preventives en hotels enfront de la Covid-19. Dimarts 12 de maig 16h a 18h.\nJornada informativa Covid-19 sobre mesures a implementar a la fase 1 de la desescalada per a la reducció de riscos en establiments de restauració (dirigit a titulars de restaurants, personal de cuina i sala). Dimecres 13 de maig de 12h a 14h.\nJornada informativa per a directius i gestors sobre l’adaptació de restaurants i cafeteries per a la reobertura postCovid-19 a la Comunitat Valenciana. Dijous 14 de maig de 12h a 14h.\nJornada informativa per a directius i gestors sobre l’adaptació de càmpings per a la reobertura postCovid-19 a la Comunitat Valenciana. Dijous 14 de maig de 15:30h a 17:30h.\nJornada informativa per a directius i gestors sobre l’adaptació d’apartaments turístics per a la reobertura postCovid-19 en la Comunitat Valenciana. Divendres 15 de maig de 12h a 14h.\nJornada informativa per a directius i gestors sobre l’adaptació i recomanacions en matèria de seguretat i higiene en cases rurals per a la reobertura postCovid-19 en la Comunitat Valenciana. Divendres 15 de maig de 16h a 18h.\n← XILXES : Xilxes trabaja en la búsqueda de la mejor solución para la reapertura de los centros educativos\nALCALÀ-ALCOSSEBRE : L’Ajuntament d’Alcalà-Alcossebre reclama conèixer mesures de seguretat i higiene per a preparar l’obertura de platges i piscines públiques →\nL´ALCORA : L’Ajuntament signa amb la Caixa Rural l’Alcora un préstec d’ 1,1 milions d’euros sense interessos\nBENICARLÒ : Retiran ejemplares de atunes de las playas de la localidad\nMORELLA: Morella presenta les Jornades de ramaderia extensiva d’esMontañas


Dilluns obre portes la mostra “Atles Metafísic” de Maribel Escandell\nDivendres, 14 de Maig de 2021 09:32\nEl Consell de Formentera, a través de l’àrea de Cultura, informa que el pròxim dilluns 17 de maig obri portes l’exposició de la formenterera Maribel Escandell Atles Metafísic. La mostra és un recorregut visual resultat d’un exercici de reflexió sobre tot allò que és més enllà del nostre enteniment i que ocupa les capes més profundes de la nostra existència. Un projecte que neix de la necessitat d’observar la relació de l’home amb l’Univers, segons descriu l’autora.\nL’exposició està formada per unes vint obres, d’acrílic sobre tela, de diverses mides. Com la paraula ha format part important del procés creatiu de l’artista, Maribel exposa també diversos objectes poètics que són essencials per a sostenir el concepte.\nLa mostra es podrà veure a la Sala d’Exposicions “Ajuntament Vell”, del 18 al 29 de maig de 2021, de dilluns a dissabte d’11 a 14 hores i de 18 a 20 hores, diumenges i dilluns matí, sala tancada. L’obertura de portes de l’exposició serà dilluns 17 de maig a les 18.00 h


Fauna i Defensa Animal - Ipcena EdC\nFauna i Defensa Animal · 19.07.2021\nEl misteri aprofundeix a la recerca de l’assassí de l’ós bru Cachou\nEl diari britànic The Telegraph, un dels més importats d'Anglaterra, en el seu dominical d'aquest 18 de juliol, a publicat un interessant article extens sobre el conflicte de la mort de l'ós Cachou i la conservació dels óssos als pirineus. The Telegraph: "Mystery deepens in search for killer of Cachou the brown bear. Forest ranger, local politician and a horse breeder among suspects in death of animal in the Spanish Pyrenees last year"\nFauna i Defensa Animal · 01.05.2021\nEls canals d'Urgell una trampa mortal per la fauna que cal evitar\nMembres d'IPCENA vam localitzar a la zona del Collet al canal d'Urgell a les Borges Blanques (Les Garrigues), just on neix la quarta sèquia, un container amb uns 20 - 25 cadàvers de fauna autòctona, majoritàriament cabirols i algun senglar, tots morts durant els últims dies. Aquests animals moren ofegats al caure al canal d'Urgell en diferents trams al no poder sortir de l'aigua, el que suposa un parany mortal per a la fauna i també un risc a les persones, que urgeix aplicar solucions.\nL'ós Cachou destapa una xarxa de tràfic de coca a Aran. Els detinguts disposaven d'un laboratori en el qual presumptament transformaven pasta de cocaïna importada des de Colòmbia a droga llista per al consum. L'organització tenia tentacles a Castelló i part de la banda assentada a la Val d'Aran, on els traficants venien directament al consumidor importants quantitats de droga. Entre els 12 detinguts hi havia l'alcalde de la pedania de Casau, a la Val d'Aran, Juan Berdié ...\nFauna i Defensa Animal · 04.02.2021\nIPCENA s'ha adherit a la campanya d'adhesions d'ONGs per donar suport al Ministeri de Transició Ecològica a la iniciativa de declarar espècie protegida al llop


Dilluns, 13 Octubre 2014 19:32\nLa mostra es pot visitar a la Sala de Tines del Celler Cooperatiu (foto: Localpres)\nexposició, Celler, Celler Cooperatiu, sant galderic,\nL’antic transport de sang és una exposició que organitza l’Associació Sant Galderic en el marc del seu 20è aniversari. La proposta inclou una desena de carros de mercaderies i de viatgers. La mostra té un alt contingut didàctic i està pensada per a tot tipus de públics. En ella es presenten els carros més representatius de cada tipologia, entre els quals figuren carros funeraris, de vela o de negociant, tartanes i carretes de bous, entre d’altres. Són exemplars emprats a casa nostra abans de la irrupció massiva dels vehicles de motor, a partir dels anys 60 del segle XX, i que eren moguts amb la força dels animals de peu rodó enganxats amb els guarniments de l’anomenat “tir a la catalana”, una modalitat autòctona composta de bridó, collar, bastet i retranga.\nJosep Preseguer, president dels Tonis de Taradell, ha explicat al magazín Rubí al Dia que l’exposició conté una representació dels diferents tipus de carros que es podien trobar per la zona. L’entitat Tonis de Taradell va començar amb la recuperació d’un carro antic i ara en tenen 70.\nLa mostra L’antic transport de sang es va inaugurar el passat divendres 10 d’octubre amb l’assistència de la regidora de Promoció de la Cultura, Neus Muñoz, i representants de l’Associació Sant Galderic i dels Tonis de Taradell. L’exposició es podrà visitar a la Sala de Tines del Celler fins al 16 de novembre tots els divendres de 18 h a 21 h, els dissabtes entre les 12 h i les 14 h i també entre les 18 h i les 21 h, i els diumenges de les 11 h a les 14 h\nJosep Preseguer, president dels Tonis de Taradell\nARIADNA BENAVIDES ens presenta la Fira de Sant Galderic 2019


Conseqüències fortuïtes d'un embolic persinogeranístic, o no? - Premis d'Arquitectura\nArran de l’exposició Temps de Flors 2003 de Girona es va voler crear una situació impossible dins del pati obert que correspon al que va ser el caldari dels banys àrabs de Girona. Una paret amb tres refosos va servir de pretext per convertir un espai interior tancat en una al·legoria a les típiques balconades dels carrers del barri vell gironí. Els elements que conformen les balconades aquí apareixen deformats, capgirats, transformats, deconstruíts. La persiana s’ondula Iliurement en relació a la tibantor dels fils i els geranis escampen el seu color per tots els racons.\nEl muntatge es va pensar a partir d’elements naturals i senzills, reaprofitables i poc costosos. Acabada l’exposició, els geranis es podien comprar a l’ajuntament de Girona per un preu mòdic.\nCaldarium dels banys àrabs. Girona


La Ràpita enllesteix les obres del nou pavelló annex al poliesportiu municipal — Ajuntament de Sant Carles de la Ràpita\nInici → ca → Ajuntament → Actualitat i comunicació → Notícies → La Ràpita enllesteix les obres del nou pavelló annex al poliesportiu municipal\nL'obra permetrà descongestionar altres equipaments esportius on fins ara s'hi concentra la pràctica de les moltes entitats i clubs actius de la població\nLa Ràpita està enllestint les obres del nou pavelló annex al poliesportiu municipal, ubicat al carrer Dr. Torné 41. Les noves instal·lacions executades per l’empresa M i J. Grúas, amb un cost final de 604.511 euros, permetran descongestionar els espais que fins ara han compartit les moltes entitats, associacions i clubs esportius que hi ha actius a la població.\nEs tracta d’un edifici d’unes dimensions de 44,5 x 27 m, amb 7,20 metres d’alçada útil interior, que ocupa la vessant est del Turó de la Guardiola. Està connectat a través d’un espai de pas amb el Pavelló Poliesportiu, amb el qual comparteix vestidors. La pista és de paviment de goma de PVC amb una capa d’escuma de 8 mm de gruix. Hi estan senyalitzades les línies per practicar bàsquet (dos pistes petites i una gran), voleibol i futbol sala. A més, les cistelles de bàsquet es poden adaptar a diferents alçades per permetre la pràctica a jugadors de totes les edats. També s’hi poden practicar altres esports, i disposa d’una gran cortina central per separar la pista principal per la meitat. El nou pavelló disposa també d’un espai de graderia per al públic amb 86 seients de capacitat.\nL’alcalde de La Ràpita, Josep Caparrós, ha fet una visita d’obres al nou equipament. Caparrós ha destacat que “es fa realitat un projecte llargament reivindicat que permetrà descongestionar el pavelló poliesportiu i donar espai d’entrenament i també per a competicions a les diferents entitats esportives, de manera que juntament a les obres de tancament de la pista de patinatge que acabaran properament, donem resposta a una important mancança en equipaments esportius”.\n“Per bé que l’ús principal serà la pràctica dels diversos esports que pot acollir, el nou pavelló també tindrà utilitat com a espai polivalent per acollir altres tipus d’actes”, ha afegit Caparrós.\nEls acabats exteriors son de xapa, formigó i vidre. L’espai perimetral que resta en contacte amb el vial ha estat urbanitzat i s’hi ha estès un paviment de formigó.


Assetjament policial al Fòrum - 13 d'agost de 2002 - Indymedia Barcelona\nAssetjament policial al Fòrum - 13 d'agost de 2002\nper contrastant\t 26 ago 2004\nDissabte passat al matí vam rebre un veritable assetjament policial al Fòrum mentre calculàvem la gent que entrava al recinte. De quarts d'onze a tres quarts de dotze ens van fer identificar en diverses ocasions.\nEn concret, el membre de CONTRASTANT que era a l'entrada de Diagonal dues vegades i el membre que era a l'entrada de Prim una (en una altra ocasió un mosso d'esquadra li va preguntar què feia però no el va identificar).\nA més, durant el descans d'un quart d'onze, uns secretes també van fer identificar tots membres alhora. Si els agents de la policia, tant els\nde la policia espanyola com els mossos 'esquadra, ens haguessin observat en lloc de mostrar la seva prepotència exigint-nos que ens identifiquéssim, haurien vist que el que fèiem era comptar gent.\nTanmateix, la seva displicència els portava a la fàcil tasca de fer-nos identificar. A més, davant de la nostra protesta, ens volien fer creure, això ens deien, que es tractava de simple rutina.\nCasualment, de tota la gent que hi havia a les entrades del Fòrum només ens identificaven a\nnosaltres, però era pura rutina. Al llarg de les identificacions, vam tenir uns creuaments de paraules molt interessants i instructius.\nUn policia espanyol, davant les respostes en català d'un dels nostres membres, va dir "En castellano, por favor", petició davant de la qual el membre de CONTRASTANT va optar per callar. A més, el mateix policia va formular l'amenaça següent en forma de pregunta: "¿Sabe usted que se tomarán contra usted? En un altre dels intercanvis dialèctic, un secreta de la policia espanyola ens va dir, com a resposta a les nostres queixes, "Té por d'alguna cosa?".\nEn dues de les identificacions (rutinàries, això sí) ens van preguntar si formavem part de col·lectius antifòrum. Es veu que ser antifòrum es condició suficient per passar a ser un sospitós rutinari.\nDiumenge la policia va tornar a la càrrega. El membre de CONTRASTANT va rebre una altra identificació rutinària (dos secretes més). En un moment determinat, el policia espanyol ens va dir\nque la identificació era, en altres coses, per comprovar si el membre de CONTRASTANT tenia res pendent amb la justícia (espanyola, por supuesto).\nSom tan rucs que si tinguéssim res pendent amb la justícia espanyola estaríem comptant a la porta del Fòrum!\nEn aquesta ocasió, però, vam poder comprovar que la política educativa dels governs de Jordi Pujol ha fet forat. La parella de secretes, formada per policia nacional i mosso d'esquadra com sempre, van mantenir una discussió profitosa amb un de nosaltres. Aleshores, el mosso d'esquadra va demostrar l'eficiència de la política educativa pujoliana.\nEn identificar-se l'interpel·lat com a membre de CONTRASTANT, el mosso d'esquadra va preguntar afirmant: CONTRASTANT acabat amb t. Per acabar, cal dir que cap dels policies que ens va identificar no va tenir cap interès per comprovar què escrivíem a les llibretes.\nRe: Assetjament policial al Fòrum - 13 d'agost de 2002\nDe los 2.096.545 visitantes del Forrum que acaban de declarar, cuántos de ellos son pasma, picoletos, gossos de quadra, secretas, pitufos, guripones, ejército ep.pañol, guardia real, empleados de INDRA, y otros muchos Cuerpos de Inseguridad que ni siquiera conocemos ?\nper xxxxxxx\t 27 ago 2004\nEn el nombre de visitants no es desglosen les invitacions i a més a més és compten com a visistants els treballadors que hi han d'anar a treballar cada dia.\nper Apreciació lingüística\t 27 ago 2004\nPrimer vull felicitar-vos per la vostra feina de comptar els que entren al Fòrum cada dia. Després us suggereixo que li duigueu al poli educatiu que, tot i que "contrastant" s'escriu amb "t", sembla ser que no pronunciem la "t", si més no al nostre dialecte, quan parlem.


Podrem o no (Miquel Capellà)\n4 min. 03/06/2014 00:00\n260x366 Podrem o no / ARXIU Podrem o no / ARXIU\nFelipe González ha declarat: l’alternativa bolivariana que presumptament persegueix Podemos seria una autèntica catàstrofe. González coneix molt bé el món bolivarià i sap del que parla. González no és l’únic que ha posat de manifest la seva preocupació per les simpaties chavistes de Pablo Iglesias, que, com la majoria saben, ha col·laborat amb algunes organitzacions de l’entorn de l’expresident Chávez. Per tant, Pablo Iglesias també sap el que pretén. Ara bé, al comentari del senyor González, així com la majoria de la resta d’opinions publicades aquests dies passats, referides a la pressuposada intencionalitat de Pablo Iglesias, no expliquen el que, al meu entendre, és la qüestió cabdal: què és el que va fer que Chávez, un modest i desconegut militar, tingués, pràcticament al seu primer intent electoral, el suport majoritari del poble veneçolà? Com tampoc explica per què Pablo Iglesias, un anòmim professor de dret, conegut solament per les seves darreres i freqüents intervencions en tertúlies televisives, obtingués un resultat tan clamorós en el seu, també, primer intent electoral. No tinc cap dubte que el principal punt de coincidència entre l’un i l’altre és l’estat d’esgotament i menyspreu profund cap l’elit política i les altres classes dirigents, dels ciutadans d’ambdós països.\nLa profunda corrupció existent a Veneçuela, política, econòmica i moral o, dit d’una altra manera: la històrica connivència entre el poder econòmic i el poder polític, va ser el que va provocar la subsegüent desafecció i fàstic de la ciutadania. Potser això els recordi algunes coses que han succeït al nostre país. Pablo Iglesias, en la seva campanya, ha utilitzat una idea a la qual havien donat forma dos periodistes italians, Antonio Stella i Sergio Rizzo, el maig de l’any 2007, quan varen publicar el llibre que titularen La Casta, on explicaven els escandalosos privilegis dels polítics italians. L’any 2009, el periodista espanyol Daniel Montero va escriure un homònim que va titular: La casta, el increíble chollo de ser político en España, on explica, entre moltes altres coses, que, en el nostre país, 80.000 persones viuen de la política; que en molts casos els polítics cobren fins a tres pensions distintes i que, en altres, es poden jubilar amb 7 i 11 anys de cotització, quan la resta de ciutadans n’hauran de cotitzar 35. També explica quins són els salaris i els privilegis dels diputats, senadors, batlles, presidents de comunitats autònomes, eurodiputats, etc. etc. El llibre La Casta, a Itàlia, va ser un èxit editorial extraordinari, comparable al de Podemos quan ha explicat el mateix en un context electoral.\nTot i així, és molt probable que Felipe González tingui raó quan diu que l’alternativa bolivariana seria una catàstrofe. Però la pregunta és: per a qui? Per als sis milions d’aturats?\nPer als milers de ciutadans que voltegen pel passadís de la mort esperant que els fotin fora de casa seva?, o de la feina? Els donaré una dada que potser els ajudi a completar la reflexió: l’atur, a Veneçuela, amb tot el caos i desordre amb què viu el país, està per davall del vuit per cent. Se’l poden imaginar, un país amb un vuit per cent d’atur? Què és el que va canviar Hugo Chávez? Crec que una sola cosa: convertir un país de gent desesperada en un país de gent amb esperança. Perquè la resta no ha canviat gaire. No em demanin si, per aconseguir això, el president Chávez va haver de fer algunes trampes. Potser siguin els veneçolans els qui millor puguin respondre aquesta pregunta.\nMatteo Renzi, el nou primer ministre italià, s’ha fet, poc més o manco, la mateixa pregunta, i la seva resposta ha estat: si fem reformes creïbles, el populisme no tindrà futur. Dit d’una altra manera, si continuam abusant de la gent, enganyant-la, arruïnant-los el present i apagant-los el futur, el populisme fotrà fora els responsables i el que guanyarà serà el model bolivarià, perquè, en el pitjor dels casos, durà, durant un temps, la pau i l’esperança a milions de ciutadans desesperats. Així que solament una seriosa, convençuda i profunda regeneració de les classes dirigents, començant pels empresaris, sobretot d’aquells que, amb els seus propis recursos, han satisfet la cobdícia dels polítics en benefici propi, pot evitar la catàstrofe de la qual ens ha parlat el senyor González. I, com hi insisteix el president Renzi, perquè aquestes reformes siguin creïbles, a més de crear il·lusions i somnis, s’hauran de fer projectes concrets, fent grans inversions en la creació de llocs de feina i pel creixement de l’economia. Si no es fa així, totes les mesures en defensa de l’austeritat estan condemnades al fracàs. Sobretot si són els mateixos corruptes els qui les volen imposar.


Actualitzada 09/11/2019 a les 19:21\nLa central nuclear de Vandellòs II ha iniciat la seva 23a recàrrega de combustible per iniciar un nou cicle de generació d'un any i mig. La central es va desconnectar la xarxa elèctrica la mitjanit passada i obliga l'equip de professionals de l'ANAV i d'empreses auxiliars de serveis a ser presents a la instal·lació de manera permanent. A més, s'hi afegiran un miler de treballadors de diversos perfils i especialitats d'unes 60 empreses de serveis especialitzats. El pressupost de l'operació suma uns 19 MEUR. Durant aquestes primeres hores, la planta està en fase de refredament per aconseguir que la temperatura de l'aigua del circuit primari baixi de 350 a 60 graus centígrads, mentre la central transita pels diferents modes d'operació, des del Mode 1 (operació a potència) fins al Mode 6 (recàrrega).\nA partir d'aleshores quan es posarà en servei la grua polar de l'interior de l'edifici de contenció, es donarà entrada als equips i s'omplirà d'aigua la cavitat del reactor per procedir a l'extracció de tot el combustible del nucli cap a la piscina, on es durà a terme la renovació d'una mica més d'un terç (64) dels elements i la preparació del nucli per al nou cicle de funcionament.\nComenta el contingut : La central nuclear de Vandellòs II inicia la 23a recàrrega de combustible


En Comú Podem i ERC es disputen la victòria a Catalunya el 26-J, segons una enquesta dels republicans\nL'orientació dels votants de la CUP decidiria si s'imposa la candidatura de Xavier Domènech (que pot créixer fins als 12-13 escons) o si empata amb la de Gabriel Rufián (11-12 escons)\n4 min. Barcelona 26/05/2016 18:05\n651x366 Domènech, parlant amb Tardà i Rufián, al Congrés / EFE Domènech, parlant amb Tardà i Rufián, al Congrés / EFE\nA Catalunya, les eleccions del 26-J són cosa de dos. Almenys això és el que preveu una enquesta interna d'ERC a la qual ha tingut accés l'ARA i que assenyala que En Comú Podem i els republicans es disputarien la victòria de forma destacada. Segons aquest sondeig, la coalició que agrupa Podem, ICV, EUiA i Barcelona en Comú podria créixer dels 12 escons del 20-D fins a 13 o quedar-se igual, mentre que la candidatura liderada per Gabriel Rufián i Joan Tardà passaria dels 9 diputats fins a 11 o 12 –n'obtindria un més per Barcelona i per Lleida i, potser, per Girona.\nAl darrere, CDC perdria un escó respecte als que va obtenir Democràcia i Llibertat al desembre, i es quedaria amb 7, mentre que C's en guanyaria un, i pujaria de 5 a 6. Al seu torn, el PP en podria créixer un o quedar-se amb els 5 actuals, mentre que l'únic partit que canvia de cap de llista, el PSC –que ja no estaria encapçalat per Carme Chacón, sinó per Meritxell Batet–, seria el que més cauria, de 8 a 5 diputats, a la cua dels partits a Catalunya.\nAquest sondeig –fet a una mostra de 1.500 persones– també assenyala que la clau de la victòria la tindrien els votants de la CUP del 27-S. I és que, segons aquestes dades, més d'un terç de l'electorat anticapitalista faria ara confiança a En Comú Podem, una part inferior optaria per ERC i, finalment, l'altre segment significatiu s'abstindria.\nDe fet, el vot de Junts pel Sí també es dividiria en terços, tot i que, en aquest cas, el més gran se l'enduria CDC, el mitjà ERC i el petit En Comú Podem. El fet que quasi tot el votant de Catalunya Sí que es Pot faci confiança a la candidatura de Xavier Domènech és el que situa aquesta candidatura al capdavant.\nObjectiu: captar votant independentista d'En Comú Podem\nAquesta enquesta explica també el fet que els republicans estiguin preparant una campanya en què aspiraran a captar part del votant independentista d'En Comú Podem, per intentar superar-lo. Hi ajuda el fet que precisament Rufián és el segon cap de llista preferit pels electors de la coalició –el primer òbviament és Domènech– i, per això, aquest destacarà les similituds en l'eix social amb Podem, amb la diferència que ERC vincula les conquestes a la independència o, com resa el seu lema, "sense demanar permís" a l'estat espanyol.\nEls estrategues republicans, de fet, creuen que Pablo Iglesias abaixarà el to pel que fa al referèndum d'autodeterminació a Catalunya a causa de les seves opcions de superar el PSOE i esdevenir segona força a l'Estat. I, encara que Domènech sí que mantingui la reivindicació en la campanya catalana, Rufián i Tardà esperen treure rèdit dels eventuals dubtes d'Iglesias.\nDe la mateixa manera, el fet que CDC només es disputi vot amb ERC i no aspiri a rebre'n de l'espai de la CUP també explica que Francesc Homs se centri a carregar contra els anticapitalistes. L'objectiu seria erigir-se com el candidat que més defensa el mandat de Junts pel Sí, fins i tot davant dels seus principals socis, que recentment han optat per "deslliurar-se" del pacte d'estabilitat.\nEn Comú Podem guanyaria en vots\nSigui com sigui la pugna al capdavant entre En Comú Podem i ERC, només se centra en el repartiment d'escons. Pel que fa als vots, la coalició de Domènech té quasi garantit imposar-se. Tot i això, segons l'enquesta –feta preveient una abstenció del 34%, cinc punts superior al 20-D–, aquesta formació es mantindria en prop de 925.000 vots (el 26% del total, una mica més d'un punt per sobre del desembre). Al seu torn, ERC guanyaria més de 80.000 vots (fins als 681.000) i passaria del 16% al 19%.\nEn vots, el tercer partit seria C's, que creixeria en uns 10.000, fins prop de 500.000 (14% del total, un punt més). El seguiria el PSC, que patiria una severa caiguda de 125.000 vots, fins als 464.000 (13% del total), just al davant de CDC, que es quedaria amb 444.000 (120.000 menys). Tancaria, amb un 11% dels vots, el PP, que perdria 30.000 suports des del 20-D.\nERC es compromet a ajudar Podem a canviar l'Estat però li demana "reciprocitat" per assolir la independència\nERC aspira a la victòria el 26-J per deixar d'anar "a Madrid a demanar permís"\nConvergència obre foc contra les "superesquerres"\nLes exigències d'ERC per investir un president espanyol: referèndum en un any i polítiques socialdemòcrates


Fotos | Jordi & Tabare Photo Bloc | Page 2\nUna escapada al Kruger\n4 agost 2012 by maputo2012\nNo podíem deixar escapar l’oportunitat de conèixer el Parc Kruger tenint-lo tan a la vora, així que el cap de setmana passat, aprofitant que uns nous amics havien llogat un cotxe per anar-hi, ens vam unir a ells. Va ser un pla molt improvisat i sense gaire preparació: divendres pel vespre ens ho proposaven i dissabte de matinada ja estàvem en marxa.\nFamília de senglars\nLa distància és molt curta i per això es preveia que el viatge només havia de durar al voltant d’una hora, però vam decidir de quedar ben aviat, a les sis del matí, per poder aprofitar el dia. Aviat vam adonar-nos de l’encert de la nostra decisió, ja que havíem oblidat els tediosos tràmits i les llargues cues de la doble duana, primer al costat moçambicà i després al sud-africà, que, amb declaració de cotxe llogat inclosa, ens van fer deixar allí al voltant d’un parell d’hores i arribar a les portes del parc a vora de les deu del matí. De tota manera, què volíem? Som a Àfrica i aquí les coses van al seu ritme lent i pausat, sense presses, com si en algun moment s’hagués aturat el seu rellotge per fer-nos assaborir amb més sibaritisme cada instant.\nLa diferència entre Moçambic i Sud-Àfrica es va fer palesa ja només travessar la frontera, en la qualitat de les carreteres, la sensació de netedat, la distribució més racional de les construccions, els inacabables conreus a ambdós costats amb immensos sistemes de rec mòbil, les botigues plenes d’articles atractius i ben ordenats… semblava que havíem creuat una frontera delimitat¡da per una serralada infranquejable de milers de metres d’alçada que separés dues valls amb característiques geoclimàtiques absolutament diferents, però la veritat és que la transició geogràfica entre tots dos països es produeix en continuïtat a través d’una gran plana i l’únic que els separa és una barrera de filferro espinós amb abast només humà. És una llàstima veure unes diferències tan notables a banda i banda; haver estat al costat moçambicà durant setmanes veient el que s’ha de pagar per bens bàsics com la llet, els cereals, l’oli i tants d’altres que, per no produir-se en el país (!), s’han d’importar del del costat.\nNo és la nostra intenció oferir aquí una descripció de la vida i miracles del Parc Kruger, ja que en comptes de copiar i enganxar nosaltres els continguts de la wikipedia/viquipèdia podeu consultar-la vosaltres directament. Només us direm que es tracta d’un immens parc natural situat a Sud-Àfrica just al costat de la frontera amb Moçambic, amb una extensió comparable amb la d’Israel (…ja estem copiant!), i amb una extraordinària riquesa d’espècies animals. Els que hem tingut la sort d’haver estat ja en algun dels parcs naturals africans coneixem la famosa expressió dels Big Five (els Cinc Grans), que fa referència a cinc grans animals mítics que tothom vol contemplar: el lleó, l’elefant, el búfal, el rinoceront i el lleopard. Evidentment, tothom té les seves pròpies expectatives pel que fa al que pretén trobar-se quan va a un parc d’aquestes característiques, però el poder veure directament i en llibertat els Big Five és tot un repte i constitueix com una mena de culminació personal. No els vam arribar a veure tots cinc, ja que com sempre se’ns va escapar el més preuat per nosaltres: el lleopard. Tot i així els altres quatre sí que van fer presència i fins i tot ens vam trobar cara a cara, amb un immens rinoceront blanc, tan gairebé a tocar que fins i tot vam pensar que potser hauríem de córrer, cosa que no ens havíem ni plantejat com a possible… i impales, i nyus, i zebres, i senglars, i majestuoses girafes, i hipopòtams, i mones, i kudus, i una munió d’espècies d’ocells de mil colors que es van arremolinar al nostre voltant mentre dinàvem, plantant-se descaradament a sobre de la taula per veure si podien pispar alguna molleta (quina raó que tenies, Francesc, quan ens parlaves de com de desconfiats són els animals europeus en comparació amb els d’altres regions del món!).\nAcabada la visita al parc, vam posar rumb a casa en un viatge de tornada ple de petites incidències. Per començar, de nou els farragosos tràmits de la doble duana en la que, aquest cop sí, van intentar enganxar a un dels nostres companys amb una suposada (i inexistent) incorrecció burocràtica que els hi permetés clavar-li una bona multa l’import de la qual es podés després embutxacar el funcionari de torn; malauradament per ells, es van trobar amb algú que no va voler donar el seu braç a tòrcer i que, com a brasiler que era, coneixia bé l’idioma, de manera que aquell vespre es van haver de quedar amb les ganes de fer-se el sobresou. Les aventures no van acabar aquí, ja que després de parar-nos dos cops a la carretera en controls policials sense més rellevància, en arribar a l’entrada de Maputo un últim control policial no va poder evitar la temptació d’aprofitar l’oportunitat que brindava un cotxe amb quatre turistes blancs: ens van fer sortir a tots el vehicle i ens van demanar la documentació, informant-nos que, casualment, cap dels quatre, per un motiu o un altre, tenia els papers en regle i que tots ens trobàvem en una situació administrativament irregular; ni tan sols el cotxe complia amb els requeriments. Ens van tenir més de tres quarts d’hora discutint i justificant, i fins i tot el Tabare va arribar a trucar a l’ambaixada, i finalment, quan van veure que no erem la presa fàcil que estaven buscant i que no afluixaríem la mosca fàcilment (no deuen saber que els catalans tenim aquell espasme natural que ens causa tantes dificultats per obrir el puny), ens van acabar deixant marxar, no sense abans fer un últim intent i regirar-nos a tots quadre de dalt a baix en busca de “drogues o armes” (les nostres dificultats per contenir un sorollós atac de riure només quedaven apuntalades per la por a possibles represàlies degudes a una manca de respecte a l’autoritat).\nÉs una llàstima que en un país amb un potencial turístic tan gran que li podria suposar una important font d’ingressos i, per tant, de riquesa la policia es dediqui a espantar els visitants amb tanta impunitat que fins i tot en les guíes de viatge té una secció dedicada.\nPosted in Fotos, Moçambic 2012, Natura.\nFlaire de festa\n30 juliol 2012 by tabare\nA Matutuine és festa grossa i les parades de menjar no paren de funcionar. L’aire s’omple d’olors i xivarri…\nPosted in Fotos, Moçambic 2012.\nPanoràmica de Maputo\n29 juliol 2012 by maputo2012\nVista panoràmica de Maputo des de l’altra banda de la badia (Catembe). Per veure-la en detall és aconsellable obrir-la al 100%.\nElls són aquí\n27 juliol 2012 by jordi\nElls són aquí, observant-nos, preparats per actuar. Vigilen tots els nostres actes ocults discretament, però de vegades cometen un error i es fan visibles.\nPosted in Ells són aquí, Fotos, Moçambic 2012, Projectes.\tTagged Projectes.\nAigua a Funhalouro\n25 juliol 2012 by maputo2012\nSuposem que molts de vosaltres us preguntareu que si això és un fotobloc, on són les fotos. Teniu tota la raó, de manera que finalment us oferim un petit reportatge on es resumeixen els problemes d’obtenció d’aigua que tenen al districte de Funhalouro, a Moçambic.\nNaix el dia\nMissió a Funhalouro\n9 juliol 2012 by maputo2012\nCom a tot arreu un país és molt més que la seva capital o les grans ciutats i nosaltres hem tingut l’oportunitat de descobrir-ho només arribar a Moçambic. Dimarts passat vam deixar Maputo per anar cap a la seca (i sense connexió a Internet) regió de Funhalouro, on ESF juntament amb la UNAC (Unió Nacional de Camperols) està duent a terme una tasca de construcció de bombes i pous per a les diferents comunitats que allà viuen.\nCom tots sabreu, a Europa hi ha una crisi econòmica (qui no ho sàpiga que miri les notícies) i les ajudes a projectes de col·laboració internacional estan aturades o cancel·lades; doncs bé el projecte que està duent a terme ESF en aquesta regió també s’ha vista afectat per la situació econòmica i han hagut d’aturar la seva activitat a la zona. La nostra feina consisteix en fer un vídeo que posi de manifest les conseqüències del cessament de les activitats d’ESF per tal d’intentar que l’administració reprengui les ajudes o si més no fer evident la situació existent.\nLa nostra estada a Funhalouro ha estat breu però intensa. Així doncs dimarts passat ben d’hora pel matí vam agafar un autocar vell i atrotinat amb gent de peu i un munt d’embalums, per anar cap a Massinga a la província de Inhambane. Un cop allà, després de 8 hores de viatge, ens va venir a buscar el Sr Rafael, per portar-nos fins a Funhalouro que encara estava a tres hores més de cotxe per una carretera de terra plena de forats. Finalment al vespre vam arribar a la nostra destinació, on la UNAC té una caseta de fusta força arregladeta que ens va servir d’allotjament durant la nostra estada, compartint residència amb els tècnics del projecte, els Srs. Rafael, Macuacua, Sergio i Herminio, als qui hem d’agrair tota la seva col·laboració durant la nostra estada, a més de la seva paciència amb el nostre portuguès.\nLa veritat és que després d’entrevistar-nos durant dos dies amb un munt de persones, hem vist com som de poc conscients de la importància d’un bon abastament d’aigua. La gent que ja tenia una bomba d’aigua prop de casa seva estava molt contenta perquè ara tan sols trigaven un quart d’hora en anar a buscar aigua per abastar casa seva, poder regar les seves hortes i donar de veure al seu bestiar. Per contra altra gent a qui no s’ha pogut acabar la infraestructura (el forat del pou està fet però falta la bomba) ha de caminar grans distàncies per anar a buscar aigua. Molts relataven com triguen varies hores per anar i tornar del punt d’aigua més proper on a més a més obtenen un aigua que no té les mínimes condicions de salubritat. L’aigua és un tresor i hem de ser-ne conscients.\nTotes les persones entrevistades eren gent senzilla, preocupats pel seu futur i amb l’esperança que el que nosaltres havíem anat a fer allà pogués ajudar a millorar la situació. Tant és així que en acabar les entrevistes a Chungueta, una de les comunitats, ens van voler obsequiar…. una gallina!! … viva!! Ens vam quedar de pedra, amb una sensació molt estranya de barreja d’emocions: sorpresa, admiració, responsabilitat i una certa preocupació per les expectatives que aquella gent havia posat en la nostre feina.\nDijous per la tarda, vam agafar els trastos, la gallina viva i vam sortir cap a Inhanbane, on al dia següent vam realitzar la darrera entrevista. Allà també vam conèixer a altres cooperants que desenvolupaven les seves tasques en aquesta localitat. Al migdia un oncle del Sr. Rafael va tenir l’amabilitat de matar i cuinar-nos la gallina, ja que ja ens vèiem amb una gallina viva corrent per la nostre casa a Maputo.\nDissabte ben d’hora pel matí vam sortir cap a Maputo on hi vam arribar després d’una pila d’hores a la carretera.\nPrimer cap de setmana a Maputo\n2 juliol 2012 by maputo2012\nFinalment dissabte per la tarda (un dia abans del que pensàvem) vam poder traslladar-nos a l’habitació que haviem aparaulat des de Barcelona. Vam deixar el backpackerrs en el que estàvem i ens vam mudar a la que serà la nostre llar els propers dos mesos. El barri és força bonic i pel que ens han dit força segur. La casa és molt acollidora, té una saleta comunitària amb un parell de sofàs on podem seure a llegir, una cuina amb el material suficient per preparar àpats senzills i l’habitació àmplia amb un petit escritori per poder treballar.\nEl que més ens va sobtar va ser, quan vam anar a fer la compra per tenir algunes coses de primera necessitat, que els preus dels productes bàsics són desorbitats: una ampolla de llet 65 Mt, que al canvi venen a ser 65 duros (hem descobert que més o menys un Mt son 5 pessetes, ha, ha… qui ens diria que tornariem a les pessetes, bé per els més joves dir que 65 duros són uns 1,80 €), un paquet de cereals 115 Mt/duros és a dir 3,30 €… i així anar sumant. Sembla pel que ens han comentat que la majoria de productres són d’importació i aixó fa que s’encareixin de forma espectacular. Però bé, finalment hem trobat un paki, que sembla te uns preus més ajustats; tot serà veure després quina qualitat tenen els productes… haurem d’experimentar.\nA més de la mudança, dissabte al matí vam tenir la nostra primera activitat amb ESF i Kuwuka (que és la ONG local amb la que treballa ESF). L’activitat consistia en anar al barri on es vol dur a terme el projecte (Maxaquene A) per parlar amb la comunitat i presentar-se oficialment, parlar de qui són, què suposa la col·laboració veïnal, per més endavant en un altre acte explicar més exactament en que consisteix el projecte. En aquesta reunió van asistir diferents membres de la comunitat, jefes de quarterao, el regulo del barri… i altres persones interesades en les millores socials del barri. Tota l’activitat es va dur a terme en les instal·lacions de una escola situada dins el barri (gran molt gran, però força degradada), hi havien nens jugant ja que en ser dissabte no tenien classe. Després de tots els parlaments i activitats participatives dels membres de la comunitat on s’intentava que reflectissin les seves preocupacions, desitjos, i interessos vam fer un dinar tots plegats alla mateix.\nMaxaquene A, Un barri desconegut\nEl vell i la muntanya\nPugons cavalcant pasteretes\nElls són aquí (2)\nMoçambic 2012 (23)\nFotografia i imatge


Les bandes de música demanen la seua quota al Palau de les Arts - Diari La Veu\nEscriba el número 111231\nLa Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana (FSMCV) ha reivindicat el seu lloc dins de l'estructura del patronat del Palau de les Arts. La modificació dels estatuts que va presentar el passat dimecres el conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, obri la porta al fet que representants de la societat civil formen part de l'òrgan directiu del coliseu d'òpera. Així, amb l'avinentesa dels canvis en la normativa, el president de la FSMCV, Pedro Rodríguez, ja ha tansmés al secretari autonòmic de Cultura, Albert Girona, que l'ens federatiu vol formar part del patronat.\nRodríguez no només ha manifestat el desig de la Federació de formar part del patronat de les Arts, sinó que, a més a més, ha assenyalat que no s'ha avançat pel que fa a la presència de les bandes al teatre d'òpera. Malgrat haver-se signat un acord el passat 29 de març entre la FSMCV i l'exintendent de les Arts, Davide Livermore, "fins ara no s'ha realitzat pràcticament cap moviment" en aquest sentit, va afirmar aquest divendres la Federació en un comunicat.\nCal remuntar-se a l'època en què Serafín Castellano era conseller de Governació, una àrea associada a la Presidència de la Generalitat i que tenia entre les seues competències la gestió dels bous al carrer, de la pilota valenciana i de les bandes de música –tres manifestacions considerades pel PP com a trets genuïns dels valencians. Castellano va assignar 60.000 euros perquè les bandes pogueren actuar a les Arts. Els diners van anar a parar al pressupost del teatre d'òpera mentre va existir la Conselleria de Governació perquè aquest acollira el cicle 'Les bandes a les Arts', però, amb la detenció en 2014 de Serafín Castellano, la seua posterior destitució i el retorn de les competències sobre les bandes a la Conselleria d'Educació, "això va desparéixer", assegura Pedro Rodríguez. Tanmateix, des de les Arts consideraven que els diners estaven per a fer el cicle dins del pressupost anual del coliseu, segons explica el president de la Federació. Tant és així que el cicle va començar en el 2013 amb 24 bandes. Les bandes de la Primitiva i la Unió de Llíria van inaugurar el cicle, que constava de 12 actuacions amb dues bandes per concert i on s'interpretava repertori d'autors valencians. Des d'aleshores, el nombre de bandes participants ha descendit progressivament. En desaparéixer la Conselleria que dirigia Castellano, el pressupost va anar baixant, de 60.000 euros a 14.000, fins als 8.000 destinats aquest 2017. "Els diners s'han diluït dins del pressupost", raona Pedro Rodríguez.\nPel que fa a la FSMCV i la intendència de les Arts, van signar un conveni el passat 29 de març per a iniciar una nova col·laboració en matèria de formació, divulgació i promoció musical, però, fins a la seua dimissió, el passat 5 de desembre, "no s'havia realitzat pràcticament cap moviment". "Davide Livermore ens va obrir la porta. Amb Helga, ni acostar-nos. Era una finestra xicoteta, ell deia que volia, però que no tenia pressupost", afirma el president de la FSMCV. Ara bé, "no llevaria una òpera per a fer una altra actuació", afegeix. Això no obstant, el mateix exintendent Davide Livemore va anunciar durant la presentació de la temporada 2017-2018 quatre concerts del cicle 'Les bandes a les Arts' i la celebració del certamen autonòmic al coliseu. Però, amb la quantia econòmica destinada, que en gran mesura es destina a sufragar la celebració del Certamen de Bandes de la Comunitat Valenciana, des de la Federació van apuntar que només quedaria pressupost per a la participació de sis bandes, ja que les despeses de funcionament de les sales i el certamen "absorbeixen" el pressupost en gran mesura.\n"Se'ns van donar 3 dates" per a fer tres concerts de 'Les bandes a les Arts', explica el president de la Federació, el primer dels quals era en febrer i, per tant, des de la FSMCV consideren que és molt precipitat obrir una convocatòria perquè les bandes de música presenten un projecte. La proposta de l'ens federatiu és arribar a un cicle de 20 actuacions perquè puguen presentar-se les bandes que ho consideren i que una comissió artística, "que no ens importaria que fóra de les Arts", afegeix Rodríguez, puga triar projectes "emblemàtics" com ara, diu el president, el projecte de 'Botifarra a banda' o els concerts simfònics amb Baron Rojo. Que les Arts s'òbriga més a les bandes perquè aquestes tinguen més presència en l'auditori és una demanda de les societats musicals, segons sosté Rodríguez.\nDes de la Federació demanen que, perquè el teatre d'òpera s'aprope a la societat –que també és un dels objectius plantejat pel conseller el passat dimecres–, les societats musicals han de passar a formar part del coliseu i de la seua programació "de manera significativa". De moment, amb les reunions que han mantingut amb els grups polítics els han transmés que s'augmente la partida econòmica per al cicle de bandes, però la petició no ha sigut atesa fins ara.\nEscriba el número 269264


Un oasi de pau entre jueus i musulmans - Valors\nEsteve Vallmajor Diez de Andino| 21/07/2021 20/07/2021 |Valors de les religions|\nA Israel, entre les ciutats de Jerusalem i Tel-Aviv, hi ha un petit espai de pau i convivència, un oasi on jueus, cristians i musulmans han decidit viure conjuntament, sense donar importància a la religió i a l’origen de cada ciutadà.\nTot i semblar impossible, parlem d’una petita comunitat anomenada Neve Shalom-Wahat As-Salam, fundada pel sacerdot Bruno Hussar el 1972. El nom prové d’un passatge del Llibre del profeta Isaïes que diu: “El meu poble viurà en un oasi de pau”. La primera família s’hi va instal·lar el 1977 i a poc a poc s’ha convertit en un petit poblet d’una setantena de famílies. La meitat de la comunitat és àrab, l’altra meitat jueva. Representa un exemple de convivència per a àrabs i cristians i per a jueus i palestins que, a escassos quilòmetres d’allà, es troben dividits.\nAmb els anys han aconseguit superar les seves diferències i gestionar el conflicte latent a través de l’Escola per la Pau, impulsada l’any 1979. El centre educatiu organitza seminaris de trobada mútua sobre el conflicte entre joves palestins i jueus. La seva filosofia d’ensenyament és l’educació en la diversitat i la complexitat, mitjançant el coneixement i la confiança.\nBruno Hussar sabia que l’educació era la branca vertebradora de la societat, i que en el trànsit de la infància a l’adolescència és quan es comencen a decidir els valors i les identitats individuals. L’objectiu, però, en cap cas, és que tots els joves tinguessin uns mateixos valors, sinó saber compartir-los i tolerar-los, malgrat les diferències.\nDes de la creació d’aquesta comunitat, la zona ha viscut dues guerres amb el Líban, diverses intifades palestines contra el règim d’Israel i les conseqüències d’altres conflictes bèl·lics. Però, les persones que conviuen a Neve Shalom-Wahat As-Salam han après a deixar a un costat la seva religió i el seu origen per construir una comunitat tolerant i respectuosa, lluny de les disputes identitàries.\nIsrael, jueus, musulmans, palestins\n←“La gent no es reconeix en el mirall de la meritocràcia”\n→Busco, comparo i si m’agrades…t’estimo


Coastal Inn Antigonish Antigonish (NS) Canadà - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4789 NS-4, Lower South River, Antigonish, Antigonish (NS), Canadà, B2G 2L4 - Veure al mapa\nMés informació sobre Coastal Inn Antigonish\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Coastal Inn Antigonish és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Antigonish (NS). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCoast Hotels & Resorts és ben reconeguda per la seva qualitat de serveis i el seu personal amable, i Coastal Inn Antigonish compleix amb aquesta expectativa. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, premsa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, despertador a cada habitació. Parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Coastal Inn Antigonish és una elecció inteligents per a viatgers a Antigonish (NS), i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Votació en curs per a la Junta Directiva de la Fundació Bitcoin | CAT.DemocraziakmZero.org\nEl Bitcoin Foundationis ara la realització d'eleccions per cobrir els dos seients oberts de la indústria en el seu Consell d'Administració.\nEls seients han estat buida des de la detenció de Charlie Shrem i la posterior renúncia de la Muntanya Gox CEO, Mark Karpeles, la seu al Japó bitcoin intercanvi es va declarar en fallida a principis d'aquest any.\nLes nominacions van començar al febrer, amb dret a vot oficialment a partir del 21 d'abril. S'espera que la votació per durar una setmana, i tots els membres de la indústria de la Fundació Bitcoin són elegibles per votar.\nCampanya està tenint lloc ara a través de fòrums al lloc web de l'organització.\nEls membres actuals de la junta\nEls dos guanyadors de les eleccions d'aquesta setmana s'uniran als cinc membres actuals del Consell d'Administració del grup. L'únic assentament de la indústria actualment plena està en mans de Micky Malka, fundador de Ribbit capital.\nBrian Goss, president del comitè electoral de l'organització, va explicar a CoinDesk que la junta es va ampliar originalment de cinc a set membres al juliol passat, degut en part a les dificultats resultants d'un petit nombre de membres.\n"La forma en què el tauler està configurat, el qual té cinc persones en el tauler és difícil aconseguir una majoria quan ho necessiti. Es feia difícil que passi res quan la gent hi era, excepte la moció per aixecar la sessió."\nCom a tal, aquestes últimes eleccions podrien ser benvinguts a l'actual junta, tot i que no hi ha problemes de funcionament de la Fundació s'han reportat en l'absència de Shrem o Karpeles.\nFins al moment, les eleccions han tingut alguns problemes tècnics, el que resulta en el sondeig de ser interromput per uns instants fins que es resolguessin els problemes. Goss va portar als fòrums de la Fundació Bitcoin avui per abordar l'assumpte.\nEn declaracions a CoinDesk, Goss va indicar els problemes van sorgir de com el sistema estava llegint els noms de les empreses, que al seu torn van donar lloc a problemes amb la implementació de votació. A, número anterior separada que implica l'ús de la llista de correu mal va ser una altra de les causes de la demora.\nGoss va escriure en el fòrum:\n"Ho sento pel mal començament, però, recordem, estem tirant d'allò més transparent possible una elecció."\nGoss va dir que la decisió sistema de votació havia estat descobert i resolt dins d'un curt període de temps, i que no es preveuen problemes addicionals.\nLa recerca de candidats forts\nA principis d'aquest any, els membres del Consell d'Administració de la Fundació Bitcoin van parlar amb CoinDeskabout els tipus de candidats que esperen atreure en aquesta elecció.\nEn aquest moment, Matonis va remarcar que un nou membre de la junta ha de saber com fer que l'argument a favor de Bitcoin.\nAmb la votació en curs per a la resta de la setmana, queda per veure què dos candidats estan al capdavant.\nCada candidat se li ha demanat a donar respostes a les preguntes dels votants. Per obtenir més informació sobre els candidats i les seves plataformes, visitar els fòrums de la Fundació Bitcoin aquí.\nCoinDesk segueix molt de prop el desenvolupament d'aquesta història.\nAl voltant del món en 100 dies amb bitcoin


El domini ‘.cat’ és un èxit, segons el Washington Post La República\nEl domini ‘.cat’ és un èxit, segons el Washington Post\nEl Washington Post ha elogiat l’èxit del domini ‘.cat’ quan fa gairebé deu anys que està en marxa. Segons el diari nord-americà, des de la creació del ‘.cat’,“registrar dominis basats en una cultura ha esdevingut una manera força normal per protegir les llengües i cultures minoritàries a l’època de l’internet” i ha recordat la llarga llista de nacions que s’hi han apuntat, com Galícia, Euskadi, Gal·les o la Bretanya.\nEl ‘.cat’ creix any rere any més que cap altre domini a Espanya\nA més, el rotatiu ha aplaudit que des que la iniciativa està en funcionament, els materials en llengua catalana a internet han crescut un 25%. A banda, diu que és la 17a llengua amb més articles a la Wikipedia, la vuitena en blocs a internet i també subratlla que el ‘.cat’ suma 88.000 webs, amb un creixement any a any “més ràpid que qualsevol altre domini a Espanya”.\n“El franquisme pretenia aniquilar el català”\nEl Washington Post aprofita la lloança al ‘.cat’ per fer-se ressò de les crueltats que la llengua i cultura catalanes ha hagut de patir durant la història. “Catalunya va ser incorporada a Espanya el segle XVIII, i sistemàticament erosionada des de llavors”. El diari recorda que “una sèrie de monarques van desmantellar l’autogovern català en el segles XVIII i XIX” i també destaca l’autoritarisme de Franco, que “pretenia aniquilar la cultura catalana”.


Denuncia que va haver d'esperar cinc dies per ser operada a l'Arnau de Vilanova de Lleida\nDenuncia que va haver d'esperar cinc dies a l'Arnau per ser operada\nEl centre no tenia quiròfans disponibles malgrat ser una intervenció urgent\nUna jove de Lleida va haver d’esperar cinc dies per ser operada d’una fractura de tíbia i peroné a l’hospital Arnau de Vilanova al no haver-hi sales d’operacions disponibles, malgrat que li van indicar que havia de ser intervinguda d’urgència. Els fets van tenir lloc l’11 de setembre passat quan l’Alba, una veïna de Lleida de 21 anys, va patir una fractura de tíbia i peroné mentre feia excursionisme a Lladorre (Pallars Sobirà).\nLa van portar a l’hospital de Tremp, d’on va haver de ser traslladada a l’Arnau de Vilanova per ser intervinguda d’urgència. No obstant, quan va arribar a aquest hospital li van notificar que aquell dia no podia ser operada ja que en aquell moment hi havia urgències prioritàries “que col·lapsaven l’única sala quirúrgica destinada a urgències de l’hospital”.\nLa jove va explicar que va passar la nit ingressada a planta amb l’esperança que l’endemà pogués ser operada, però no va ser així. Aquell dia la van rentar per preparar-la per a l’operació i va estar en dejú, però li van notificar que, a causa d’una complicació a Urgències, la intervenció s’havia d’ajornar a l’endemà. Una situació que es va repetir els dies 13, 14 i 15, la qual cosa va comportar que, segons va detallar, se li inflessin els peus, perdés mobilitat i haguessin d’administrar-li calmants per al dolor de forma constant.\nFinalment, va ser operada el dilluns 16 i va rebre l’alta hospitalària l’endemà, el dia 17. Arran de la demora per operar-la, va decidir presentar una reclamació per denunciar que “només hi ha una sala activa per operar d’urgència a tot l’hospital”. Així mateix, va assenyalar que “el tracte i l’atenció del personal de planta i els doctors ha estat excel·lent”, però lamenta que “la situació de les llistes d’espera per ser operat és desesperant” i que “la sanitat pública no ofereixi més opcions per ser intervingut d’urgència que haver d’esperar que hi hagi una sala d’operacions lliure”. Per això, va tramitar aquesta queixa “perquè ningú més no hagi de viure una situació similar a la que he patit”.\nUn portaveu de l’Arnau de Vilanova va assenyalar que “durant les primeres 48 hores en què la pacient va ser ingressada, la sala d’operacions de Traumatologia va ser utilitzada per a casos més urgents”, i que durant el cap de setmana “no hi havia cap quiròfan específicament per a Traumatologia”. Així mateix, va remarcar que la jove va ser atesa en tot moment.


La proposta de la UE sobre la nova PAC crea dubtes entre les organitzacions agràries - Diari de Girona\nJARC demana una aposta clara per «un model productiu» amb agricultors i ramaders professionals. La FCAC critica que la Comunicació de la CE no fa cap proposta concreta ?Unió de Pagesos tem que provoqui la «retallada de les rendes agràries»\nacn 02.12.2017 | 01:11\nEl comissari d´Agricultura, l´irlandés Phil Hogan. efe\nL'organització agrària JARC-COAG reitera que si realment es vol garantir el futur de l'alimentació i de l'agricultura europea, «cal apostar per un model productiu amb agricultors i ramaders professionals» en la futura PAC de després del 2020. En aquest sentit, destaca que cal apostar per un model d'agricultura amb agricultors professionals perquè «del contrari, no hi haurà futur per a aquesta activitats econòmica i s'incrementarà la dependència alimentària europea». «Necessitem una agricultura proveïdora d'aliments de qualitat i segurs, que ompli els pobles i que continuï preservant uns espais amb gran valor ambiental i socioeconòmic», segons el president de JARC, Francesc Boronat. L'organització aposta per «un paisatge que contribueixi a la sostenibilitat ambientalment» que, segons JARC, «només serà possible amb pagesos que hi treballin».\nPer Boronat, cal «fomentar un model d'agricultura centrat en l'activitat productiva dels professionals del sector». Una agricultura «focalitzada només en el manteniment de paisatges serà una agricultura morta», segons el president de JARC. «Necessitem una agricultura proveïdora d'aliments de qualitat i segurs, que ompli els pobles i que continuï contribuint a preservar uns espais de gran valor ambiental i socioeconòmic», segons Francesc Boronat.\nLa Comissió Europea va publicar dimecres la Comunicació COM (2017)713 final, titulada El futur de l'alimentació i de l'agricultura–Comunicació sobre la política agrícola comú després del 2020, en la qual es dibuixen els principis de la nova reforma de la PAC. De la seva banda, Unió de Pagesos considera que les orientacions de la Comunicació «suposaran una forta retallada de les rendes de la pagesia catalana», ja que «comportaran un substancial increment de la competència deslleial al mercat únic i vers les importacions de països tercers».\nEn aquest sentit, el sindicat considera que «dificultaran que la pagesia faci front als reptes de la seguretat alimentària, l'ús sostenible dels recursos i el creixement». Des de la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC) també s'han mostrat crítics amb la Comunicació que ha donat a conèixer la CE perquè «no fa cap proposta concreta de mesures de foment de la concentració del sector ni de millora de la gestió del mercat». Segons les cooperatives, Brussel·les «consolida el desequilibri de la cadena de valor, tampoc millora la gestió del mercat i no afavoreix la incorporació de joves».\nUP considera «inviable» per a la competitivitat de l'agricultura i la ramaderia comunitàries «afegir més obligacions a les normes de producció europees», ja que «en l'actualitat la producció ja compta amb una gran competència deslleial davant les importacions de països tercers que no han de complir les estrictes normatives europees de producció». Segons han explicat des de l'organització agrària, la Comunicació reconeix aquesta situació, però «lluny de proposar mesures per equilibrar la situació al mercat únic, només adverteix que continuarà negociant nous acords internacionals a favor del lliure comerç, i que la ciutadania reforçarà les demandes de seguretat alimentària, qualitat, sostenibilitat i benestar animal». Tampoc es manifesta sobre el pressupost del qual podrà disposar la futura PAC i ho deixa per a l'any vinent, quan la mateixa CE presenti la proposta del nou Marc Financer Pluriennal per després del 2020, segons lamenta el sindicat. UP veu «insuficients» les mesures per a les crisis en el mercat, ja que suposa «un clar atemptat a la lliure competència en el mercat únic que l'eina d'estabilització d'ingressos general o sectorial es mantingui en el desenvolupament rural, amb aportació econòmica de la Generalitat i de l'Estat», quan «una eina d'aquestes característiques hauria d'estar finançada íntegrament per la Unió Europea», sosté l'organització agrària.\nEl sindicat considera «imprescindible» l'actualització de la normativa sobre competència «per dotar a les administracions de mesures més eficaces per evitar, perseguir i sancionar les pràctiques abusives i deslleials que s'imposen en la cadena alimentària per part dels oligopolis de la distribució i per una part de l'agroindústria». UP defensa establir per sectors com ara l'alimentari, «una definició de posició de domini molt més baixa que la de productes amb demanda elàstica i redefinir la venda a pèrdues, que ha d'incorporar, en el preu de compra del producte, els costos fixos i variables de comercialització dels aliments».


Torre Barrina acull el projecte Stand-up science, que prepara científics de l’IDIBELL per convertir-se en youtubers de ciència\nEls participants seran els protagonistes dels Monòlegs científics del pròxim divendres en el marc del Summer Experience\nL’IDIBELL i Torre Barrina col·laboren en una nova edició del projecte Stand-up science, creat per afavorir la divulgació científica i potenciar l’habilitat comunicativa dels científics. L’objectiu principal és generar una plataforma perquè els joves investigadors arribin a tots els públics, especialment als adolescents i joves, i promoguin el coneixement de la ciència i l’IDIBELL. El projecte prepara les persones que hi participen per crear una xerrada divulgativa, defensar-ne la tesi i produir un vídeo de ciència.\nEl projecte uneix les polítiques desenvolupades a L’Hospitalet d’innovació en comunicació científica i gestió cultural. Aquesta tercera edició té lloc en un escenari d’emergència sanitària on tothom mira cap a la ciència i que posa de manifest la necessitat de disseminar el coneixement científic a tots els racons de la ciutat.\nSet investigadors de l’IDIBELL participen en l’Stand-up science 2020, organitzat en un format híbrid que combina formacions en línia i experiències presencials. Per una banda, es prepara els participants per crear i fer en directe una xerrada divulgativa de ciència; i, per l’altra, se’ls forma per produir un vídeo a YouTube de ciència. Els tallers són aplicats i es basen en l’anàlisi de vídeos de YouTube de divulgació científica i en el desenvolupament en grup de diferents idees per fer-ne els guions. Un segon taller serveix per acabar de treballar els guions que es mostren al públic en una acció divulgativa inesperada (pop-up). El darrer dia es dedica a la gravació del material per editar els vídeos per a YouTube.\nAmb aquest projecte, els joves investigadors expliquen els seus projectes de recerca d’una manera divertida i entretinguda.\nEls participants en aquesta edició seran els protagonistes dels Monòlegs científics que tindran lloc divendres, 4 de setembre, a les 19.30 hores al parc de la Marquesa, una activitat que forma part del programa del Summer Experience del Districte de Collblanc-la Torrassa.\nEl 10 de setembre, Torre Barrina, equipament de l’Àrea d’Educació, Innovació i Cultura, acollirà els rodatges del vídeos que s’editaran i es penjaran en el canal de Youtube de l’IDIBELL.\nEn les dues anteriors edicions (2018 i 2019), Stand-up science ha donat lloc a les 12 peces audiovisuals amb més visualitzacions del canal YouTube de l’IDIBELL, que sumen 13.245 visualitzacions.\nStand-up mostra l’interès de l’Ajuntament de L’Hospitalet i de l’IDIBELL de promoure iniciatives que contribueixin a establir la connexió entre la cultura científica i la participació col·lectiva i que la ciutadania gaudeixi de la ciència gairebé sense adonar-se’n, en formats analògics o digitals, a les escoles, carrers, mercats i a YouTube, respectant els formats, els espais i les plataformes.\nStand-up science és una iniciativa promoguda per l’Ajuntament de L’Hospitalet i l’IDIBELL, impulsada dins del Projecte d’especialització i competitivitat territorial (PECT), emmarcat en la RIS3CAT i en el programa operatiu FEDER Catalunya 2014-2020 “L’Hospitalet, ecosistema innovador de salut”.\nEn el projecte també hi col·labora l’empresa Eduscopi, dedicada a la comunicació, la divulgació i l’educació científica.


Tipografia: la importància de la forma d’allò que escrivim - ElFil\nEl disseny d’una font tipogràfica és un projecte molt elaborat que m’ha empès a desenvolupar unes habilitats i unes eines desconegudes fins aquell moment. L’objectiu era dissenyar tots els caràcters d’una font, seguint unes regularitats i cercant una funció pràctica determinada. A més, volia crear una font que fos utilitzable, de manera que, a part de dissenyar els caràcters, vaig aprendre a utilitzar els programes específics per definir tots els paràmetres necessaris per instal·lar la font a l’ordinador i poder-la utilitzar amb normalitat. La dificultat principal requeia sobre el fet que mai abans havia treballat en res relacionat amb el món de la tipografia: vaig haver d’aprendre tot un conjunt de conceptes específics, entendre el funcionament de les fonts i entrenar els meus ulls per ser capaç de veure detalls i particularitats que sovint passen desapercebuts a aquelles persones que no treballen dins aquest món.\nEl primer pas a l’hora de dissenyar la font va ser traçar a mà l’estructura base de tots els caràcters que volia incloure-hi: majúscules, minúscules, números i signes, inclosos els diacrítics. En total, la suma de tots els caràcters i les seves combinacions (les vocals accentuades, la ñ, la ç…) dóna una xifra de 134 glifs.\nA partir del traçat bàsic, vaig començar la part de treball a ordinador: vaig dissenyar cada caràcter, seguint unes regularitats que m’havia definit prèviament, individualment. Ha estat la primera vegada que he treballat tantes hores i tan intensament en un sol projecte. Vaig haver-me d’informar i aprendre a fer servir el programari específic de tipografia per poder crear la font com a tal, definir paràmetres que desconeixia que existien (quantes vegades abans havia sentit a parlar del kerning?) i treballar gairebé amb microscopi, polint tots els petits detalls.\nCrec que el de la tipografia és un univers del qual, un cop hi has entrat, no en pots sortir; ara no puc evitar mirar-me qualsevol text amb les ulleres crítiques de tipògrafa.\nEl més important que he après de la tipografia és que les fonts són un conjunt. S’ha de tractar el conjunt de lletres, i no cada caràcter individualment, ja que treballen en grup; en general, un únic caràcter no té cap utilitat si no s’utilitza combinat amb altres en una paraula o un text.\nEm vaig sorprendre a mi mateixa quan em vaig adonar que gaudia sincerament mentre treballava la font. Entendre la tipografia i tots els seus elements va convertir la feina de disseny en un joc, un repte creatiu que em resultava increïblement entretingut i amè, tot i ser complicat. És el tipus de diversió dels addictes als puzles de mil peces. La tipografia és un món desconegut i per tant molt poc aprofitat per les persones que no treballen dins el món del disseny o la impressió, i gràcies a la realització d’aquest treball he descobert una eina potentíssima de comunicació.\nDurant la realització del treball, una altra de les coses més importants que vaig aprendre va ser que no totes les fonts tenen el mateix objectiu ni funcionalitat, i per tant en un mateix context no totes les fonts seran igualment efectives: això no converteix una font en millor o pitjor que una altra, senzillament en més o menys adequada en certs contexts. Hi ha determinades característiques, invisibles per a la majoria de persones, que defineixen la utilitat de la font; i és important recordar que, tot i que la gent no veu els petits detalls decisius, s’adonen perfectament de si una font és inadequada en el context emprat. Aquesta és la màgia de la tipografia: s’han de dedicar moltes hores a detalls que passaran per alt a la majoria dels lectors, ja que en cas contrari aquests mateixos lectors notarien que la font està mal dissenyada.\nLa meva font, Fontr, per les seves característiques formals, és llegible quan s’utilitza en un text de vint línies en mida 14 i interlineat senzill; però no és la font més adequada per a aquest context, per trets com el seu gruix elevat o la mida reduïda de les minúscules en relació a les majúscules (això és, l’ull mitjà de la font). L’Helvetica (la font en la qual està basada l’Arial de Microsoft), en canvi, és una font perfecta per un text d’aquestes característiques. La meva font, d’altra banda, és molt més adequada per a la composició d’un logotip, un cartell o un títol.\nPosteriorment a la realització del treball de recerca, he dissenyat els estils negreta i cursiva de la meva font, i no tinc intenció de concloure aquí la meva incursió al món de la tipografia. Crec que és un univers del qual, un cop hi has entrat, ja no en pots sortir; des d’aquest treball, no puc evitar mirar-me qualsevol text amb les ulleres crítiques de tipògrafa. Em sembla que els meus familiars i amics comencen a estar farts que critiqui els rètols de tots els locals de l’Eixample. Però a mi, sincerament, m’agrada molt haver obtingut aquesta sensibilitat i aquest nou punt de vista.\nJosep Talló Forn says\n09/02/2017 at 0:36\nDins la meva ignorància en aquest tema, m’adono del tremendo esforç que significa entrar en un mon nou i molt més complexe del que sembla a primer cop d’ull.\nCrec que es una experiència considerable per la seva complexitat i haver-la portat a bon terme, un al·licient per explorar camins nous.


Jordi Cervelló - Clivis\n> Cervelló, Jordi\nJordi Cervelló neix a Barcelona el 18 d’octubre de 1935. Inicia als sis anys els estudis de violí amb els mestres Rosa Garcia Faria i Joan Massià. Posteriorment fa virtuosisme amb Franco Tufari a Milà i amb Eugen Prokop. Participa també en els cursos d’interpretació de violí de Siena i Salzburg i estudia composició a Barcelona amb Josep M. Roma.\nÉs un dels autors que figura en la “Dècada de Compositors Catalans” del VIII Festival Internacional de Música de Barcelona de 1970. Li han estat concedits el Premi Ciutat de Barcelona (1973) per la seva obra Seqüències sobre una mort, el Primer Premi del Ministerio de Educación y Ciencia per Biogénesis (1976). Ha rebut encàrrecs del Concurs Internacional Arthur Rubinstein d’Israel (1974), de la Comisaría General de Música (1975), de l’Orquestra Ciutat de Barcelona (1982), de l’Olimpíada Cultural de Barcelona (1991), del Govern d’Andorra (1997) i de l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya (2002), entre d’altres.\nLes seves obres han estat difoses a diverses ciutats europees, als Estats Units, a Mèxic, Colòmbia i Israel, i han estat interpretades per diversos conjunts orquestrals com ara l’Orquestra Ciutat de Barcelona, l’Orquesta Sinfónica de RTVE, l’Orquesta Nacional de España, la de l’Universitat de Ohio, la de Radio Israel, la Royal Philharmonic Orchestra de Londres, la Filarmónica de Bogotá, La Filarmónica de Buenos Aires, la Sinfónica de Tenerife, i la Academic Symphony Orchestra de St. Petersburg, etc.\nEntre les orquestres de cambra que han interpretat obres seves citem la The Classic Chamber Orchestra de Nova York, la Young Israel Strings, l’Orquestra de Cambra Holandesa, els Virtuosos de Moscou i la Camerata de St. Petersburg, la Camerata Lysy Gstaad de Suïssa, l’Orquestra Pro Arte de Lodz (Polònia), l’Orquestra de Cambra de Rouen (França), i la English Chamber Orchestra.


29 juny 2018 Comentaris tancats a Tunísia Pobles\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA – Les Corts – 29 de juny de 2018\nTunísia va ser durant molts anys la meva musa africana. Potser va ser la trobada durant mesos amb una noia tunisiana que també feia el doctorat en la mateixa universitat francesa (1985)\nHi vaig trobar la resposta popular del que s’entenia per islam. Tot plegat resultava molt familiar. Seguint el que va dir un Papa de mitjans s. XIX, vaig veure clar que tot qui segueix una religió té obertes les portes del Cel\nTunísia em va resultar molt hospitalària gràcies a qui en fou pare de la pàtria, Habib Bourguiba (1956-1987), però el cop d’Estat de Zine El Abidine Ben Ali (1987-2011) va dur la desgràcia per culpa de la corrupció del règim amb la col·laboració de la seva muller\nLa primavera àrab de 2011 va afavorir la fugida del país de Ben Ali i la seva dona. La situació social va resultar molt tocada per la primavera àrab perquè el país va entrar en una voràgine\nLa principal font d’ingressos de Tunísia era el turisme, que fa poc s’ha anat recuperant. Els atacs d’estat islàmic va posar en perill aquesta font d’ingressos. Tot fa pensar a hores d’ara que Tunísia ha recuperat el camí de la seva història tot fent-lo.\nSembla mentida que la cobdícia pugui enfonsar un país duent-lo durant temps en la ignorància. Tunísia ha tornat a enfilar el seu futur gràcies els acords assolits pel Quartet, persones de la societat tunisiana que va posar punts de sutura a les ferides. El país va recuperar l’esperança, però encara feble\nTunísia ha pogut frenar els atacs d’estat islàmic, podent retornar cap el turisme com a font més important d’ingressos\nPrevious Post:Alma mater


"Farem tot el possible per continuar gaudint" - Diari de Sabadell\n“Farem tot el possible per continuar gaudint”\nUn moment del tradicional dinar de Nadal / Lluís Franco\nProp de 80 persones han assistit, al restaurant Can Jonqueres, al tradicional dinar de Nadal del Centre d’Esports. L’excel·lent situació de l’equip, ara mateix segon a la taula a dos punts del líder, afavoreix un ambient distès en un moment clau de la temporada, a les portes de tancar l’any amb dos partits consecutius a la Creu Alta davant el Prat i el Lleida Esportiu. Representants del Consell d’Administració –amb l’absència del president Esteve Calzada–, el nou consell consultiu, treballadors del club, plantilla, cos tècnic i mitjans de comunicació han compartit el brindis per les festes nadalenques i també el desig de mantenir la bona dinàmica esportiva l’any 2020.\nEl director general, Bruno Batlle, ha volgut destacar la unitat que es respira. “Es nota que som una gran família i ens esteu fent gaudir. Ens hem guanyat el dret a somiar i això és el més bonic. Potser vindran moments dolents, però treballant tots junts segur que els superarem”. Per la seva banda, el tècnic Antonio Hidalgo ha volgut donar tot el protagonisme a la plantilla. “Aquests –referint-se als jugadors– són els que ens estan il·lusionant i necessiten el màxim suport per continuar fent-ho. Demano tot el suport per a ells. No sé fins on arribarem, però hi hem de creure”.\nVa tancar els parlaments el primer capità arlequinat, Ángel Martínez. “És molt bonic mirar ara la classificació i només podem prometre treball, humilitat i il·lusió. Suposa un orgull trobar-nos en aquest camí. Ara toca assaborir-ho i ho farem tot per continuar gaudint i arribar el més lluny possible”. El Centre d’Esports vol celebrar les festes en posició de play-off, una situació que no es vivia des de la temporada 2010/11 quan es va aconseguir el retorn a Segona Divisió A.\nTemes:CE SABADELL, HIDALGO, Nadal


L’Esplaiada 2018 conclou amb èxit un cap de setmana a favor de la igualtat i la inclusió\nMartorell ha acollit aquest cap de setmana l’Esplaiada 2018, la trobada general d’Esplais Catalans on han participat 51 esplais d’arreu de Catalunya. Aquest diumenge al migdia s’ha posat el punt i final a aquesta cita anual que enguany ha reivindicat la inclusió i la diversitat sota el lema ‘Obrim els ulls, obrim les portes’.\nDesprés de dos dies replets d’activitats de coneixença, dinàmiques de grup i jocs per les diferents places de Martorell, l’Esplaiada 2018 ha arribat al seu punt i final amb un gran acte a la plaça de les Cultures. Els més de 2.200 infants i joves i 600 monitors, repartits per grups d’edat, han encetat diverses rues pels carrers del poble fins a trobar-se tots a la plaça de les Cultures on ha tingut lloc la cloenda d’aquesta edició.\nDes del divendres, els diferents infants i joves han lluitat contra la desigualtat i l’exclusió fent front a diversos personatges que amenaçaven el bon ambient, la companyonia dels esplais i les relacions amb els altres. Això ho han fet a través de múltiples jocs, activitats a l’aire lliure i tallers que han portat a una revolució i reflexió conjunta a favor de la inclusió i la igualtat, valors en què es basa l’Esplaiada, segons explica la seva presidenta Irene Torrecilla.\nEn aquesta darrera activitat, els milers d’infants i joves s’han rebel·lat contra aquests personatges intransigents que han conegut durant el cap de setmana amb la lectura d’un manifest inclusiu carregat de força i pensaments positius. Per tancar l’acte, ha actuat el grup d’animació infantil Aill’as, autor de la cançó Som capaces de tot, tema oficial de l’Esplaiada.\nTot i que dissabte al vespre va ploure, aquesta no va modificar de manera notable les activitats programades per l’Esplaiada, que es van poder realitzar pràcticament amb normalitat i no van haver de suspendre’s. Torrecilla valora com un èxit aquesta edició de l’Esplaiada 2018 amb estada a Martorell. “Estem molt contentes de com ha anat tot, ha sigut molt fàcil, i tant organització com monitores i canalla s’hi han implicat molt. Estem molt agraïdes a Martorell”.\nAquestes jornades de l’Esplaiada han coincidit amb el Daltabaix 2018, la Fira Infant i Jove que organitza la Regidoria Joventut amb el suport de les entitats infantils i juvenils de Martorell. La regidora de Benestar Social i Joventut, Cristina Dalmau, apunta que es va decidir realitzar els dos esdeveniments durant el mateix cap de setmana ja que “donava l’oportunitat de que la gent del nostre municipi visualitzi en què consisteix un esplai, on fan activitats saludables, interessants i de fer pinya entre tots i totes”.


Dones en Xarxa participa al Congènere - Comunicació - Dones en Xarxa\nLa presidenta de Dones en xarxa, Gemma Lienas, va participar la setmana passada en la II edició de Congènere. Es tracta d’un Congrés d’àmbit internacional que organitza el grup d’investigació ARPA juntament amb la Universitat de Girona.\nElCongènere 2010 ha estat la segona edició d’un congrés que va néixer com a espai comunicatiu per posar en comú diferents perspectives teòriques i empíriques sobre els models, processos i límits dels rols de gènere que es manifesten en el discurs mediàtic. Aquesta segona edició es va reflexionar i debatre sobre els rols de gènere que vehiculen les narracions de ficció televisives: telenovel·les, telefilms, minisèries, sèries i altres formats.\nEn aquesta II edició, doncs, el congrés va tractar el tema del gènere a la ficció televisiva i per fer-ho, va convidar a investigadors i estudiosos del gènere, per una banda, i a professionals de l’audiovisual, per l’altra. Entre uns i altres, es va mirar d’analitzar l’estat de la qüestió. Es té en compte el gènere del personatje per l’elaboració del guió? Es mantenen els esterotips de gènere, tot i que van en contra de la cercada igualtat de gènere?\nA la taula on va participar la nostra presidenta, Gemma Lienas, es va tractar el tema de la immigració, el gènere i la ficció televisiva. I per això, van comptar amb la presència de Carles Solà, autor i coautor de reportatges de l’Actual i 30 minuts de TV3; Carmen Abarca, guionista de televisió; i Gemma Lienas, escriptora i presidenta de Dones en xarxa.\nEn breu es publicaràn les actes del Congrés on es podrà llegir totes les comunicacions presentades per grups de recerca d’arreu del món i on es podrà entendre quines són les principals conclusions a les que, entre tots, es van arribar en Congènere 2010.\nVeure en línia : Congènere


La Haggada: el llibre "més valuós" del món escrit a Barcelona\nInici Balcans La Haggadah: el llibre “més valuós” del món, escrit a Barcelona\nL'aventura de la Haggada de Sarajevo\nBritish Library, Additional 14761, detail of f. 26v (‘The first cup’). Haggadah, liturgical poems and biblical readings for Passover (The 'Barcelona Haggadah’), Sephardic rite. Barcelona, c.1340.\nHaggadah és un mot hebreu que significa “relat” que defineix un conjunt de textos i pregàries que es llegeixen el dia de la Pasqua hebrea o Péssah. Expliquen l’alliberament del poble d’Israel d’Egipte. Aquest exemplar és de gran importància (de fet, el llibre més valuós del món). Té 109 pàgines, és de mida petita, feta per cabre a la mà, il·lustrat amb miniatures. Encara avui, presenta restes de vi com a prova de la seva utilització al llarg dels anys en la celebració de la Péssah. Aquest exemplar es troba al Museu Nacional de Bòsnia i Hercegovina a Sarajevo, del que n’és la principal joia. Tant per la seva ubicació actual tant com pel seu recorregut al llarg dels segles, es coneix com l’Haggadah de Sarajevo.\nMostra de les miniatures de la Haggadah. Font: http://web.nli.org.il/\nLa història d’un llibre de Barcelona\nLa història d’aquest llibre comença quan fou escrit i il·luminat a mitjans del segle XV a la Corona d’Aragó, concretament a Barcelona, on la comunitat jueva elaborava exemplars de prestigi per la qualitat de les seves il·luminacions. Com a dada curiosa, ja al segle XIV s’hi representava la terra rodona.\nBarcelona era un pròsper centre de la il·luminació de manuscrits, amb influència dels estils francès i italià. Paral·lelament a aquest auge, des de finals del segle XIV, es produeixen episodis de violència contra les comunitats jueves i els calls, els pogroms, a tota Europa, com l’atac al call de Barcelona del 5 d’agost 1391 en el qual morien més de 250 jueus i s’hi destruïren propietats i molta documentació. Sortosament, la Haggadah (o Hagadà) escapà d’aquests actes.\n“El 1492, la comunitat jueva de la península fugí, en bona part, cap a la península balcànica”.\nAmb l’expulsió dels jueus dels regnes tant de Castella com d’Aragó el 1492, la comunitat jueva de la península fugí, en bona part, cap a la península balcànica. La Haggadah arribà a Sarajevo després d’uns anys sense informació contrastada dels que se’n sap poca cosa.\nEs parla de la presència del llibre a Portugal, d’on fugí en instaurar-s’hi la inquisició i també a Provença. On sí que està documentada és la presència del llibre a Venècia a inicis del segle XVII. Allà, escapà de nou de la crema inquisitorial quan el censor Giovanni Dominico Vistorini, jueu convers, revisà el llibre i en decretà la validesa, tal com demostra la seva signatura juntament amb l’anotació “reviso per me” a la darrera pàgina.\nUn cop ja a Sarajevo, el llibre canvià diverses vegades de propietari fins que el 1894, fou adquirit pel Museu Nacional. El 16 d’abril de 1941, les tropes nazis entraren a la ciutat, on assassinaren entre 12.000 i 15.000 jueus. En la recerca de la Haggadah, el director del museu, Jozo Patricevich, els feu creure que el llibre ja havia estat confiscat, però, en realitat, un bibliotecari musulmà del museu anomenat Devis Korkut se l’havia endut i lliurat a un clergue musulmà que l’ocultà sota el terra de fusta de la mesquita de Zenica, al nord de Sarajevo (tot i que hi ha informacions contradictòries sobre els protagonistes d’aquest episodi).\nSegueixen les aventures del llibre, salvat heroicament\nParadoxalment, en la cacera de bruixes posterior a la guerra on se cercava als col·laboracionistes bosnians i croats, Dervis Korkut fou empresonat sota la falsa acusació d’haver col•laborat amb una milícia musulmana feixista. Morí a la presó el 1969\nUn cop acabada la Segona Guerra Mundial, es donaren disputes sobre la propietat de la Haggadah. Com que no es resolien, acabaren al tribunal suprem de Bòsnia i Hercegovina, que en dictaminà que la propietat era de l’estat, amb el pupil·latge del Museu Nacional.\nJa l’any 1992, en plena guerra dels Balcans, tingué lloc un robatori al museu. Però la manca de coneixement dels lladres, que no donaren importància al llibre, evità que es perdés, segurament malvenut. També durant el període més dur de la guerra per a la ciutat, quan aquesta estava assetjada per part de les tropes serbo-bosnianes, el mateix director del Museu Nacional, Enver Imamovic, de religió musulmana, pogué convèncer un grup de policies bosnians per tal de, malgrat l’intens foc enemic, arribar fins al museu situat just a la línia del front, i salvar una vegada més el llibre dels intensos bombardejos. El van portar a un soterrani del Banc Central. Segons paraules del mateix Imamovic, la Haggadah “té més valor que una vida humana”.\nPocs anys més tard, amb motiu de la Pasqua del 1995 i davant els intensos rumors de què l’Haggadah havia estat venuda per a aconseguir finançament per a comprar armament, el president bosnià lliurà el llibre a la comunitat jueva. En l’acte hi participaren les comunitats jueva, musulmana i ortodoxa, però no Enver Imamovic, que presentà la dimissió com a protesta per no haver estat consultat de la intenció del govern de lliurar el llibre.\nDes del 2002 i un cop restaurat, el llibre es troba a la seva ubicació actual. Veurem quin serà el següent destí d’un llibre taxat, l’any 2007, en l’assequible preu de mil milions de dòlars!\nArticle anteriorEls nens d’Hamelin, una llegenda saxona\nProper articleLa batalla de Karansebes


Lluminós pis de 4 dormitoris, amb 2 banys, plaça de garatge i traster, en venda en una urbanització amb piscina, pista de tennis i conserge, en Parc Clavero, Màlaga.\nAquest fantàstic pis en una primera planta ofereix 128 m² construïts, 110 m² útils aproximadament, i es distribueix en 4 dormitoris (un d'ells s'ha afegit a la sala-menjador) 2 cambres de bany, saló-menjador, cuina independent i terrassa. A més, compta amb una plaça de garatge de 14 m² i traster de 5 m² al mateix bloc.\nL'habitatge es troba en una agradable urbanització que disposa d'extensos jardins, espais esportius, dues piscines d'aigua salada, una d'elles per a adults i l'altra per a nens, i servei de consergeria.\nA l'entrar a el pis, ens dóna la benvinguda al vestíbul, que compta amb un armari encastat, i ens comunica amb la resta de la casa. La cuina s'ha millorat aquest mateix any, i actualment gaudeix de molt espai i llum natural. Des d'aquí accedim a l'safareig.\nA continuació, el saló-menjador ens delecta amb la seva amplitud, llum natural i vistes a les zones enjardinades de l'residencial. Des d'aquí, podem accedir a la terrassa amb agradables vistes. Avançant pel saló, ens trobem amb la zona de menjador, que antigament era un dormitori, però que encara conserva l'armari encastat i la porta, per la qual cosa seria senzill reconvertir a dormitori, si així es desitja.\nContinuant cap al passadís veurem una cambra de bany amb plat de dutxa, adaptat amb terres antilliscants.\nA la nostra esquerra, es presenten dos espaiosos dormitoris adjacents que són dobles i exteriors i que compten amb armaris encastats i llum natural.\nMés endavant trobarem el dormitori principal, amb el seu respectiu bany privat, que gaudeix de vistes cap a les zones enjardinades de la urbanització i compta també amb armari encastat.\nL'habitatge presenta terres de marbre.\nAquest pis és perfecte, si busca un habitatge per convertir-la en la seva llar i en una de les millors zones de Màlaga.\n4 dormitoris (ara 3)\nAquest pis està situat a la urbanització residencial amb zones enjardinades, dues piscines d'aigua salada, pista de tennis i servei de porteria, en un dels barris més cotitzats de Màlaga, Parc Clavero. Aquesta zona està tan cotitzada per la seva proximitat a diversos col·legis, comerços, supermercats, entre d'altres. A més, està a tot just 6 minuts a peu de la bonica Parc Natural El Morlaco ia 10 minuts de la platja.


Descobreixen per què Neptú és més blau que Urà\nUrà i Neptú, tot i les seves semblances, tenen colors molt diferents | NASA\nLa diferència és en l'atmosfera, que té boires de densitats diferents\nTot i que Urà i Neptú són dos planetes molt semblants, enormes i fets de material glaçat, hi ha una diferència important a què, fins ara, no s’havia trobat cap explicació: Neptú és d’un color blau més intens. En un article publicat a la revista ‘Journal of Geophysical Research: Planets’, un equip d’astrònoms ha aconseguit trobar què causa aquesta diferència fent servir telescopis espacials i també observant-los des de la Terra.\nDos planetes bessons\nAquests dos móns són –si no comptem Plutó– els dos més allunyats del Sol del nostre veïnat còsmic, i tenen mides, masses i condicions atmosfèriques molt semblants, pel que se n’ha pogut descobrir. Gràcies a la sonda Voyager 2 de la NASA, però, als anys vuitanta es va poder comparar el seu color, observant que Neptú té un color blau més brillant mentre que Urà és més pàl·lid.\nEl planeta Neptú ha patit uns canvis de temperatura molt estranys durant els darrers vint anys | Pixabay\nDiferències en les acumulacions de boira\nAra, gràcies a diversos telescopis, inclos el Telescopi Espacial Hubble, s’ha pogut elaborar un model que compari les observacions de tots dos planetes per trobar-hi diferències. L’explicació de la variació de color, sembla, rau en una gran acumulació de boira a l’atmosfera d’Urà, molt més densa que la de Neptú i que li emblanquina l’aspecte des del nostre punt de vista. Sense això, tots dos planetes serien exactament igual de blaus.\nConeixements aplicables a altres planetes\nEl model creat en aquest treball és el primer que combina les observacions de la llum reflectida per tots dos planetes des de l’espectre ultravioleta fins gairebé l’infraroig, explicant la diferència de color, i també ha avançat en la comprensió de la composició de les dues atmosferes. Tot i que en tots dos casos hi ha metà en forma de neu a les capes mitjanes, la de Neptú és més activa mentre que la d’Urà és força més lenta.\nEls coneixements adquirits durant aquest estudi, a més, es podran fer servir per millorar la nostra comprensió de les atmosferes dels gegants de gel, especialment d’aquests dos, els més propers a nosaltres.\nLa NASA invertirà en desenvolupar veles solars per a les seves naus\nLa NASA confirma l’existència de més de 5.000 mons fora del Sistema Solar\nHa donat finançament a un projecte que mirarà de fer servir aquesta energia en l'exploració de l'espai\nL'Arxiu d'Exoplanetes de l'agència espacial nord-americana va superar la xifra aquest dilluns passat


XS Puçol: els curts continuen creixent\nDel 26 al 28 d'octubre es va celebrar en l'Espai Jove la 7a edició del festival de curtmetratges XS Puçol, que enguany ha exhibit 20 títols dels 806 presentats en les dues seccions oficials (nacional i autonòmica), a més de 7 curts expres gravats el cap de setmana anterior en la població. La inauguració va ser a càrrec dels cooperants a Nepal i la clausura va comptar amb la projecció dels tres títols guanyadors i una tertúlia amb representants dels premiats.\nEl cinema valencià va ser el gran triomfador d'aquesta edició, perquè a més del curt exprés Entre tu i jo (dirigit per Rover Portella, director local), en la secció autonòmica va véncer Uno, de Javier Marco, i per primera vegada, el guanyador en la secció nacional també va ser una producció valenciana, Le vivre ensemble, de José Luis Santos, encara que rodada a Cantàbria i parlada en francés, ja que és un títol que reflexiona sobre el terrorisme i les mesures en els col·legis públics francesos per a fer front a aquesta amenaça.\nPer a Javier Navío, director del certamen, el festival ja compleix els dos objectius amb els quals va nàixer: «ampliar l'oferta cultural del nostre poble i servir de plataforma d'exhibició per als curts valencians, motiu pel qual creem una secció específica per a la producció autonòmica. Però enguany, a més, la qualitat de les produccions valencianes ha sigut molt superior als anys anteriors».\nEncara que una altra forma de complir aqueixos objectius va ser la creació de la secció expres fa cinc anys, una fórmula ideal perquè els més joves, normalment estudiants de les diferents escoles de cinema de la Comunitat Valenciana, s'enfronten al desafiament d'escriure, gravar, editar i presentar un curt de dos minuts en 48 hores, gravat a més a Puçol amb un protagonista clau, en aquesta edició, una caixa de qualsevol grandària.\n«Una secció en la qual els estudiants i amants del cinema trauen el màxim partit a les noves tecnologies per a produir curts que enguany han sigut de molt bona qualitat, amb una imatge, so i edició molt treballats», apunta la regidora de Joventut, Mery Cortell.\nPerò el festival també arriba a un altre tipus d'estudiants, els molt, molt joves: un total de 300 alumnes de Primària i de Secundària dels col·legis públics i de l'institut de Puçol també van passar per l'Espai Jove durant la setmana del XS Puçol, en horari lectiu, acompanyats dels seus professors, per a gaudir de sengles seleccions de curts. Una forma d'incentivar el visionat d'un altre tipus de pel·lícules i, sobretot, d'ensenyar a gaudir del cinema… en un cinema de debò.\nFinalment, la inauguració, destinada a una altra forma d'usar el cinema, va córrer enguany a càrrec de Chili on the side, documental del veí Ferran Fuentes que recull l'experiència dels cooperants de Puçol a Nepal, en col·laboració amb la Fundació TAI, un treball que serveix per a obrir la mirada del públic sobre altres usos del cinema, no solament lúdic, també educatiu i de conscienciació.


Entreteles i friselines\nPuntetes i brodats\nEns preparem pel fred? Guants, bufandes, colls, ...\nPeus calentets amb SOXLAND experience: qualitat al millor preu...\nNovetats de Llanes Rubí: bambino jaspe, petit, garabatos, poppy, ringo i socks...\n75 anys, una mica d'història...\nLes etiquetes poden fer-se per planxar (per distingir la roba dels nens a l'escola, l'esplai, ...) o per cosir (ideal per a les residències on renten a altes temperatures, per penjar les jaquetes dels nens, ...).\nEl text introduït es repeteix 100 vegades en cada rotlle en les etiquetes clàssiques i 50 vegades en les personalitzades.\nEl màxim de caràcters de l'etiqueta, comptant els espais, és de 25.\nLes etiquetes que ens demaneu abans de les 12h del migdia, ens arriben el dia següent a les 11h (sempre parlem de dies laborables). Poden donar-se modificacions del servei durant els ponts, Nadal, Setmana Santa, a l'estiu i en dates/periodes especials.\nEn el cas que l'etiqueta introduïda no sigui la correcta, poseu-vos en contacte amb nosaltres el més ràpidament possible per a corregir-la (preferiblement per telèfon). Per evitar errors, és important que repasseu bé el text i els paràmetres introduïts abans de clicar al botó d'Acceptar.\nTelèfon: 93 268 21 77 E-mail: comercial@bofarull.com


Comença la campanya de poda sobre 1.800 arbres a Molins de Rei | Viu Molins de Rei\nComença la campanya de poda sobre 1.800 arbres\nDavid Guerrero • 27/11/2012\nLa campanya de poda de l’arbrat viari dels carrers i places de la vila ja ha començat. S’actuarà sobre uns 1.800 arbres i els treballs s’allargaran fins al febrer. La novetat d’enguany és una major informació de les afectacions de la poda a través de la pàgina web municipal.\nLa poda és una de les actuacions que més afecta a la via pública i per això aquest any l’Ajuntament ha renovat la comunicació al voltant d’aquesta actuació: ha posat en marxa un apartat al web municipal amb totes les dades de l’esporga. Aquesta informació es dóna per primera vegada a través d’internet després de les queixes recollides durant els últims anys degut a la poca informació al veïnat i el llarg període de la campanya de poda. En aquest sentit, l’alcalde, Xavi Paz, destaca que “aquest any s’ha volgut millorar la informació cap a la ciutadania i explicar el què farem i com ho farem”. Segons l’alcalde, s’ha treballat d’acord amb l’empresa concessionària tenint en compte les propostes d’actuació rebudes durant l’anterior campanya.\nEls treballs es van iniciar el passat dilluns i les previsions de l’Ajuntament indica que s’allargaran fins el mes de febrer. “No es pot posar data de finalització concreta perquè depèn de circumstàncies afegides com la pluja”, explica el tinent d’alcalde, Miguel Zaragoza. En total s’actuarà sobre uns 1.800 arbres de 46 places, carrers i parcs, el que significa un 25% del total de l’arbrat a Molins de Rei. Els criteris que seguiran a l’hora d’actuar sobre els arbres també s’expliquen a la pàgina web municipal.\nEn taronja, els carrers i places sobre els que s’actuarà en la campanya de poda 2012 // Ajuntament de Molins de Rei\nEls carrers en els que es treballarà serà el carrer Verdaguer, Ca n’Ametller, Roseta Canalies, passeig de la Pau, plaça Pompeu Fabra, Font dels Casats, Miquel Tort, Barraquer, Antoni Gaudí, Rubió i Ors, plaça de la Creu, plaça del Mercat, Roger de Llúria, Àngel Guimerà, Pere Espalargues, plaça Espanya, plaça de l’Estació, General Castaños, plaça Jaume Vallès i Vila, parc Pont de la Cadena, Amadeu Vives, Mancomunitat, Verge de Núria, Riera Bonet, Pep Ventura, Sant Agustí, Joan Maragall, Carme Galceran, Cristobal Colon, Nostra Senyora de Lourdes, plaça de la Pau, Ferrer i Guàrdia, Esperanto, Salvat Papasseit, carretera de Vallvidrera, Narcís Monturiol, Anna Canalies, plaça Catalunya, carrer Raseta, Sant Isidre, de les Sínies, Arades, Mujada, rambla de la Granja i les escoles.\nEtiquetes:campanya de poda esporga Miguel Zaragoza Xavi Paz