Suspenen el judici a un advocat de la Generalitat de Lleida acusat de falsedat documental, a petició de la defensa – La Manyana\nSuspenen el judici a un advocat de la Generalitat de Lleida acusat de falsedat documental, a petició de la defensa\nL'advocat de la unitat territorial del gabinet jurídic de la Generalitat a Lleida acusat de falsedat documental, durant el judici a l'Audiència de Lleida Data de publicació: dijous 26 de maig del 2022, 13:02 Localització: Lleida Autor: Laura Cortés\nL’Audiència de Lleida ha suspès el judici previst per a aquest dijous a un advocat de la Generalitat de Lleida acusat de falsedat documental, a petició de la defensa. En les qüestions prèvies, l’advocat Carles López ha al·legat indefensió durant la fase d’instrucció i rebutja la Generalitat com a acusació particular. La fiscalia i l’advocat de la Generalitat s’han oposat a la suspensió però la Sala hi ha accedit per resoldre les qüestions prèvies. La fiscalia demana per a l’advocat de la unitat territorial del gabinet jurídic del Govern a Lleida 3 anys i mig de presó i que se l’inhabiliti 3 anys i 11 mesos per treballar a l’administració pública. La jutgessa informarà de la data de continuació del judici que haurà de ser abans de 30 dies.\nLa fiscalia acusa l’home de falsedat documental en document públic en considerar que va utilitzar l’ordinador i la signatura digital de la seva superior per enviar una queixa al Consell General del Poder Judicial. La fiscalia també demana que s’imposi a l’home una multa de 5.880 euros i que se l’inhabiliti durant 3 anys i 11 mesos per treballar en qualsevol càrrec públic, de lletrat de la Generalitat o com a treballador públic a l’administració estatal, autonòmica o local. Els fets van passar el 21 de maig de 2018.\nSegons l’acusació, l’home va aprofitar que estava sol a les dependències de la unitat territorial de Lleida per accedir al despatx de la cap d’Assessoria jurídica. Un cop a dins, va fer ús de la targeta T-CAT i de les claus que la cap deixava al calaix per enviar al Consell General del Poder Judicial una queixa relacionada amb un òrgan judicial de Lleida. Per fer-ho, va utilitzar la signatura digital electrònica de la dona “sabent que era fraudulent”, segons la fiscalia. La defensa demana l’absolució.


Interpretació de Flamenco\nHome » Escuela Superior » Escola Superior » Interpretació de Flamenco\nTaller de Músics ofereix el Títol de Grau en Ensenyaments Artístics Superiors de Música, de 240 crèdits ECTS, en l’especialitat d’Interpretació de Flamenco. Aquest és un títol oficial i reconegut dins l’Espai Europeu d’Educació Superior (EEES) i equival, a tots els efectes, al títol universitari de grau.\nPROVES D'ACCÉS | Inscripció entre abril i juny\nMATRICULACIÓ | Juliol i setembre\nPERÍODE LECTIU | De setembre a juny\nMODALITAT | Presencial\nDURADA | 4 anys\nTITULACIÓ | Grau en Ensenyaments Artístics Superiors de Música, especialitat d'Interpretació de Flamenco\nGrau Superior: Interpretació de Flamenco\nAccedeix a tota la informació relativa als estudis superiors al Taller de Músics\nL’especialitat de Flamenco ofereix, en el seu pla d’estudis, l’itinerari d’intèrpret en les seves modalitats de Cante Flamenco i Guitarra Flamenca.\nEl disseny pedagògic està articulat al voltant de l’estudi específic de l’instrument o la veu flamenca, juntament amb grups instrumentals específics com combo flamenco o tablao. L’alumne, a més, cursarà matèries teòriques explícites de flamenco (història, composició, harmonia), juntament amb les assignatures comunes a altres itineraris, de perfil teòric-musical, tecnològic i humanístic.\nEl nostre quadre de professors està format per professionals de primer nivell en el món del flamenco des de fa anys: Chicuelo, David Cerreduela, David Leiva, Miriam Vallejo, Cristina López, David Domínguez i Pepe Motos.\nEls alumnes de flamenco del Taller de Músics ESEM col·laboren assíduament en produccions pròpies del departament de Management & Produccions, possibilitant així que l’alumne es formi des del principi no sols a l’aula, sinó també a l’escenari, autèntic pilar de la professionalització en la música.\nL’accés als ensenyaments artístics superiors requereix el compliment d’uns requisits acadèmics i la superació d’una prova específica d’accés que es duu a terme amb l’antelació necessària per a permetre la posterior gestió del procediment d’admissió, previ a l’inici del curs acadèmic. A través de les proves específiques d’accés es valora el nivell de consecució de les capacitats i competències dels alumnes que són necessàries per a accedir als ensenyaments superiors.\nEl perfil de l’alumne que accedeix als estudis en l’especialitat d’interpretació, tant de l’àmbit del Jazz i la Música moderna com en l’àmbit de la Música tradicional, Flamenco, és el d’un estudiant que coneix estils, períodes històrics i formacions representatives d’aquestes músiques.\nL’alumne ha de ser capaç de reconèixer formes habituals, tant auditivament com a través d’una partitura, i de situar-se, expressant-se amb adequació rítmica i harmònica. Així mateix, ha de mostrar una tendència a construir un so propi o personalitzat, relacionant la respiració amb la frase musical i deu saber adequar la interpretació i la improvisació a estils diferenciats, mostrant destreses tècniques amb l’instrument que li permetin abordar els estudis superiors sense dificultats específiques.\nTambé ha de saber utilitzar la notació musical per a escriure i llegir amb un mínim de fluïdesa. A més, cal que sàpiga construir les seves estratègies d’estudi per superar reptes de tipus acadèmic o pràctic, ha de ser capaç de manifestar opinions i valoracions artístiques de manera respectuosa i coherent, i mostrar habilitats per treballar individualment i en equip.\nCoordinador especialitat Interpretació Flamenco\nPiano, Segon Instrument Piano\nCante Flamenco, Història del Flamenco, Repertori Específic, Introducció a la Tecnologia Musical\nPercussió, Fonaments Rítmics del Flamenco\nPiano, Conjunt Instrumental, Història de la Cultura\nFormes del Flamenco, Transport i Acompanyament\nSaxo/Clarinet, Flauta Travessera, Formes i Anàlisi Clarinet, Saxo\nConjunt Instrumental, Percepció Auditiva, Repertori Complementari Saxo, Conjunt Instrumental\nHistòria General de la Música, Història de la Música Popular del Segle XX, Anàlisi de la Música del Barroc, Anàlisi de la Música del Classicisme, Composició Principal, Informàtica Musical\nPensament Musical, Llengua i Comunicació\nRepertori Específic, Repertori Complementari Piano, Conjunt Instrumental\nGuitarra Elèctrica, Didàctica de l’Instrument i del Conjunt Instrumental Guitarra Elèctrica, Conjunt Instrumental\nBuscador de professorat de Taller de Músics ESEM\nAnar al buscador\nEl pla d’estudis del Grau en Ensenyaments Artístics Superiors de Música consta de 4 cursos acadèmics, de 60 crèdits ECTS cada curs, distribuïts en assignatures de diferent categoria:\n1. Assignatures de formació bàsica. Són assignatures de cultura, pensament, història, llenguatge i tècniques de la música.\n2. Assignatures obligatòries d’especialitat. Són assignatures d’instrument o de veu, formació instrumental complementària, música de conjunt, improvisació, composició, pedagogia, producció i gestió.\n3. Assignatures optatives. Complementen la formació amb un ventall d’assignatures diverses.\n4. Treball de Final de Grau (TFG).\nL’assignació de crèdits per a cada assignatura comprèn les hores corresponents a les classes lectives, hores d’estudi, realització de treballs, pràctiques, projectes i la preparació d’exàmens i proves d’avaluació.\nDescarregar Pla d’Estudis Flamenco\nPercepció autidiva I\nHistòria del flamenco\nInstrument principal I:\nConjunt instrumental I\nHistòria general de la música\nFonaments rítmics del flamenco\n2º Instrument: Piano · Bateria\nPerfeccionament rítmic (Rythmic improvement)\nFonaments de composició flamenca\nInstrument principal II:\nConjunt instrumental II\nFormes del flamenco (Tablao I)\nFormes i anàlisi del flamenco\nRepertori específic del flamenco\nInstrument principal III:\nConjunt instrumental III\nRepentització (Flamenco LAB) (Transcripció de música flamenca)\n2º Instrument II: Piano · Bateria\nRepertori complementari (Flamenco LAB)\nConjunt instrumental IV\nPer obtenir el Títol de Grau en Ensenyaments Artístics Superiors de Música és necessari elaborar i defensar públicament un treball final, conseqüència directa dels coneixements adquirits. És la redacció per escrit d’un projecte amb un conjunt d’explicacions, teories, idees o raonaments sobre una temàtica concreta i portat a la pràctica en clau de concert/espectacle.\nL’alumne ha de demostrar la capacitat per aplicar els coneixements adquirits; saber comunicar les conclusions, els coneixements i les teories en les quals es basen. El TFG ha de comunicar, d’una manera organitzada, formal, clara i precisa, els resultats o conclusions als quals s’han arribat en l’estudi d’un tema, així com la metodologia utilitzada, el procés seguit, els documents consultats, etc. En definitiva, es tracta de transmetre.\nPer a l’obtenció del títol de grau a l’ESEM, s’ha de transmetre de dues formes diferents:\nFestival Talent: un concert/espectacle. El que es transmeti ha de ser coherent amb les conclusions de l’estudi. Hauria de ser un concert professional i hauria de pretendre ser un espectacle. En aquest sentit, l’ESEM vol promocionar comercialment els treballs de TFG com a espectacles.\nEl Festival Talent s’ha creat per a impulsar i donar a conèixer al públic els projectes dels nous talents musicals. És una manera de traslladar l’aula al circuit d’exhibició barceloní i de mostrar nous artistes emergents. Les noves promocions de l’Escola Superior del Taller de Músics hauran de desplegar tot el que han après durant els últims anys davant el públic. Un festival de cinc dies amb música, nervis, emoció, il·lusió i, per sobre de tot, talent!\nTreball escrit/Defensa oral. És un treball generat a partir de la recerca d’un tema. En la defensa oral l’estudiant l’exposa i el defensa. L’ESEM considera que pot publicar-lo com a referència per a futurs treballs. Ha de transmetre que l’alumne ha realitzat un estudi exhaustiu sobre el que s’ha proposat.\nEl graduat en Interpretació ha de ser un professional altament qualificat per a la interpretació musical, amb domini del seu instrument i el repertori inherent a la seva especialitat, coneixent les característiques tècniques i acústiques del seu instrument i aprofundint en el seu desenvolupament històric, així com el d’un instrument complementari.\nAixí mateix, ha d’exercir una tasca d’interpretació d’alt nivell d’acord amb les característiques específiques de la seva modalitat i especialització, tant en el paper de solista com en el d’integrant d’una formació instrumental, així com tenir capacitat per a situar-se en contextos artístics multidisciplinaris, sempre amb una personalitat artística ben definida i susceptible d’evolució.\nTambé ha de tenir coneixement de les possibilitats tecnològiques com a eines de creació i suport específic per a la seva tasca. Així mateix, ha d’estar format per a l’exercici de l’anàlisi musical d’ampli espectre estètic, així com tenir un pensament crític sobre el fet creatiu i la capacitat per transmetre’l de manera oral i escrita rigorosament. Finalment, ha de tenir una sòlida formació humanística i metodològica per poder fer tasques de recerca i d’experimentació musicals.\nEn el següent enllaç trobaràs informació comuna a totes les especialitats: com accedir als estudis, calendari acadèmic, pla d’acció tutorial, beques i finançament, convalidacions, programes de mobilitat (Erasmus), Sistema de Garantia Interna de Qualitat (SGIQ), carnet d’estudiant…\nInformació general per a estudiants\nAccés als estudis superiors: requisits, convocatòries i proves d’accés


L'Elvireta sempre te la maleta feta: RAVENNA VESTIDA DE MOSAICS\nRAVENNA VESTIDA DE MOSAICS\nRavenna va passar de ser una ciutat anònima a convertir-se en capital de l'Imperi Romà d'Occident i d'aquí a ser, sota el domini bizantí, una de les ciutats més riques d'Itàlia. És una ciutat peculiar que conserva aquest halo de decadència que es desviu per produir els seus últims esplendors.\nPerò si hi ha alguna cosa que la distingeix són sens dubte els seus mosaics.\nEl més antic es troba a la tomba de Gala Placídia (segle V). A l'església contigua de Sant Vitale dels mosaics són plenament bizantins. Són un tresor mundial.\nTota la ciutat és com un cofre d'art, d'història i de cultura d'alta grandesa.\nEl nostre hotel (Centrale Byron) situat al centre de Ravenna, cerca de la Piazza del Popolo, ens ha permès passejar sense cansar-nos. Està en àrea de vianants, però hi ha un pàrquing municipal (2.30 euros cada dia amb la seva nit) molt a prop.\nEl ristorante "La Gardela" al costat de l'hotel ha estat un encert per la seva menú econòmic i dinar de la regió. Sempre preguntem a la gent quins són els millors llocs per menjar, ni cars, ni luxosos, sinó on podem menjar alguna cosa que el cuiner prepari amb el cor. És una manera de guanyar-te el cor d'un italià: pots preguntar-li què formatge comprar al mercat, o quina és la millor parada de fruites, o demanar-li el nom del seu "ristorante" favorit. Et mirarà embadalit i començarà a deixar anar un sermó ple de consells que pot durar hores.\nLa ciutat a l'estiu es buida i els joves es van a Marina di Ravenna a la recerca de platja i xiringuitos.


Crema la campana extractora d'una cuina durant la matinada a Tarragona\nImatge de l'edifici del carrer Reding on es va produir el foc.\nUn home va resultar ferit en patir cremades als dits de la mà\nActualitzada 29/09/2019 a les 10:45\nA les 3.40 hores de la matinada de diumenge els Bombers van rebre l'avís que s'havia produït un incendi a la cuina del número 54 del carrer Reding de Tarragona. Al lloc dels fets s'hi va desplaçar una dotació dels Bombers de la Generalitat.\nEn arribar al domicili les flames havien estat apagades amb un extintor pels dos propietaris de l'habitatge. Un home va resultar ferit en patir cremades als dits de la mà, mentre que la dona va resultar il·lesa. Els Bombers van realitzar una revisió dels nivells de monòxid de carboni i van desconnectar la campana extractora.\nComenta el contingut : Crema la campana extractora d'una cuina durant la matinada a Tarragona


Sortida conjunta de Flora Catalana al Mercat de les espècies d'Argençola i presentació del nou Grup Local de l'Altiplà de la Segarra | FloraCatalana\nSortida conjunta de Flora Catalana al Mercat de les espècies d'Argençola i presentació del nou Grup Local de l'Altiplà de la Segarra\nPrograma Jornada Tècnica.jpg\nPrograma del mercat de les espècies 2019\nEl proper dia 8 de juny tindrà lloc la sortida conjunta de Flora Catalana. Aquesta trobada, com cada any, intenta concentrar a tots els socis de Flora Catalana, que desitgin venir, per participar plegats en una sortida. És una bona ocasió per retrobar-nos i intercanviar experiències, opinions i, com no, rialles amb persones d’altres llocs de Catalunya que pertanyen a la nostra associació.\nEn aquesta ocasió hem volgut fer la sortida al Mercat de les Espècies d’Argençola, per conèixer de primera mà aquest emblemàtic esdeveniment. Així doncs, la sortida conjunta de Flora Catalana consistirà en adherir-nos a la sortida que s’organitza en el context del Mercat de les espècies i que tindrà lloc de 9 a 11 h aproximadament. Aprofitarem l’avinentesa per presentar el nou Grup Local de l’Altiplà de la Segarra de Flora Catalana, presentació que anirà acompanyada d’una xerrada sobre les diferents espècies de mentes i poliols de Catalunya. Aquesta xerrada formarà part de la Jornada Tècnica "Botànica a la cuina. Espècies, herbes i flors" que durarà fins a les 14h (vegeu programa adjunt). Us aconsellem l'assistència a aquesta jornada pel seu interès i per conèixer de primera mà el nou grup local de la nostra associació. Aquesta jornada precisa inscripció prèvia (vegeu requadre verd).\nAixí doncs, els socis de Flora Catalana que assisteixin a la sortida conjunta, podran fer la sortida, escoltar les xerrades, participar en les activitats i visitar el mercat, de manera que es podrà passar el dia complet en l’indret. Dinarem plegats, allí es podran comprar entrepans, o bé es podrà comprar dinar (dinar silvestre de gastronomia salvatge. Aquest dinar precisa inscripció, vegeu requadre verd). Qui ho desitgi pot portar-se entrepans o dinar de casa.\nIMPORTANT - INSCRIPCIONS:\nEls socis que estiguin interessats en participar en la sortida conjunta de Flora Catalana hauran d'inscriure's prèviament mitjançat email a tresorer.floracatalana@gmail.com (fent constar nom i NIF; el termini d'inscripcions estarà obert fins el dia 1 de juny). Per altra banda, al lateral d'aquesta notícia hi podreu trobar l'enllaç al programa d'activitats organitzades per el Trill (associació que organitza el Mercat de les Espècies). En aquest mateix programa hi podreu trobar l'enllaç per inscriure-us a aquelles activitats que precisen inscripció prèvia. TINGUEU EN COMPTE QUE NO US HEU D'INSCRIURE A LA "Sortida de reconeixement de flora" del programa, QUEDAREU DIRECTAMENT INSCRITS (sense cost) AL ENVIAR EL EMAIL A tresorer.floracatalana@gmail.com. NO obstant si que us haureu d'inscirure a la Jornada tècnica (aquells qui ho desitgeu). La jornada tècnica és gratuïta.\nDes de Flora Catalana, volem agrair al Trill (associació organitzadora del mercat) les facilitats que ens han brindat per fer-hi la sortida conjunta d'aquest any.


Longchamp a Barcelona\nA Barcelona, com a una de les ciutats més importants d’Europa, també dins del sector comercial, són moltes les firmes de moda que decideixen obrir els seus establiments. És per això que trobem un gran nombre de botigues de roba de tota mena i per a tots els pressupostos. Algunes de les firmes més importants del sector han vist en Barcelona una oportunitat d’augmentar el seu volum de negoci, i des de ShBarcelona us volem explicar més sobre una d’aquestes, Longchamp, que ha obert una nova botiga al centre de la Ciutat Comtal.\nArticle relacionat: La Roca Village, outlet de luxe\nLa nova Flagship de Longchamp a Barcelona\nImatge de: jencu via VisualHunt\nLa firma d’accessoris de luxe francesa Longchamp va inaugurar fa uns dies la seva nova flagship a Barcelona, i ho va fer amb magnificència, amb una festa privada organitzada pels seus propietaris, a la qual van assistir celebrities com Paz Vega, Verónica Blume, Alejandra Prat, Bimba Bosé o Marta Torné. Es tracta d’una de les botigues més grans de la casa a Europa, compta amb una superfície de 350 metres quadrats en una sola i elegant planta. Amb una flamant façana de marbre i una gran porta central flanquejada per dos altíssims aparadors, l’interior és d’un blanc enlluernador, les diferents zones es diferencien per una varietat de jocs d’altura, mescla de materials en parets i sostres i efectes visuals que remarquen la seva profunditat, donant la sensació que la botiga és infinita.\nEl 2009 van començar a sentir-se rumors sobre els moviments que els francesos estaven realitzant a la ciutat. Al final, han trobat el seu lloc al número 86 del Passeig de Gràcia, just entre Prada i Cartier, i compta amb veïns de la talla de Valentino, Saint Laurent, Gucci, Chanel, Louis Vuitton, Stella McCartney i pròximament Dior.\nImatge de: Richard, enjoy my life! via VisualHunt\nEl 1948 Jean Cassegrain, fill d’un tabaquer, va fundar a París una empresa de complements en pell per cigarreres. Amb el temps va ampliar el seu ventall de productes, dissenyant accessoris per a home i dona, com a bosses, marroquineria, fins i tot moda i calçat. A la nova flagship i distribuïdes pels diferents espais, s’exposen la col·lecció completa de Primavera 2014, els articles de pell, els accessoris de dona i home, viatge, Ready-To-Wear, i en el centre de la tenda, la seva bossa estrella “Li Pliage” en tres grandàries bàsiques, amb preus de 62, 72 i 78 euros, i en una gamma de 10 colors que van des dels taronja i fúcsia, passant pels clàssics vermells, fins als tons terra.\nEn l’actualitat, les bosses de pell d’aquesta marca, i especialment el model “Li Pliage”, són internacionalment coneguts i cobejats, tant pel seu disseny com per la seva qualitat, especialment pels visitants asiàtics. A mitjans de l’any passat, la signatura va reobrir l’establiment que té al carrer Serrano de Madrid, aquesta vegada reconvertit en un nou concepte de retail (venda al detall). A més d’aquesta boutique madrilenya, en té una altra a la terminal 4 de l’aeroport Adolfo Suárez-Madrid-Barajas. Amb la nova botiga de Barcelona, la casa francesa reforça la seva consolidació a Espanya.\n*Imatge destacada de: jun560 via VisualHunt\nLes noies de ShBarcelona ja estem fent plans per anar a veure aquest paradís de la bossa. I tu, hi aniràs?\nJa sigui per anar a un casament, com per acudir a un esdeveniment elegant, el fet és que hi ha...\nlatest prada bags ha dit:\n27/04/2015 a les 22:48\nlouis vuitton factory store ha dit:\n10/05/2015 a les 02:41


Marc espera en la final després de superar a Soro - Superdeporte\nMarc espera en la final després de superar a Soro\nEel títol es decidirà el divendres coincidint amb la segona jornada del Trofeu de Vilamarxant\nEls vencedors d´esta vesprada tindran quaranta-huit hores per a recuperar-se de la previsible ´mantà´. I és que en la final del divendres necessitaran totes les forces per a mesurar-se a Marc, Santi i Carlos, que en la primera semifinal es van desfer de Soro III i Héctor de Laguar per 60-55.\nEls tres pilotaris van deixar clar en la partida que es troben en un moment especial. També els rivals, la qual cosa li atorga més mèrit al triomf perquè qui estava en la contra era el número u i un híper motivat Héctor, que tornava als cartells de rellevància.\nSi el trio de Marc torna a oferir un nivell semblant, i no hi ha perquè dubtar-ho, la faena serà dels altres. Perquè té pegada, les torna totes i l´acoblament entre les línies és total. La partida serà la tercera de la vesprada. Abans es jugaran les finals de les categories d´aficionats i juvenils.\nTrofeu Regidoria d´Esports\nEl divendres també hi haurà torneig a Vilamarxant, en este cas la segona semifinal del nou Trofeu Regidoria d´Esports amb Boni i Nacho contra Carlos i Dani. El cartell, pot ser, no cride tant l´atenció com el de Sueca. Però es tracta de quatre pilotaris que asseguren qualitat i entrega a parts iguals.


PESCA – campingriba-roja.com\nPantà de Riba-roja, el paradís de la pesca\nSi has arribat fins aquí, és probable que hagis sentit a parlar sobre las pesca a Riba-roja d’Ebre, coneguda internacionalment sobretot per la carpa i el silur, però cal dir que és una zona rica i abundant tant en quantitat, com en qualitat, i s’hi troben interessants espècies com el Lucioperca, la Perca Fluviatilis i el Black Bass entre altres. El càmping Riba-roja està situat a 1 Km de la presa, fet que ens converteix en un lloc privilegiat per a practicar la pesca tant des de la vora del riu, com en embarcació.\nQuè necesites per a pescar?\nEn primer lloc et caldrà una llicència de pesca Catalana (i en el cas de que també vulguis pescar a la part d’Aragó, t’hauràs de treure també, la d’aquesta comunitat), que podrà ser d’1 o 15 dies.\nI en segon lloc, un tiquet de pesca en funció de la zona que escullis (aquí), que pot ser diari, setmanal o anual.\nAl càmping gestionem tot això per a que puguis començar a pescar tan bon punt arribis.\nQuin és el millor moment per a pescar?\nCada espècie té el seu cicle, per tant dependrà de les teves necessitats, però els pitjors mesos son desembre, gener i febrer. Durant la resta de l’any sempre és un bon moment per a alguna de les espècies que s’acostumen a pescar al pantà de Riba-roja.\nQuines tècniques funcionen millor?\nDepenent de l’espècie, i de l’època de l’any les tècniques de pesca utilitzades tindran més o menys eficàcia, però en general se solen utilitzar l’spinning, els pellets, i la sardina morta, la pesca amb peix viu actualment està prohibida a l’Ebre.\nNavega per les nostres aigües des dels anys 70, i és l’espècie invasora que genera més controversia. Tambe conegut com a monstre de riu per les seves dimensions, se’n han vist exemplars de més de 100kg i 2 metres de llargada, però cal dir, que és inofensiu per als humans. Els millors mesos per a pescar silur a l’Ebre son, i les tècniques més utilitzades son en primer lloc els pellets, i després l’spinning.\nLa carpa europea tampoc és una espècie autòctona, però sobreviu al riu Ebre des d’abans del 1900. Tot i que no és el més comú, se’n poden veure exemplars que arriben als 20kg, ara bé, el més comú ronda els 10kg. Els millors mesos per a pescar carpa a l’Ebre son, i les tècniques més eficaces son\nEl Black Bas


La plaça Vella del Vendrell serà la protagonista del cap de setmana casteller\nGamma extra a banda, una plaça tan pilanera com va ser-ho en el seu moment, podria veure 3 pilars superiors al de 5 per primera vegada\nJosep Torreño | Prèvia\nDiumenge 13 d’octubre, 13h. Plaça Vella, Fira de Santa Teresa\nTorn pel Vendrell. La capital del Baix Penedès i en concret la mítica plaça Vella serà l’escenari destacat per aquest cap de setmana casteller que s’acosta. Les intencions de les colles estan obertes, i, a manca de l’assaig de totes tres formacions el programa de castells sembla força definit.\nLa Jove de Tarragona vol repetir el 5de9 amb folre al Vendrell\nLa plaça Vella va ser talismà per la Jove de Tarragona, allà la temporada passada van veure com per fi, el 5de9 amb folre es descarregava per primera vegada. Enguany han encarrilat una ratxa amb tres de descarregats, que igualen als Castellers de Vilafranca pel que fa en nombre de completats en una mateixa temporada. Al Vendrell serà un dels grans objectius en un dels pocs compromisos que té la colla abans d’acomiadar l’excel·lent temporada. No serà l’únic, perquè si a l’assaig de demà divendres ho veuen factible, podrien tornar a intentar el pilar de 8 amb folre i manilles. Per Santa Tecla ja van fer el primer tast i tot i que no el van assolir, el primer castell amb folre i manilles que portaven a plaça va deixar bones sensacions. El 3de9 i el 4de9 folrats també podrien entrar a la seva actuació.\nLa Joves, pel camí de Santa Úrsula\nA dues setmanes per la seva gran cita, Santa Úrsula, la Colla Joves Xiquets de Valls es planteja una actuació que presenta els dos castells bàsics de 9. El tercer castell podria ser el 5de8, posant encara més a punt el de 9 pisos que voldran aixecar a la plaça del Blat. Una altra possibilitat seria plantejar-se un 4de8 versió pesada com a prova del 4de9 sense folre. La plaça que va veure el primer pilar de 7 amb folre descarregat al segle XX podria veure el de 7 pisos dels vermells, que ja van descarregar a Lleida després de 8 anys absent a la colla vallenca.\nEls Nens del Vendrell es ‘piquen’\nAixí ho han fet saber a través de les xarxes socials de la colla, amb la campanya #esticpicat que escampen des de fa dies. La colla va fer una gran diada de Santa Anna, coronant el primer 3de8 en 36 anys i descarregant el 4de8 i el 2de8 amb folre. Tot i que l’intent posterior sobre el 3de8 no va reeixir, diumenge l’atacaran amb el convenciment que podran descarregar-lo. L’objectiu serà la tripleta de 8, amb un 2de8 amb folre que ja han bastit en 3 ocasions (1 descarregat, 2 carregats) i el 4de8, on enguany tenen màxima efectivitat amb 6 de descarregats. No descarten tancar l’actuació amb el pilar de 6, estructura que porten treballant darrerament i que podria segellar la millor actuació de la colla.\nLa diada a Instagram\nEls Nens del Vendrell animen a participar al seu particular concurs de fotografia a Instagram. Els participants hauran d’afegir a les fotografies de la diada l’etiqueta #nensdelvendrell. L’autor de la millor fotografia s’endurà una caixa d’Estrella Inèdit.\nEl 3de8 carregat dels Nens del Vendrell durant la passada diada de Santa Anna (Foto Josep Torreño)


Centre-Vall del Loira - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n47° 30′ N, 1° 45′ E / 47.5°N,1.75°E / 47.5; 1.75Coord.: 47° 30′ N, 1° 45′ E / 47.5°N,1.75°E / 47.5; 1.75\nFR-CVL i FR-F\nCentre-Vall del Loira (en francès Centre-Val de Loire) és una de les tretze regions de la França Europea. Es tracta d'una regió marcada per la seva identitat rural combinada, però, amb aglomeracions urbanes de forta tradició industrial. El 17 de gener de 2015 la regió Centre és reanomenada Centre-Vall del Loira.\nLa regió del Centre–Vall del Loira limita amb les regions d'Alvèrnia-Roine-Alps, la Borgonya-Franc Comtat, l'Illa de França, la Normandia, la Nova Aquitània i el País del Loira.\nConsta de sis departaments, que es detallen a continuació:\nDes d'un punt de vista històric, Centre comprèn tres antigues províncies: l'Orleanès (Loiret, Eure i Loir, Loir i Cher), el Berric (Cher, Indre) i la Turena (Indre i Loira).\nEs tracta d'una regió molt vinculada a la monarquia francesa, des que l'any 1418 la família reial es va instal·lar a la Turena. En conseqüència, els castells d'Amboise i de Blois van passar a ser residències reials sota els regnats de Carles VII, Lluís XII i Francesc I. Aquest últim, a més, va fer construir un altre castell a la regió, el castell de Chambord, la construcció del qual va encarregar a Leonardo da Vinci. Amb la instal·lació dels diferents reis francesos a la regió, nombrosos nobles també van decidir traslladar-s'hi. D'aquesta manera, un bon nombre de castells van ser construïts prop dels rius Loira, Cher i Indre. Entre aquests nobles castells cal destacar els de Chenonceau i Azay-le-Rideau.\nEl Centre és la novena regió més poblada de França. El cens parcial de 2004 indica que la regió ha guanyat 42.000 habitants respecte del cens de l'any 1999.\nLa taxa de creixement durant la dècada dels 90 es va mantenir estable al voltant del 0,32%, la qual cosa mostra un creixement inferior a la mitjana nacional que es va situar, durant aquest període, al voltant del 0,37%.\nLes tres principals àrees urbanes (Tours, Orleans i Bourges) concentren un terç de la població regional, que és majoritàriament rural. L'any 1999, Tours era la vintena àrea urbana més poblada de França amb 376.377 habitants i un creixement del 0,69% durant el període 1990-1999. L'àrea d'Orléans, també l'any 1999, últim any en què va tenir lloc el cens a França, era la vint-i-dosena amb 355.811 habitants i un creixement del 0,86%.\nLes àrees més poblades són les situades a la riba del riu Loira, i als municipis més al nord, prop del límit amb la regió de l'Illa de França. Les principals ciutats de la regió estan situades a la riba del Loira, aquest és el cas de la capital regional, Orléans, de Tours i de Blois. Ara bé, actualment l'àrea més propera a la regió metropolitana de París viu un fort creixement degut a aquesta proximitat.\nDes de les primeres eleccions regionals, celebrades l'any 1986, fins al 1998 els diferents partits de dreta van ostentar la majoria al Consell Regional. Durant aquesta etapa, la presidència del Consell va ser exercida per Maurice Dousset, del partit Unió per a la Democràcia Francesa (UDF).\nL'any 1998, l'esquerra plural aconsegueix la majoria relativa al Consell Regional, amb només un diputat més que els partits de dreta fins aleshores al poder, l'Agrupació per la República, la Democràcia Liberal i la UDF. D'aquesta situació neix una aliança efímera entre la dreta i el partit polític ultradretà Front Nacional. Bernard Harang és elegit president del Consell Regional, però haurà de dimitir dies després a conseqüència de la pressió dels diferents aparells polítics nacionals i de les nombroses manifestacions que es produeixen a les diferents ciutats de la regió, especialment a la capital Orleans.\nFinalment, trencat ja aquest pacte entre els partits de dreta i el Front Nacional, el cap de la llista d'esquerra, el socialista Michel Sapin, batlle d'Argenton-sur-Creuse (Indre), és elegit president del Consell Regional. Michel Sapin ocuparà aquest càrrec fins a l'abril de l'any 2000, quan és nomenat Ministre de la Funció Pública. El substituirà el també socialista Alain Rafesthain, que serà president de la regió fins a les eleccions de 2004.\nL'any 2004, la coalició formada pel Partit Socialista, el Partit Comunista Francès, Els Verds, el Partit Radical d'Esquerra i el Moviment Republicà i Ciutadà, i que es troba encapçalada novament per Michel Sapin obté la majoria absoluta al Consell Regional. Michel Sapin esdevé de nou president del Consell Regional del Centre.\nLa Regió del Centre és la primera regió de la Unió Europea pel que fa a la producció de cereals. També hi tenen gran importància els conreus de bleda-rave sucrera, colza i gira-sol.\nRegió de gran tradició agrícola, la descentralització industrial de la dècada dels 50 va permetre el sorgiment de sectors industrials moderns, com ara el sector farmacèutic. Aquest fenomen va beneficiar sobretot els dos departaments més propers a París (Eure i Loir, i Loiret), que van veure doblar la seva població activa industrial entre 1954 i 1974.\nActualment, Centre també destaca per ser la segona regió energètica francesa degut a les quatre centrals nuclears situades a la riba del riu Loira.\nAixí mateix, el sector terciari és força present a les dues grans ciutats de la regió, Orleans i Tours. A Orleans destaca el sector de la banca i de les assegurances, així com el de la recerca científica. En canvi, a la ciutat de Tours predominen els sectors de la sanitat i de l'educació universitària, alhora que és el primer centre hoteler de la regió. El turisme cultural ha conegut una forta expansió degut al gran nombre de castells que es troben a la regió, especialment a les zones més properes al riu Loira, i que han fet que aquesta regió sigui també coneguda com la dels Castells del Loira.\n↑ Article 2, paragraf V de la "Lei n°2015-29 dau 16 de genièr de 2015 relativa a la delimitacion de las regions, a las eleccions regionalas e departamentalas e modificant lo calendièr electorau", Journal Officiel de la République Française, 17 de genièr de 2015\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Centre-Vall del Loira\nConsell Regional de la Regió Centre Arxivat 2006-08-11 a Wayback Machine. (francès)\nComitè Regional de Turisme Arxivat 2006-08-03 a Wayback Machine. (francès)\nAjuntament d'Orléans (francès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Centre-Vall_del_Loira&oldid=30311646»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 juny 2022 a les 22:22.


Seu Jorge, Iseo & Dodosound i El Petit de Cal Eril entre les últimes confirmacions del Cruïlla - Primera Fila\nSeu Jorge, Iseo & Dodosound i El Petit de Cal Eril entre les últimes confirmacions del Cruïlla\nTal com havia promès l’organització, ja han anunciat les últimes confirmacions de la desena edició del Festival Cruïlla, que se celebrarà al Parc del Fòrum del 3 al 6 de juliol.\nSeu Jorge és l’encarregat de tancar els caps de cartell. El defensor de la samba, que amb 19 anys va ser expulsat de casa perquè els seus pares no acceptaven que es volgués dedicar a la música, portarà la seva particular festa brasilera a Barcelona.\nIseo & Dodosound, el duet de Navarra que barregen dub i reggae, també s’afegeixen al cartell juntament amb la cantautora noruega AURORA. La secció internacional la tanca el músic irlandès Dermot Kennedy.\nTambé s’incorporen grups catalans com El Petit de Cal Eril, que presentarà un nou disc, i el duet empordanès Cala Vento.\nFinalment, queda tancat el cartell amb aquestes incorporacions que se sumen a artistes i grups com Black Eyed Peas, Kylie Minogue, Bastille, Foals, Garbage o Love of Lesbian entre altres.\nEl Petit de Cal Eril presentarà ‘N.S.C.A.L.H.’ el 2 de desembre a l’Apolo\nEl Petit de Cal Eril estrena ‘Non tornerai’, segon senzill d’avançament del nou disc\nEl Petit de Cal Eril avança el seu vuitè disc amb ‘Cauen les estrelles’\nEl Festival Cruïlla suma a Editors i Iseo & Dodosound


Blog d'Eduard Puig Vayreda: de maig 2016\nCONVERGÈNCIA DEMOCRÀTRICA DE CATALUNYA, quo vadis ?\nSi fos un periodista d’aquells de les velles redaccions - “Servitud” de Puig i Ferrater p.e. - que s’especialitzaven en una secció que es solia titular “Societat”, avui no se si hauria d’escriure una necrològica o un natalici. Em fa l’efecte però que per ambdues coses he fet tard ja que si del tema n’ha parlat avui mateix , amb l’autoritat que té, en Miquel Roca, jo pobre de mi, que sóc un vell militant de base convergent i dels anomenats “roquistes” - que no rockeros - poca cosa puc afegir davant la defunció (eutanàsia, homicidi, assassinat, suïcidi ? ) de Convergència i l’arribada messiànica el proper juliol de Nosequè Nosecomesdiu , però que es veu que és la continuació de CDC sense ser CDC, però amb els valors de CDC però sense els errors de CDC i amb gent nova que no és nova i que ve de CDC però renuncia a ser de CDC.\nPer mi, que sóc de poble, tot plegat resulta una mica massa complicat.\nL’article d’avui ( 24 de maig) d’en Miquel a La Vanguardia òbviament està molt ben girat i gasta un to mesurat i prudent.\nSense l’autoritat d’en Roca en cap ordre, ni de lluny, vull ser una mica més barroer i, per tant, menys políticament correcte, que vol dir expressar sense embuts el que un pensa. Jo com a vell militant que vaig començar a pagar els primers rebuts a una cosa que es deia Centre de Documentació Catalana (CDC), perquè els partits polítics encara no estaven autoritzats, em dol que es faci desaparèixer de l’escena política del país un partit sense el qual - no només amb el qual - Catalunya no hagués assolit els nivells d’autogovern més importants de la seva historia moderna. Personalment m’he quedat sense partit perquè no penso estrenar carnet de militant als setanta quatre anys .\nQuan es cometen errors en l’actuació política no es dissolt el partit - les sigles no hi tenen cap culpa encara que en pateixin les conseqüències - es fa penitència, es fa la travessia del desert, es plega, es rectifica, es va a l’oposició, es deixa passar temps.\nJo, com molts, sóc dels que emprenyats vàrem creure en un moment que, tal com estaven les coses, el dret a decidir, una possible independència, podien ser un camí per acabar amb els interminables greuges i agressions que Catalunya patia i pateix.\nQuan aquesta via va passar necessàriament - o no - per una escudella barrejada de mal pair que es deia “Junts pel sí” el convenciment va començar a trontollar. Quan l’episodi - com es diu “bochornoso” en català ? - del President de Catalunya humiliat reiteradament pels antisistema de la CUP, això ja fou definitiu. ( El sacrifici d'en Mas l'honora) . I a sobre perdre unes eleccions que s’han dit plebiscitàries i fer veure que s’han guanyat les eleccions ( però s’ha perdut el plebiscit, sense dir-ho), que és com fer-se trampes al solitari. I anar correcuita a fer declaracions al Parlament, abans de constituir el Parlament... Una mica de desgavell, que no és l'estil de la casa.\nL’espai polític existeix. I existeix per a CDC o un partit similar, sense necessitat de confondre’s amb Esquerra, ni amb Podem, ni amb PSC i no cal dir amb el PP o amb la CUP. I per a què aquest partit sigui possible s’ha de rectificar - i no sé si els que varen cometre els errors son bons per a rectificar - i s’ha de tornar a la defensa del dret a decidir, i s’ha de ressuscitar la política del pacte i no de la desobediència, i cal fer memòria de quan es parlava del model suec i de la via escocesa i treure’s de sobre molts complexos. I sobretot cal saber quins companys de viatge es trien i per això tan sols cal conèixer una mica la història recent - darrers trenta anys - de la vida del país i de la vida de Convergència.\nSempre ha agradat molt aquella frase de que cal renovar-se, cal que entri saba nova i sobretot aire fresc. Molt d’aire fresc. Molt.\nI ara CDC s’ha mort d’una pulmonia!\nPER SANTA CREU A FIGUERES !\nEn el programa oficial de Fires, acolorit amb tots els matisos de l’arc de sant Martí, la nostra alcaldessa diu : “...les Festes de Santa Creu són el refermament de la pròpia identitat com a ciutat...” i probablement és ben cert i la dita que encapçala aquesta reflexió avui encara és vigent per tots aquells figuerencs de moltes generacions que, allunyats de Figueres, quan arriben aquestes dates de maig senten la crida imperiosa d’acostar-se a la Rambla i a les nostres places i carrers per viure l’ambient de festa i sentir com arriba la primavera al cor de l’Empordà amb aires de sardana i globus de colors.\nPerò refermar la identitat ciutadana, al meu modest entendre, no passa precisament per copiar altres identitats, per sucumbir a l’esperit gregari que tant ha contribuir a la nostra despersonalització com a poble. No passa ben segur per instaurar - iniciativa comercial d’un establiment de copes que està de moda - el “chupinazo” que aquí, a la nostra ciutat no té cap tradició ni és identitàri de res. Es senzillament una còpia fallada d’un ritual que es fa a Pamplona amb tant desori que el darrer any es va tenir que limitar el desconcert de signe masclista que s’hi produïa. Després potser ho va copiar l’alcaldessa de València amb el “caloret” i no sé si és un model a seguir.\nSi a Tarragona per santa Tecla, en sortir de l’ofici de la catedral les colles dels castellers fan un pilar de quatre que baixa les escales de la catedral i va fins a l’ajuntament o intenten fer-ho - amb dificultat considerable com sabrà qui conegui aquella baixada - renoven cada any una tradició que a Figueres no té altre sentit ( el mèrit no li discuteixo) que una còpia o imitació d’aquelles comarques del sud amb arrelada passió pels castells humans.\nSi molta gent del país identifica la ciutat pel monument a Narcís Monturiol, rematat per un magnífic bronze d’Enric Casanovas, trobo poc respectuós, i sobretot innecessari , que quan arriben aquestes dates , per caprici d’una entitat, respectable però en definitiva minoritària, s’hagi de disfressar l’escultura de casteller. Original ? Ben segur que no. Aquella petita estàtua de bronze anomenada el Manneken Pis de Brusel·les, pobre criatura, el disfressen periòdicament de les coses més inversemblants i si voleu ridícules, però malgrat tot és un símbol que identifica a la capital belga. Aquí disfressar l’estàtua del monument i a sobre dir-li “la monturiola” és d’una manca de sensibilitat artística considerable. I potser ciutadana.\nLa pobra estàtua ja va haver de patir darrerament una “performance” d’un suposat grup artístic pretesament “dada” que no se quina mena de guarniments li varen posar. Perdonin però fou el 1919 que Marcel Duchamp va pintar bigotis i barba a La Gioconda, titulà l’obra L.H.O.O.Q i en va fer centenars de reproduccions. L’originalitat falla.\nLa ciutat és de tots, de qui els agrada la disfressa i dels qui no els agrada. Dels qui volen respectar la Rambla de l’arquitecte Giralt i dels qui volen posar mitjons de punt als fanals - una altra cosa que no té cap mena de sentit ni artístic ni identitari -, i els qui temporalment administren la vila han d’estar amatents al sentir i al pensar d’uns i d’altres i mesurar amb equitat cap a quin costat es decanta la balança i actuar en conseqüència. S’entèn prou bé que els costums han d’evolucionar i que la festa avui ha de tenir uns altres continguts i estils - res de toros i en canvi justes medievals al castell, bé - però això no obliga necessàriament a la còpia, a la imitació, al plagi d’altres festes o altres celebracions llunyanes. O en tot cas, canviem de discurs.\nContràriament venir “per Santa Creu a Figueres” no tindrà cap mena de sentit perquè la festa ni serà figuerenca, ni serà nostra.\nJa em perdonaran, però tinc el dret de discrepar.\nPublicat per Unknown a 3:12 2 comentaris:


“Em trobo còmoda fent titelles; no voldria canviar” | Teresa Berengueras | Lleida | Teatre | L'Econòmic\nLleida - 9 octubre 2017 2.00 h\n“Em trobo còmoda fent titelles; no voldria canviar”\n“La competència entre nosaltres no és negativa. Ens ajudem els uns als altres i el primer dijous de cada mes fem una trobada que hem batejat “dijous paella”, en què ens reunim tots per fer un dinar”\n“Dins de Festuc hi ha dues línies; una és de teatre més familiar, en què fem els espectacles elPere i jo amb un músic i un tècnic”\nL’Ingrid és mare de bessons i el conte que més els agrada és el de ‘La rateta’. Arxiu.\nDes de ben petita, Ingrid Teixidó ha tingut clar que la seva vida es desenvoluparia al voltant del món artístic. De nena, inventava sèries i cada dia escrivia un capítol que, a la nit, llegia a les seves germanes. Amb el seu marit, també del món de l’espectacle, va crear l’empresa Festuc Teatre amb què, amb titelles, recorren diversos indrets fent que els nens passin estones divertides. Però l’Ingrid, com qualsevol empresari, també s’ha de preocupar perquè Festuc funcioni. La crisi va ser dura, però, afortunadament, van poder tirar endavant i continuar amb les seves titelles fent que els més petits continuïn somrient.\nTeresa Berengueras - Lleida\nFèiem bodes, comunions i batejos amb un espectacle petit en què podíem fer jocs i cançons\nIngrid Teixidó du endavant una empresa d’espectacles familiars. El seu públic és generós però exigent i sempre diu el que pensa: són els nens. S’hi afegeix la família, que gaudeix tant com els més petits de casa. L’Ingrid ha hagut d’aprendre a dur una empresa, tasca ben allunyada del treball de pallassa, de titellaire o d’actriu.\nCom arriba a fer-se titellaire?\nDes que era molt petita, m’agradava el teatre i deia que volia ser artista. A Lleida, tenim l’escola de teatre Zum, Zum, i m’hi vaig apuntar per fer teatre. Amb el temps van oferir-me l’oportunitat de fer una gira professional per l’Estat espanyol. Eren 90 dies. Va ser divertit i els meus pares em van entendre i em van deixar fer allò que em venia de gust. Com que també m’agradava molt fer postproducció de cinema, amb el treball teatral vaig poder pagar-me els estudis superiors a l’Escola Cinematogràfica de Barcelona. Més tard, amb el meu marit, Pere Pàmpols, vam decidir muntar una companyia teatral que és amb la que, actualment, fem titelles.\nI així és com es va crear Festuc Teatre. Per què aquest nom?\nCreem Festuc l’any 2003. És un nom que vol dir pistatxo en català, i ens va semblar molt divertit i avui agrada a tothom. Per nosaltres, aleshores, la paraula festuc era un mot molt de festa. Fèiem bodes, comunions i batejos amb una espectacle petit en què podíem fer jocs i cançons.\nQuines són les seves línies de treball?\nDins de Festuc hi ha dues línies, una de teatre més familiar en què quasi sempre fem els espectacles el Pere i jo, un acompanyant musical que ve amb nosaltres i un tècnic; però també tenim una altra empresa que fa espectacles per a alumnes que estudien francès. Fem una gira per tot l’Estat espanyol amb dos espectacles fets en aquesta llengua per a alumnes que estudien aquest idioma.\nQuins són els espectacles que més els demanen?\nSempre solen ser les nostres últimes creacions, però mai no aparquem cap espectacle ni diem “aquest ja no el fem”.\nD’on surten els guions de les seves creacions?\nAgafem un conte que sigui conegut i sempre li donem la volta. Per exemple, a La mongetera màgica vam donar-li un toc diferent parlant d’una família que van a desnonar. Els nens no saben el significat del mot desnonament, però com que la protagonista és una nena a qui prendran la casa, ells, ràpidament, entenen allò que els estem explicant.\nQui i com fa les figures de les titelles dels seus espectacles?\nTenim la gran sort de tenir Joan Pena, un escenògraf brutal. Quan ens vam trobar, ja vam veure que podria fer realitat qualsevol de les coses que ens passessin pel cap. Les seves titelles són vertaderes escultures. La manera de treballar és ben simple: li expliquem què volem fer, ell ens diu “d’acord” i, després, ens passa la proposta del que farà.\nA Lleida, hi ha una gran tradició de teatre de titelles i de carrer.\nÉs cert i, a més a més, a l’Estat espanyol tothom coneix Lleida per aquesta particularitat, entre d’altres. Som una ciutat on es fa molt teatre familiar i de molt bona qualitat. Som moltes companyies, però tenim molt bona relació entre nosaltres.\nNo tenen problemes de competència?\nLa competència entre nosaltres no és negativa. Ens ajudem els uns als altres i el primer dijous de cada mes fem una trobada que hem batejat “dijous paella”, en què ens trobem tots els artistes per fer un dinar.\nCreu que ha arribat al punt màxim on volia arribar?\nÉs una pregunta que mai m’havia plantejat. En cada espectacle, sempre penses que ha de ser millor que l’anterior. Em trobo molt còmoda fent titelles; no sé si voldria canviar. Puc treballar, dedicar-me al que m’agrada i viure de la meva feina.\nEl Punt Avui. Lleida 09-10-2017, Pàgina 23


Illa afirma que «aquesta vegada sí que estem doblegant la corba» - Regió7\nIlla afirma que «aquesta vegada sí que estem doblegant la corba»\nEl Govern espanyol assenyala que les persones curades superen els nous contagis\nep | 24·04·20 | 23:40\nEl ministre de Sanitat, Salvador Illa, durant la compareixença d'ahir efe\nEl ministre de Sanitat, Salvador Illa, va destacar ahir que, per primera vegada durant la pandèmia, les persones curades de Covid-19 a Espanya en les últimes 24 hores (3.015) superen els nous contagis (2.796), unes dades que el van portar a afirmar: «Aquesta vegada sí que estem doblegant la corba» de la pandèmia.\nHo va dir ahir en roda de premsa després del Consell de Ministres extraordinari, on també va insistir a mantenir la «màxima prudència», ja que encara hi continua havent contagiats que cal continuar reduint. En arrencar les valoracions, Illa va remetre's a les paraules del president Pedro Sánchez quan, el 14 de març, va declarar l'estat d'alarma i va aventurar que, una vegada superat el pic, el descens del nombre de contagis constituiria la primera victòria. «I això ho hem aconseguit», va constatar.\nEl ministre va recordar que precisament aquell 14 març l'increment de nous contagiats era del 35% i que ahir, en canvi, era de l'1,4%. El titular de la cartera de Sanitat va lamentar els 367 morts produïts en les últimes 24 hores, però va recalcar que el nivell era més baix des de fa un mes.\nA més,va posar de relleu que en nou comunitats autònomes la xifra de morts en un dia no arriba a la desena: Astúries, Balears, Cantàbria, Extremadura, Galícia, Múrcia, Navarra, La Rioja i Canàries. «Totes aquestes xifres ens han de continuar aconsellant actuar amb la màxima prudència i cautela, però també pensem que cal posar-les en valor», va assenyalar. En aquest sentit, des de Sanitat proposen a les comunitats autònomes tenir capacitat per fer el test PCR a tots els simptomàtics per començar la desescalada. Segons informa Europa Press, Sanitat ha fet arribar un document a les comunitats on proposa que els serveis sanitaris tinguin capacitat de fer aquestes proves, tant als domicilis de les persones amb símptomes lleus com en punts de diagnòstic amb cita prèvia. En concret, a l'àrea d'identificació i contenció de fonts de contagi, Sanitat advoca perquè es garanteixi poder aïllar els casos en 24 hores. Per aconseguir-ho, recomana l'habilitació d'hotels o altres instal·lacions per aïllar i supervisar els casos lleus que no puguin puguin fer-ho al seu domicili. A més, destaca el traçat i quarantena de contactes així com poder fer un test PCR setmanal a residents i personal simptomàtic de les residències geriàtriques per assegurar el control de diagnòstics.


Kaunas Old Town Loft Kaunas Lituània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCentras, Kaunas, Lituània - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Kaunas Old Town Loft\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Kaunas Old Town Loft es troba a la zona de kaunas Suburbs de la ciutat de Kaunas. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Kaunas Old Town Loft és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Kaunas Old Town Loft.


Posted on 13/01/2021 13/01/2021 Author Locos por las Fallas\tComentarios desactivados en #JuntaCentralFallera: Resumen de la asamblea de presidentes del 11 – 1 – 21\nAyer y de forma telemática tuvo lugar la asamblea de presidentes de falla organizada por Junta Central Fallera. En la que se abordaron las ultimas restricciones impuestas y como afectan al mundo fallero.\nFoto: Fotofilmax Fotografos / JCF\nResumen de la asamblea de presidentes:\nEl Ple ha aprovat l’acta anterior, corresponent al ple del mes de desembre.\nEl president de Junta Central Fallera, Carlos Galiana, ha explicat les dades relatives al cens faller. Fins el moment, s’han produït 2.400 altes i 12.700 baixes, per la qual cosa el cens baixa en 10.336 falleres i fallers, un 10% del total. A més, ha avançat que el pròxim divendres dia 15 tindrà lloc una reunió amb al comissió de seguiment per a la celebració de les Falles de 2021. Al respecte, s’ha convocat un Ple extraordinari per al pròxim dimarts.\nLa vicepresidenta 1ª, Cristina Estévez, de l’area de #FestejosJCF, ha informat de que es va celebrar amb èxit el campionat de Canut i ha recordat l’ajornament dels campionats de Truc, Parxís i Dominó.\nLa Delegació d’#InfantilsJCF ha informa del gran treball de les comissions que van participar al concurs de maquetes, així com de l’ajornament del concurs de playbacks infantils.\nLa Delegació de #SomJuvenilsJCF ha informat de l’ajornament del concurs de Playbacks Juvenils.\nLa Delegació de #CulturaJCF ha informat de l’ajornament del curs de Tabal i dolçaina i del concurs de Teatre Faller. A més, ha anunciat que en breu es publicarà de manera oficial el concurs d’audiovisuals.\nLa Delegació d’#EsportsJCF ha informat de la celebració del campionat de Tennis de taula el passat 13 de desembre. La comissió guanyadora va ser Bisbe Jaume Pérez – Lluís Oliag. S’informa també de l’ajornament dels campionats fins a nou avís.\nLa Delegació d’#ArxiuJCF ha informat de la celebració dels concursos #SabutsJCF i #SabudetsJCF el passat 20 de desembre. Volen agraïr també la participació i la col·laboració d’altres delegacions.\nLa Delegació de #PatrimoniJCF ha informat de que ja s’està treballant en el llibre del Patrimoni. A més, agraeix tot el suport rebut per a organitzar i realitzar els actes del cap de setmana de commemoració del nomenament de les #FallesUNESCO com a Patrimoni de la Humanitat. Finalment, han indicat que Jorge Galán va ser el guanyador del logotip del #Patrimoni.\nLa Delegació de #ComunicacióJCF ha informat que el passat mes de desembre es va presentar la nova imatge gràfica de les delegacions de Junta Central Fallera, realitzada per l’artista faller i dissenyador Xavi Gurrea. A més, ha agraït a tots les i els membres de JCF que hi han assistir.\nTagged JCF, Junta de Presidentes\nPosted on 10/12/2019 20/10/2020 Author Locos por las Fallas\nEstas son las comisiones ganadores del XLIV Concurso de Belenes organizado por la Junta Central Fallera Premios modalidad libre “A” Falla Justo Vilar – Plza. Mercado Cabañal Falla Na Jordana Falla Progreso – Teatro la Marina Falla Baix – Messó de Morella Premios modalidad libre “B” Falla Santiago Rusiñol -Conde Lumiares Falla Maestro Valls – […]\nPosted on 17/09/2020 17/09/2020 Author Locos por las Fallas\nA falta de la aprobación por Junta Central Fallera, esta es la Clasificación PROVISIONAL de las Fallas Grandes 2021


recomana.cat - Crítica de l'obra: Mammón | Des de la malaguanyada ciutat antiga siriana d'Alep a la també malaguanyada ciutat moderna nord-americana de Las Vegas per Andreu Sotorra\nPerò, no, l'espectacle que ha creat i dirigit el tàndem Nao Albet i Marcel Borràs, dins de la companyia La Brutal i el cicle del Lliure que subtitula "Tot pels diners", no és ben bé una minisèrie de televisió. Continuem, doncs: Mammó és el nom donat dins del Nou Testament a tot allò que descriu l'abundància i l'avarícia del poder. L'origen és incert: pot ser arameu en el sentit de riquesa; potser hebreu que voldria dir també tresor i calerons; pot ser grec en la seva forma tan simpàtica de "mamonas"; i pot ser fenici que significaria benefici. Moltes llengües contemporànies s'han fet seva la parauleta: el finès, el danès, el polonès i, per aquí, titllar algú de mamó i, encara més, de mammonàs ja sap tothom què vol dir, ni que la Santa Mare Llengua no ho accepti.\nDiria que Nao Albet i Marcel Borràs, amb murrieria, han fet una barrija-barreja de tot plegat i el seu espectacle 'Mammón' beu de totes aquestes fonts amb una bona dosi d'imaginació i, d'entrada, amb un intent de desorientar els espectadors. Els principals personatges de 'Mammón', que no són altres sinó els mateixos Nao Albet i Marcel Borràs en persona, encarrilen un viatge en el temps que els porta des de la malaguanyada ciutat antiga siriana d'Alep a la també malaguanyada ciutat moderna nord-americana de Las Vegas. És a dir, de gairebé l'origen de la humanitat a la degradació de la mateixa humanitat. (...)


Cos de professors tècnics de Formació Professional, especialitat Sistemes i Aplicacions Informàtiques.\nEstar en possessió d'alguna de les titulacions específiques:\n- Grau en Enginyeria del Programari.\n- Grau en Disseny i Desenrotllament de Videojocs.\n- Grau en Matemàtica computacional.\n- Grau en Enginyeria Informàtica de Gestió i Sistemes d'Informació.\n- Grau en Enginyeria de Computadors.\n- Grau en Informàtica i Servicis.\n- Grau en Enginyeria Informàtica de Servicis i Aplicacions.\n- Grau en Enginyeria de Sistemes TIC.\n- Llicenciat en Informàtica de Gestió.\n- Llicenciat en Informàtica de Sistemes.\n- Enginyeria de Telecomunicacions.\n- Graduat en Enginyeria Multimèdia.\n- Graduat en Enginyeria Electrònica, Robòtica i Mecatrònica.\na) Tindre la nacionalitat espanyola o ser nacional d'algun dels altres estats membres de la Unió Europea, o ser cònjuge, siga quina siga la seua nacionalitat, dels espanyols i dels nacionals d'altres estats membres de la Unió Europea, sempre que no estiguen separats de dret, i els seus descendents i els del seu cònjuge, sempre que no estiguen separats de dret, siguen menors de 21 anys o majors de la dita edat dependents, o nacional d'algun estat, als quals s'aplique els tractats internacionals celebrats per la Unió Europea i ratificats per Espanya en els quals s'aplique la lliure circulació de treballadors i la norma que es dicte per a la seua incorporació a l'ordenament jurídic espanyol.\nc) Estar en possessió de la formació pedagògica i didàctica a la qual es referix l'article 100.2 de la Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'Educació, en els termes que per a cada un d'estos cossos es descriu en l'annex V de la present convocatòria.\nd) Estar en possessió, a la data de finalització del termini de presentació de sol·licituds, del certificat de capacitació per a l'ensenyament en valencià, que haurà d'acreditar-se d'acord amb el que establix l'Orde 17/2013, de 15 d'abril, de la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport, per la qual es regulen les titulacions administratives que faculten per a l'ensenyament en valencià, i en llengües estrangeres en les ensenyances no universitàries a la Comunitat Valenciana\ne) Tindre complits els 16 anys i no excedir l'edat establida per a la jubilació.\nf) No patir malaltia ni estar afectat/ada per una limitació física o psíquica que siga incompatible amb l'exercici de la docència.\ng) No haver sigut separat/ada per un expedient disciplinari del servici de qualsevol de les administracions públiques, ni trobar-se inhabilitat/ada per a l'exercici de les funcions públiques.\n3. Fotocòpia compulsada del certificat que acredite la formació pedagògica i didàctica a la qual es referix l'article 100.2 de la Llei Orgànica 2/2006, de 3 de maig, d'Educació.\n5. Fotocòpia compulsada d'algun dels documents relacionats en l'annex III (Només per a aspirants que no posseïsquen la nacionalitat espanyola).\nFotocòpia del certificat on consten exercicis aprovats en l'oposició (no serà necessari quan s'al·leguen exercicis de procediments selectius convocats per la Generalitat Valenciana).\nFotocòpia del nomenament/contracte acompanyat de la presa de possessió i cessament, on figure l'especialitat, de tots els períodes treballats i fotocòpia de l'informe de vida laboral de la Tresoreria de la Seguretat Social o,\nFotocòpia del certificat de servicis en centres públics.\nFotocòpia del contracte de treball acompanyat de l'última nòmina, de tots els períodes treballats i fotocòpia de l'informe de vida laboral de la Tresoreria de la Seguretat Social.\nPreferentment en la Direcció Territorial d'Educació, Investigació, Cultura i Esport d'Alacant, sense perjuí del que disposa l'article 38.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre.\n(Alçament de la suspensió del procés. Obertura de termini)


V Conferència Europea de Teràpies Narratives i Treball Comunitari - Atelier Narratiu\nInici Notícies V Conferència Europea de Teràpies Narratives i Treball Comunitari\nV Conferència Europea de Teràpies Narratives i Treball Comunitari\nDel 6 al 9 de Juliol tingué lloc a Barcelona la V Conferència Europea de Teràpies Narratives i Treball Comunitari.\nEl grup organitzador -entre els membres del qual es troben les nostres companyes Mariàngels Ferrer i Mònica Florensa- féu un treball excel·lent i el congrés tingués lloc a la Facultat de Psicologia i Ciències de l’Educació i l’Esport Blanquerna de la Universitat Ramon Llull, amb l’assistència de més de 300 persones vingudes dels molts països d’Europa, però també d’Israel, Palestina, Corea del Sud, Malàisia, Mèxic, Estats units, Canadà, Turquia, Afganistan i Brasil.\nLes intervencions dels ponents tingueren lloc en anglès i en castellà. El conjunt de les quals fou un interessant diàleg entre el mon de la recerca i el mon de la clínica.\nEn algunes de les comunicacions fetes en anglès, els assistents hispano-parlants i no-anglòfons tingueren la sort de comptar amb la nostra companya Ana Polley que féu una excel·lent feina de traductora.\nEl nombre de contribucions fou molt elevat, de manera que la major part del temps calgué triar entre 4 presentacions simultànies, la majoria (48) en forma de taller o de taula rodona.\nL’horari fou molt intensiu: el congrés començava a les 9h30 o les 10h, segons el dia i s’acabava a les 20h30.\nOficialment, el Congrés començava el dia 7 a les 15h,però fou precedit per 3 Tallers Pre-Congrés.\nEl primer ocupà tot el dia 6 de Juliol i estigué a càrrec de Stephen Madigan: La idea central fou la de donar la paraula à la relació. Es referia sobretot a parelles. I una de les idees principal fou la de distanciar-se d’una lectura individualista del conflicte. D’on les preguntes del tipus “Creuen que (tal cosa) enforteix o afebleix la seva relació?”, etc. La seva aportació més original consistí en adreçar cartes terapèutiques a la parella i comentar-les amb cadascú dels cònjuges, en presència de l’altre.\nEl matí del dia 7 estigué ocupat per dos tallers (que malauradament tenien lloc alhora, de manera que calia perdre-se’n un dels dos). Un taller a càrrec del l’equip del centre de tractament i rehabilitació per a víctimes de la tortura de Ramallah (Palestina), que fou exposat sobre tot per Nihaya Abu Ryyan, sobre « Working with people experiencing multiple trauma », treballant, doncs, amb les persones que han experimentat traumes múltiples (en el context de la situació que es viu actualment a Palestina). El que em cridà més l’atenció és l’existència en la comunitat palestina d’un discurs sobre els “màrtirs”, les famílies dels quals han de sentir-se orgulloses i manifestar aquest orgull, el qual interfereix amb el procés de dol que fóra desitjable en el cas de la mort d’una persona de la família, habitualment un fill.\nL’altre taller estigué a càrrec de Poh Lin Lee i es titulà “Responent a les persones que sol·liciten asil”.\nMariàngels Ferrer Duch i Rhona MacLeod presentaren un taller sobre Consell Genètic. Rhona MacLeod és una genetista que treballa en un Hospital britànic, a la qual les persones consulten per la possibilitat i probabilitat de patir una malaltia de transmissió genètica. El taller consistí en entrevistar una pacient que havia rebut un d’aquests assessoraments genètics. Mariàngels Ferrer supervisa aquesta mena de consultes per tal que no es limitin a ser un fred “Vostè té –o no té- X probabilitats de presentar aquesta malaltia” sinó situar la consulta genètica en un abans i un després: com va ser que la persona volgué saber si podia patir la malaltia? Com el fet d’haver rebut aquest assessorament ha afectat la seva vida quotidiana i els seus plans per al futur? Qui li ofereix suport davant de la notícia i com?\nDurant el taller, Mariàngels Ferrer també entrevistà Rhona MacLeod preguntant-li com el contacte amb la teràpia narrativa havia influït en la seva pràctica com a consellera genètica.\nSarah Portnoy presentà en l’horari següent el seu taller sobre “Les perles de la vida”, usant una metàfora, en la qual els diferents elements s’enfilen tal com s’enfilen les perles per tal de formar un collaret o una polsera. La qual féu servir per a reflexionar sobre com els joves i les famílies poden dir-se les històries sobre llurs malalties cròniques de maneres que els facin més forts. Les perles que cal enfilar són els tractaments llargs i dolorosos, intervencions quirúrgiques, radioteràpia, quimioteràpia, etc., i, alhora, la vida quotidiana i les activitats que hom fa dia a dia, les seves capacitats, les persones que són importants per a ells, les seves esperances, desigs i somnis.\nSabine Vermiere presentà el taller “Intake as Re-connection” (L’admissió com a re-connexió). La idea bàsica del qual és que les entrevistes d’admissió es fan com desconnectades de tot el procés terapèutic. Solen consistir en preguntes sovint mecàniques i respostes també mecàniques. En canvi, hom pot transformar aquestes entrevistes en entrevistes narratives, on l’entrevistador pregunta què és important per a l’entrevistat. Fins i tot hom pot proposar a l’entrevistat (en aquest cas nens) que hi convidi la família i els amics, els quals actuaran com a testimonis externs del relat de l’entrevistat.\nElena Grebenyuk, Sabreen Khayatt i Maria Inés Cuadrado participaren en una taula rodona sobre Cos i Identitat. Elena Grebenyuk hi parlà de “Allò somàtic com a polític”, bàsicament dels discursos sobre el cos presents en la societat i la cultura d’aquesta societat. Sabreen Khayatt i Adital Ben-Ari parlaren de “Com les dones palestines s’enfronten amb els abusos incestuosos”. I Maria Inés Cuadrado del treball corporal concebut com una pràctica narrativa. Una pràctica narrativa sense paraules és realment difícil de concebre, per això la presentació consistí sobre tot en exercicis de moviments.\nMónica Florensa i el seu equip (Daniel Prados, Clara Rodríguez de la Paz) presentaren el seu treball "l’arbre de vida transgeneracional”, que consistí en treballar amb la demència de persones grans, tot considerant-les com connectors amb les generacions posteriors: desconstruint els mites sobre de la vellesa (una persona gran es una càrrega, ja no pot aprendre res més, ...)\nEl mètode consistí en un grup de joves que treballaren amb persones grans utilitzant l’Arbre de la vida. Tot considerant la demència com un terreny nou en el qual hom pot construir històries noves o bé convocar-ne de velles, que havien estat desplaçades per la història dominant –la de la demència. Així, les persones grans poden reconstruir una nova identitat, que ja no és la de la demència. I concebre projectes de futur, entre els quals aquells que tenen a veure amb una mort digne, preveient els vestits que portarien en llurs funerals, par exemple. Projectes de vida, fins i tot en la mort.\nEn una taula rodona Sabine Vermiere parlà de “What if... I was the King, or Spiderman?!” (I si… jo fos el Rei o Spiderman?!) com una manera de tractar amb nens desafavorits i traumatitzats que consistiria en proposar-los que imaginessin que canvien de rols i de posicions: si tinguessin el poder d’un rei o d’un superhome, quines ordres donarien, quines lleis farien? I com això influiria en la seva història futura.\nHugh Fox presentà el taller “De la pèrdua inconsolable a la presència confortable: Treballant amb el dol i la pèrdua.” On parlà del sentiment de buidor en el dol com una despoblació del club de la vida. El bon procés de dol portaria a reclutar la persona perduda de nou en el club de la vida. Veure a través dels ulls de la persona perduda. Què valoraria ella del que veiés? De com aquells qui l’han perdut es produeixen ells mateixos en la vida. I què es podria fer per a mantenir més present la relació amb la persona que hom ha perdut.\nLa capacitat i mestria de Hugh Fox atragué molts participants al seu taller. I, en efecte, el taller fou molt fluït i molt didàctic.\nEl plenari del 9 de Juliol consistí en una videoconferència amb David Epston, que es dedicà a “Re-imaginar la teràpia narrativa a través de les fronteres de llengua, la cultura i les circumstàncies socio-polítiques”.\nGid'on Mordecai, d’Israel, dirigí un taller sobre “Expanding Opportunities for Re-Membering Conversations” (Ampliant les oportunitats per a converses de re-membrament), referint-se al nostre “Club de la identitat”, que fóra una altra manera de referir-se al “Club de la vida”, però insistint en el fet que les persones (vives o mortes, reals o imaginàries) que ens volten donen suport a un determinat sentiment de qui som nosaltres mateixos. Es tracta d’interrogar-nos sobre com aquestes persones han estat i segueixen essent importants per a les nostres vides i com podem tenir-les més presents. I també parlar dels anti-membres, dels éssers que han actuat contra un valor o una pràctica que és important per a nosaltres. En aquest cas, es tracta de restar status a aquests éssers i, en canvi, veure com i per què són importants les pràctiques i els valors contra els quals ells han volgut actuar.\nLa cloenda del Congrés rebé el nom de “Ponts a través del Temps: Construint per al Futur” i estigué a càrrec de Hugh Fox, mentre Mariàngels Ferrer actuava com a moderadora. I fou seguida per una actuació musical del cantautor Joan Baró i Remolà, que cantà tres cançons, una d’elles en anglès i composada per ell mateix. I alguns moments de les quals foren cantats en cor pels (i per les) participants del Congrés.\nDesprés de la qual encara poguérem gaudir d’un "Taller Postcongrés" a càrrec de Jill Freedman, que ella titulà “Desenvolupant Històries Creativament: Teràpia Narrativa amb Joves”.\nAfavorir l’enriquiment de les històries del (de la) jove i de la família. Jill Freedman ha constatat que sovint quan una família va a teràpia i les coses van bé, la família acaba tenint una conversa que ja havien intentat tenir, sense èxit. Sovint no havien pogut escoltar-se i, també sovint, havien acabat barallant-se. En el taller esmentà algunes de les pràctiques que podien contribuir a això: usar els nostres propis records d’haver estat nens i adolescents com a “insider experience”; marcar el to començant per parlar d’allò que és apreciable del nen o del jove; usar el mirall unidireccional o les gravacions en vídeo; fer ús de testimonis externs; situar els familiars com a testimonis externs els uns de les narracions dels altres; insistir en les iniciatives de tots els membres de la família i parlar de llur capacitat d’agència personal; usar documents tals com cartes, certificats i llistes... Tot com a instruments per a afavorir la creativitat en el desenvolupament d’històries.\nCal afegir que el programa del Congrés fou tan atapeït que alguns (no sabem si molts) dels participants decidiren quedar-se uns quants dies més a Barcelona per a poder visitar una mica la ciutat.


Sistema de qualitat - Xiamen Kinghow Outdoor Product Co., Ltd.\nBosses més fresques\nBosses de bicicleta\nOrganitzador de viatges\nMaterial de càmping\nPer què KingHow\nMostra i preu\nEl vostre requisit de qualitat\nSom perfectament capaços de gestionar qualsevol dels vostres requisits de qualitat. Ja fa anys que venim al mercat amb un sistema establert i aprovat i, tot i així, estem millorant contínuament els nostres estàndards per satisfer les expectatives dels nostres clients quant a la qualitat del producte.\nPer tant, les nostres bosses poden competir amb totes les marques internacionals com TOV, CSCV, SGS, TUV i ITS, etc.\nOEM es compromet a satisfer les necessitats dels compradors i garantim la qualitat del nostre producte. La vostra satisfacció és la nostra primera prioritat. Si no esteu satisfet, us proporcionem la nova versió del producte o us retornem els diners.\nVetllar pel control del proveïdor fins a la càrrega\nEls problemes de confiança s’aborden amb la nostra experiència\nÉs fàcil comprometre’s amb el control de qualitat a la Xina. Les coses no són molt transparents aquí, ja que moltes empreses tendeixen a subornar el control de qualitat de tercers. Per evitar-ho, hem contractat el nostre propi equip de control de qualitat i treballen pel seu compte sense interferències de la fàbrica. OEM s'ha assegurat de fer la seva feina honestament seguint regles estrictes que no els permeten cedir la temptació de guanyar diners extra.\nControl de la producció des dels proveïdors fins a la càrrega\nPer qualitat, no només volem dir qualitat de producció, sinó que també inclou el control del subministrament abans de començar la producció en massa. A part d’això, també és el nostre deure carregar amb cura els paquets finals al contenidor per lliurar-los amb seguretat a la vostra porta. Per tant, els nostres experts en control de qualitat vigilen tot el procés des del principi fins a la càrrega.\nDiverses fases del procés de control de qualitat\nEl seu treball inclou comprendre els vostres requisits i transmetre tots els detalls en xinès a la sala de mostres. També s’interessen pel preu i pel nivell de qualitat esperat suggerint algunes millores a la sala de mostres.\nSala de mostres\nEls nostres tècnics de la sala de mostres dediquen un temps considerable a les vostres necessitats i especificacions per proporcionar-vos el preu més adequat que us ajudarà a assolir el vostre preu objectiu. Durant el mostreig, també es forma una llista de comentaris tècnics per a la producció en massa.\nReunió de fàbrica\nAquesta és la reunió de preproducció que inclou tots els tècnics, vendes i control de qualitat que formen part del vostre projecte. Es discuteixen tots els detalls sobre el vostre projecte, és a dir, el procediment de producció complex, els punts de qualitat i els detalls d’embalatge.\n368 ChengYi Ave. JiMei Xiamen Xina


L'optativitat del grau d'Enginyeria de Materials representa un total de 24 crèdits dels 240 que conformen el grau. L'estudiant pot escollir entre una diversitat d'assignatures de tres o sis crèdits. L'itinerari estàndard preveu que es cursin els 24 crèdits a quart curs. També, es poden fer fins a 12 crèdits de pràctiques externes com a part de l’optativitat. La tria d'unes o altres assignatures està en funció dels interessos i inquietuds de l'estudiant i dels possibles àmbits d'acció professional en els què aquest vol inserir-se laboralment, tot i que el grau no contempla mencions ni itineraris específics d'especialització.\nGuia Grau EM 2019-2020


Reus acull el Debat territorial del Congrés d’educació pública de Catalunya sota l’eix de treball 'inclusió i equitat' | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nReus acull el Debat territorial del Congrés d’educació pública de Catalunya sota l’eix de treball 'inclusió i equitat'\nLa Xarxa d’escoles públiques de Reus ha convocat prop de 150 docents, famílies i representants de l’administració pública per reflexionar sobre la inclusió i l’equitat al Sistema educatiu públic. Es tracta d’una iniciativa que sorgeix de les mateixes escoles i persones del món educatiu per trobar espais on compartir necessitats, realitats i accions relacionades amb l’educació i establir les bases per fer un canvi de mirada.\nLes conclusions dels debats territorials es faran arribar a la Jornada final del Congrés que se celebrarà a Barcelona entre els dies 15 i 16 de maig. La jornada ha servit per respondre preguntes clau com: Què és la inclusió?, Quina qualitat s’oferta des del sistema educatiu per donar-hi resposta. Quina és la implicació de les institucions i municipi? Com es pot avaluar la inclusió? A partir d’aquí s’ha iniciat un diàleg igualitari de prop de dues hores i s’han establert les bases per promoure un canvi de mirada per avançar en un nou model del sistema inclusiu.\nTambé ha servit per compartir experiències i opinions i afavorir la xarxa entre els centres educatius públics de la ciutat i comarca.\nXarxa d’escoles públiques de Reus\nJornada final del Congrés\nJ. A. Carricondo 16 de Febrer de 2020\nSi certes identitats volguessin acceptar les normes de convivència vigents als nostres territoris tot seria fàcil. En tant vulguin imposar les seves particularitats no serà possible. Mirem les formes de conviure de dotzenes de països que segueixen les normatives socials i morals i veurem clarament on està el problema!


Universitat de Barcelona - La pobresa energètica, els drets de les persones i les polítiques públiques\nInici > Notícies > La pobresa energètica, els drets de les persones i les polítiques públiques\nLa pobresa energètica, els drets de les persones i les polítiques públiques\nLa Facultat de Dret acull una jornada sobre pobresa energètica\nEl dilluns 12 de febrer, l’Aula Magna de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona acollirà la jornada «Pobresa energètica: regulació jurídica i protecció dels drets de les persones», organitzada per la Federació de Municipis de Catalunya (FMC) i l’institut de recerca de la UB TransJus.\nDurant els darrers anys, la pobresa energètica ha estat un dels principals temes de preocupació de la societat catalana, així com objecte de diversa normativa i sentències judicials. A això s’hi han sumat les impugnacions presentades pel Govern central davant el Tribunal Constitucional contra la legislació autonòmica que regula aquest problema.\nLa Federació de Municipis de Catalunya i TransJus han dissenyat una jornada amb l’objectiu de debatre quina és la situació actual i quines són les perspectives de futur a Catalunya en relació amb la lluita contra la pobresa energètica.\nL’acte serà presentat per Xavier Pons, degà de la Facultat de Dret; Xavier Amor, president de l’FMC, i Juli Ponce, director de TransJus. A continuació, diversos acadèmics experts parlaran sobre la legislació a Espanya, la lluita dels consumidors vulnerables en el sector elèctric i la regulació a Catalunya. Clourà la jornada una taula rodona en què es debatrà sobre la situació actual i les perspectives de futur en el marc català, estatal i de la Unió Europea. Hi participaran diversos experts en matèria jurídica, un representant del Síndic de Greuges de Catalunya i el president del Fòrum de Síndics, Síndiques, Defensors i Defensores Locals de Catalunya, Joan Barrera i Riba, amb moderació del secretari general de l’FMC, Juan Ignacio Soto.


Sant Cugat Comerç impulsa el primer mercat online de comerç de proximitat de Catalunya\nMercat de Valldoreix. FOTO: EMD Valldoreix\nUna vuitantena d'associacions de comerciants catalanes impulsaran un espai de venda online per botigues de proximitat\nper Redacció del TOT 8 de maig de 2020\nFins a 77 associacions de comerciants catalanes i 8.500 establiments s'han unit per impulsar el primer market place pel comerç de proximitat de Catalunya. Sant Cugat Comerç és un dels impulsors d'aquesta iniciativa, que pretén crear una plataforma per la venda online dels productes de botigues de proximitat. Aquest espai interactiu permetrà a tots els comerços de Catalunya fer vendes per internet.\nÉs una proposta nascuada durant el confinament i que busca donar solucions al moment complicat que viu el comerç de proximitat i adaptar-se als canvis d'hàbits dels consumidors. El projecte que han començat a impulsar s’anomenarà cliccat.cat i serà la solució de comerç electrònic feta a mida pel comerç, per als serveis i per a l’artesania de proximitat de tots el país. D'aquesta manera es vol sumar tot el teixit comercial català per unir esforços.\nCliccat.cat, el nou marketplace del comerç català, serà la plataforma digital de milers de botigues de barri i parades de mercats. Neix com el primer aparador comercial del país on els usuaris podran comprar tot tipus de productes des d’una única plataforma de venda i, demostrar així, que fer compres km0, amb el valor del comerç de proximitat, també és possible des d’internet.\nPasseig virtual pels comerços catalans\nL'objectiu és "convertir-se en el primer centre comercial 3.0 del comerç de proximitat". Els impulsors d'aquesta iniciativa són els que van engegar fa unes setmanes el directori adomicili.slowshooping.cat, que aplegava comerços que fan lliuraments a domicili.\n"Es podrà passejar virtualment per diferents pobles i ciutats de Catalunya, descobrir el seu comerç, la seva gastronomia i l’artesania", expliquen els impulsors, que destaquen l'aposta "per la qualitat, pel consum responsable, per la proximitat i per la sostenibilitat". També es podran fer reserves en els restaurants adherits.\nEls enviaments dels productes, que es gestionaran conjuntament, es faran en un termini màxim de 48 hores a tot Catalunya.\nIncertesa del comerç local davant l'obertura d'establiments en la fase 0\nL’Ajuntament posa en marxa un servei de suport a la digitalització del comerç\nCampanya de Sant Cugat Comerç per incentivar el consum local després del confinament


“Adaptar-m’hi, sí. Acostumar-m’hi, no”\n“T’adaptes a les situacions, però no t’hi acostumes. És l’últim que hem de fer”. Ha estat una de les frases destacades que ha dit el President Carles Puigdemont durant l’entrevista que li ha fet aquest diumenge el director de TV3, Vicent Sanchis. I és una frase important perquè té una part humana, però també té una lectura política.\nCal adaptar-se a les situacions, però mai t’hi has d’acostumar. Aquesta és una filosofia de vida que, més o menys, voldria dir que aprendre a conviure amb les dificultats que la vida et va posant al davant no implica resignar-se. Reflexionar sobre aquesta frase potser serveix per entendre com és el món Puigdemont. I entendre les seves reaccions.\nL’entrevista no era fàcil perquè tots volíem saber la resposta a la pregunta “I ara què?”. O sigui, eleccions o no? President, quan? President, qui? Però també hi havia interès en saber detalls del seu viatge de tornada a Bèlgica o com és el dia a dia de la seva nova situació a Alemanya. I hem tingut de tot una miqueta.\nLa qüestió és que els espectadors habituals de la cadena ja venien amb el titular polític fet. L’entrevista estava gravada i el Telenoticies emès just abans ha ofert una peça sobre el contingut. Per tant, a les 9, hora d’emissió de l’informatiu, ja sabíem que per TV3 el més important que havia dit Puigdemont a l’entrevista era que no vol anar a eleccions i que no esgotarà el termini per triar un candidat.\nI, on s’ha gravat la conversa? En un hotel? No! Ho hem vist també al TN gràcies a unes imatges de recurs del president entrant a l’Studio 4A de Berlín. En un dels seus platós hi han posat una tarima negra que no era quadrada ni rectangular, a sobre de la qual hi ha disposat dues butaques i una taula d’un peu molt prim on hi havia dos gots de vidre blanc amb aigua.\nCom a decorat del plató hi havia 4 fotografies, tres d’una façana indeterminada i una altra d’una columna que feien cara de ser com un fòrum romà. El conjunt el remataven tres monitors. L’un situat frontalment i recolzat a la tarima i els altres dos situats darrera de Sanchis i Puigdemont. Per allà ens han anat passant fotografies de l’interior de l’hemicicle del Parlament, de l’exterior del Tribunal Constitucional, de l’exterior del Parlament, de l’exterior del Congreso de los Diputados, de l’interior del Senado, de l’exterior de la presó alemanya on va estar el President, d’una bandera europea i de l’exterior del Palau de la Generalitat.\nTres o quatre cops han fet un contraplà realitzat des de darrera de Sanchis i hem vist una zona de la part davantera del plató. I allà hi havia una columna de totxana vermella. He buscat a la web de l’estudi i és la que en aquest foto hi apareix mig tapada pel panell blanc.\nAbans d’entrar breument en el contingut, comentar-li que el President duia llaç groc de tela dels que s’agafen a les americanes amb una agulla de cap. Dit això, repassem cosetes que hem vist i que s’han dit.\nPreguntat pels moments en que ell podria haver convocat eleccions, Puigdemont ha manifestat: “vaig intentar proposar eleccions abans del 27 d’octubre i sobre la taula no vaig tenir cap de les garanties que havia demanat. Si les hagués convocat m’hauria quedat completament sol”. Però mentre ho deia, s’ha gratat el nas. I el manual de gestos diu que quan et grates el nas… menteixes. Bé, però potser qui menteix és el manual de gestos.\nInteressant també el moment on han parlat de la seva seguretat personal i dels escortes. Llavors Puigdemont s’ha convertit en periodista i ha fet les preguntes. I Sanchis les hi responia:\n– Vostè ara no és president. L’Estat espanyol pot dir que no necessita la protecció personal…\n– Imaginem que jo fos expresident. No tenen protecció els expresidents?\n– Sí, en tenen.\n– I això ho diu la Llei de la Presidència, si o no?\n– Està complint el govern espanyol la Llei de la Presidència?\n– En aquest cas concret, no.\nMoment de cara de felicitat quan ha recordat les cartes que va rebre a la presó alemanya i com el van reconfortar. Ha estat quan ha animat els espectadors a no deixar d’enviar cartes al vicepresident, als consellers i conselleres i a l’expresidenta del Parlament que estan empresonats.\nMoment de cara tensa quan Sanchis li ha preguntat si havia llegit el llibre d’en Santi Vila. Resposta: “Encara no… El tinc. Me’l va enviar… Però amb tot el respecte pels llibres que han aparegut, amb mi no ha parlat ningú. Si la gent que vol explicar les coses que jo he fet i jo he pensat no han parlat amb mi, no creu que això grinyola una mica? No hi ha oportunisme?”. Seguidament ha aprofitat per anunciar que ell publicarà un llibre al setembre. És un encàrrec d’una editorial belga i “no tindrà res a veure amb això. No explicarà els ‘intringulis’ de qui va trucar a qui perquè a mi això no m’interessa”. En aquest llibre explicarà en varies llengües “la revolució catalana, per què persistim, per què no som violents… Que Catalunya és una oportunitat per Europa”.\nTotal, que una hora i vint minuts després de l’inici, l’entrevista ha acabat i ha donat pas a un debat per analitzar-la. Aquest cop sí en directe, i moderats per en Ramon Pellicer, hi han intervingut 8 representants de mitjans catalans, tant de paper com digitals.\nLa cosa ha durat fins l’una de la matinada d’un diumenge on, per fi, no ha plogut i a La Sexta ho ha petat molt una entrevista de Jordi Évole a Mercedes Milà.


Inscripción Moto Club RIDER 468 ANDORRA, marcha moto-turistica\nRealizar su inscripción de Moto Club a la RIDER 468 ANDORRA\nFORMULARIO D’INSCRIPCIÓN MOTO CLUB A LA RIDER 468 ANDORRA\nPara poder realizar su inscripción Moto Club a la RIDER 468 ANDORRA, se tiene de rellenar esos datos obligatòrios y realizar el pago total pedido. También puede consultar el reglamento de la marcha-turistica, asi como los recorridos, horarios y puntos GPS\nDADES DEL MOTO CLUB\nDADES DEL PILOT I MOTO - 1\nNom Pilot 1*\nTalla de la samarreta* Talla de la samarretaSMLXL2XL3XL\nDADES DEL PILOT I MOTO - 2\nNom Pilot 2*\nDADES DEL PILOT I MOTO - 3\nNom Pilot 3*\nDADES DEL PILOT I MOTO - 4\nNom Pilot 4*\nDADES DEL PILOT I MOTO - 5\nNom Pilot 5*\nDADES DEL PILOT I MOTO - 6\nNom Pilot 6*\nDADES DEL PILOT I MOTO - 7\nNom Pilot 7*\nDADES DEL PILOT I MOTO - 8\nNom Pilot 8*\nPREU INSCRIPCIÓ 360€ (preu especial moto club)\nA efectes del que disposa la llei 15/2005 del 18 de desembre, qualificada de proteccio de dades personals. Totes les dades que ens faciliteu a travès del formulari, passaran a formar part dels fitxers. Les dades personals recollides seran tractades unicament i exclusiva per donar resposta a aquesta finalitat.\nEl responsable del tractament, es compromet a aplicar les mesures de seguretat necessàries per evitar l'accés no autoritzat d'aquestes dades. Igualment s'informa que el soci por exercir els drets d'accés, oposicio, rectificacio o supressio davant la Penya motorista l'Esquirol. Per a més informació, consultar els nostres articles de Política i privacitat\nAcepto i Declaro*\nAcepto i declaro el reglament de la RIDER 468


Nascut el 23 d’abril de 1996 a Lleida, L’Alex Márquez ha viscut envoltat de motos pràcticament des d’aquest primer dia i aviat es va trobar fascinat amb tot el relacionat amb el món de les dues rodes.\nDe petit deia que volia ser mecànic del seu germà, però no va trigar a adonar-se que ell també volia agafar el manillar i esprémer al màxim l’accelerador.\nHi ha poques combinacions més infal·libles que el talent, el treball i la humilitat per acabar sent un gran pilot. Però si a més li afegeixes una família apassionada per les motos i un germà, Marc, que ha anat trencant barreres en totes les competicions per les quals ha passat, resulta evident que el destí de l’Alex Márquez el portaria tard o d’hora a brillar i a fer-se un nom en el motociclisme.\nAls vuit anys, l’Alex ja havia començat a competir i lluitar per la victòria en la PromoRacc de 50cc i el va seguir amb el títol del Campionat de Catalunya. Va cremar progressivament etapes fins a debutar en 2010 en el Campionat d’Espanya de Velocitat. El 2012 va aconseguir ser Campió d’Espanya de 125cc al CEV i el 2013 ja va disputar el seu primer Mundial complet en Moto3.\nA partir d’aquí la història de l’Alex Márquez és ben coneguda, Bicampió del Món amb els Títols de Moto3 el 2014 i Moto2 el 2019. A finals de 2019 es va unir al Repsol Honda Team al costat del seu germà Marc Márquez com a company d’equip per disputar la temporada 2020. Ja al 2021 Alex Márquez segueix com a pilot d’Honda a MotoGP amb l’equip LCR Honda Team per dues temporades més.\nL’Alex Márquez va nèixer el 23 d’abril del 1996, respirant motos pràcticament des d’aquell dia. Va començar a anar en moto de petit, sempre veient i seguint el que feia el seu germà. En un principi la seva idea no era ser pilot, nomès volía anar als circuits a veure les motos i acompanyar a la familia i si podia, ser en el futur mecànic del Marc. Pero poc a poc la moto el va anar captivant…\nL’any 2004, amb tan sols 8 anys, Alex Márquez va competir en la Promo Racc 50 cc quedant subcampió. El següent any, el 2005, va repetir categoria, però aquesta temporada pujant al calaix més alt de podi quedant campió. Aquest campionat va ser el primer títol del pilot de Cervera.\nL’any 2006, després d’haver estat campió en 50cc, l’Alex Márquez va canviar de categoria i va participar en la Promo Racc 70cc, repetint en la mateixa categoria el següent any, el 2007, aconseguint aquesta segona temporada el subcampionat, amb ja més experiència i estant més adaptat a la categoria.\nL’Alex Márquez va anar cremant etapes progressivament, després d’haver participat en el Campionat Promo Racc 50 cc i 70cc, el 2008 i 2009 va participar en el Campionat Mediterrani de Velocitat 125cc i el Campionat de Catalunya 125cc, quedant en 2009 subcampió del Campionat de Catalunya.\nL’any 2010 l’Alex Márquez va debutar en el Campionat d’Espanya de Velocitat. Va haver d’esperar a la segona prova del certamen per poder participar, ja que l’edat mínima era de 14 anys i faltaven cinc dies per complir-los.\nEn el segon any al CEV amb l’equip Junior Team de Monlau Competició va aconseguir la primera victòria a Motorland Aragón. Va ser un any intens i d’aprenentatge.\nVa arribar a la última carrera amb dues victòries i dues segones posicions, així que tindria opcions de títol a la última carrera, pero una caiguda a la part final el va fer conforma amb la segona posició del CEV.\nAl 2012, amb més experiència, va estar en tot moment a les primeres posicions i va aconseguir el títol de Campió d’Espanya. Va ser a més l’any de debut al Mundial, amb alguns wild card a les carreres espanyoles i realitzant el tram final del campionat amb l’Ambrosio Racing Team.\nLa seva primera temporada completa al Mundial en el Team Estrella Galicia 0’0 i una gran ocassió per a aprendre tots els circuits del campionat. Al final va aconseguir una victòria a Motegi i a més va ser Rookie de l’Any de la categoria de Moto3.\nEn la seva primera carrera amb la KTM a Losail va estar a prop del podi, pero no va ser fins Indianapolis que va aconseguir el seu primer podi mundialista. Poc desprès aconseguiría el triomf al Japò.\nLa seva segona temporada a Moto3 era la primera oportunitat per a lluitar pel títol. L’equip Estrella Galicia 0’0 va decidir apostar pel motor Honda en aquesta ocasió i l’aposta va sortir a la perfecció. Valencia va ser una gran festa en un final molt renyit amb l’australià Jack Miller, amb qui es jugaba el títol a l’última prova. 10 podis i tres victòries van ser un balanç inolvidable, pero el més important va ser aconseguir el títol de Campió del Món.\nEs la meva primera temporada a Moto2 a l’equip Marc VDS Estrella Galicia 0’0. Un any per obtenir molta experiència i intentar ser de mica en mica més competitiu.\nÉs el segon any de l’Alex en la categoria intermèdia de Moto2, amb el mateix equip, el Team EG00 MarcVds. Aquesta temporada l’Alex Márquez aconsegueix el seu primer podi, quedant segon en el GP d’Aragó.\nEl 2017 l’Àlex Márquez va afrontar la seva tercera temporada a Moto2 aconseguint un total de 6 podis i 3 victòries (Jerez, Montmeló, Motegi).\n2018 no va ser un any fàcil per Àlex Márquez amb moments complicats i inestabilitat a l’equip. Tot i així l’Àlex va aconseguir 6 meritoris podis i va acabar el Mundial en 4a posició.\nEl 2019 va ser un any històric per Àlex Márquez. Després d’un inici de temporada complicat, tant ell com l’equip van estar molt units i van fer una gran pinya que els va permetre obtenir un total de 5 victòries, tres d’elles consecutives a França, Itàlia i Catalunya, a més de sumar 5 podis més. Amb aquesta regularitat i sent competitiu tota la temporada va arribar a Malàisia a la penúltima carrera de l’any i allà Àlex Márquez es va proclamar Campió del Món de Moto2. D’aquesta manera l’Alex ja es convertia en doble campió de món després de guanyar el 2014 el títol de Moto3. Aquesta gran temporada li va obrir les portes de MotoGP, i després de l’últim gran premi de l’any a València es va confirmar el seu fitxatge per l’equip Repsol Honda.\nEl número de l’Alex\nL’Alex va començar competint amb el dorsal número 23, que coincideix amb el dia del seu naixement: el 23 d’abril de 1996. Amb 13 anys va començar la temporada al CEV (Campionat d’Espanya de Velocitat) a l’equip Monlau Competició i el següent any amb aquest dorsal va aconseguir ser Campió d’Espanya del CEV en la categoria de Moto3, aconseguint el seu objectiu abans de saltar amb plaça fixa al Mundial.\nEl 2013 a l’arribar al Mundial, l’Alex es va trobar que el 23 ja estava sent usat per Niccoló Antonelli, així que va haver de decantar-se pel número 12, un número que personalment li agrada molt. El 2014 va ser una gran temporada en que va sumar tres victòries i el més important, va aconseguir el seu objectiu de ser Campió del Món de Moto3, així que el 12 també va ser un dorsal que li va portar molta sort.\nDesprés del títol aconseguit, el 2014 va saltar a la categoria de Moto2 per trobar-se de nou, que el dorsal 12 estava en poder d’un dels veterans, Thomas Luthi. Per a més inri, l’altre dorsal, el 23, pertanyia a l’alemany Marcel Schrotter, així que va haver de tirar d’imaginació per triar un nou número que li portés sort com els dos anteriors. Aquest número va ser el 73 i el va triar restant l’any del seu naixement, el 96, amb el dia del seu naixement, el 23. D’aquesta manera l’Alex Márquez va triar el 73 com dorsal, i el 2019, amb aquest número també va aconseguir el seu objectiu, ser campió del Món de Moto2.