El 2018 ha estat un any intens als mercats financers: la volatilitat ha repuntat fins a nivells no vistos des del 2015, s’han produït múltiples episodis de correccions borsàries i les primes de risc (sobiranes i corporatives) han flexionat a l’alça. Aquest panorama, que contrasta amb força amb un 2017 de volatilitat molt més continguda, ha estat propiciat per l’enduriment de la política monetària global que ha liderat la Fed i que ha posat sota la lupa alguns dels focus de vulnerabilitat acumulats en els últims anys (com l’elevat nivell de deute global o les elevades cotitzacions d’alguns actius financers). Al setembre passat, després d’una nova pujada de tipus de la Fed, la premsa internacional anunciava «el final de la política monetària acomodatícia». Atesa aquesta disjuntiva, hem d’encarar el 2019 analitzant les perspectives per a la política monetària dels dos principals bancs centrals, la Fed i el BCE, i les condicions financeres de les seves economies.\nEUA: la Fed davant unes condicions financeres inusuals\nEntrant amb més detall en el cas nord-americà, el 2015, la Fed va començar una pujada gradual dels tipus d’interès, englobada dins la normalització de la política monetària, que havia estat extraordinàriament acomodatícia en els anys posteriors a la Gran Recessió. No obstant això, l’augment dels tipus d’interès oficials, així com la reducció de la dimensió del balanç del banc central, no s’ha traduït fins avui en un enduriment significatiu de les condicions financeres nord-americanes. Ho evidencia l’índex de condicions financeres (ICF) de la Fed de Chicago, que es compon de més de 100 variables que afecten el cost del capital, les decisions d’inversió i altres mesures de risc creditici.1 Històricament, aquest indicador ha mantingut una relació estreta amb el tipus d’interès oficial fixat per la Fed, però, últimament, l’índex se situa en nivells molt similars i fins i tot inferiors als vistos l’any 2014 (quan els tipus van arribar gairebé al 0% i el balanç del banc central no s’havia començat a reduir), ja que les primes de risc es mantenen comprimides, el crèdit continua sent accessible i l’impacte de les correccions borsàries recents ha estat moderat.\nSegons la relació històrica que l’ICF manté amb el tipus d’interès oficial, aquest primer s’hauria de situar força per damunt del nivell actual. El desacoblament entre els dos indicadors planteja diversos escenaris. D’una banda, podríem veure com les condicions financeres flexionen a l’alça de forma gradual sense plantejar disrupcions significatives en l’activitat econòmica. De l’altra, hi ha altres escenaris amb conseqüències més perjudicials per a l’economia nord-americana, com, per exemple, un enduriment sobtat de les condicions financeres o, en canvi, un manteniment de les condicions en nivells molt acomodaticis malgrat l’augment dels tipus d’interès oficials. Els analitzem tot seguit.\nSegons les nostres estimacions economètriques, si les condicions financeres recuperessin de sobte la relació històrica amb el tipus d’interès oficial, l’activitat econòmica nord-americana es veuria afectada negativament. En concret, i tal com veiem al primer gràfic, el creixement intertrimestral del PIB dels EUA es reduiria al voltant d’1 dècima cada trimestre com a mínim durant un any. Això aniria acompanyat, a més a més, de diverses afectacions al sector financer, com un augment de la taxa de morositat sobre el crèdit.\nEn l’altre escenari, unes condicions financeres que es mantinguessin en cotes massa baixes i inalterables als augments de tipus de la Fed, en una economia que es troba ja en una fase madura del cicle –la taxa d’atur se situa, en l’actualitat, en mínims històrics de 50 anys–, plantejarien un risc gens menyspreable de sobreescalfament, que es podria començar a manifestar amb pressions inflacionistes significatives. Normalment, les situacions de sobreescalfament precedeixen les recessions, ja que l’economia creix a ritmes no sostenibles durant un temps perllongat i, entre altres conseqüències, es poden generar bombolles en alguns mercats. Per evitar aquesta situació, la Fed insisteix en l’estratègia de pujades graduals dels tipus d’interès que du a terme, tot i que s’ha trobat amb l’oposició del president Donald Trump a aquestes pujades. Per sort, la independència del banc central dels EUA no és qüestionada i les decisions que es prendran en els propers trimestres continuaran encaminades cap a la normalització de la política monetària.\nEuropa: davant la reorientació del BCE\nPassant a Europa, la demanda domèstica encara el 2019 amb la perspectiva de mantenir-se com a principal motor del creixement, i és que, malgrat el final de les compres netes, el BCE continuarà afavorint unes condicions financeres acomodatícies. Per aquest motiu, disposarà de dues grans palanques: la dimensió del balanç i la gestió de les expectatives.\nEl BCE ha indicat, repetidament, que mantindrà la dimensió del balanç durant un llarg període de temps. Atès que el balanç tendeix per inèrcia a reduir-se (pel venciment dels bons comprats), això farà que el BCE continuï adquirint actius en quantitats significatives a través de les reinversions (vegeu el segon gràfic). És més, el mateix fet de mantenir estable el balanç continuarà donant suport a un entorn de tipus d’interès relativament comprimits i a unes condicions financeres acomodatícies. La raó és que, segons ho mostra l’evidència disponible, els programes de compres d’actius incideixen més sobre les condicions financeres a través de l’efecte estocatge (el volum total d’actius adquirits) que amb el flux mensual de compres. Com ho mostren els estudis que analitzen l’impacte macroeconòmic dels programes, això queda ben il·lustrat en comparar la forta reacció de les condicions financeres quan el banc central anuncia la dimensió total del programa de compra d’actius amb els escassos moviments que s’observen al mercat el dia que el banc central fa efectiva una compra.\nDe cara al 2019, les estimacions del BCE suggereixen que s’ha retirat del mercat un volum de deute prou elevat perquè les condicions financeres no siguin gaire sensibles al final de les compres netes. Per entendre per què, cal tenir en compte que alguns propietaris de bons estan menys disposats a vendre que uns altres. Inicialment, l’Eurosistema va comprar el gros dels actius a agents amb un preu de reserva baix (és a dir, amb més disposició a vendre), com els inversors no residents, però, a mesura que augmentava l’escassetat de bons, va recórrer a venedors amb menys disposició a vendre, com els fons de pensions i les asseguradores. No obstant això, si aquests venedors tenen més preferència per aquests actius (per exemple, perquè desitgen tenir en balanç actius menys arriscats i amb venciments a llarg termini), és probable que, davant les noves emissions de deute públic, aquestes mateixes institucions desitgin adquirir els actius a preus relativament elevats (és a dir, sense exigir uns tipus d’interès substancialment més elevats), de manera que s’afavoreixen uns tipus d’interès estables i en nivells relativament baixos, fins i tot en absència de compres netes del BCE.\nA més a més, la mateixa comunicació del BCE, mitjançant la gestió de les expectatives, busca evitar els reajustaments sobtats dels tipus de mercat: per aquest motiu, explicita la intenció de no apujar tipus abans de l’estiu del 2019. És probable que aquesta gestió evolucioni amb l’escenari econòmic, i, a més a més, el 2019, la comunicació s’enfrontarà a la renovació d’una part de la cúpula del BCE. Mario Draghi, el president, acaba el mandat el 31 d’octubre. A més a més, també hauran de trobar substitut per a l’actual economista en cap del BCE, Peter Praet, que acaba el mandat el 31 de maig del 2019, i per a Benoît Coeuré (el mandat del qual acaba el 31 de desembre del 2019). Malgrat que les travesses afavoreixen alguns candidats relativament continuistes,2 la gestió d’aquests canvis serà important per evitar que siguin percebuts com a reajustaments sobtats en l’evolució futura de la política monetària.\nAmb les palanques comentades, el BCE continuarà afavorint un entorn acomodatici. No obstant això, l’escenari tindrà altres aspectes que podrien endurir les condicions financeres més del que seria desitjable, com les conseqüències econòmiques de la geopolítica (per exemple, el brexit, les tensions entre la UE i Itàlia o les tensions comercials amb els EUA), la tolerància al risc dels mercats i el contagi que pugui generar l’enduriment de les condicions financeres globals.\nEn definitiva, els EUA i la zona de l’euro es troben en fases diferents del cicle financer: mentre que la política monetària de la Fed és a prop de passar a ser neutral o, fins i tot, restrictiva, la del BCE es manté en terreny àmpliament acomodatici. Però, en certa manera, els dos s’enfronten a un risc comú: el desacoblament entre la política monetària i les condicions financeres. Les dues institucions intentaran gestionar bé les eines per facilitar un ajust gradual de les condicions financeres als EUA i per mantenir-les en terreny acomodatici a la zona de l’euro.\nAdrià Morron Salmeron i Ricard Murillo Gili\n1. Els valors alts d’aquest indicador suggereixen que les condicions financeres als EUA són restrictives, la qual cosa modera el creixement econòmic, mentre que els valors baixos indiquen que l’entorn financer és acomodatici. Per a més informació, vegeu «La resistència de les condicions financeres a l’enduriment de la política monetària», a l’IM03/2018.\n2. El president del Bundesbank, Jens Weidmann, que ha criticat de forma repetida i pública les polítiques liderades per Draghi, apareixia com a favorit en les travesses\ninicials, sota la premissa que el BCE mai ha tingut un president alemany. No obstant això, precisament per la seva forta oposició a les decisions del BCE, sembla que ha perdut suports en favor de candidats més continuistes, com el president del Banc de França, François Villeroy de Galhau.


Carrer de Jacint Verdaguer | Mapes de Patrimoni Cultural\nCarrer de Jacint Verdaguer Cubelles\nEl carrer de Jacint Verdaguer s'emplaça al nucli antic de Cubelles. Comença al carrr de Sant Antoni i desemboca al carrer Nou. Es tracta d'un carrer de llambordes per vianants (des de l'any 2009) de recorregut corbat i que havia servit com a ramal del Camí Ral per dirigir-se a l'Arboç. Està format per habitatges entre mitgeres d'alçades variables. Si bé el més comú son cases de planta baixa i una sola alçada, de caire unifamiliar, al seu tram més proper al carrer de Sant Antoni hi abunden les cases de pisos d'èpoques més recents.\nA nivell arquitectònic, el més interessant és el conjunt de cases entre mitgeres de formats similars i línies de ràfec comunes i normalment amb sòcol arrebossat (números 9-17 i 24-28). Compten amb una planta principal i una alçada, amb obertures quadrangulars senzilles i accessos mitjançant arcs escarsers, tant pels habitatges com per alguns aparcaments o magatzems. Quan tenen balcó, aquest és també senzill i d'escàs voladís. La major part d'aquests edificis estan pintats en color blanc, tot i que puntualment en podem trobar de color groc i terrós.\nAltres noms del carre al llarg de la història: carrer de l'Arboç.\nFins els anys 30 es denominava carrer de l'Arboç i formava part d'un ramal bifurcat del Camí Ral per dirigir-se a la citada població. A l'any 1920 es descriu que a la seva banda dreta estava constituïda per una única finca rústica propietat de Rosalia Raldiris. El 1935 rep la seva denominació actual. El juliol de 2009 es van enllestir les obres que inauguraven la remodelació d'aquest carrer, que es va convertir en via per vianants i per circulació rodada limitada a l'accés a aparcaments i negocis.


BANAL, FATAL, ABISSAL\nEL PUNT AVUI (08/09/2013)\nDe l'Holocaust i certs pol�tics espanyols.\nDurant les dues d�cades posteriors a la Segona Guerra Mundial, ning� no volia saber-ne res, de l'Holocaust (fins i tot a Israel, era un tema si fa no fa tab�). Amb el pas del temps, per�, no han parat d'apar�ixer estudis i assajos i testimonials (a m�s d'una tirallonga de documentals i llargmetratges) amb el resultat que avui en dia l'Holocaust �s m�s ben documentat que la Primera Guerra Mundial i avaluat, en general, com un dels fets hist�rics m�s importants del segle XX.\nPer� no pas a l'estat dit espanyol, en qu�, el 2007, la TC va legalitzar la negaci� de la mateixa exist�ncia de la Xo� (v�s a saber si �quan TVE va emetre la minis�rie nord-americana Holocaust, el 1978� algun jutge constitucional, de jove, va ajudar a pintar all� de �Holocausto: mentira!' als metros de Barcelona i Madrid); en qu� joves ultraconservadors amb carnet pensen que fa gr�cia ser fotografiats fent la salutaci� nazi; en qu� pol�tics catalans elegits i pac�fics s�n comparats, p�blicament, a assassins en massa; en qu� es regalen medalles als familiars i fans d'un regiment espanyol que va lluitar al costat dels alemanys justament al front on es van massacrar m�s civils jueus i russos i gitanos...\n�s m�s: els de la dreta espanyola actual semblen tenir una idea molt per� molt vaga de l'Holocaust que trivialitzen amb tanta desimboltura com persist�ncia. Perqu� si haguessin llegit tan sols els autors supervivents consagrats (Levi, Millu, Kert�sz, Amat-Piniella, Borowski...) �i ni parlem, per exemple, de les descripcions for�a m�s crues, acabades de publicar, de Shlomo Venezia i Chil Rajchman, que treballaven a les cambres de gas d'Auschwitz i Treblinka, respectivament� seria inconcebible que comparessin qualsevol adversari independentista amb Hitler; o que somriguessin a la c�mera amb el bra�os al�ats; o que guardonessin els fills de falangistes filonazis. Aquesta setmana, de fet, la Comissi� Europea ha criticat el govern espanyol per haver tolerat tanta lloan�a oficial de crims passats i l'han amena�at amb sancions. Tant de bo: al cap i a la fi, tot i que Franco va donar suport a Hitler fins al 1944 (�s a dir, quan tothom sabia feia anys que l'Holocaust estava en marxa) no crec que sigui massa demanar que els defensors actuals de l'aquarel�lista austr�ac deixin de fer-ho, per fi, el 2013.


Edinburgh Marathon Festival – SudActiu\n2011/ 24/05/2011 / Agus\nSí, ho heu llegit bé, aquest cap de setmana vam tenir representació a la Mitja Marató d’Edinburgh. Aquí us deixem la crònica, que demostra una vegada més, que les dones són el gran “actiu” del nostre grup. Felicitats Mireia!!!!\nHola a tots! Aquest cap de setmana m’he estrenat corrent la Mitja Marató d’Edinburgh. El tema d’escriure no se´m dona massa bé, però algun SudActiu m´ha demanat q faci la crònica i així potser animaré algú a fer-ne alguna a l’estranger!!!!.\nUna de les coses q més me va sorprendre són els nervis, suposo que és perquè va ser la primera o perquè el temps el dia anterior era horrible, però no vaig poder dormir mes d’una hora seguida en tota la nit. La son, el fred i la quantitat de gent a la sortida no me van deixar trobar el ritme al principi. Intentava seguir els consells de mon germà/mestre Agus que em va dir de sortir poc a poc, però quan mirava el ritme anava massa lenta, si apretava me passava i enaquesta indecisió vaig fer els 3 primers km. Per sort, a partir d’allà vaig trobar una parella que portaven un ritme mooolt constant i perfecte per fer 2 hores (el meu objectiu inicial) així q vaig fer els 15 següents km detràs d’ells!\nI llavors va arribar l’unic moment en què no les vaig tindre totes, del km 16 al 18 estava la pujada, feia sol i bastanta calor i no ens havien donat res més que aigua, em notava marejada i tot i que intentava convèncer-me de què només era cansament, el fet de trobar una noia al terra a la pujada em va fer preocupar. La sort, però estava en mi i vaig vore com els que venien de cara portaven begudes energètiques el que significava que el canvi de sentit i el final de la pujada estaven prop. El sucre i una pluja suau que refrescava més que no molestava em van donar l’energia per apretar una mica al final i acabar en un molt bon temps per a mi. Posició 1562, temps 1:52:15 i lo més important com dieu los experts, ganes de tornar-hi!!!\nMoltes gràcies Mireia i moltes felicitats. Quina bona estrena, tant en córrer com en la crònica. A veure quan repeteixes i des d’on ens envies la crònica!!\nMoltes gracies per les felicitacions i per motivar cada dia a mes gent a correr! la samarreta esta en cami, tot i aixo quan fa bon temps (poc a sovint) entreno en una de sudactiu de la segona cursa del poble…es groga fluorescent aixi q ja vaig fent propaganda!!!x\nJolin, està clar que la família Juan-Camps Castell tenen una genètica … diguem “corredora” … vaya temps per a ser la primera! Enhorabona.\nSudactiu running all over the world.\nFelicitats Mireia!!Bona crònica i molt bona mitja sobretot per ser la primera. Em quedo amb el final i és que vas acabar en ganes de fer-ne una altra, això és el més important.\nAh, i vaya debut, una mitja i a Edinburgh, ja ens agradaria a molts poder-ne fer una per l’extranger, però paciència que tot arribarà.\nPer cert Encarna ja li hem dit i per tant li tenim guardada una samarreta.\nQuin goig fa llegir estes coses!! La familia runner va creixent! Agus, li hem de fer arribar una samarreta de Sudactiu a tan germana.


Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 4/5/2011\n- García Bragado va anunciar que no cesarà en la reclamació d'ampliar el CAP de La Mina\nEl president del PP del País Basc, Antonio Basagoiti, va visitar ahir Sant Adrià del Besòs per donar el seu suport a l'alcaldable del seu partit, l'atleta Jesús García Bragado.\nBasagoiti va destacar que "té molt valor que un esportista d'elit com Jesús encapçali una llista del PP a Catalunya i en una població com Sant Adrià de Besòs".\nComparant la política amb l'atletisme, Basagoiti va dir que "fan més falta que mai polítics que apliquin l'esforç, el mèrit, el sacrifici i l'entrenament en un moment de crisi com l'actual. La política està plena de gent que juga amb tot a favor, però quan existeixen problemes d'economia, seguretat i convivència, fa falta gent que pugui superar aquests reptes".\nJesús García Bragado, que fa deu anys es va afiliar al Partit Popular, va explicar que va acceptar de seguida la proposta d'encapçalar la llista de Sant Adrià de Besòs, "una població que conec ja que he entrenat durant molt temps al Parc Fluvial del Besòs i venia a fer les compres".\nEl candidat, que encara està en actiu, va comentar que "estic preparant la campanya electoral amb molta il·lusió. Fins ara teníem tres regidors, però esperem millorar-lo de sobres. No ens posem cap límit".\nFinalment García Bragado va desgranar els quatre punts principals del seu programa que són "donar una solució als edificis de la Catalana perquè la gent hi pugui anar a viure; garantir en l'ensenyament públic llibres de text gratis; en l'aspecte sanitari ampliar el CAP de la Mina i reactivar la zona del port i el Passeig Marítim amb una oferta comercial i d'oci educatiu".


Tàrrega celebrarà una ruta turística i cultural per a usuaris d'Instagram resseguint l'empremta de Manuel de Pedrolo\nTàrrega celebrarà una ruta turística i cultural per a usuaris d’Instagram resseguint l’empremta de Manuel de Pedrolo\nPer Redacció el\t 13/06/2018 Comarques, Cultura\n#anyPedrolo2018 Ajuntament de Tàrrega instawalk Ruta Manuel de Pedrolo\nTàrrega celebrarà aquest diumenge 17 de juny una nova activitat de divulgació al voltant del llegat de Manuel de Pedrolo. El Patronat de Turisme de la Diputació de Lleida, en col.laboració amb l’Ajuntament de Tàrrega i el Consell Comarcal de l’Urgell, organitza amb la marca “Ara Lleida” un Instawalk emmarcat en el centenari del naixement de l’escriptor. Es tracta d’una ruta en què es resseguiran els espais de la capital de l’Urgell vinculats a l’obra pedroliana, en especial a la seva coneguda novel·la “Mecanoscrit del Segon Origen”. La participació es fa exclusivament mitjançant la plataforma Instagram, però també s’admetran fotos etiquetades des de Twitter i bloggers especialitzats en literatura. Les persones inscrites tindran ocasió de visitar i captar imatges d’indrets com la Peixera de les Planes, l’Hort del Barceloní, el Carrer Major o el Castell. Durant el recorregut es comptarà amb el guiatge de l’escriptor targarí Xavier Garcia, impulsor de rutes turístiques i literàries sobre la figura de Pedrolo. També es gaudirà de la degustació de productes de proximitat al Museu de Comarcal de l’Urgell. L’Instawalk #anyPedrolo2018 compta també amb el suport d’IgersTàrrega, Instagramers Lleida, La Ruta del Cister i gòTIC Tàrrega.\nArticle AnteriorAremi estrena nous elements de lleure per als seus socis al Jardí Sensorial\nSegüent Article ERC-Avancem insta el govern de la Paeria a complir la Llei de Memòria Històrica


parlar angles idioma | customer\nBerta Torras 09 de gener de 2019 11:24\nAlguns pares i mares que dominen mínimament l'anglès comencen a considerar parlar aquest idioma als seus fills o filles. El món del multilingüisme des de les primeres edats m'apassiona, ja que si féssim un llistat de les coses que passen dins del petit cervell d'un infant quan aprenen a descodificar codis lingüístics\nveuríem que és pura màgia!\nEls humans, des de ben petits, som capaços d'aprendre simultàniament més d'una llengua sense cap problema. Rebre informació diferent i aparentment contradictòria des de ben petits farà que es tardi un xic més de temps a començar a parlar les diferents llengües en qüestió però, així i tot, la recerca confirma que no només és normal, sinó que és també molt positiu!\nHavent dit això, la decisió de parlar anglès als teus petits sense ser natiu de l'idioma és una decisió complexa que implica factors de relació i de comunicació que crec que s'han de tenir en compte. En aquest article només faré referència a famílies en les quals cap dels progenitors o tutors és natiu de la llengua anglesa.\nPer què és positiu parlar anglès als teus fills?\nConsidero que si ets un pare o una mare amb un domini decent i correcte de la llengua anglesa, és molt positiu que la utilitzis amb els teus fills. Però aquí és on afegiré una opinió molt personal al respecte: crec que és bo sempre quan la relació amb els teus fills tingui lloc, predominantment, a través de la vostra llengua materna. Per què ho dic això? Perquè conec a famílies que en un moment donat van decidir parlar només anglès als seus fills i, sense ser-ne conscients, han deixat de banda la construcció d'un món de relacions significatives, de sentiments i de reflexions\nquelcom imprescindible en la relació entre pares i fills. La qüestió és\nquè prioritzes tu, com a pare o mare?\nCrear rutines o espais de temps en els quals et comuniquis amb els teus petits en anglès els facilitarà moltíssim l'aprenentatge d'aquesta llengua. Podem reservar una estona cada dia per llegir contes en anglès, per anar al supermercat parlant aquesta llengua, per cantar al cotxe\nPodem tenir una secció de jocs en anglès i només jugar-hi en aquesta llengua\nEls nens i nenes percebran naturalitat si el teu nivell d'anglès et permet transmetre aquesta naturalitat. És molt important, ser conscient de si pots interactuar amb els teus fills sense que aquests espais de temps i que es converteixen en situacions incòmodes o forçades.\nParlar més d'una llengua amb els teus fills o filles és sempre molt positiu. No només els estaràs ensenyant una llengua. Simultàniament els estaràs ensenyant que vivim en un món multilingüe i multicultural.\nPer què pot ser negatiu parlar anglès als teus fills o filles?\nNo té sentit limitar la relació amb els teus fills a una llengua que està buida d'emocions, sentiments i llaços familiars.\nSi no tens la fluïdesa i la naturalitat, les teves interaccions amb els teus fills seran artificials.\nSi comets errors gramaticals i lèxics importants, no estaràs sent un bon model lingüístic.\nPotser els parles anglès però t'oblides del perquè: els parles del respecte envers la diversitat lingüística i cultural? Els parles del poder educatiu i transformador del fet de conversar amb algú diferent de tu? Food for thought, que es diu en anglès\nQualsevol decisió que prenguem pel que fa a l'educació i els aprenentatges de les generacions futures tindrà avantatges i desavantatges. Però ens hem de preguntar quelcom imprescindible per anar més enllà\n. per quin objectiu? Què prioritzem quan pensem en el desenvolupament personal i humà de les noves generacions de ciutadans del món? En aquest article he volgut compartir la meva opinió personal al respecte.\nSeria molt interessant i enriquidor compartir experiències de famílies que tinguin alguna cosa a dir al respecte! Què en penseu a casa?


Grapple Fixture - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn Grapple Fixture és una connexió espacial utilitzada en càpsules, satèl·lits i altres objectes manejats pel Transbordador Espacial i l'Estació Espacial Internacional (ISS). Això permetia als braços robòtics com el Canadarm a bord dels transbordaors i ara el Canadarm2 a bord de l'ISS per unir amb seguretat objectes de grans dimensions. Hi ha dues variants de la connexió, una subministrament amb corrent i l'altra passiva. Els Grapple fixtures tenen una forma plana, amb un pin central coronat amb una esfera a la qual es connecta el Canadarm2. També conté tres "rampes" corbes que ajuden a bloquejar l'efector d'extrem al braç robòtic a la connexió.\n1 Power Data Grapple Fixture\n2 Flight-Releasable Grapple Fixture\nPower Data Grapple Fixture[modifica]\nEl Power and Data Grapple Fixture\nUn Power Data Grapple Fixture (PDGF en bé en català Estructura de Fixació, Transferència de Dades i Energia) és una connexió de fixació utilitzada a l'Estació Espacial Internacional (ISS). El PDGFs pot ser fixat pel braç robòtic Canadarm2, per permetre al Canadarm2 manipular un objecte fixat, o controlat per operadors ubicats a l'interior de l'ISS.\nEl Canadarm2 és auto-reubicable i es pot moure d'extrem a extrem per arribar a moltes parts de l'Estació Espacial en un moviment similar al d'un cuc. En aquest moviment, només està limitat pel nombre de Power Data Grapple Fixtures (PDGFs) de l'estació. Els PDGFs situats al voltant de l'estació proporcionen energia, dades i video al braç. A més, compten amb quatre connectors elèctrics en forma rectangular, que, o bé transfereixen potència i dades al Canadarm2 des de l'ISS, o és fixat a una càrrega útil des del Canadarm2.\nFlight-Releasable Grapple Fixture[modifica]\nFRGF aboard Grapple fixture on International Space Station (ISS)\nUn 'Flight-Releasable Grapple Fixture (FRGF) és una connexió passiva idèntica al PDGF però no té ports d'alimentació elèctrics i de dades. El Dragon de SpaceX inclou un FRGF estàndard que és utilitzat per l'ISS per conduir la càpsula en l'aproximació a l'estació per a l'acoblament.\n↑ CanadaArm2 End Effector\n↑ Mobile Servicing System\n↑ Space station catches Dragon by the tail\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Grapple Fixture\nCanadarm2 Mobile Base System Components\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Grapple_Fixture&oldid=14483769»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 des 2014 a les 01:39.


Crítica: 'El Ruletista', Mircea Cărtărescu\n‘El Ruletista’ és un relat breu de Mircea Cărtărescu en el que un home veu en el joc de la ruleta russa la manera d’escapar de la seva realitat\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t07/01/2018\nFeia temps que tenia curiositat per llegir alguna cosa de l’escriptor romanès Mircea Cărtărescu, però sempre ho deixava en la meva llista de pendents. Ara bé, com que la darrera novel·la publicada en català i castellà, Solenoide (Edicions del Periscopi/Impedimenta), ha esdevingut un èxit de crítica tan rotund, he pensat que ja tocava posar fil a l’agulla. És clar que com que Solenoide és un volum gairebé monumental i donat que aquesta novel·la es considera la seva obra més madura i ambiciosa, he preferit començar amb un text més senzill, per tal de familiaritzar-me amb la seva prosa. És per això que m’apropo a Cărtărescu amb El Ruletista, un relat breu traduït al castellà per Marian Ochoa de Eribe que en realitat forma part d’un altre llibre de relats més ampli, Nostalgia, però que l’editorial Impedimenta va decidir publicar també de manera independent.\nEl relat se’ns presenta com un exercici literari alhora que una reflexió sobre la immortalitat. Tenim dos protagonistes: per una banda, l’autor del relat, un home gran que veu que ja li queda poc de vida i que parla directament a la mort, tot expressant el seu desig de passar a l’eternitat a través del que escriu; per l’altra, tenim el personatge principal de la història que narra aquest escriptor, un vell amic d’infància que amb el temps va esdevenir un jugador de ruleta russa afortunat, l’únic capaç de sobreviure a ronda rere ronda, fins i tot amb més d’una bala a la pistola, la qual cosa va fer que se’n parles d’ell a tot arreu i fos un home conegut i d’èxit. L’escriptor no s’explica com un nen que semblava condemnat a no ser ningú en la vida va acabar per ser qui era, i és per això que l’anava a veure en els seus jocs macabres, sempre amb la por de què la bala finalment perforés el seu cap, un pànic que patia el propi ruletista. Cada cop que sobrevivia a una ronda, queia rendit com a conseqüència de tanta tensió. Però, si tan malament ho passava, per què continuava jugant-se la vida? L’autor tindrà una teoria.\nHabitualment es parla d’onirisme quan es comenta alguna obra de Cărtărescu, perquè sovint hi apareixen somnis estranys, elements que podrien ser considerats fantàstics, distorsions de la realitat, situacions tèrboles on els personatges es comporten de maneres inquietants. De vegades els relats queden trencats com si es tractessin de malsons dels quals el lector desperta. Diu Marian Ochoa al pròleg que “el somni no és una fugida de la realitat, sinó una part de la realitat trenada de manera inseparable amb tota la resta.” A vegades, fins i tot Cărtărescu es justifica quan ha de parlar de somnis. Això s’entén perfectament quan veiem que darrere d’aquests textos onírics hi ha sempre temes capitals en l’ésser humà, com l’amor, la desesperança, la frustració, la soledat o la mort. I tot plegat l’autor ho vehicula amb una prosa carregada de referències, amb un estil dens, però no pas pesat. És fàcil deixar-se seduir per la seva narrativa, que et porta d’un tema a un altre, d’una situació concreta a una de molt diferent. El Ruletista, que durant un temps va estar censurat pel Partit Comunista de Romania per ser considerat un text massa violent, és una bona manera de fer un aperitiu de l’obra de Cărtărescu, encara que recomano millor fer-se amb un exemplar de Nostalgia, ja que si al lector li agrada, té l’oportunitat de seguir llegint els altres relats.\nLa filial, Sergei Dovlàtov (LaBreu Edicions).\nCrisi existencialEditorial ImpedimentaFatalismeLiteratura romanesaManel HaroMarian Ochoa de EribeMircea CărtărescuMortRomania\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t- Gen 6, 2018\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t- Gen 8, 2018


L’article central, a càrrec de Raquel Xalabarder, analitza l’ús de les llicències Creative Commons com a alternativa al copyright. En l’apartat d’Anàlisi i debat, Julio Meneses fa una relectura crítica de Sherry Turckle, i Joan Torrent analitza la contribució empírica de Jorgenson, Ho i Stiroh. Completen el sumari un article de Pilar Martínez i Ana Isabel Jiménez sobre el sector tèxtil i l’empresa xarxa, i un altre de Daniel Reina sobre els criteris de migració Linux en les administracions locals. Finalment, la secció de ressenyes tanca amb recensions de Jordi Planella i Julià Minguillón de llibres d’Ilana Snyder i Bruce Kasanoff, respectivament.\nAmb articles de César Coll, Jordi Mas, Manuel Sanromà, Adolfo Estalella i Víctor Renobell; dues ressenyes, l’una sobre el llibre de Steven Weber The Success of Open Source, escrita per David Megías, l’altra d’un llibre de S. Coleman i J. Gøtze Bowling Together: Online Public Engagement in Policy Deliberation, a cura de Rosa Borge. Finalment, s’inclou una tria de novetats editorials destacades el 2004, dins els eixos temàtics de UOC PAPERS


Traduccions jurídiques de serbi\nTraduccions jurídiques català-serbi\nOferim un servei especialitzat en traducció legal serbi-català/espanyol. Els nostres traductors serbis natius són professionals del Dret i coneixen el marc jurídic del país de destinació (Sèrbia…).\nESmedo > Traductor jurídic > serbi > Traductor legal serbi\nEn què consisteix una traducció jurídica català-serbi?\nTot i que la traducció en general pot tenir més matisos del que la gent pensa, una traducció legal català-serbi o serbi-català és molt més que traslladar paraules d’un idioma a un altre.\nEls traductors legals de llengua sèrbia han de conèixer bé el sistema jurídic del país d’on prové el document. Per no caure en traduccions incorrectes, han de tenir coneixements de la nostra legislació i també de la legislació de l’altre país, com ara Sèrbia…\nEn un món globalitzat en què empreses de tot el món poden establir relacions comercials, la traducció jurídica adquireix un paper molt rellevant. Aprofitem per recordar-vos que no totes les traduccions legals o jurídiques han de ser jurades (certificades). Les traduccions jurades serbi<>català només són necessàries quan ens ho demana algun organisme oficial, algun registre o algun Notari. Per això, comprova sempre si t’han demanat una traducció oficial, o si n’hi ha prou amb una traducció simple entre català/espanyol i serbi.\nEls documents legals en lengua sèrbia, més que altres documents com els comercials, tenen una terminologia específica. Els nostres traductors legals de l’idioma serbi estan capacitats per traduir correctament aquests conceptes en la llengua meta. No es limiten a substituir una paraula per una altra.\nL’argot jurídic de cada territori (Catalunya, Sèrbia…) és complexe i la seva terminologia és molt específica. Si hi afegim les diferències culturals i regionals dels llocs en què es parla serbi, entendrem la dificultat que pot arribar a tenir la traducció jurídica.\nEls traductors legals s’encarreguen de traslladar un concepte jurídic de català a serbi o viceversa. Perquè sigui legalment vinculant, la terminologia jurídica catalana i sèrbia ha de ser precisa.\nObres de referència del traductor jurídic serbi<>català\nTots els traductors legals de llengua sèrbia recórren a obres de referència per fer la seva feina. Per exemple, diccionaris i glossaris especialitzats, codis, lleis i doctrina, tant del nostre dret com del dret vigent a Sèrbia.\nEls traductors legals recorren freqüentment als codis de procediment civil i penal i als codis civils i penals de cada país. En aquests codis troben descripcions precises en serbi i català de cada concepte legal.\nAquests materials de referència ajuden al traductor a confirmar que estan emprant el terme serbi correcte que es fa servir en els procediments legals. La feina d’un traductor legal serbi-català és molt precís i meticulós. A més d’aquestes obres jurídiques especialitzades, el traductor utilitza eines d’ajuda a la traducció com memòries i bases de dades terminològiques. Aquí troba fragments de textos que ell mateix ja ha traduït, o traduccions de termes especialitzats que ha anat introduint durant treballs anteriors.\nTraductors jurats de serbi\nQui parla serbi?\nEl serbi (српски / Srpski en serbi) és l'idioma oficial de Sèrbia. Després de la desintegració de Iugoslàvia, el serbocroat, definit com la llengua comuna de serbis, croats, bosnians i montenegrins, es va dividir oficialment en tres llengües, els parlants dels quals s'entenen entre si: el bosnià, el croat i el serbi.\nAltres tipus de traducció a serbi\nTraducció tècnica serbi\nPressupost de traducció serbi<>català\nBreu història de l’idioma serbi\nEl serbi és una llengua eslava meridional que es parla principalment a Sèrbia, Bòsnia i Hercegovina, Montenegro, Croàcia i Macedònia per uns 9 o 10 milions de persones. És oficial a Sèrbia, i és el principal idioma dels serbis.\nL'alfabet glagolític es va usar inicialment per escriure el serbi des del segle XI.\nMés tard va ser reemplaçat per l'alfabet ciríl·lic, i l'alfabet ciríl·lic serbi modern va ser dissenyat en 1814 pel lingüista serbi Vuk Karadžić, mentre que l'alfabet llatí serbi va ser inventat pel lingüista croat Ljudevit Gaj el 1830. El serbi s'escriu actualment amb els alfabets ciríl·lic i llatí, tots dos reconeguts oficialment, tot i que el ciríl·lic es va convertir en l'alfabet oficial del govern de Sèrbia en 2006. Els serbis alfabetitzats són capaços de llegir i escriure el seu idioma en tots dos alfabets, i les organitzacions de mitjans de comunicació solen optar per utilitzar un o altre.\nFins a mitjans de segle XIX no existia una forma escrita estàndard de serbi, si bé existia molta literatura. El 1850, un grup d'escriptors i lingüistes serbis i croats van decidir crear una forma escrita estàndard basada en el dialecte Štokavian, àmpliament utilitzat. La norma literària sèrbia moderna es va desenvolupar a partir d'aquesta forma escrita, que va ser l'idioma oficial del Regne de Iugoslàvia i de la República Socialista Federativa de Iugoslàvia, entre 1918 i 1991. Després de la desintegració de Iugoslàvia el 1991, van començar a sorgir idiomes escrits i parlats diferenciats en els diferents països que formaven l'antiga Iugoslàvia.


"Cluj Ceramics Biennale" - Associació Ceramistes de Catalunya\nInici » “Cluj Ceramics Biennale”\nEns complau anunciar que la quarta edició de la Biennal Internacional de Cluj Ceràmica tindrà lloc aquesta tardor a Cluj-Napoca, Romania.\nGràcies a vostès ia artistes de tot el món, ara tenim quatre edicions fortes i molt més que una competència premiada. Reconeixem el talent internacional, promovem les arts ceràmiques i oferim als nostres espectadors aquesta forma d’art complex, interdisciplinària i integradora, alhora que estimula el diàleg intercultural i la consciència visual en el camp. Al llarg d’un mes, la vibrant ciutat de Cluj acollirà exposicions d’art ceràmic, fires de ceràmica, projeccions cinematogràfiques, tallers i taules rodones, presentacions de cartells d’artistes i altres esdeveniments relacionats que graviten entorn de la nostra competència principal per la qual un jurat format per artistes renovats i Els professionals del camp preescoltaran més d’un centenar de candidats internacionals.\nAixí que prepara’t per a la temporada d’aplicacions, a partir del 15 de març de 2019. La data oficial d’obertura està prevista per a principis d’octubre de 2019 però us mantindrem informats. Tots esteu convidats a participar o assistir.\nPer obtenir més informació, visiteu el nostre lloc web a http://clujceramicsbiennale.com o envieu-nos un correu electrònic a office@clujceramicsbiennale.com. També podeu trobar-nos a Facebook i a les xarxes socials buscant “Cluj Ceramics Biennale” i cerqueu el nostre logotip\nInauguració: 12 de juliol, a las 20:30 horas al Museu de Ceràmica de l'Alcora Aquest…


Farsa i poesia fan escala aquesta tardor a La Planeta\nLa 24a Proposta de Teatre Independent programa dues sàtires sobre el 1714\nLa gallega Marta Pazos estrena la programació divendres amb la sorprenent ‘Barbazul'\nEl Punt-Avui 16/09/14 - EVA VÀZQUEZ\nToni Gomila tornarà a La Planeta amb ‘Acorar', un èxit assegurat Foto: FRANCESC MESSEGUER.\nSi Temporada Alta és l'oasi de les arts escèniques —un oasi certament molt frondós–, tal com hi al·ludia simbòlicament el vídeo que va servir de presentació de la nova programació del Festival de Tardor de Catalunya, el cartell que planteja també per a aquesta temporada la sala de teatre independent La Planeta, de què deu ser metàfora? Del castell, potser, amb aquesta consistència de fortalesa amb què han sabut sostenir, des de fa 24 anys, la programació de la seva Proposta de Teatre Independent enmig del tornado de les grans produccions. Podria no ser casual que s'estreni ambBarbazul, un muntatge sorprenent de la companyia gallega de Marta Pazos que barreja l'òpera, el clown i les arts plàstiques a l'entorn del fabulós castell de Barba Blava. L'obra arriba a Girona dins el circuit de teatre alternatiu de l'Estat, en què va ser una de les cinc obres finalistes de les 300 aspirants a fer gira peninsular. Pazos, que ja va portar l'any passat a La Planeta Waltz i que acaba d'estrenar una adaptació de La tempestat, converteix aquesta opereta per a clown i soprano (interpretats per l'actor Borja Fernández i la cantant Mònica de Nut) en un al·legat a favor del romanticisme portant al nostre temps el mite d'aquest monstre depravat a qui la seva dona s'obstina a estimar, mentre sona de fons la partitura de Béla Bartók mesclada amb música pop. “Molt original i amb una dramatúrgia de gran interès”, va subratllar Pere Puig, el director de la sala gironina, a propòsit d'aquesta obra que es presentarà en tres funcions el cap de setmana vinent: divendres i dissabte, a les 21 h, i diumenge, a les 18 h (12 euros).\nLa 24a Proposta de Teatre Independent, el principal i irrenunciable signe d'identitat de La Planeta, la completen sis muntatges més, entre els quals Puig destaca dues mirades irreverents, gens commemoratives, al Tricentenari. Per una banda, Talamanca, un joc de nens (27 de setembre), de la companyia olotina La Funerària, dirigida per Xavier Ruscalleda, nascuda d'un intent seriós de construir una tragèdia al voltant dels trets distintius de la societat catalana que va acabar fent un inesperat gir cap a l'esperpent i la farsa. Per l'altra, La butaca (1 de novembre), de T-Atraco Teatre, que l'any passat va presentar a la mateixa sala amb prou èxit Txèkhov (que és dura la vida de l'artista), ara ficant-se a la pell d'un mosso d'esquadra que viatja accidentalment al 1714 i acaba a les ordres de Rafael Casanova.\nPerò sense cap dubte un dels principals atractius de la proposta independent és l'estrena de La farsa de Walworth (17, 18 i 19 d'octubre), basada en un text de l'irlandès Elda Walsh que ha traduït i dirigit el mateix Pere Puig, amb Oriol Casals, Yolanda Sey, Jordi Subirà i Pep Vila a l'escenari. Coproduïda per La Planeta i Mithistòrima, aborda un drama familiar en clau d'humor salvatge. Hi haurà també tres propostes amb format de cabaret: Aquellos días azules (28 de setembre), en què Marc Artigau intercala cançons i poemes per aixecar un deliciós cant a la infància; el Delikatessen concert (28 d'octubre), un espectacle a capella del quartet vocal femení del mateix nom, i MMMM... Recordo que, de Las Lo Las (29 d'octubre), en què Meritxell Cardellach encarna una catalana que intenta obrir-se camí a Madrid com a ballarina de flamenc.\nPel que fa a la resta de la programació, a banda de la Proposta de Poesia i el concert de dijous vinent, inclòs dins el Festival de Jazz –en concret, la presentació del nou treball de David Pastor, Nu-roots–, La Planeta serà l'escenari de 17 espectacles de Temporada Alta, entre els quals destaquen una desena d'estrenes i el retrobament amb Acorar, de Toni Gomila, “el nostre best-seller”, el va definir Pere Puig per remarcar que serà la quarta vegada que fa estada a la sala.\nLa Fireluche, Cortázar i el retorn d'Antoni Puigverd\nOriol Ponsatí-Murlà, guanyador de l'any passat amb\nl'Obra TOTES LES ESTACIONS DE FRANÇA, editada\nper Empúries. Foto: Arxiu de la 22.\nLa Proposta de Poesia, que des de fa 22 anys organitzen conjuntament la Llibreria 22 i la sala La Planeta al voltant de la festa de lliurament del Premi Just Manuel Casero de novel·la curta, començarà com ja és tradicional amb una tertúlia a la Biblioteca Casero del Pont Major amb el guanyador de la convocatòria anterior, en aquest cas, Oriol Ponsatí-Murlà, amb Totes les estacions de França, que ha arribat a la segona edició, va remarcar el llibreter Guillem Terribas. L'acte serà el 23 d'octubre i inaugurarà una intensa setmana d'actes relacionats amb la literatura que tindran la culminació el dijous 30 d'octubre (la data cada any és la mateixa, sigui quin sigui el dia de la setmana), amb l'acte de lliurament del premi. En total, concorren en aquesta 34a edició 42 obres (en la primera llista n'hi apareixien 43, però un dels participants va demanar ahir mateix de retirar la seva). Són 13 més que l'any passat, en què se n'hi van presentar 29. L'obertura de la festa serà a càrrec de l'Orquestra Fireluche, la música de la qual s'intercalarà amb la lectura de textos breus de Julio Cortázar en commemoració d el seu centenari.\nPel que fa als actes paral·lels a la festa, la Proposta de Poesia arrencarà el 28 d'octubre amb la suspensió d'una llarga absència, la del poeta, narrador i articulista Antoni Puigverd, que presentarà i llegirà fragments de La finestra discreta, un recull de proses periodístiques enfilades a la manera d'un diari íntim que suposa el seu retorn al món editorial després de la publicació de la novel·la La gàbia d'or, que data de l'any 2000. El nou llibre, va informar Terribas, sortirà a la venda a mitjan octubre, editat per La Vanguardia, el diari en què col·labora l'escriptor. També llegirà fragments del seu nou llibre, ara de poesia, l'editor Quim Curbet, que acaba de publicar Còpia de seguretat. El llibre conté quatre poemaris, dels quals Curbet llegirà les 40 proses poètiques que formen part de “Les ciutats conjugades”. En clau musical, Titon i Ferran Frauca i Joan Sadurní recrearan el món de Salvador Sunyer a L'altre dia de les bèsties (29 d'octubre), i l'actor Joan Massotkleiner, el guitarrista Toti Soler i la cantant Gemma Humet homenatjaran Vinyoli en el seu centenari amb l'espectacle Intensament Vinyoli (31 d'octubre). L'homenatge a Miquel Pairolí, instituït com un acte de lleialtat i estima des de la seva mort fa tres anys, consistirà en la projecció, el 2 de novembre, d'El Guepard, de Visconti, una obra que tant el va fascinar.\nPublicat per Llibreria 22 a 11:56\nEtiquetes de comentaris: El Punt-Avui, Eva Vázquez, Oriol Ponsatí, Premi Casero 2014


ANGT València: jugadors a seguir - esmaixada.cat\nANGT València: jugadors a seguir\nGuia per saber quins són els jugadors més destacats de la final de l’ANGT.\nLa final de l’ANGT ja és aquí. València acollirà entre els dies 3 i 6 de juny la darrera edició d’aquesta temporada del torneig U18 de joves talents d’Eurolliga. A l’Alqueria hi haurà de tot: jugadors talentosos, equips prometedors i, sobretot, analistes i enviats de franquícies NBA i referències europees disposats a prendre bona nota de tot allò que els protagonistes esportius facin al parquet.\nA Esmaixada ens agrada estar pendents dels nous talents, i és per això que ara és un bon moment per prestar atenció als jugadors que seran protagonistes del torneig. Encara sense les llistes definitives de part dels equips, el que ens toca és repassar les possibilitats de cada equip i elaborar un perfil precís i concret dels nois amb més projecció de la competició. Ens fixarem en les prellistes i també citarem jugadors que teòricament no hi seran (Izan Almansa, Dayan Nessah) però que val la pena que tinguem en compte per tal que ens sonin en pròximes edicions.\nSerà difícil per tema d'exàmens que sigui de l'extensió que voldria que fos, però si tot va bé entre dilluns i dimarts vinent tindré preparada una prèvia amb jugadors a seguir sobre aquesta edició del torneig. Molt i molt talent.https://t.co/u6htHIkyDU\n— Artau Pascual (@artau_pascual) May 27, 2021\nSense endinsar-nos encara en noms, sí que hem d’establir jerarquies i favorits. Ras i curt: el gran candidat a guanyar el títol és Mega SoccerBet Belgrade. L’equip serbi porta una plantilla farcida de talent i, a més, ha incorporat a la convocatòria un jugador -Tomislav Ivisic, 2.16 metres- que dominarà els cèrcols a plaer. Hem de parlar també del Barça, que ha afegit a la llista jugadors molt interessants i que per desenvolupar els seus arguments contra SoccerBet necessitarà que James Nnaji confirmi la línia ascendent que ha esbossat des del darrer ANGT.\nTot indica que l’altre finalista, sobre el paper, ha de ser el Real Madrid. A la generació privilegiada que formen Matteo Spagnolo, Juan Nuñez i companyia potser li haurem de sumar la (improbable) inclusió de Tristan Vukcevic, que comparteix cicle amb ells però que ja ha tingut minuts i protagonisme al primer equip en escenaris d’alta exigència. Al seu quadre hi ha Asvel Villeurbanne, que presentarà un equip inexpert però amb un talent físic descomunal que es foguejarà de cara a l’any vinent, quan sí que estaran molt més preparats, i un Zalgiris Kaunas que té menys peces que altres equips del torneig però que dipositarà gran part de les seves esperances en l’assistència de Paulius Murauskas, que no va estar amb l’equip a Istambul però que ja sap què és fer un bon paper en escenaris així. Ja ha disposat d’alguna oportunitat amb el primer equip de Zalgiris Kaunas.\nVictòria del Barça en el derbi català davant el Manresa. El 76-99 final deixa matemàticament sense opcions als de Pedro de disputar la Copa. Janning i Vaulet no han pogut contrarestar un Barça demolidor i constant. Brillants Calathes i Kuric i debut de la perla Michael Caicedo. pic.twitter.com/DMcOLv5Pz6\n— esmaixada.cat (@Esmaixadacat) January 9, 2021\nMichael Caicedo (Wing, 1.99 metres, 2003)\nÉs, sens dubte, una de les millors promeses de la pedrera blaugrana. Ja va ser l’MVP de l’edició de desembre -també a València- i d’aquí una setmana tornarà a ser un dels jugadors més dominants a nivell físic del torneig. Juga un paper fonamental en l’estructura defensiva del Barça pel còctel d’envergadura, desplaçament lateral i sensibilitat per exercir de defensor d’ajudes i en atac la millora que ha protagonitzat des de l’ANGT de la temporada anterior parla per si sola.\nEl motlle de Michael Caicedo és de jugador amb potencial. Té facilitat per interceptar línies de passada, rota bé, és vertical i ha deixat alguna bona lectura orientada a l’anotació situacions de bloqueig directe, -tot i que ha de polir molt l’alçada del bot i la coordinació cos-pilota), a més de la naturalitat que li ve de sèrie per finalitzar en transició. Els reptes principals per acabar de determinar el seu creixement són acabar d’estabilitzar el tronc inferior -el seu gran però en el llançament-, millorar l’absorbció de contactes i agilitzar la resposta contra atacs que utilitzin el bloqueig indirecte i el forcin a perseguir rivals entre obstacles. Si evoluciona en aquestes àrees i pren consistència de manera progressiva en els % d’encert en tir exterior -en el darrer ANGT ja va créixer considerablement en aquesta àrea-, sens dubte, ens trobarem davant d’un jugador amb lloc a l’elit.\nRafa Villar (Guard, 1.88 metres, 2004)\nÉs l’ànima d’aquest Barça. Rafa Villar és un dels projectes nacionals de més valor del club a dia d’avui i, tot i que els precedents dels darrers bases nacionals que ha estat incapaç de formar el Barça li juguen en contra, el seu impacte de present de cara a l’ANGT està fora de qualsevol dubte. A l’edició de desembre va exhibir una capacitat defensiva brutal en l’home a home i, encara amb diversos anys de cicle per davant, ja ha mostrat habilitats avançades en el maneig del pick and roll com a passador. Si a això li sumem que té una estructura corporal molt compacta i que la sensació és que el joc passa molt lentament per davant dels seus ulls, el producte resultant és un perfil il·lusionant en paràmetres físics i tècnics.\nPressió a tota la pista, capacitat per absorbir contactes i arribar bé al cèrcol i lectura molt sòbria del transcurs dels partits a partir del 2 contra 2. El seu principal compte pendent és el tir exterior, més en percentatges que en mecànica. Si el Barça és capaç de no tapar-li vies de progressió i potenciar les seves virtuts, Rafa Villar serà un jugador de recorregut al món del bàsquet professional. Una darrera estirada seria ideal per al seu desenvolupament. Té 16 anys, així que té marge per fer-la.\nAaron Ganal (Guard, 1.85 metres, 2004)\nÉs un dels jugadors de menor desenvolupament físic de l’equip, però ho compensa amb tècnica individual depurada que li permet aplicar amb precisió les seves virtuts. De marcat caràcter anotador, el jugador filipinoandorrà és un dels que s’hauran d’ocupar de desencallar el partit en els moments de major complicació. Aaron Ganal destaca molt en el tir, domina l’step back i el side step i té clars els conceptes dels escortes, que és el rol cap al qual haurà d’enfocar la seva carrera. Bon perfil d’executor. Per continuar evolucionant necessitarà aprendre a crear-se més espai pel llançament.\nDayan Nessah (Guard, 1.84 metres, 2006)\nÉs un Bonus Track. Teòricament no hauria de figurar a la llista definitiva, però en funció de les baixes que tingui el Barça a la rotació exterior podria acabar-hi entrant. En edat de categoria cadet, Dayan Nessah ha mostrat una vocació natural pel joc en transició potenciada per la superioritat física i els recursos tècnics respecte de la resta de companys de la categoria. Cal veure com respon a mesura que es vagi equiparant el seu to físic amb el de la resta de rivals, però els flaixos que ha mostrat atacant des del bot a mitja pista el projecten com un diamant en brut d’alta volada. És argumentablement el noi més prometedor del Barça de bàsquet -en termes exclusivament de talent-. En cas de ser a la convocatòria tindria una presència molt limitada si tirem de lògica.\nLucas Marí (Guard, 1.96 metres, 2005)\nTalent local al servei del torneig. Lucas Marí i Sergio de Larrea són dues de les grans esperances de l’Alqueria de cara al futur i seran un dels tàndems exteriors importants de l’ANGT en el present cicle. De Larrea el citarem després, a les recomanacions “ràpides”, però Lucas Marí és un jugador en qui val la pena fixar-nos. En primer lloc, el més recomanable és deixar de banda les estadístiques.\nTé molt bones maneres. Sobrada capacitat per llegir els partits a dos ritmes, finalitzacions creatives per dòquier -condicionades per la poca absorbció de contacte que té a dia d’avui-, devoció per passar la pilota des del dribling amb qualsevol de les dues mans i dimensions per creure que pot ser un dels pròxims generadors grans a nivell europeu en termes perimetrals. Un aspecte que ha de polir és el llançament. la part final de la mecànica és bona i l’extensió dels braços promet, però necessita una mica més de naturalitat en l’inici al tronc inferior, sobretot pel que fa a la cintura. Així evitarà l’excés de força que mostra en alguns tirs, que condiciona considerablement el seu percentatge d’encert. És un defecte subsanable.\nMega SoccerBet Belgrade\nNikola Jovic (Wing, 2.08 metres, 2003)\nUn jugador realment especial. Nikola Jovic és un perfil de point forward europeu que s’ha sentit especialment còmode conduint el joc en transició a tots els nivells que ha participat gràcies a la comprensió del joc vertical que té i a la visió de joc. Té múltiples recursos per a la passada i genera superioritats amb facilitat. A l’ANGT, com a l’ABA U19, s’hi està mostrant clarament per damunt de les condicions atlètiques de rivals i companys. El millor és que aquesta superioritat física ve seguida d’una aplicació de virtuts tècniques molt esperançadores. Si a aquestes característiques els sumem sensibilitat en el toc de canell en floaters i penetracions, bona absorbció de contactes i tendència a jugar de manera cada vegada més freqüent el pick and roll com a generador, el resultat és un prospect de calibre NBA.\nEl més urgent per al creixement de Jovic és l’evolució en el llançament exterior. Aquesta temporada ha anotat menys del 30% dels seus tirs a U19 i, tot i que ha mostrat una mecànica estable, la realitat és que necessita un treball a base d’acumulació per fer una millor transferència d’energia pel tir des del tronc inferior, ja que sovint abusa de braços. També podria polir l’arqueig. En definitiva, però, referint-nos a un exterior de 2.08 amb potencial per fer de tot, i tenint en compte que ell sempre explica que en etapes anteriors havia estat tirador, el més lògic és que l’estabilització del triple acabi arribant.\nNikola Djurisic (Guard/Wing, 2.03 metres, 2004)\nPur talent anotador. Es crea els seus propis tirs i brilla des de la mitja distància. També ha mostrat capacitat per passar la pilota a bon nivell, però no penso que tingui capacitat suficient per acabar exercint de generador principal de l’equip. Perfil de generador secundari d’elit a Europa amb vocació autònoma quant a creació de punts. La principal preocupació respecte del seu joc haurien de ser l’expansió del rang de llançament a la línia de tres punts (discret en catch and shoot i tímid sobre bot), cosa que no hauria de ser especialment complicada tenint en compte la línia evolutiva que segueix i el tronc inferior privilegiat que té.\nTomislav Ivisic (Center, 2.16 metres, 2003)\nÉs, segurament, el jugador més injust del torneig. Sense ser el més talentós del seu equip, la cessió des de Buducnost per a l’ANGT decanta decisivament la balança a favor del seu equip, que comptarà amb una torre impròpia de la categoria.\nTomislav Ivisic és un interior que ha d’acabar de posar múscul a la seva estructura corporal però que ja està bastant definit a nivell de funcions al parquet. És bon passador des del pal baix, té capacitat per botar, li agrada llançar des de fora (8/20 al darrer ANGT) i adequada protecció del cèrcol. Ha deixat alguna seqüència prou interessant en defensa perimetral. Esquerrà.\nKillian Malwaya (Wing, 1.90 metres, 2005)\nUn prodigi físic. Verticalitat ridícula, canvi de ritme a l’abast de molt pocs, explosivitat d’elit i ritme base sorprenent. El motor de Killian Malwaya, de tot just 15 anys, és dominant contra jugadors considerablement més grans. Arriba al cèrcol amb una facilitat insultant, té un control corporal impropi d’un jugador de la seva edat i es relaciona molt bé amb la pilota en situacions d’alta velocitat. Si a això li sumem un impacte defensiu total gràcies a l’envergadura i al joc de peus, cuidat meticulosament, és impossible que no ens il·lusionem amb el seu potencial.\nLi queden diversos ANGT per endavant, igual que al bloc 2005 que portarà ASVEL, així que se l’ha de visualitzar com un projecte a llarg termini, però la realitat és que és un jugador que ja es barallarà amb l’elit dels projectes a nivell físic en la present edició. Aquesta temporada ja ha jugat partits contra jugadors 5 anys més grans que ell, i la transició física a la categoria ha estat molt senzilla. En la línia dels projectes francesos, caldrà que estiguem atents a la seva evolució en comprensió tàctica dels partits. També haurà de cuidar el tir exterior.\nLiutauras Lelevicius (Wing, 1.99 metres, 2003)\nLiutauras Lelevicius és el jugador que més em va sorprendre del darrer ANGT en el qual va participar (el classificatori d’Istambul). Va demostrar una evolució física molt important respecte de torneigs anteriors i, per si això fos poc, va ensenyar-nos també una progressió clara i acompassada amb la física quant a recursos amb la pilota a les mans. Va anotar gairebé el 70% dels seus llançaments a l’àrea restringida, fabricant-se’ls amb una facilitat insultant, va anotar 11 dels 18 triples que va llançar i va exhibir recursos molt prometedors com a executor en transició. Braços llargs, gran gambada i traça amb la pilota.\nHaurem d’estar atents al seu paper amb Zalgiris Kaunas a l’ANGT de València, però d’entrada és un dels joves que té millor relació amb la pilota dels que hem presentat. Fonaments extraordinaris i potencial d’anotador a tres nivells molt solvent en paràmetres europeus.\nJuan Nuñez (Guard, 1.92 metres, 2004)\nMàgia. El millor projecte del bàsquet espanyol en els darrers anys. Un base capaç de fer la passada més creativa que ens puguem imaginar, de traçar línies que no existeixen i de processar la posició dels companys a partir de la simple intuïció a qualsevol ritme. Determinant en transició, pausat a mitja pista i imprevisible en qualsevol escenari. Juan Nuñez és la joia de la corona de la pedrera del Madrid.\nVictor Wembanyama i ell són els millors jugadors de la generació de 2004, així que Juan Nuñez ja té els ulls de l’NBA al seu damunt. No seria estrany veure’l cedit en algun equip ACB la temporada vinent ja que ja ha superat el cicle a Lliga EBA amb molt bona nota. És desequilibrant, explosiu, té un canvi de ritme majestuós i un tronc superior d’elit. Si adquireix volum i major precisió en el tir exterior, sens dubte, parlarem d’un jugador amb potencial d’estrella a tots els efectes. Les opcions del Madrid per guanyar l’ANGT depenen, en gran mesura, de la seva lucidesa. Potencial millor jugador global del torneig.\nMatteo Spagnolo (Guard, 1.94, 2003)\nJa ha tingut minuts amb el primer equip a les ordres de Pablo Laso. Diabòlic en 1 contra 1, amb projecció de combo d’alt nivell i, sobretot, capaç de produir amb precisió tot i els increments en volum que li han anat assignant any rere any. Matteo Spagnolo, el soci de Juan Nuñez, es perfila com un dels grans projectes europeus a les posicions exteriors. El dubte, en el seu cas, és el mateix que en el de la majoria de jugadors del Real Madrid que surten de la pedrera i tenen els ulls de l’NBA al damunt: quant temps podran gaudir de la seva aportació?\nEl que més agrada de Spagnolo és que és igual de perillós amb pilota que sense. Ha exhibit grans virtuts per ser desequilibrant amb la pilota a les mans: baixa el centre de gravetat, el bot és baix i ràpid, domina el posicionament de peus, pit i cintura en el llançament i controla amb precisió el temps de les acceleracions. Sense pilota té un catch and shoot sensacional i instint per tallar i estar sempre en moviment. Té el talent i té el físic. Podria ser un jugador importantíssim a nivell Eurolliga.\nIzan Almansa (Big, 2.05, 2005)\nUn dels jugadors més intrigants del Madrid a nivell formatiu. Està sent un any diferent per a ell, però tot i això no l’hem de perdre de vista. En la línia de Dayan Nessah -Barça-, és un jugador que hauria de tenir poc protagonisme en cas que anés convocat al torneig -dependrà de la decisió sobre Vukcevic en gran part-, però l’hem de tenir present perquè serà un dels noms de moda a mig termini. És una anomalia física amb coordinació d’alt nivell i molt bona relació amb la pilota. La seva evolució m’encurioseix.\nAltres jugadors que val la pena conèixer\nEn aquest cas, descrpició (molt) ràpida.\nZalgiris Kaunas- Paulius Murauskas\nJa ha debutat amb el primer equip de Zalgiris Kaunas. Aler-pivot de tall físic molt dependent de la potència per treure superioritats des del perímetre que de cara a instàncies professionals haurà de botar menys -no per generar per a companys sinó per a anotació autònoma, per altra banda- i centrar-se més en l’execució. Bons instints sense pilota i mecànica adequada per derivar en receptor de catch and shoot. Ha de polir l’agilitat gestual sense pilota, també. 2004.\nCrvena Zvezda- Nikola Saranovic\nBon defensor d’exteriors. Té talent per crear-se el tir, sense abusar del bot –pull up després d’entre 1 i 3 bots, bàsicament-. Físicament està molt fet, i pot jugar indistintament a qualsevol posició exterior exceptuant la de base. Físicament està molt fet i en triple després de recepció és molt sòlid. Té un feel for the game extraordinari i anticipa situacions defensives per interceptar pilotes amb assiduitat. 2003.\nRelated TopicsANGT valència jugadors destacatsfeaturedguia ANGT\nForça Lleida / ICG Força Lleida @flleida ·\n⌛🏀 Avui, 27/06 a les 12:30 h presentem la Campanya d’Abonaments 2022-2023.\n📲 Ho podreu seguir en directe a http://instagram.com/flleida\n#ForçaLleida #LEBOr #LEBOro #Lleida\nReply on Twitter 1541321614901608448 Retweet on Twitter 1541321614901608448 6 Like on Twitter 1541321614901608448 30 Twitter 1541321614901608448\nReply on Twitter 1541336756163080192 Retweet on Twitter 1541336756163080192 2 Like on Twitter 1541336756163080192 19 Twitter 1541336756163080192\nReply on Twitter 1541382455822880769 Retweet on Twitter 1541382455822880769 1 Like on Twitter 1541382455822880769 2 Twitter 1541382455822880769\nMés a EUROPA\nUn cop d’ull al talent: Eslovènia\nInaugurem secció de seguiment de promeses. Comencem repassant el bàsquet eslovè.\nObservacions del Mundial U19: Victor Wembanyama i la resta\nAnalitzem el més destacat del Mundial U19. Com han rendit les principals promeses internacionals?\nFem el perfil de Michael Caicedo, una de les grans promeses del Barça.\nNBA Mock Draft 20/21: versió 1.0\nPrimera entrega de la simulació del Draft de 2021 de l'NBA.


Laura Borràs: “Ens ha quedat clar que el lema de l’estat espanyol són els jutges. Fem que el nostre siguin les urnes, que les urnes siguin el jutge de la democràcia” - Junts per Catalunya\nLaura Borràs: “Ens ha quedat clar que el lema de l’estat espanyol són els jutges. Fem que el nostre siguin les urnes, que les urnes siguin el jutge de la democràcia”\nJunts per Catalunya ha celebrat un míting de campanya a Granollers aquest diumenge al vespre amb els consellers Meritxell Budó i Jordi Turull; el president Quim Torra i la candidata a la presidència Laura Borràs. La candidata Laura Borràs ha aprofitat la presència del conseller Turull i el president Torra per denunciar la repressió que han patit els independentistes al llarg d’aquests tres anys, “aquestes són les seves armes, resoldre amb la seva llei el que no podem aconseguir amb la democràcia”. Per això ha fet una crida a votar Junts per Catalunya el 14-F, “ens ha quedat clar que el lema de l’estat espanyol són els jutges. Fem que el nostre siguin les urnes, que les urnes siguin el jutge de la democràcia”. La candidata ha qualificat el vot per Junts per com un vot decisiu per lluitar amb eficàcia i solvència contra la pandèmia, “és un vot que referma el mandat de l’1 d’octubre i la nostra determinació per fer d’aquest país una República independent”.\n🎥@LauraBorras: "L'Estat resol amb la llei i els jutges el que no pot aconseguir amb la democràcia i les urnes. El #14F omplim les urnes de vots per la independència, vots plens de determinació, d'il·lusió, de propostes, de futur i de vida. Els vots de #Junts. Ens hi juguem molt" pic.twitter.com/SFYaKMAIur\nEn l’acte també ha intervingut el conseller Jordi Turull que ha demanat el vot per Junts per Catalunya, “perquè es refermi el resultat de l’1 d’octubre; hem d’anar a la una, sense ideologies, nosaltres ho garantim de forma segura, hem d’anar a votar de forma segura perquè les eleccions no van de matisos, són una cruïlla”.\n🎥 conseller @jorditurull: "No podem blanquejar aquesta gent que per ells primer va la unitat d'Espanya i després els drets i les llibertats fonamentals. Els que ens volien escapçats, els hem de desbordar de vots. Els drets i llibertats a Catalunya, amb @salvadorilla, perillen" pic.twitter.com/ECq08ytldk\nTambé el president Quim Torra ha intervingut en l’acte demanant el vot per la Laura Borràs: “Necessitem algú amb determinació, que sigui capaç de posar sempre la vida i la salut de les persones per davant. Determinació, sentit humanista de la política, anticipació, línia recta. Jo de tots els candidats només veig a la Laura Borràs amb aquestes qualitats”.\n🗣 president @QuimTorraiPla: "Al capdavant del @govern necessitem algú amb determinació, que posi sempre la vida i salut de les persones per davant, que s'anticipi a les decisions, i escolti sempre als experts. De tots els candidats, només la @LauraBorras té aquestes qualitats" pic.twitter.com/ipuGOQ7CxG\nUna república per transformar el país\nEn l’acte també ha intervingut el candidat Joan Canadell, que ha emplaçat l’independentisme a treballar per la major transformació que ha fet Catalunya en els últims anys: “Fer una república catalana i fer que sigui un dels millors països d’Europa per viure-hi”. Per Canadell, això passa per “desenvolupar el nostre potencial econòmic, cultural, social, tot el potencial de país”, i ha assegurat que només es pot aconseguir amb un Govern fort i que tingui visió d’on vol anar. “No només tenim pla per la independència, tenim clar on volem que arribi el país”, ha reblat finalment.\nD’altra banda, la consellera de la presidència, Meritxell Budó, ha celebrat que “el proper 14-F farem possible la millor política d’igualtat fent per primer cop presidenta de la Generalitat una dona, ho farem possible des de Junts per Catalunya, i amb ella, no amb Illa, farem camí transformar el nostre país”. Per això ha fet una crida a votar el proper diumenge, “per vèncer els dos enemics de la dispersió del vot i l’abstenció” i fer que Junts sigui la força més votada.\nFinalment, el candidat Francesc de Dalmases ha elogiat els esforços del president Quim Torra i el seu executiu, en el qual també hi va haver la Laura Borràs, durant la pandèmia. Dalmases, a més, ha assenyalat que “nosaltres no volem triar entre projecte nacional i projecte social, és una falsa dicotomia. Som els de la coherència. Estem compromesos amb l’1 d’octubre i el progrés i benestar del país”.\nGranollers, 7 de febrer del 2021


Dasis Hotel Suites Bodrum Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nYokusbasi Mah.Eskiturk Sok, Tepecik, Bodrum, Turquia - Veure al mapa\nBarri Tepecik Carsi\nSituat en el cor de Tepecik, Dasis Hotel Suites és un lloc ideal des d'on descobrir Bodrum. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Banys Àrabs Bodrum, Snorkel i Centre de Busseig, Banys Àrabs Bardakçı donen a aquest hotel un encant especial.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Dasis Hotel Suites asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, mini bar, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, ping pong, jardí, karaoke estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Dasis Hotel Suites és una elecció inteligents per a viatgers a Bodrum, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (20) Parelles (5) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (5) Grups (2)


PIMEC Vallès Occidental i l’Ajuntament de Terrassa treballen per impulsar la reactivació econòmica de la ciutat | PIMEC\nPIMEC Vallès Occidental i l’Ajuntament de Terrassa treballen per impulsar la reactivació econòmica de la ciutat\nConsistori i patronal mantenen una reunió amb l’objectiu consensuar mesures per a la millora de la situació de les pimes, els autònoms i el comerç i la coordinació d’una resposta conjunta de ciutat a la nova etapa que s’obre després de la crisi sanitària de la Covid-19.\nTerrassa, 9 de juny de 2019. L’alcalde de Terrassa, Jordi Ballart; acompanyat del tinent d’alcalde de Promoció Econòmica i Projecció de la Ciutat, Isaac Albert; i de la tinenta d’alcalde de Serveis Generals, Núria Marín; s’ha reunit aquest matí amb el president de PIMEC Vallès Occidental, Josep Maria Catalán; el delegat territorial de la patronal al Vallès Occidental, Miquel Martínez; i amb el membre de l’executiva de PIMEC al territori, Miguel Ángel Salazar. La reunió ha servit per concretar mesures per impulsar la reactivació de l’economia terrassenca, la creació d’ocupació, la millora de la competitivitat de les pimes, el comerç i els autònoms del territori, així com per a la coordinació d’una resposta conjunta de ciutat a la nova etapa que s’obre després de la crisi sanitària de la Covid-19.\nJosep Maria Catalán ha agraït als membres del consistori que hagin recollit i treballat per implementar part de les mesures proposades per PIMEC a desenvolupar a nivell local per donar suport a les pimes, els autònoms i el comerç. A més, ha felicitat l’alcalde per la iniciativa de poder facilitar a les pimes de Terrassa 50.000 mascaretes, campanya que esta sent un èxit i de molt bona acollida per part de les empreses i que se suma a l’acció que va posar en marxa PIMEC en relació al repartiment de termòmetres i mascaretes.\nEl delegat territorial de PIMEC ha traslladat la necessitat de reforçar les col·laboracions publico-privades en aquest període post Covid “per tal d’ajudar de forma conjunta al teixit productiu a una recuperació rapida i sòlida per garantir la continuïtat de les pimes de Terrassa i el seu col·lectiu d’autònoms”. També hi ha participat Miquel Àngel Salazar, membre de l’executiva de PIMEC al Vallès Occidental, de la Fundació PIMEC i empresari de Terrassa encarregat de coordinar totes les accions a nivell local.


Geoparc - Interpretació geològica de Carenes\nEl mapa geològic representa els diferents tipus de roques que afloren a la superfície terrestre. Els colors del mapa geològic informen sobre l’edat de les roques seguint el codi de colors internacional de la Taula dels Temps Geològics. Alhora també s’hi representen els límits entre unitats geològiques: les línies negres primes representen contactes sedimentaris i les més gruixudes, contactes mecànics (falles) i estructures de plegament.\nA grans trets, en base a l’edat i les classes de roques diferents que veiem, diferenciem 3 trams geològics en la ruta (veieu el Mapa geològic de la Caminada de les Carenes). El registre geològic del l‘itinerari inclou roques d’edats d’entre 250 Ma. (Triàsic) fins a l’actualitat (Quaternari).\nSíntesi del registre sedimentari de les roques més representatives de cada època geològica. El temps geològic s’expressa en milions d’anys (Ma.) També inclou una columna indicativa del medi sedimentari predominant a cada època, marí o continental. A la columna de la dreta s'indica amb franges de colors, les roques de cada tram on discorre la Caminada de les Carenes. Adaptació de l’Atles Geològic de Catalunya,2010.\nTram Geològic 1 (de Pont de Suert fins a la Collada de la Pedra Ficada)\nRoques del Triàsic i Cretaci\nEn aquest tram es trepitgen les roques més antigues del recorregut, del Triàsic (fa entre 252 i 145 Ma.). Es tracta d’argiles versicolors i guixos de colors blanquinosos que es van sedimentar en planes al·luvials i zones pantanoses. Aquests formen un relleu arrodonit tot i que, degut al seu comportament plàstic, es troben molt deformats/rebregats.\nEs poden observar en algunes valls, ja que són roques de baixa duresa, els rius i barrancs han pogut excavar-les fàcilment (Pont de Suert, Barranc Fondo d’Adons o al Barranc d’Adons).\nEn menor proporció, també es troben sediments carbonàtics (margues, calcàries i dolomies), de coloracions grisenques que sobresurten en el relleu formant ressalts i cingles.\nIntercalats en aquests materials es poden trobar, de forma aïllada, intrusions d’ofites, roques subvolcàniques de color verd fosc . Aquestes roques tenen una textura característica que recorda a la pell de les serps (ofidis) d’aquí ve el seu nom. Formen protuberàncies en el terreny i es troben molt fracturades.\nDamunt dels materials del Triàsic trobem els dipòsits del Cretaci inferior i superior (fa entre 145 i 66 Ma.), fonamentalment calcàries i en menor proporció margues grises d’origen marí. Les calcàries poden contenir fòssils microscòpics de foraminífers (orbitolines) i fòssils de més grans de coralls, rudistes i esponges, que van viure formant colònies d’esculls en un mar poc profund d’aigües càlides.\nLa major part d’aquest primer tram de la caminada transcorre sobre les calcàries i dolomies del Cretaci. Afloren, entre d’altres indrets, en Faiada de Malpàs i com a exemple més significatiu, en la Serra de Sant Gervàs.\nDes del poble d’Adons on es troba un dels avituallaments, es poden identificar els diferents tipus roques del Triàsic. Les calcàries i dolomies formen l’espadat vertical on s’ubica el Castell d’Adons i destaquen sobre de l’àmplia explanada on es troben els camps de cultiu, assentats sobre argiles i guixos. Al sud del poble es veuen uns bonys arrodonits de color verd fosc o marronós que es corresponen les intrusions d’ofites. Des d’aquí es veu molt ben marcat el canvi brusc de morfologia entre el vessant nord de la Serra de Sant Gervàs i la zona més planera d’Adons. La variació de relleu coincideix amb un contacte net i abrupte entre els materials argilosos i vermells del Triàsic i els calcaris del Cretaci. Aquest tipus de contacte es degut a l’emplaçament d’una estructura tectònica (falla) direcció est-oest que llisca sobre els materials plàstics del Triàsic i provoca la deformació dels materials.\nTriàsic a la zona de Pont de Suert: argiles vermelloses. (ICGC)\nTriàsic a la zona de Pont de Suert: argiles versicolors deformades i barres de calcàries. (ICGC)\nTriàsic a la zona de Pont de Suert: guixos blanquinosos (ICGC).\nTriàsic a la zona de Pont de Suert: guixos blanquinosos. A la part superior del turó sobresurt una barra de calcàries i al fons a l’esquerra de la foto es pot observar un aflorament de color marró verd fosc que es correspon amb una intrusió d’ofita (ICGC).\nAflorament d'ofites verdoses del Triàsic a la zona de Pont de Suert (ICGC)\nDetall de la textura d'ofites verdoses del Triàsic a la zona de Pont de Suert (ICGC).\nCalcàries del Cretaci a la Serra de Sant Gervas (Jordi Peró).\nTram Geològic 2 (de la Collada de la Pedra Ficada fins la Serra de Santa Engràcia)\nRoques de l’Eocè superior i Oligocè\nLes roques que es veuen aquest tram són de l’Eocè superior i Oligocè (fa entre 35 i 23 Ma.). A part del sediments actuals quaternaris, aquests són els més moderns que trobem al llarg de la caminada i recobreixen les roques més antigues.\nSón conglomerats, amb intercalacions de gresos i argiles, de colors vermellosos i ataronjats. Els conglomerats estan formats per una barreja de fragments de roques de diferents mides i composició entre proporcions variables de sorra i argila. Es van dipositar en forma de graves en zones de rius i planes al·luvials, al marge de les muntanyes dels Pirineus que estaven en procés de formació, cobrint i enrasant el relleu previ. La disposició de les capes de conglomerats és gairebé horitzontal, però també poden estar lleugerament inclinades degut a deformacions tectòniques.\nDes de l’avituallament del Pui de Lleràs es poden observar els conglomerats i es pot gaudir d’una panoràmica espectacular. Cap al sud i l’est es poden reconèixer els grans penya-segats de conglomerats que constitueixen la Serra de Gurp, Collegats, Roc de Pessonada i Port de Comiols. Els conglomerats es troben quartejats per fractures i la circulació d’aigua per les esquerdes dissol les roques donant lloc a formes arrodonides que recorden al paisatge montserratí. En canvi, cap a l’oest a la zona de la Terreta, s’observa un relleu més deprimit, format per roques menys dures, margues, gresos i lutites del Cretaci.\nConglomerats de l’Eocé Superior-Oligocè a Gurp (Jordi Peró)\nDetall dels conglomerats de la Eocè Superior-Oligocè on s’observa la barreja de còdols de diferents mides i composicions entre proporcions variables de sorra i argila (ICGC).\nConglomerats de l’Eocé Superior-Oligocè a la zona de Collegats. S’observa la disposició dels cossos de conglomerats en plans horitzontals (ICGC).\nTram Geològic 3 (de la Serra de Santa Engràcia a Tremp)\nRoques del Cretaci superior-Paleocè (fa entre 72 i 55 Ma)\nEn primer lloc es troben gresos grisencs i groguencs del Cretaci superior que es van sedimentar com a sorres en un ambient sedimentari transicional entre el continent i el mar poc profund i representen una zona costanera i deltaica.\nAquestes roques van estar sotmeses a compressions tectòniques que els van doblegar en forma d’un plec ampli que va des de la cara nord del Montsec (flanc sud) fins la Serra de Santa Engràcia (flanc nord). A l’avituallament del Poble de Santa Engràcia, es veu com els gresos estan fortament inclinats cap al sud, conformant la superfície de la Serra de la Costa Ampla, mentre que a la cara nord del Montsec estan inclinats cap al nord.\nEls gresos també estan presents a la zona dels Nerets on s’assenta la presa del pantà Sant Antoni, que durant la seva construcció, hi va tindre lloc la 1a troballa de restes de dinosaures de Catalunya.\nEn segon lloc, en travessar el barranc de Gurp, es trepitgen argiles, gresos i conglomerats vermellosos i guixos del Cretaci superior i Paleocè. Són els materials que rebleixen la major part de la Conca de Tremp sobre el quals es troba la zona conreable. En molts barrancs, com el de Gurp entre altres indrets, es pot observar com l’erosió ha actuat sobre aquests roques toves i ha produït unes formacions anomenades badlands (literalment significa "terres dolentes").\nAquests materials eren sedimentats en zones de grans planes al·luvials per les quals discorrien rius trenats que transportaven argiles, sorres i graves procedents de l'erosió de les muntanyes recent formades. Per aquelles planúries hi van deambular alguns dels darrers dinosaures que van poblar la Terra. El conjunt d'aquests sediments vermellosos s’anomena Garumnià i en ells se situa el límit entre el Mesozoic i el Cenozoic (límit K/Pg), marcat per l’extinció del 75 % de les espècies terrestres i marines.\nBarranc de Gurp. A l’esquerra del barranc es veuen el gresos del Cretaci superior inclinats cap al sud i a la dreta es veuen els badlands que es desenvolupen sobre els materials argilosos i sorrencs del Garumnià (ICGC).\nArgiles, gresos i guixos del Garumnià a la zona de conreus e de la Conca de Tremp (ICGC).\nAl llarg de tot el recorregut, hi ha afloraments dispersos de sediments del Quaternari (els darrers 2,6 Ma.), els més recents de la historia geològica de la Terra.\nSón graves, sorres, argiles i llims poc compactats. Cobreixen parcialment els materials més antics. Formen terrasses fluvials, ventalls al·luvials, dipòsits torrencials i dipòsits de vessant. Aquests sediments són indicatius de la variabilitat climàtica característica del Quaternari.\nGraves i sorres del Quaternari que es corresponen amb dipòsits de vessant.\nBlocs, còdols, argiles i sorres que es corresponen amb sediments de terrassa fluvial del Quaternari (ICGC).\nBlocs, còdols, argiles i sorres que es corresponen amb sediments dels actuals llits dels rius, del Quaternari (ICGC).


Armat i perillós | Carpe Diem\nArmat i perillós\t17 Agost 2007\nPrepareu-vos gents de Vilanova, protegiu-vos bé les orelles, aguditzeu els sentits i entreu en estat d’alerta, que ja m’he armat i sóc perillós! Aquí us presento a la “Pepa” una gralla seca velleta però amb moltes ganes de fotre-li canya al món graller lúdico-folklòrico-catalanoflico-festiu.\nPer cert, algú vol passar-se al meu bàndol? Us asseguro que quants més siguem més ploraran els altres…\n1.\tXavi - 14 Setembre 2007\nPM! Ara sí que us podeu anar preparant!\n2.\tOskar - 14 Setembre 2007\nEeeeoo! Aquell comentari de celler, fet al celler, pot esdevenir una realitat. Jo també vaig manifestar la meva voluntat (innocent, potser) d’apendre a tocar la gralla. La Martona em va comentar que tenia una que no feia servir (es veu que amb la del karlitros en te prou) i que canviant-li el bec ja xutaria.\nD’altra banda, la Rosa “Fata” em va comentar que si no tenim ni faba (jo només sé tocar la lambada amb la flauta) ens pot donar un cop de mà.\n3.\tKarlitros - 18 Agost 2007\nOstres! Pensava que quan m’ho comentaves aquell dia al celler eren elucubracions producte del suc de civada, però ara veig que anava de debò, i no has trigat ni una setmana en trobar gralla!!\nDeu misericordiós tingui pietat de l’Anna i la Rosetinha!\nDeus ser conscient de que jo no em puc unir al teu bàndol, ja saps que soc de la confraria de la manxa…. I a més em farien fora de casa!\n4.\trosetinha - 17 Agost 2007\nJa l’ha començat a provar… fa un soroll infernal.\nSegur que d’aquesta cosa en pot sortir música??


Pirineus, 28 de setembre 2017: BAQUERIA PODRÀ CRÉIXER MÉS CAP AL PALLARS – Pirineus TV\nPirineus, 28 de setembre 2017: BAQUERIA PODRÀ CRÉIXER MÉS CAP AL PALLARS\nLa Comissió d’Urbanisme de l’Alt Pirineu ha donat llum verda a l’ampliació de l’estació d’esquí de Baqueira Beret a la zona de la Peülla i Montanyó, al Pallars Sobirà. Ho ha fet en la reunió celebrada aquest dijous a Puigcerdà, on s’ha desencallat un expedient que portava molt de temps tramitant-se. De fet, un dels esculls era que part de l’ampliació afecta el Parc Nacional d’Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.\nAra l’únic tràmit que quedarà serà la llicència municipal que ha de concedir l’ajuntament d’Alt Àneu i després ja es podran iniciar les obres. Serra també ha donat a conèixer que ja s’ha començat a treballar en la modificació del Pla Director del Pallars Sobirà amb l’objectiu de reconduir el desenvolupament urbanístic de l’estació d’Espot.\nEn la reunió d’aquest dijous també s’ha aprovat una modificació del POUM de Puigcerdà per permetre l’habilitació de centres de culte al nucli urbà.\nParlen al vídeo: AGUSTÍ SERRA, DIRECTOR GENERAL URBANISME


Indiecat - Música en català: El Verkami d'Escola Valenciana supera els 60.000 € i segueix amb nous objectius\n“La campanya de micromecenatge està demostrant que Escola Valenciana és de les persones, la gent se sent part d’aquest moviment i això és el més important de tot, perquè l’entitat cívica per dignificar la nostra llengua s’està fent visible més enllà de les Trobades d’Escoles en Valencià. La societat s’ha bolcat en el projecte difonent el missatge i fent-lo córrer per les xarxes socials i allà on ha calgut”, ha dit Vicent Moreno. Les recompenses més populars d’aquest Verkami estan sent les de 20 i 35 euros i suposen el 53% de les aportacions fetes fins aquest moment. Aquestes recompenses són les primeres opcions que inclouen la samarreta de les Trobades 2014, el disseny de la qual es va presentar el passat dimecres amb el lema “Escola Valenciana, la nostra escola”. En motiu d’haver traspassat la xifra de 60.000 euros, des d’Escola Valenciana s’ha volgut realitzar un audiovisual d’agraïment a totes les persones que estan fent possible el vaixell del valencià. Es pot veure en aquest enllaç: http://www.youtube.com/watch?v=MiTKrrlPQ60 Així mateix, el 30 de novembre l’entitat farà públic el balanç final del projecte i també la xifra recaptada mitjançant la “Caixa Solidària Fes Escola Valenciana”, on s’han realitzat ingressos de col·lectius i persones que volien participar en aquesta crida.\nRecta final de “Fes Escola Valenciana!”: nova recompensa\nAssolit l’objectiu mínim fixat es pot continuar participant en el projecte fins el 30 de novembre i superar els 60.000€, que era la xifra mínima per dur endavant el vaixell del valencià. Amb motiu d’aquesta fita, s’ha dissenyat una nova recompensa en el micromecenatge per una quantitat de 60€, que inclou un carnet gratuït d’Amics durant un any, una dessuadora de les Trobades 2014, una motxilla de les Trobades 2014 i una xapeta del “Sí al valencià”. “Més que continuar augmentant el comptador econòmic del micromecenatge el que es pretén amb la nova recompensa és animar les persones a formar part de l’entitat amb una promoció especial: un any gratuït d’Amics i uns materials del marxandatge d’Escola Valenciana”, ha explicat el president d’Escola Valenciana. La dessuadora i la motxilla de les Trobades són productes que l’entitat mai havia contemplat i es vol provar quina és la resposta de la societat i si és del seu interés. Així mateix, es pot continuar contribuint al projecte en qualsevol de la resta de recompenses que hi ha establertes. “Totes les persones que estem directament implicats dia a dia en remar i fer realitat les activitats d’Escola Valenciana estem molt agraïts a tantes i tantes persones que ens han donat una força i un caliu enormes per creure encara més que el valencià ens importa a molts valencians i valencianes, a molta gent que parla la nostra llengua a tots els territoris de parla comuna, persones i col·lectius que estan fent Escola Valenciana possible”, ha conclòs Vicent Moreno.\nPublicat per Indiecat a 19:08


Obligatori el certificat COVID per entrar a bars, restaurants i gimnasos ·\nEl TSJC ha avalat la proposta del govern de la Generalitat d’imposar l’obligatorietat de mostrar el certificat COVID per poder entrar als establiments de restauració i gimnasos, és a dir, els interiors on està permès retirar-se la mascareta, i també per entrar de visita a les residències de gent gran.\nAixí a partir de demà divendres caldrà ensenyar el certificat per accedir a l’interior, no a la terrassa, de qualsevol bar o restaurant i també als gimnasos. A més de locals d’oci nocturn, les sales de celebracions amb ball i les residències de gent gran.\nS’haurà de mostrar, bé sigui en paper o en format electrònic al mòbil. El certificat s’ha de descarregar de LaMevaSalut i els establiments el validaran, com ja feien els locals d’oci, a través del web verificacovid, llegint el codi QR i comprovant amb un document oficial amb foto que el portador és qui apareix al certificat.\nEl certificat COVID inclou tres acreditacions. El certificat de vacunació per a les persones que tenen la pauta completa, el certificat de recuperació de la COVID i el de prova diagnòstica negativa.Certificat de vacunació contra la COVID-19.\nQui es pot descarregar el certificat?\nPer vacunació. Les persones que han rebut les dues dosis de qualsevol de les vacunes aprovades per la UE (Pfizer/BioNTech, Moderna/Lonza o Oxford/AstraZeneca) o una dosi en el cas de J&J/Janssen.\nTambé si fa més de 2 mesos que s’ha rebut un diagnòstic positiu de COVID i s’ha rebut una dosi de la vacuna, ja que es considera pauta completa.\nPer recuperació. Les persones que han superat la COVID després d’haver tingut una prova diagnòstica PCR positiva que consti al sistema de salut. Caldrà que hagin passar un mínim d’11 dies i un màxim de 180 dies des del resultat positiu per PCR de COVID.\nPer prova diagnòstica negativa. Aquells que mostrin una prova diagnòstica COVID negativa (test d’antígens o PCR) que s’han de fer als centres acreditats.\nTags: certificat Coronavirus COVID\nPrevious: “Tallar-me el cabell va ser molt drama però estic orgullosa d’haver-lo donat”\nNext: El dimecres dia 1 s’encendran els llums d’un Nadal més com els d’abans


L’escriptor Arthur Conan Doyle, que havia estat víctima d’una educació catòlica, però que es declarà agnòstic en arribar a l’edat adulta, sembla que des de jove s’interessà per l’espiritisme, que, inventat a mitjan segle XIX, feia forrolla entre la gent de casa bona; malgrat aquest interès, Doyle es mantingué escèptic durant força anys.\nHavia començat la seva carrera literària durant l’anomenada època victoriana. Aquesta fou l’edat d’or per a la burgesia anglesa: l’imperi britànic s’estenia per tot el món i no hi havia cap altra potència que li pogués fer ombra, i els obrers, que tot just es començaven a organitzar, no tenien drets reconeguts. És l’època en què triomfa el positivisme: la ciència progressa imparable i sembla capaç d’explicar-ho tot. La vida té sentit.\nLa més famosa creació literària de Doyle, el detectiu Sherlock Holmes, és filla de l’eufòria d’aquell moment i representa la imatge literària del racionalisme científico-policíac que, amb l’anàlisi de dades objectives, procedeix inferint per inducció.\nContràriament al que puguem pensar, els mètodes d’investigació de Holmes no eren mera ficció literària: en la vida real, Doyle va demostrar la innocència de George Edalji i Oscar Slater, acusats de sengles crims que no havien comès.\nPerò diversos canvis en el context històric i en la situació familiar de Doyle varen fer que s’ensorrés aquell món ple de sentit en què la ciència ho podia explicar tot. L’any 1893 es diagnostica una tuberculosi a la seva primera muller i son pare mor a l’asil on feia anys que estava internat a causa de l’alcoholisme i la depressió crònica que patia. Aquell mateix any Conan Doyle s’adhereix a la Societat per a la Recerca Psíquica, que combinava mètodes científics i recerques ultramundanes més o menys com la parapsicologia d’avui en dia.\nAl principi encara manté la ment lúcida: sotmès a experiències amb diversos hipnotitzadors, no és prou suggestible per a entrar en trànsit. Conservava encara part del seu escepticisme quan investigà, com a membre de la Societat, una casa encantada; però sembla que el perdé per complet quan hi fou trobat un cadàver enterrat a sota.\nA la darreria del segle XIX una nova gran potència, els Estats Units de l’Amèrica del Nord, havia irromput en l’escena internacional apoderant-se de les colònies d’ultramar d’un altre imperi que fa segles que decau. La Primera Guerra Mundial acabà de canviar l’estat de coses i obrí una nova etapa històrica en què Anglaterra ja no havia de tenir el pes que havia tingut. El triomf de la revolució a Rússia fa que la burgesia europea se senti amenaçada per l’exigència de canvis socials. I per si no n’hi havia prou, Albert Einstein publica la teoria de la relativitat i liquida les seguretats que oferia la ciència.\nDurant la guerra tenen lloc tres fets que interessen per a entendre el canvi que es produeix en Doyle: fa pública la seva adhesió a l’espiritisme, li maten el seu fill Kingsley al front i se li mor el seu germà Innes. Els canvis en el context històric i els embats de la vida pareixen determinants en la trajectòria de Doyle.\nL’any 1929 Conan Doyle escriu a la vídua de l’escriptor Joseph Conrad, que havia mort cinc anys abans, per dir-li que el seu marit s’ha posat en contacte amb ell per demanar-li que li acabi una certa obra que havia deixat inconclusa. L’obra en qüestió ja era acabada, però altres ocultistes continuaren importunant la pobra dona durant bastant temps perquè es posés en contacte amb son marit. És magnífica la resposta que va donar, ja farta, a un d’ells:\nVoldria que hom em deixés amb la meva creença original que aquells a qui estimem i havem perdut descansen en pau, sense que cap llei no els pertorbi i sense que hagin de patir per saber del dolor i el neguit dels qui encara som a la terra dels vius.\n1 comentari on Comunicar-se amb els morts\n29 abril, 2008 a les 21.57\nRealment fa pensar el fet que gent sensata i brillant i tot acabe seduïda per tantes explicacions pseudocientífiques de la realitat. L’última part on expliques les tribulacions de la vídua de Joseph Conrad ja la coneixia a través d’un article aparegut a l’espanyolíssim diari El País. Crec que era al xuplement dominical i era de Javier Marías. Ara que hi pense tot l’ar-\nticle anava més o menys del tema que tractes avui.