Sender del 1714 – Crònica de la 6a sortida - Centre Excursionista de Taradell\nHomeNotícies Senders Senders del 1714 Sender del 1714 – Crònica de la 6a sortida\nSender del 1714 – Crònica de la 6a sortida\n29 setembre, 2015 Notícies, Senders, Senders del 1714\nVIC – LA GLEVA\n6a Sortida del Sender de 1714 (Foto: Josep Maideu)\nEl 6 de setembre de 2015 es va portar a terme la sisena etapa dels Senders 1714.\nAquesta vegada el punt de trobada, per iniciar la caminada, va ser l’aparcament del supermercat Carrefour, situat al carrer Torelló de Vic. Des d’allà vam prendre el camí que va paral·lel al riu Gurri fins al pont del Bruguer on vam agafar un camí que ens va portar fins a l’ermita de Sant Jordi de Puigseslloses, a la qual vam decidir pujar per admirar les vistes i el dolmen que està just al davant de l’ermita.\nTot seguit, vam emprendre el camí cap a Tavèrnoles, cal dir que tot està molt ben senyalitzat, on van esmorzar. Des d’aquí vam anar en direcció a les piscines del Roquet i abans d’arribar-hi vam agafar una pista a la dreta que va cap a Casserres. Vam travessar el mas Benerigues, i tot seguit vam agafar un camí a l’esquerra des d’on veiem el castell de Savassona a la nostra dreta. Vam arribar al mas cal Ton Xic des d’on vam seguir la pista que passa pel costat de la casa i al cap de pocs quilòmetres vam trobar un pou de gel, el qual van visitar. És un pou de gel molt ben conservat, que data del segle XIV i que fou utilitzat fins al segle XIX.\nA continuació vam emprendre el camí en direcció a Roda de Ter. Vam passar pel costat d’una zona d’escalada molt popular, Sorralta. Vam agafar un corriol que ens va guiar pel costat del Ter i ens va portar fins a “la Blava”; un record pel nostre estimat poeta Miquel Martí Pol.\nVam travessar Roda de Ter i vam agafar el camí “Vora Ter” fins a Manlleu, on vam entrar per les Masies de Roda. Quan vam arribar a Manlleu, al passeig del Ter, vam decidir dinar al “xiringuito” que hi ha. I, davant d’una bona cervesa ben fresqueta, van menjar, parlar i gaudir de bona companyia.\nDesprés de dinar, vam emprenem el camí seguint el passeig del Ter i vam fer els 5 quilòmetres que ens separaven del pont de la Gleva. Vam acabar la caminada a l’aparcament del restaurant Cal Peyu.\nVa ser una caminada molt maca, amb paisatges de la nostra comarca i que ens va permetre descobrir un entorn que ens va resultar molt sorprenent\nFins a la propera, el 4 d’octubre que ens portarà de Sant Hipòlit de Voltregà/La Gleva fins a Sant Quirze de Besora.


zapatero "interruptus" - Diari de Girona\njosep callol 26.05.2010 | 02:00\nFa uns anys, quan un govern volia saber què pensava la població sobre una mesura concreta, llençava el que s'anomenava un globus sonda. Un responsable polític de segona o tercera fila feia pública la idea i en funció de la reacció obtinguda s'aplicava, es matisava o simplement es deixava al calaix i, en conseqüència, al portaveu amb una de les parts nobles a l'aire.\nAmb Zapatero tot això ha canviat. Ja no és algú de reragurda el que es posa al davant sense casc ni escut. És el mateix president, o alguns dels seus vicepresidents, o el sagrat Butlletí Oficial de l'Estat, el que enlaira el globus. Si després s'ha de rectificar, no passa res, es rectifica, encara que sigui a cop de nota al BOE. A la hipèrbole màxima de la que és capaç aquest govern (fins ara) s'hi ha arribat els darrers dies amb dues de les propostes per retallar el dèficit, de les desenes que s'han fet i es faran.\nLa primera va ser dimecres, quan Zapatero va anunciar que la pujada d'impostos afectaria les rendes més altes. El mateix dia, les vicepresidentes Fernández de la Vega i Salgado i el ministre Corbacho deien que no i dijous es filtrava la creació d'un nou impost per als patrimonis superiors al milió d'euros. El que va passar a partir d'aquell dia són només divagacions sobre la qüestió i ja ningú ha tornat a parlar del tribut per als més rics. Deu haver consultat ZP amb Duran? La darrera vegada que el president va intentar una cosa similar, el líder democratacristià l'hi va treure del cap.\nLa segona és encara més rocambolesca. El BOE, per sorpresa de tothom, va publicar dilluns el Real Decreto Ley de les mesures aprovades pel Consell de Ministres el dijous anterior. Entre aquestes, la que els ens locals no podran demanar crèdits a llarg termini fins al 2012. L'entrada en vigor era dimarts.\nEn pocs minuts es va estendre l'alarma i la preocupació. Els ajuntaments més desperts (curiosament Girona entre ells), o més atrapats, o que simplement no tenien el secretari i l'interventor de festa es van afanyar a aprovar crèdits el mateix dilluns.\nLa gran pregunta era i és: Hi ha algú al Consell de Ministres i a l'exèrcit d'assessors que pugui analitzar què vol dir tallar l'aixeta als ajuntaments durant un any i mig? Una mesura d'aquestes característiques deixa els governs locals sense possibilitat de fer grans obres, de generar vida econòmica o de crear llocs de treball directes i sobretot indirectes. En definitiva, talla de soca-rel el desenvolupament del municipi. La proposta anticrisi pot arribar a convertir-se en tot el contrari, en un allunyament de la sortida del fosc túnel.\nNo seria més idoni i just estudiar cada cas individualment i en funció de les finances de l'Ajuntament decidir si es pot endeutar o no? No seria millor rebaixar el percentatge permès d'endeutament i així obligar els que el superen a reduir-lo i permetre agafar aire als que han fet els deures?\nAlgú es va adonar de la bestiesa i ahir, amb la mateixa sorpresa que va aparèixer el Decret Llei, el BOE va publicar algunes rectificacions i la prohibició no entrarà en vigor fins s l'1 de gener de 2011. A més van tenir la barra d'escudar-se amb la ja burlesca expressió "errors tècnics" per justificar l'enèsima badada.\nAra els ajuntaments tenen sis mesos per fer el que uns quants espavilats van acordar en menys de 24 hores. La mesura serà absolutament inservible si sol·liciten abans de finalitzar l'any tot aquell crèdit que necessitaran per al 2011.\nI ja tenim una altra proposta que cau en sac foradat i una nova versió del ZP interruptus.


El govern balear es coordinarà amb l’OCB en qüestions de cultura i llengua\nRepresentants de l’Obra Cultural Balear, encapçalats pel seu president Josep de Luís s’ha reunit aquesta setmana amb responsables de les àrees de Política Lingüística i Cultura del Govern i del Consell de Mallorca. Aquest dimarts passat es va fer una reunió amb la vice-presidenta del Consell de Mallorca i consellera insular de Cultura, Patrimoni i Política Lingüística, Bel Busquets; el director insular de Política Lingüística, Lluís Segura i la directora insular de Cultura, Maria Pastor. Dijous passat se’n va fer una altra amb la secretària autonòmica d’Universitat, Recerca i Política Lingüística, Agustina Vilaret; la directora general de Política Lingüística, Beatriu Defior, i l’assessor de la secretaria d’Universitat, Recerca i Política Lingüística, Miquel Gallardo. Els dies vinents es faran més reunions amb els nous responsables de les institucions. En les reunions mantingudes fins ara s’ha constatat la bona sintonia entre l’OCB i els responsables de Cultura i Política Lingüística del Consell i de Política Lingüística del Govern.\nL’OCB ha fet arribar un document elaborat abans de les eleccions passades amb propostes concretes perquè les implantin les institucions. L’entitat cultural ha demanat tota la coordinació possible entre les administracions i les entitats de la societat civil. I també el suport institucional màxim als creadors de cultura i a les indústries culturals.\nEn el terreny lingüístic, l’OCB proposa que s’apliquin mesures per a ajudar a augmentar l’ús social de la nostra llengua; garantir que tothom qui vulgui aprendre la llengua catalana ho pugui fer fàcilment i que es garanteixi el respecte dels drets lingüístics de tots els ciutadans de les Illes Balears.


Campus Olímpia Específic de 'Bàsquet' per a infants i adolescents de 11 a 14 anys al Centre Esportiu Municipal Claror Campus Olímpia Específic de 'Bàsquet' per a infants i adolescents de 11 a 14 anys al Centre Esportiu Municipal Claror | Infància\nCampus Olímpia Específic de 'Bàsquet' per a infants i adolescents de 11 a 14 anys al Centre Esportiu Municipal Claror\nCodi activitat: 060091OES04\nCampus específic de bàsquet on l'objectiu és que el nen/a s'ho passi bé i a la vegada aprengui/millori els aspectes tècnics i tàctics d'aquest esport.\nDe dilluns a divendres de 09.00 h a 17.00 h Entrada general: 157.5 €\nServei d'acollida: Matí de 8.00 a 8.45 hores. 2 €/dia\nEs pot pagar acollida puntual o per els dies que convingui.\nObservacions del torn: De 11 a 14 anys\nDel 5 juliol al 16 juliol\nDe dilluns a divendres Entrada general de: 157.50 €\nObservacions del torn: De 8 a 14 anys\nTel. 934761390 Suport per a les inscripcions de dilluns a divendres de 09.00 a 21.00 hores, telefònic i a travès del email de l'entitat.


Finalitza el primer Curs Alpha a Vandellòs - bisbattortosa.org\nAbans de Setmana Santa ens fèiem ressò de la Jornada de l’Esperit dins el Curs Alpha que enguany s’havia fet per primera vegada a Vandellòs, organitzat i ajudat per l’equip de l’Hospitalet de l’Infant. Ara, aquest curs ha arribat al seu final. Va ser una última nit intensa, de comiats i de nous desitjos, de compartir regals amb les persones que han fet el sopar durant aquestes deu setmanes de curset. Fins a 14 participants han estat constants en aquesta trobada que ha aplegat força gent de Vandellòs i també d’altres llocs. Esperem poder formar dos grups petits que ajudin a crèixer allò que han experimentat durant l curs. La gent va expressar el seu agraïment per l’acollida, pel bon fer de la gent de l’equip i per la dinàmica del curs. La gran majoria s’han sentit acollits, animats, escoltats i alguns tocats per l’Esperit. Cada vegada que fem un d’aquests cursos el Senyor ens regala coses grans. És per això que des d’aquesta notícia us animem a descobrir-ho i poder-ne organitar a d’altres parròquies.\nBenedicció dels nous locals de Càritas Parroquial de Sant Jaume d’E... Inauguració i benedicció de la façana barroca de la catedral


El nombre d’hipoteques sobre habitatges a Girona es dispara un 32% al maig - Diari de Girona\nHabitatge en venda. | MARC MARTÍ\nEl nombre d'hipoteques sobre habitatges a Catalunya es va disparar un 43,3% al mes de maig en comparació amb el mateix mes de l'any passat, en concret va arribar fins a les 6.177, mentre que a Girona es va disparar un 32%, fins a arribar a 595 hipoteques, segons va informar aquest divendres l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nCatalunya va ser el segon territori de l'Estat amb més contractes signats, només superat per Andalusia, amb 6.746 hipoteques demandades i per davant de la Comunitat de Madrid, amb 5.625. En comparació amb l'abril, l'increment a Catalunya ha sigut del 15,6%.\nPel que fa al capital prestat, va pujar a 994,7 MEUR, un 57,1% més que al maig de l'any passat i un 15,8% més que a l'abril. Això situa l'import mitjà per cada hipoteca a Catalunya en 161.037 euros, un 9,6% més. Al conjunt de l'Estat, el nombre d'hipoteques signades va pujar un 37,4%, fins a les 35.225 en total.\nAixí mateix, l'import mitjà per hipoteca sobre habitatge al conjunt de l'Estat espanyol es va situar en els 133.611 euros, amb un increment del 5,4% respecte al mateix mes de l'any passat. D'altra banda, si es compara amb l'abril del 2021, el mes anterior, la variació mostra un augment de les hipoteques signades del 10,4%, segons les dades de l'Institut Nacional d’Estadística.\nLes comunitats autònomes amb majors taxes de variació anual van ser Extremadura, en un 168,8, la Regió de Múrcia amb un percentatge del 133,1% i el Principat d'Astúries, amb un 116,4%. Per contra, l'única comunitat que va registrar un descens van ser les Illes Balears, disminuint breument en un 1,5%.\nLes hipoteques a Girona\nPer demarcacions, a Girona el nombre d'hipoteques va ser un 32,8% superior al maig en relació al mateix mes de l'any passat, fins a les 595. L'import prestat va ser de 80,9 milions d'euros, un 41,5%, i de mitjana cada un es va situar en els 135.964 euros\nA la demarcació de Barcelona es va registrar un creixement de les hipoteques constituïdes de 3.172, un 45% més que al maig del 2020. L'import prestat es va elevar un 59,4%, fins als 805,9 milions d'euros. D'aquesta manera, l'import mitjà per hipoteca es va situar en 174.517 euros, segons les mateixes dades de l’INE.\nPer la seva banda, la demarcació de Lleida és la que va registrar un major creixement, amb un 69,8%, fins a arribar fins a les 248 hipoteques, mentre que l'import prestat ho va fer en un 14,2%, fins als 26,2 milions d’euros. L'import mitjà per hipoteca va ser de 105.762 euros.\nPer últim, a les comarques de Tarragona, es van signar 716 hipoteques, un 31,37% més amb un import prestat de 81,6 milions d'euros, un 40,3%. En aquest cas, l'import mitjà per hipoteca es va situar en els 114.072 euros.


La Primera Ministra britànica, Theresa May, reconeix davant el Parlament britànic que encara no té una majoria per obtenir el seu acord a la Cambra dels Comuns, el que significa que no presentarà l'acord per a la seva votació el dimarts, com s'havia suggerit.\n"Segueixo creient que el camí correcte a seguir és deixar a la UE amb un acord el més aviat possible. Però lamento veure que encara no hi ha suport en aquesta Cambra per tornar a votar per tercera vegada", va dir May als eurodiputats el dilluns 25 de març.\nMay intentarà convèncer Tusk per aconseguir una pròrroga del Brexit\nEls diputats britànics voten a favor de posposar el Brexit almenys fins al 30 de juny\nNo obstant això, això no vol dir que l'acord no pugui ser votat aquesta setmana, com ha exigit el Consell Europeu per a posposar el Brexit fins al maig. Mai assegura que seguirà negociant amb els parlamentaris per tractar d'aconseguir una majoria al voltant del seu acord:\n"Continuaré les converses per aconseguir suport i seguretat per al Brexit. Si no ho aconseguim, el govern obtindrà la majoria en el camí a seguir", va dir.\nPer seguir llegint, prem la imatge:


Amb nens: Juguem i aprenem al parc de la Mare de la Font de Solsona\nPàgina d'inici\tRutes i escapades\tAmb nens: Juguem i aprenem al parc de la Mare de la Font de Solsona\nÉs la zona de lleure més emblemàtica de la capital del Solsonès. Allí podem conèixer els bolets més comuns de casa nostra a través d’una curiosa gimcana i fins a una trentena d’espècies vegetals. I si pugem a Castellvell, ens aproximarem també a la història del poblat ibèric que s’hi va assentar.\nOficina de Turisme – riera d’Olmeda (barranc de Pallarès) – font de la Fulla – parc de la Mare de la Font – font del Manel – font de la Mina – Cabana del Ton – pujada empedrada – Castellvell – jaciment ibèric de Castellvell – carrera de Castellvell – passeig del Pare Claret.\nDurada: 2 h (més l’estona que invertim en les dues gimcanes)\nDes de Barcelona, sortim per l’A2 fins a Abrera, on ens desviem per la C-55 en direcció a Manresa. També podem sortir de la capital per la C-58 en direcció a Sabadell-Terrassa i enllaçar amb la C-16 fins a Manresa. Des d’aquí, la C-55 ens conduirà fins a Solsona. Des de l’Alt Urgell, hi arribarem per la C-26, i des de la Segarra, per la C-451.\nLa companyia Alsa ofereix quatre viatges al dia des de l’estació del Nord de Barcelona (902 42 22 42).\nAl parc de la Mare de la Font es pot fer una gimcana a través de l'aplicació Eduloc, que ens dóna a conèixer els bolets que hi ha representats en el mobiliari urbà - Marc Trilla\nLa vista des del Castellvell - Marc Trilla\nSolsona és coneguda pels gegants i pel vast patrimoni monumental albergat dins les muralles medievals. Però, com una de les capitals del Prepirineu, també es caracteritza per la riquesa ecològica. La passejada fins al parc de la Mare de la Font i Castellvell, per una ruta agradable i condicionada, és apta per a tota la família.\nResseguim el barranc de Pallarès aigües amunt. Parem esment en els nius foradats perfectament rodons que podem veure en alguns pollancres. Són obra de picots, que fins i tot podem sentir repicar si estan treballadors.\nZona de pícnic i jocs per als infants\nPassarem pel costat de la font de la Fulla i anirem creuant el barranc per pontets de pedra fins a arribar al parc de la Mare de la Font, una extensa zona natural de pícnic amb jocs per als infants. D’aquí es va fer arribar l’aigua a Solsona en el segle XV per mitjà d’una canalització. Avui trobem pintoresc l’estol de taules i pedrissos cinquantenaris en forma de bolets. També hi veurem caixes niu col·locades per a les mallerengues i els ratpenats.\nPer continuar la ruta, emprenem un corriol que es converteix en un itinerari botànic, perfectament senyalitzat, amb una trentena d’espècies vegetals. Ens condueix fins a la recòndita, ufanosa i romàntica font de la Mina, ubicada al costat d’una balma. El pica-soques, el pit-roig, el teixó o l’eriçó són alguns dels petits habitants d’aquest racó tan intensament verd i ombrívol.\nLa talaia de Castellvell\nIniciarem un suau ascens fins a Castellvell, al terme d'Olius. És la talaia des d’on tindrem les millors panoràmiques de la ciutat i del seu entorn rural. La fortificació, que actualment encara compleix la funció d’habitatge, data del segle XI.\nDalt d’un turonet a l’oest del castell, hi reposa un jaciment ibèric. Un joc fet per joves amb l’aplicació Eduloc ens n’explicarà algunes curiositats històriques. Tornarem a Solsona pel mateix camí empedrat per on hem pujat per acabar circulant per un tram de la darrera carrera conservada del municipi —un vial flanquejat per murs de pedra seca—, d’origen romà.\nBona part de la ruta pot ser autoguiada a través de l’aplicació gratuïta 'Natura local', si bé ens en desmarquem a l’hora de pujar fins a Castellvell: nosaltres optem per la pujada més accessible, per davant del turó, en lloc de fer-ho per la part posterior. Cal dur aigua per a tot el trajecte i millor que no beguem de les fonts, ja que no estan sanitàriament controlades.\nOficina de Turisme de Solsona. Ctra. de Bassella, 1. 973 48 23 10\nTorre Viladot. A tocar del centre de Solsona hi ha dos apartaments turístics restaurats de fa poc en una casa del 1900. La seva ubicació, envoltada d’un extens jardí i amb vista al Port del Comte, ens fa sentir aïllats. La seva decoració rústica amb cura del més mínim detall els converteix en un espai de conte. Els dos apartaments es poden llogar per separat, o bé de forma unitària, ja que s’intercomuniquen. Antoni Gaudí, 7-9, Solsona. 696 95 48 36\nMare de la Font. Convertit ja en una parada obligatòria per als visitants de la ciutat, és una de les millors opcions de cuina tradicional revisada del municipi, amb una excel·lent relació qualitat-preu. A més, es troba al bell mig del parc homònim que visitem. A l’estiu, s’hi suggereixen l’ensalada russa amb musclos, escopinyes i pernil, els pappardelle amb botifarra, bolets i allioli i el bistec tàrtar de cor de vedella Café de París. Segurament és el restaurant amb més reserves de Solsona i, per tant, per trobar-hi taula el cap de setmana és imprescindible trucar-hi amb antelació. Ctra. de Bassella, km 1,5, Solsona. 973 48 39 67


Operación salida. ATLAS\nLes rondes de Barcelona superen ja els 15 quilòmetres de retencions en sentit Trinitat i segons les previsions de Trànsit, les cues aniran augmentant al llarg de la tarda.\nPassades les quatre de la tarda la Ronda de Dalt registrava 18 quilòmetres de cua en sentit nord, i 15 km de cua a la Ronda Litoral per sortir en sentit Girona.\nEl conseller d'Interior, Jordi Jané, ha recomanat prudència per poder gaudir d'una revetlla de Sant Joan segura i ha demanat que, en la mesura del possible, s'avanci la sortida per evitar que es repeteixi un col·lapse viari com el succeït en 2011, l'últim any en el qual aquesta celebració va caure en dijous.\nJané ha indicat que aquest any la revetlla s'afronta en una "situació excepcional", ja que l'última vegada que va caure en dijous donant pas a un llarg pont, va ser en 2011, i va haver-hi importants problemes de mobilitat, ja que molts conductors van quedar atrapats en les carreteres i van passar la revetlla en el cotxe.\nDesprés d'indicar queTràfic preveu la sortida de 525.000 vehicles de l'àrea de Barcelona Tràfic preveu la sortida de 525.000 vehicles de l'àrea de Barcelona, concentrats en la seva majoria la tarda del dijous 23 de juny, Jané ha demanat que, en la mesura del possible, els ciutadans que puguin avancin la seva sortida i que, els que no puguin, vagin preparats davant una possible retenció viària.\nEls Mossos d'Esquadra desplegaran a 3.477 efectius en un dispositiu especial per garantir la seguretat ciutadana, l'ordre públic i la mobilitat, mentre que els Bombers reforçaran la seva dotació habitual als parcs, amb 170 agents més.\nSobre les fogueres, petards i focs artificials que protagonitzen la nit de Sant Joan, Jané ha demanat prudència per evitar petits incendis de vegetació que puguin acabar derivant en grans incendis.\n"Des del departament d'Interior recomanem la màxima prudència per evitar situacions de risc i prevenció per gaudir de la festa amb seguretat", ha apuntat Jané.\nReforç de metro, seguretat i neteja\nEn aquesta nit, Barcelona reforçarà els serveis de metro, de neteja i de seguretat per garantir la celebració de la revetlla de Sant Joan, per tal de que no succeeixin incidents.\nEl metro funcionarà durant 45 hores de forma ininterrompuda, entre les 5.00h del dijous 23 de juny i les 2.00h del dissabte, amb un desplegament extra de personal per atendre l'afluència de passatgers, especialment a les estacions de Catalunya, Urquinaona i Espanya, i parades marítimes de la L4 com Ciutadella/Vila Olímpica, Barcelona i el Maresme/Fòrum.\nLa Guàrdia Urbana desplegarà un dispositiu de seguretat especial al centre, espais on se celebrin revetlles, punts de venda de petards i llocs on s'emmagatzemi llenyaLa Guàrdia Urbana desplegarà un dispositiu de seguretat especial al centre, espais on se celebrin revetlles, punts de venda de petards i llocs on s'emmagatzemi llenya o material que pugui ser utilitzat per fer fogueres sense autorització.\nTambé s'organitzaran controls preventius d'alcoholèmia per tota la ciutat així com controls per evitar que es facin aparcaments a prop de fogueres.\nA més, 115 efectius dels Bombers de Barcelona treballaran durant la nit i el telèfon d'atenció a la ciutadana 080 augmentarà les seves operacions per atendre qualsevol avís d'incidència.\n308 operaris i 51 vehicles actuaran a primera hora a les platges de la ciutat i s'instal·laran 1.200 papereres de cartó i 84 contenidors extres per facilitar la recollida de residus.\nL'operatiu especial de neteja començarà a les 6.00h del divendres 24 de juny perque les platges, que l'any passat van visitar 55.000 persones durant la revetlla, estiguin llestes pels banyistes a les 10.00h.\n1.312 punts de venda de petards\nEls establiments o casetes de venda de petards, piules i coets seran 44 més que l’any passat i arribaran a un total de 1.312. La majoria dels establiments, 906, estan a Barcelona ciutat i la seva demarcació.\nA la ciutat de Barcelona hi haurà 175 establiments o casetes de venda de petards, que sumats als 731 de la demarcació en sumen 906Segons dades de la Delegació del govern espanyol, a la ciutat de Barcelona hi haurà 175 llocs, que sumats als 731 de la demarcació en sumen 906. La segueix la demarcació de Tarragona, amb 164, la demarcació de Girona, amb 132 i la demarcació de Lleida amb 110 llocs de venda.\nEl govern recorda que tots els articles han de portar la marca CE a l’etiqueta i que cal seguir la normativa d’autorització d’edats per a utilitzar-los. Així de les quatre categories, l’F1, és la d’articles de molt baixa intensitat i so que es poden llençar dins d’habitatges. Aquests articles són aptes per a menors de 12 anys.\nL’F2 són articles de baixa perillositat i cal utilitzar-los a l’aire lliure, tal com marca l’etiqueta. La distància mínima de seguretat és de 8 metres i els poden manipular els majors de 16 anys.\nEn canvi, els articles de la categoria F3 són només per a majors de 18 anys. Són articles de perillositat mitjana, que només es poden utilitzar en zones molt àmplies a l’aire lliure i la distància de seguretat passa a ser de 15 metres.\nFinalment, la categoria F4 és exclusivament per a professionals i experts. La Delegació del govern recorda que tots els venedors d’articles pirotècnics han de tenir formació en seguretat.\nDurant aquesta temporada 2015-2016, les actuacions de les agrupacions de trabucaires han augmentat i han passat de 367 a 375, respecte a la temporada anterior.\nEs tracta d’un increment motivat per l’increment d’activitat a la demarcació de Tarragona, on han augmentat de 65 a 109. En canvi, a les altres demarcacions s’han celebrat menys actes de trabucaires. Així, a Girona, se n’han fet 28, a Lleida, 27 i a Barcelona han passat de 238 actuacions a 211.


La bogeria seria continuar així, senyor Matutes (Enric Borràs)\n2 min. Director 04/07/2020 00:23\nEl president del grup Palladium, Abel Matutes (fill), assegura que el model econòmic i social d’Eivissa no podria sobreviure sense discoteques. “Seria una autèntica bogeria canviar aquest model, que moltes destinacions turístiques del món voldrien per a si mateixes”, afirma en una entrevista publicada dijous per a l’agència Efe. Es podria dir que és com aquell que veu la pedra amb què ja ha ensopegat i decideix tornar-hi a topar deliberadament. Però per molts doblers que hi perdi li surt barat: quan ensopega no és ell qui nota més el mal. Qui patirà de veres les conseqüències de l’aturada del monocultiu del turisme de l’oci nocturn seran els treballadors.\nLa bogeria, senyor Matutes, seria continuar com fins ara, tal com pretén, sense aprendre res de la crisi del coronavirus. Sense adonar-nos de la fragilitat d’un sistema econòmic basat exclusivament en una mena de turisme molt més concret i especialitzat, per exemple, que el de Mallorca, que també és prou vulnerable.\nEivissa ha crescut tant al voltant del negoci de la festa que sèries com White Lines queden curtes, i això, els Matutes, segur que ho tenen clar. Sigui com sigui, a vegades costa imaginar què podria ser l’illa si hagués avançat per un altre camí. El model actual l’ha deixada tan assedegada que no té més remei que dessalar la mar, fins i tot a l’hivern, però sembla que no hi hagi cap alternativa possible a continuar creixent a base de discoteques i hotels.\nNo es tracta de descartar el turisme –ni les discoteques–, però Eivissa ha de deixar de dependre’n tant com ho fa ara. I, sobretot, ha de saber aturar-se. És clar que serà difícil trobar-hi cap alternativa, i encara més acostar-s’hi, però encara ho és més que serà impossible si ni tan sols es planteja i es descarta com si fos una quimera.


Eviten que un xiquet de Paterna puga visitar a son pare en la presó\nLa Policia Local de Paterna impedix a un xiquet que visite a son pare maltractador\nEls agents van considerar que el menor no es trobava en condicions de viatjar a Terol\ndiumenge, 27 de setembre 2020 - 11:15h\nLa Policia evita que un xiquet visite a son pare en la presó de Terol | Pixabay\nLa Policia Local de Paterna, en la comarca de l'Horta Oest (València), va impedir este dissabte, 26 de setembre, que un xiquet de sis anys puga visitar a son pare en la presó de Terol, ja que els agents han considerat que el menor d'edat no es trobava en condicions per viatjar a la capital aragonesa.\nSegons ha informat el diari 'Levante-EMV', el xiquet arriba a la comissaria tremolant. Per esta raó, els agents no dubtaren en impedir que el menor fóra entregat al seu iaio patern per a traslladar-lo a la presó de Terol, a on son pare complix una condemna de set anys i mig per violència masclista a sa mare.\nAra, les autoritats van a redactar un informe dirigit al jueu de Violència de la Dona de Torrent, titular del Jutjat d'Instrucció nº.1 d'esta ciutat, explicant les raons per les que el xiquet no ha pogut viatjar i, per tant, complir la resolució judicial del passat 17 de setembre que l'obligava a fer-ho.\nEl condemnat va pegar una patada a la seua exparella quan estava embarassada\nLa mare del xiquet, va tractar de revocar la decisió del jueu a través de la seua advocada, qui considera que no s'està vetllant per l'interès del xiquet i que, a demés, està posant-se en risc la seua salut, al obligar-lo a viatjar més de 300 quilòmetres amb una persona de més de 60 anys amb la que no viu.\nEl pare del menor fou denunciat per violència masclista per la seua dona en 2014, el mateix dia que va nàixer el xiquet. Entre altres accions violentes, l'ara condemnat li va pegar una patada en la panxa quan estava embarassada d'este xiquet.\n"Una dona agredix i mossega a uns policies en València" "Apareix un tauró en una platja en Alacant"


Saber de lletra | Un que passava\nNo fa gaire em van preguntar si entenia el que llegia. Em vaig fer un bon fart de riure, tot i que a vegades llegeixo coses que no s’entenen, que no hi ha per on agafar-les de mal escrites que estan o que són massa abstruses per mi. De fet, la pregunta hauria d’haver estat, per la intenció amb què era feta, si sabia escriure. Tots en sabem, em direu; sí, sabem ajuntar lletres per formar paraules, i paraules per formar frases, frases per formar paràgrafs i paràgrafs per formar textos amb una mica d’entitat. Però això no vol dir que els textos s’entenguin, que en sapiguem ordenar la informació, que siguem clars, que el que hi diguem no siguin obvietats (ja sé que m’estic dedicant precisament a això, però no m’ho tingueu gaire en compte). Ni tan sols vol dir que, davant de la necessitat de crear un text més o menys formal, més o menys interessant, ens en sortim. No em feu gaire cas: he d’escriure un text d’aquests i després de 500 paraules i un bon retard (de fet, ni tan sols sé si podré lliurar-lo a temps), m’he encallat. Sé què he d’explicar, sé què vull dir, sé a què vull donar rellevància i a què no… i m’està costant tant com si hagués de córrer la marató.\nI en una pausa d’aquesta carrera d’obstacles, he recordat aquesta expressió que encapçala l’apunt: «saber de lletra». El més curiós de l’expressió és que vol dir saber llegir i no he trobat cap expressió semblant que vulgui dir saber escriure; deu ser que els catalans en sabem tant, d’escriure, que ho donem per fet i no necessitem cap expressió que ens ho recordi? Serà millor que m’hi posi una altra vegada o, si no, quedaré ben lluït i em picaran la cresta.\nAquesta entrada s'ha publicat en Divagacions, Egocentrismes, Escriptura, Lectors i lectura i s'ha etiquetat amb Escriptura, lectura, saber de lletra el 20 febrer 2009 per admin.\n← Biblioteques de paper, 15: la biblioteca de la Universitat Johns Hopkins (Baltimore) La citació: J. M. Coetzee (1) →\n7 pensaments a “Saber de lletra”\nAlbert 20 febrer 2009 a les 1:26 pm\nM’has fet pensar en aquella expressió: el llegir fa perdre l’escriure.\nI felicitats per la nova imatge del bloc, ara sembla una pàgina seriosa i tot! 😉\nFerran - Un que passava 20 febrer 2009 a les 1:29 pm\nHahaha! Però si és gairebé igual que l’anterior! Però a aquesta puc posar imatges a la capçalera, no sé si ho faré però potser ho provo. I la frase aquesta m’agrada molt.\nAnna 20 febrer 2009 a les 2:27 pm\nAi…No hi ha res pitjor que encallar-se…i començar a donar voltes sobre el mateix…\nEn aquests casos, parada tècnica , canviar d’aires i tornar-hi al cap d’una estona! (encara que vagis tard..)\nPerò això no vol dir que els textos s’entenguin, que en sapiguem ordenar la informació, que siguem clars, que el que hi diguem no siguin obvietats\nTan fàcil que sembla i tan redifícil que pot arribar a ser…\nSusanna 20 febrer 2009 a les 11:55 pm\n“El més curiós de l’expressió és vol dir saber llegir i no he trobat cap expressió semblant que vulgui dir saber escriure…”. (alerta que et falta un “que” en aquesta frase, no?)\nL’explicació que jo li donaria és una altra: “saber de lletra” existeix perquè llegir es pot aprendre a l’escola; de saber escriure no es pot aprendre enlloc, per això no existeix l’expressió.\nFerran 21 febrer 2009 a les 9:23 am\nCom diu l’Anna, en aquests casos és millor deixar-ho còrrer, cremar l’esborrany del que has fet i escriure un parell d’acudits. Al cap d’uns dies, sempre acabes trobant aquell to i aquell estil que el tema requereix.\nCranc 22 febrer 2009 a les 11:35 pm\nJo, quan m’encallo i sé tan bé com tu el que vull dir i el que no, trobo molt útil escriure una paraula o frase per cada paràgraf que vull escriure i, un cop ordenat d’aquesta manera, desenvolupar aquesta paraula fins escriure cada paràgraf.\nPer cert, molt ben escrit el post!\nFerran - Un que passava 23 febrer 2009 a les 12:09 pm\nLa parada em sembla que ha durat massa. No sé si per haver-vos fet cas, Anna i Ferran, o perquè a la feina no m’agrada dedicar-me a segons què. En fi, intentarem posar-nos-hi una altra vegada, abans no ens piquin la cresta.\nAu, va, Su, em deixo convèncer. Per cert, has fet que descobreixi un error a la frase que cites…\nVaja… Cranc, no se m’havia acudit. Si em torno a encallar ho provaré, a veure si me’n surto. Una aferrada pes coll 😉 i gràcies!


JORDILANDIA: mayo 2009\nSORTIDA COLLA BTT EL CATLLAR\nEs diumenge, dia 10, a les 8,15 surto del garatge. A les 8,30h haig d'estar al Centre Cultural. Alli em quedat, no ting ni idea de la gent que vindrà. Papers anunciant aquesta sortida hi han per tot el poble. Bueno som 16, no esta mal , ni molts ni pocs. Ademes crec que el nivell es molt similar. Esperem 5 minuts de cortesia, pero la gent vol sortir ja!!\nEns posem en marxa, pujem per la Urb. Masia Boronat, i agafem la trialera que ens portarà als Massos de Vespella.\nAnem arrivant doncs la trialereta té les seves dificultats, i ens retrobem a prop dels Massos.\nSeguim el camí una vegada passem Vespella, enfilem cap a Salomó, el matí esta una mica ennubolat, pero s'aguanta i ens respecta, per dalt no ens mullarem.\nEl Marc, tot i ser el mes jove del grup sempre està a la capçalera del grup, li comento al seu pare que val la pena que dosifiqui les forçes ( quina tonteria!! amb 13 o 14 anys que han de dosificar)\nPortem molt bon ritme, aviat arribarem a Salomó. Alli esperarem a la resta del grup.\nEl Marc va de conya !!\nFem la parada técnica a Salomó. L'Enric s'ha despenjat una mica. No es pot deixar la bici 4 setmanes!!! jeje\nMentres xarrem de lo que ens espera, hi ha molt bon rotllo, fins i tot amb la gent que surt amb nosaltres per primera vegada. Aqui veieu al "Presi" i al Sr. Martos.\nEstem a la Polla Rossa ( no malpenseu, es diu aixi) tornem a parar, es la unica manera de fer fotos, portem un bon ritme.\nL'Albert també va bé, com el Marc,( el seu fill), cap problema, es nota l'spinning del garatge.\nMartos amb el seu equip de la colla BTT del Catllar, no te cap problema en el ritme que es porta,.\nJa estem tots!! seguim cap a Brafim, passem el riu, ....pero ens mullem per baix, el riu baixa bastant ple.\nDeixem Montferri a la dreta, passem Brafim, i ens dirigim cap a Vilabella, son quarts de 10 i començem a tindra gana. Arribem al cafe del poble i tothom tira de motxila, treient els entrepans.\nAprofitem per parlar del recorregut mentres menjem, el color taronge de la nostre colla impera a la plaça.\nEns fem la foto de rigor de tot el grup, es el segon any que organitzem aquesta sortida.\nUna vegada esmorzats, agafem el camí de Renau, ens equivoquem una miqueta, que si a la esquerra....... que no, que sempre s'ha de tirar cap a la dreta, ja ho dic jo que cap a la dreta no ens equivocarem mai , jejeje.\nAgafem la ruta dels Massos, passem el torrent de Renau, arribem a Mas Moragas i baixem pel GR cap al Catllar...... i com no em tingut cap pintxaso, ni cap accidentat, doncs em foto de morros pel GR,... i quant arrivo a casa, tambe una puntxada.\n... en fi, a les 12,15 arrivem al Centre Cultural del Catllar, sans i estalvis.... els numeros van ser:\n35,300km fets. desnivell acumulat 600,85 mts. Velocitat mitja en moviment 14,10 km/h. Temps pedalejant 2'3o h. L'index IBP 52 AA.\nFins un altre, ens despedim tots plegats.\nHi penjat a www.wikiloc.com el track d'aquesta sortida, busqueu jordilandia i trobareu altres sortides pels indrets del Catllar. Bona nit.\nPublicado por jordilandia en 22:17 Etiquetas: COLLA BTT DEL CATLLAR 0 comentarios


26/04/19. El TC avala la immersió lingüística a les escoles. El Punt Avui. - Gironès per la independència\n26/04/19. El TC avala la immersió lingüística a les escoles. El Punt Avui.\nLa immersió lingüística en català a les escoles és constitucional sempre que també es garanteixi “el ple domini del castellà al final de l’ensenyament obligatori”. El Tribunal Constitucional (TC) ha avalat amb una sentència ferma la immersió en català als centres educatius i resol, deu anys després, un recurs presentat pel PP el 2009 contra la llei d’educació de Catalunya (LEC).\nNo obstant això, el TC considera inconstitucionals deu articles d’aquesta normativa referits al currículum i avaluació dels alumnes i a l’organització dels cossos docents perquè considera que envaeixen competències. En concret, el tribunal considera inconstitucionals els apartats que regulen el currículum, l’organització dels estudis a primària, secundària i batxillerat, així com l’avaluació a l’alumnat ja que –diu el TC– aquests articles o bé són una còpia o un resum de la llei estatal o bé hi ha afegits que superen les competències que té el govern català en matèria d’educació. Igualment veu inconstitucionals alguns punts relacionats amb els ensenyaments artístics.\nTambé tomba l’accés als cossos de catedràtics, docents i inspectors perquè creu que “no poden alterar l’estructura dels cossos de funcionaris establerta per la legislació bàsica”. El conseller d’Educació, Josep Bargalló, va dir ahir en relació amb els articles que el TC ha tombat que “les modificacions que s’imposen són teòriques i no afecten la pràctica del sistema educatiu”.\nEn el cas de la llengua catalana i la immersió, que era una de les coses que més preocupaven del model propi, el Constitucional ha aixafat la guitarra al PP, que volia anul·lar la immersió lingüística. En aquest sentit, la sentència també avala que els alumnes que s’incorporen al sistema educatiu sense conèixer el català rebin una atenció lingüística personalitzada que els permeti iniciar l’aprenentatge en aquesta llengua, sempre que “no exclogui” que també la rebin amb “caràcter similar” aquells que no coneguin el castellà. En aquest sentit, el TC recorda que en anteriors sentències ja havia consolidat la doctrina que “correspon a l’Estat vetllar pel respecte dels drets lingüístics en el sistema educatiu i, en particular, el de rebre ensenyament en la llengua oficial de l’Estat”.\nEl tribunal manté l’article de la LEC que preveu que el govern determini “el currículum de l’ensenyament de les llengües, que comprèn els objectius, els continguts, els criteris d’avaluació i la regulació del marc horari”, perquè entén que es refereix al català, l’aranès i la literatura en aquestes llengües “com a assignatures de lliure configuració autonòmica”. La sentència avala l’aranès com a llengua vehicular i d’aprenentatge a l’Aran, sempre que s’interpreti que “no es priva el castellà i el català” de la mateixa condició.\nEl conseller d’Educació, Josep Bargalló, va celebrar ahir que “allò que havia generat més preocupació”, la defensa del català, es manté “intacte’’ perquè “un cop més’’ –va dir– el TC avala la normativa que estableix la llei catalana.\nBargalló, en canvi, va lamentar que la sentència hagi tardat deu anys i que limiti els aspectes de “modernitat educativa’’ que introdueix la llei catalana i els supediti al marc de la funció pública espanyola, “molt antiquat’’.\nEl conseller va recordar que la llei d’educació de Catalunya (LEC) ha quedat supeditada a la Lomqe (llei orgànica per a la millora de la qualitat educativa), que és la llei que va aprovar el PP de Wert i que el PSOE ha dit que vol derogar i que no existia quan Catalunya va aprovar la LEC (la llei catalana es va aprovar quan a l’Estat hi havia vigent la LOE). Per això el conseller va dir que si el nou govern sorgit del 28-A derogués la Lomqe “hauríem de demanar al TC que torni a redactar la sentència, perquè es fonamentaria en una llei que ja no estaria vigent”. En aquest sentit, va dir ahir que la interpretació de la sentència suposa una “espècie d’esquizofrènia”, i va assegurar que el futur del sistema educatiu es manté a l’expectativa dels resultats electorals d’aquest diumenge.\nSegons Bargalló, “sigui quin sigui’’ el resultat del 28-A portarà un nou canvi legislatiu a l’Estat. El conseller va dir que si governen els partits d’esquerra derogaran la Lomqe i si ho fan els partits de “l’extrema dreta’’ apostaran per una “llei molt més regressiva’’ que la Lomqe. Per tant, al seu parer, “és aviat” per valorar si la sentència vol marcar unes bases educatives per a tot l’Estat que limitin l’actuació pròpia de Catalunya”.


Obra social i van……! i aventures i desventures d’un beneficiari reial. | aqualata\n← Granotes catalanes separades per la llengua vehicular, el “granotil” i el “ranil”.\nAcudit del caçador i l’os. →\nObra social i van……! i aventures i desventures d’un beneficiari reial.\nPublicat el 19/04/2012 per josepmtorras\nFa uns dies va ser un tema de debat si hi havien incompatibilitats del ex-conseller de medi ambient Francesc Baltasar, la Imma Mayol, (l’anti-sistema) i dos persones més relacionades al departament de medi ambient en la anterior legislatura. Es discutia si el fet d’haver creat unes empreses d’assessoria mig ambiental per donar servei a Agbar = ( Criteria (Caixabank-la Caixa) + Suez), era legal i ètic. Si llegim l’article interpretem la lletra i arribem a l’ultima línia, podríem dir que no sols hi hauria d’haver incompatibilitat manifesta, sinó que és del tot immoral i fins i tot m’atreviria a dir pornogràfica, aquesta manera de fer. No sé com s’ha d’entendre que Agbar compensi a uns polítics que en l’anterior legislatura li va concedir un contracte de € 180 milions (entre altres). Perquè a més la conseqüència de tot plegat ha estat que l’ACA té avui un deute de més de € 1.800.000.000, o sigui està en la completa ruïna. I no sé de qui és la culpa.\nEls d’antifrau s’han cobert de glòria en dir que no passa res. Clar que ja sabem que el poder fàctic és el quart poder, com va dir el Fiscal Mena al “follonero” a la “6ª”, i que està per sobre del primer poder. La gent que forma part del sistema no s’hi vol enfrontar, perquè evidentment fan por i tothom hi passa de puntetes.\nEsperem que les empreses del grup de la Caixa-Caixabank, no els agafi la dèria de pagar als polítics traïdors al país pels “serveis prestats”, directament o a través de les seves participades, Gas Natural, Repsol, Telefónica-Movistar, Agbar, Abertis, Fecsa-Endesa, etc, etc. No agradaria gens que acabin repartint a tort i a dret el que vulgarment es denominen, menjadores de per vida.\nPerquè últimament apareixen en els mitjans de comunicació favors molt sospitosos. Com concedir a sens gens de mesura, ni de la prudència deguda, representacions de consellers delegats a ex-polítics, o emparentats amb la reialesa i fent donacions a fundacions “sense ànim de lucre” -entre altruistes va el joc-, que no s’entenen per enlloc. O és que s‘entenen massa?\nAl final 2+2 fan quatre. I se’ls hi pot anar tot per l’aigüera. De moment ja hi ha enrenou en les autopistes, que per cert jo no hi estic d’acord amb la protesta, doncs si no vols pagar no hi passis. Però tampoc és de rebut que representants d’Abertis diguin que gràcies a Deu ja no es fan autovies paral·leles a les mateixes . O que s’esventi que els usuaris de les autopistes de Catalunya hagin de pagar pel rescat, de la ruïna de les de Madrid. Potser estem posant la gota, que farà vessar el got.\nEm sembla molt descarat que una empresa privada, faci pressió perquè no tinguem carreteres (o autovies) decents. Crec que en el ordre natural, primer eren les carreteres públiques i bones i després les privades de pagament i no el inrevés.\nPotser ara sabrem el perquè de la manca de bones carreteres a Catalunya. Potser sigui que la Caixa, a través de la seva participada Abertis, ha fet pressió (directa o indirectament) a nivell local i estatal durant molts anys, -aquesta declaració n’és una mostra- per obtenir-ne un gran profit (85% de benefici i 15% de manteniment de les autopistes AP!). És un menyspreu i un espoli pels conductors catalans i també pels de fora que tenen que viatjar per Catalunya. Hi ha qui diu que si la Caixa tingués una constructora d’autopistes, ací estaríem més ben comunicats que Alemanya. Sens dubte amb peatges a l’ombra, o no!\nJa hi ha qui malpensa de tants regals. Es diuen bestieses, com que a través d’empreses participades es paguen viatges per anar a matar elefants o el que sigui -entre dues i quatre del mati-, encara que fonts ben informades esmenten que aquesta vegada, el pagano potser ha sigut un altre “amic”, amb nom de roba de la llar.\nAh! I diuen que la fortuna del rei (no el iot) -perquè no hi hagin sospites- està fonamentada en les seves intermediacions en assumptes del petroli, d’ací la seva amistat amb tant xeic àrab. Per tractar aquests assumptes del petroli, sembla que la cosa es fa de rei a rei (com en el joc de l’oca) i que també hi ha per entremig alguna senyora de la noblesa -divorciada i guapa-, que el representa en aquests afers i que endemés li organitza els “safaris”, en els quals no se sap ben bé, si els caçadors se’n van a dormir o es lleven entre les dues i les quatre de la matinada, (ara ja ho han allargat de quatre a cinc, perquè quedi mes versemblant). Problemes de rellotge, pot ser?\nQuan es té una edat en que un s’entrebanca fins i tot amb les estores, un passadís de fusta rústica entre bungalows i sense llum, no crec que sigui el lloc més adient per passejar-se de matinada. Recomano a sa majestat que a partir de certes hores, entri caminant d’esquena al seu bungalow i així, si algú l’enxampa, sempre pot dir que sortia i no pas que hi entrava (encara que potser és el que va passar i per això va caure).\nRecomanaria també als guardaespatlles, que tot i conservant la discreció professional que se’ls suposa, li il·luminin el camí. I si s’escau que li donin el bracet a les escales, que per això hi són i els paguem.\nI si el seu “entorn” troba tan lògic que es produeixin aquests accidents, doncs que li recomanin no anar de “safari”, o del que sigui! Perquè aleshores passa el que passa i s’ha de demanar perdó, per no se sap ben ve que. I un rei no hauria de fer-ho mai. Sinó de què serveix ser rei? O potser és justament això, el que ens hem de plantejar?\nO ens posem tots les piles o això no ho salva ningú. Ja hi comença a haver massa gent que ha de lluitar per sobreviure, i veure tot aquest desgavell, no és cap bon exemple. Hi ha gent que poden decidir revolucionar-se, doncs ja no hi tenen res a perdre. I aleshores veurem de debò que és enfangar-se. “de aquellos polvos, estos lodos”.\nAu! Ja ho he dit!


"Has arribat a casa?"- 'Sense Resposta' - Diari de Barcelona | Diari de Barcelona\n"Has arribat a casa?"- 'Sense Resposta' - Diari de Barcelona\n"Has arribat a casa?"— 'Sense Resposta'\nEl curtmetratge que mostra la cruesa de la violència masclista en un ampli ventall de situacions\n"Jo aquesta situació mateixa l'he viscuda i a algunes amigues els hi ha passat recentment". Ho explica l'Agnès quan parla de l'escena que interpreta al curtmetratge Sense Resposta. Dos amics que sopen junts, ella beu i, embriagada, només necessita descansar, però "l'amic" aprofita la situació per abusar sexualment d'ella. Sense el seu consentiment, sense ella ser conscient de què succeeix, sense poder aturar-ho.\nAmb la intenció de donar visibilitat i procurar la no-normalització de situacions de violència masclista des de l'Escola de Teatre de Piera, la companyia Actriüs i el grup The Curlies han creat Sense Resposta, un curtmetratge que "trenca amb els eufemismes i mostra la realitat del masclisme i el patriarcat des de diferents punts de vista i que fa un viatge a través de l'iceberg de les violències de gènere".\nCom l'Agnès Font, són moltes les dones que es poden veure representades en les diferents escenes del curt. "A la nit sí que vaig tenir somnis relacionats", explica l'actriu al Diari de Barcelona en recordar la gravació de l'escena. Qui ha construït el relat del vídeo és la Marina Francisco (18 anys), també actriu, i explica que la proposta de fer un curt la va rebre per part d'un col·lectiu feminista de Piera i que en comentar-ho amb tot el grup, van acceptar sense pensar-hi dues vegades. Ella va escriure el guió i ho va fer "en un moment que estava al tren i vaig dir: 'D'acord, és el moment d'escriure' i m'hi vaig posar".\nEl títol respon a un fet molt vinculat a les violències masclistes, la no-resposta, ja sigui la no-resposta social, la falta de credibilitat que es dóna a les víctimes i, com representa el curtmetratge, la no-resposta de la víctima que mai arriba a tornar a casa i que no respon aquell missatge tan conegut per totes les dones d'"Has arribat?". La Marina explica que el fil conductor de la narrativa "són trucades de Skype que es van fent les unes a les altres i no contesten perquè estan vivint violència masclista. Cada persona truca a una altra i es fa una cadena".\nEl curtmetratge està elaborat íntegrament per dones joves. De fet, fins i tot la música l'han creat The Curlies, un grup jove que està a pocs mesos de publicar el seu primer disc i que, quan els hi van proposar elaborar l'àudio de Sense Resposta van veure una col·laboració clara. "La cançó que hem versionat és Esencia, d'un grup de noies que es diu Ketekalles. Són molt feministes i reivindicatives i les cançons ja tenen molts valors lligats", explica la Ilona Escudero, integrant del grup. Va ser una tria molt clara per elles, que veien en les lletres de Ketekalles la base necessària per a un vídeo com el que havien de complementar. La seva versió d'Esencia compta amb harmonitzacions úniques i una base on hi ha caixa, palmades i violoncel.\nEl so acompanya un muntatge amb efectes i gravat amb mòbils, un fet innovador per a les artistes que, acostumades a actuar sobre escenaris, han adaptat el seu art a la situació pandèmica, aprofitant els seus recursos i espais per donar vida a una peça que no deixa indiferent. En la setmana del dia Internacional Contra la Violència de Gènere, la visibilitat d'aquests missatges i projectes és més important que mai.\nUn curtmetratge amb un rerefons i unes històries que identifiquen a totes les dones perquè, com comparteix la Marina: "Realment ho hem viscut. Hi ha noies que perquè són més joves i de pobles petits potser no ho han viscut tant de prop, però a mesura que van creixent se'n van adonant. Entre nosaltres hem vist una progressió, jo el 8 de març passat no m'adonava que això passava i ara m'està passant a mi"


Moià engega una campanya de civisme a les xarxes socials per Carnestoltes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMoià engega una campanya de civisme a les xarxes socials per Carnestoltes\nLa proposta s'ha dissenyat amb la col·laboració dels joves i utilitza el seu llenguatge verbal i visual\nredacció | moià 25.02.2020 | 12:33\nUna imatge del vídeo de la campanya de civisme AJ. MOIÀ\nUna imatge del vídeo de la campanya de civisme\nL'Ajuntament de Moià ha engegat una nova campanya de civisme amb motiu de la Festa de Carnestoltes, que se celebrarà aquest dissabte. Seguint amb les campanyes iniciades l'any 2017, s'ha treballat una proposta per sensibilitzar els joves de Moià i prevenir actituds sexistes i l'excés de consum d'alcohol i drogues.\nLa campanya s'ha dut a terme des de l'Ajuntament de Moià amb la col·laboració de cinc joves de Moià a través de l'Espai Jove La Pólvora, que han col·laborat participant directament, prestant la seva imatge en els cartells de campanya i utilitzant el seu argot, amb vocabulari actual i informal, amb referents visuals de tendència com són els tatuatges i incidint directament a les xarxes socials, que són utilitzades per la gran majoria de joves.\n«Estic del chill. Tinguem la festa... en pau» és l'eslògan de la campanya institucional de civisme de Carnestoltes a Moià. Estar del chill significa «estar de guai, de tranqui, relaxat...». A partir d'aquest argot volem que els i les joves s'empoderin d'aquesta paraula i se l'atribueixin durant la festa de carnestoltes, sortint de forma tranquil·la i relaxada, sense excessos. I s'acompanya de la frase «tinguem la festa en pau».\nInstagram és la xarxa social més utilitzada pel jovent on es publiquen, a banda dels posts convencionals, els stories, continguts de foto o vídeo que es poden visualitzar durant pocs segons oferint una gran immediatesa i que ofereixen l'opció d'utilitzar filtres, uns efectes que s'apliquen als selfies que pots publicar. Per això, la campanya s'ha centrat en la creació de 2 filtres d'Instagram stories perquè els joves els puguin utilitzar des del seu propi mòbil i des del seu perfil i publiquin els seus selfies amb els missatges de la campanya: «Mira, tota la nit dempeus» i «Només Sí és Sí, Respect» .\nEl primer missatge pretén evitar els excessos en el consum d'alcohol i promou que els joves durant la nit de Carnaval mostrin a través d'Instagram el missatge a la seva cara, que estan del chill. I el segon, destinat a evitar actituds sexistes, fa al·lusió al món del tatuatge i es tracta de respectar i conscienciar els joves del respecte en possibles relacions igualitàries i lliures de masclismes i del significat de Només Sí és Sí.\nPer utilitzar els filtres d'Instagram Stories dissenyats per la campanya, només cal anar al perfil Instagram @ajMoia i descarregar-los. La campanya també compta amb un vídeo que es pot veure a les xarxes socials del consistori.


Cannes Croisette 11 Saint Jean Canes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCannes Croisette 11 Saint Jean11 avenue Saint Jean, Carnot, Canes, França, 06400 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en5comentarisCannes Croisette 11 Saint JeanVeure més fotos"Stephane is a very professional, kind, helpful, responsive,..."SvetlanaRussiaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Canes, Centre-Ville St Jean és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Centre-Ville St Jean, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, ascensor. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Centre-Ville St Jean és una elecció inteligents per a viatgers a Canes, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Cannes Croisette 11 Saint Jean de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 400 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nCannes Croisette 11 Saint Jean


▷ On fer snorkel a Alacant la Costa Blanca 🌊 7 Mares\nOn fer snorkel a Alacant la Costa Blanca\nSnorkel Platja La Caleta - La Vila Joiosa\nSnorkel en Cala de Dins - Xàbia\nSnorkel en Cala Racó del Corb - Calp\nSnorkel en Cova del Llop Marí - Xàbia\nAquest lloc és màgic, la llum del sol es converteix a un to blau elèctric en travessar les seves aigües i s'endinça a les seues profunditats. Va perdent força gradualment arribant a l'interior, fins tornar-se fosc per complet en alguns racons. Les seues aigües manses ens deixen en suspensió, no notem pràcticament cap onatge. Només podem quedar meravellats per la seva bellesa i el seu encant.\nUn lloc molt bonic, amb poca profunditat i gran varietat de vida marina i aigües cristal·lines.\nSnorkel en Playa de la Fosa - Calp\nAquesta zona és molt bona per a practicar snorkel, podem anar des de la platja vorejant la costa o pel centre, tota aquesta zona té fons marí rocós, amb zones amb posidònia i en menys quantitat fons sorrenc. I un paisatge molt bonic!\nSnorkel en Racó de Conill - La Vila Joiosa\nSnorkel en Playa del Torres Zona Norte - La Vila Joiosa\nEstem en la part nord de la platja del Torres, estem en un lloc que té uns bonics fons marins, amb grans plataformes de roques, amb bastant desnivell i zones sorrenques i prades de posidònia oceànica que creen espais increïbles. Sens dubte molt recomanable per a la pràctica de snorkel.\nSnorkel en Playa del Charco - La Vila Joiosa\nActividad de Ejemplo - La Vila Joiosa\nSnorkel en Cala Blanca - Xàbia\nSnorkel en Cala Ambolo - Xàbia\nSnorkel en Cala del Racó - Calp


La línia C-3 de Rodalies arribarà a l'Estació del Nord en juny - Diari La Veu\nEscriba el número 237380\nLa línia C-3 de Rodalies arribarà a l'Estació del Nord en juny\nAquest ha sigut el compromís del secretari general d'Infraestructures del Ministeri de Foment, Manuel Niño\n17 febrer 2016 01:00h\nRedactaVeu / EP / País Valencià\nEls alcaldes afectats per la interrupció de la línia de Rodalies C-3 fins al centre de València han mantingut aquest dimarts una reunió amb el secretari general d'Infraestructures del Ministeri de Foment, Manuel Niño, de qui han aconseguit el compromís que la línia arribe a l'Estació del Nord el pròxim mes de juny, segons han informat els Ajuntaments de Xest i de Xirivella als seus comunicats.\nEntre els assistents a la trobada es trobaven els alcaldes de Xirivella, Aldaia, Alaquàs, Loriguilla, Xest, Xiva, Bunyol, Setaigües, Requena, Utiel, Camporrobles, Riba-roja de Túria i Mislata, així com el subdelegat del Govern a València, Juan Carlos Valderrama.\nAixí, l'Ajuntament de Xest ha explicat en un comunicat que Manuel Niño ha anunciat que en les pròximes setmanes s'ampliaran 85 metres d'andana i s'augmentarà la capacitat de la via, uns treballs que han de sincronitzar-se amb les obres que s'estan realitzant en la línia de València-Castelló.\nEn paraules de Niño, aquesta actuació suposa la modificació dels itineraris actuals de les vies i la instal·lació d'un nou programari informàtic. Després de les obres, caldrà realitzar les proves pertinents de seguretat i formació per a maquinistes per obtenir el certificat de posada en ús del servei que passa per l'Agència de Seguretat.\nPel que fa a la demanda d'incrementar la freqüència de pas que arreplega la 'Declaració de Xirivella', on els alcaldes reclamen un llistat de millores en la C-3, el secretari general ha explicat que s'estudiarà la demanda i que a curt termini s'ha descartat el desdoblament de via.\nDes del Ministeri de Foment han assenyalat en un comunicat que la reunió ha servit, en primer lloc, per a posar en comú els avanços de les obres que permetran la recuperació definitiva dels serveis de rodalies de la línia C-3 fins a l'estació de València Nord, després de la prolongació des del passat 19 de setembre dels serveis de mitja distància Madrid- Cuenca- València fins a eixa estació, una vegada finalitzada la connexió ferroviària entre València- San Isidre i Font de Sant Lluís.\nAlcaldes i el subdelegat del govern a la porta del Ministeri de Foment. Foto: Ajuntament de Bunyol.\nL'execució d'una sèrie d'actuacions complementàries en l'estació de Font de Sant Lluís, les obres de la qual començaran en les pròximes setmanes i finalitzaran abans de l'estiu, permetrà aconseguir la capacitat suficient en la infraestructura per a dotar la línia C-3 València- Bunyol- Utiel amb una oferta ferroviària “d'acord amb la demanda real de la línia”.\nEn la reunió s'han repassat altres actuacions en marxa sobre la línia, com és l'electrificació prevista en primera fase del tram València - Bunyol. Aquesta actuació es troba en fase de projecte i la seua aprovació al llarg d'enguany permetrà la posterior licitació de les obres corresponents.\nIgualment, s'ha destacat com a prioritat del Ministeri l'actuació en matèria d'accessibilitat en estacions, estant prevista per als pròxims mesos l'execució d'un projecte de millora de l'accessibilitat en l'estació de Xiva.\nEls alcaldes han advertit que “en el cas que no es complisca el compromís d'iniciar les obres de manera immediata reprendran les mobilitzacions”, i han assegurat que estaran “molt vigilants” perquè es complisquen els compromisos adquirits en la reunió.\nPer la seua banda, el secretari general del grup popular en la Diputació de València, Enrique Ortí, ha afirmat que “van ser els alcaldes del PP els qui, durant la passada legislatura, van lluitar per l'engegada de la línia C3”, i ha destacat que l'Executiu estatal “escolta a tots amb independència del color polític i sense necessitat que es munten circs mediàtics”.\nOrtí ha avançat que els populars llançaran una campanya en xarxes que tindrà el seu “tret d'eixida” amb un vídeo de suport a la C3.\nL'afició motera pren els carrers de Xest per a gaudir del Gran Premi i celebrar els 20 anys del circuit\nEls actes programats al voltant de les carreres van començar divendres i seguiran fins diumenge\nEscriba el número 220953


La República del Cap de Creus: de maig 2012\nA dilluns 28 de maig de 2012.\nI Gran Hermano és espectacle al cub.\nCom tot espectacle dissenyat per a captar la màxima quantitat de públic i fer la millor audiència, se'm fa difícil de creure que les coses hi passen amb tota naturalitat.\nÉs veritat que els personatges han de tenir la llibertat d'actuar en cada moment segons la seua voluntat. Voler guionitzar tots i cadascun dels seus moviments convertiria el programa en una obra de teatre, i faria, cosa que saben molt bé els seus promotors, que es perdessin situacions reals que superen amb escreix la imaginació dels seus guionistes.\nEncara que els concursants actuïn amb llibertat, el fil de les seues vides dins el concurs sí que està subtilment conduït i encarrilat cap a les situacions compromeses, per tal de captar l'atenció de l'espectador i despertar el debat i la discussió.\nEn aquesta edició, els actes d'una concursant que suposadament li devia una certa honradesa i fidelitat a un altre, i no ho hauria acomplert, ha format dos bàndols aferrissats. Els que pensen, com ella mateixa, que el programa s'ha excedit mostrant i furgant en aquests fets suposadament incorrectes, i els qui argumenten que ja li està bé tot lu que li passa, i que tot s'ho ha buscat ella soleta. La concursant Noemí insinua que Gran Hermano s'ha encebat amb ella i amb els seus 'fracassos', i que per això gran part del públic l'ha agafat per cap d'inxa.\nLa pensada de la concursant, a la vista dels esdeveniments, pot ser tant certa com inevitable.\nLu que de veritat em va semblar curiós va ser el fet de que la presentadora, la Mercedes Milá, negués una vegada i una altra cap intent ni implicació del programa i d'ella mateixa en la suposada conxorxa contra la dita Noemí.\nLa Milá sentenciava : "Tu t'has entès amb fulano, tu t'has entès amb mengano i tu i només tu has dit mentides !!".\nProclamar així una evidència em va semblar portar la discussió cap un desenllaç simplista i populista, feia pudor de fugida entre la boira. És inopinable que les situacions i les imatges les va provocar i aportar ella. Però això no resta que el programa les ha esbombat massiva i efusivament pel seu propi benefici, per aconseguir màximes audiències i enaltir repetidament els moments de més morbositat i tensió psicològica. De tota manera, cal ser raonable i admetre que si el programa no hagués actuat així, hauria traït la seua raó intrínseca de ser.\nEls concursants de programes realistes haurien de tenir molt en compte, abans de participar-hi, que la ratlla vermella d'aquests programes la marca, en el millor dels casos, la legalitat, no la caritat.\nEn un espectacle un hom es pot atrevir a sortir per explicar-hi acudits, i suportar la pressió de tal fet.\nSembla que la concursant Noemí va anar a Gran Hermano a saltar a corda, i de cop i volta, s'ha trobat passant la corda fluixa sense xerxa.\nAixò és l'esca d'aquesta mena d'espectacles.\nPerò tranquils, els equilibris es fan a un pam del terra.\nPublicat per Lluís F. a 18:27 2 comentaris:\nPublicat per Lluís F. a 16:33 Cap comentari:\nPublicat per Lluís F. a 21:00 4 comentaris:\nA dilluns 7 de maig de 2012.\nEntonant el 'Mea Culpa' a l'espanyola.\nDesprès de tant de queixar-nos de la desigualtat que pateix Catalunya envers la resta d'Espanya, en assumptes de finançament, de les inversions en infraestructures, l'AVE, rodalies, transports de mercaderies, carreteres, autopistes, sistema educatiu, la llengua catalana, i un requilié de menyspreances i meynsteniments, de vegades surt algun ministre del govern espanyol, o algun alt càrrec o executiu, que en un acte de pseudopenitència, intenten, cosa que segons com es miri fa tifi-tafi i més por que una pedregada, abonar les reclamacions catalanes.\nAlgun membre del govern espanyol s'ha escanyat de dir que poder sí que la llengua catalana s'ha d'assistir amb la normalització lingüística.\nUn altre ministre remuga entre dents que poder sí que la balança fiscal amb Espanya perjudica una mica a Catalunya.\nUn altre de més enllà deixa anar pel forat fugidor que poder sí que han faltat inversions en transports, i que els trens s'han descuidat.\nUn quart sermoneja que poder sí que convindria més el Corredor Mediterrani que l'AVE a Galícia.\nI un cinquè li xiula l'orella a un sisè que poder sí que a Catalunya hi ha poques autovies i massa autopistes.\nEl govern espanyol entona el 'Mea Culpa' a l'espanyola.\nO no saben llatí o és que en saben massa.\nJa fa molts anys que en el seu 'Mea Culpa', els governs espanyols es prenen en sentit literal la primera paraula.\nTotal, que se'n pixen de tenir la culpa de totes les tribulacions de Catalunya.\nO millor, Fiat iustitia et pirias mundus\nPublicat per Lluís F. a 19:42 3 comentaris:


Igualtat real i efectiva - Demòcrates\nEl darrer dijous vam viure una sessió històrica al Consell General, amb l’aprovació de la Llei per a l’aplicació efectiva del dret a la igualtat de tracte i a la no-discriminació entre dones i homes. Els aplaudiments que es van sentir a l’hemicicle, just aprovat el text, per part de tots els presents a la Cambra, però també de les representants de les associacions feministes, ens van fer viure moments molt emotius.\nEn un dia tan especial, les representants de les dones no es van voler perdre aquest moment històric pel qual tant han lluitat. Els hi agraïm de tot cor la seva implicació al llarg de tots aquests mesos de treball.\nDe fet, els aplaudiments confirmen la importància del moment viscut i com és de cabdal aquest text per garantir els drets de les dones i la igualtat d’oportunitats.\nAquest objectiu plasmat a la llei s’aconseguirà amb accions com, per exemple, la introducció de la perspectiva de gènere en el disseny i la programació de totes les polítiques públiques. En aquest sentit, les administracions també hauran d’aplicar el principi d’igualtat de tracte i d’oportunitats en l’accés a l’ocupació pública, tenint en compte sempre la conciliació de la vida familiar i laboral, així com oferir formació continuada als seus treballadors en matèria d’igualtat.\nSempre hem defensat que l’aspecte de la formació és indispensable per assolir una igualtat real, i ha de començar també des de les primeres edats. Per aquest motiu, la llei introdueix el concepte de coeducació als centres escolars del país, és a dir, educar sense estereotips sexistes i des de la igualtat de drets, fet pel qual també s’establiran formacions al professorat perquè pugui adquirir les competències necessàries en aquest sentit. Aconseguir, des de l’educació i de manera natural, uns valors igualitaris, és sempre molt més efectiu i tangible que qualsevol forma d’obligació o d’imposició. I projecta, a més, uns futurs ciutadans més respectuosos i conscients de la igualtat en tots els àmbits de la vida.\nAnant ara a l’àmbit privat, el text legal recentment aprovat també estableix que les empreses hauran d’adaptar o flexibilitzar els horaris amb l’objectiu de fomentar la conciliació de la vida familiar i laboral, garantir la igualtat de tracte i no discriminació, i afavorir la igualtat d’oportunitats en el funcionament del seu dia a dia. Així mateix, les empreses de més de 50 treballadors hauran d’implementar plans d’igualtat.\nLa transversalitat del text també queda plasmada en el fet que aplica modificacions en diferents àmbits legislatius. Entre aquests, a la Llei qualificada del Codi Penal. A partir d’ara, la violència de gènere, la inducció o la coacció a les lesions qualificades (com la mutilació genital femenina) seran tipificades com a delicte. També es modifica el règim dels delictes de llibertat sexual, suprimint la diferència entre agressions sexuals i abusos sexuals.\nLa violència de gènere, la inducció o la coacció a les lesions qualificades (com la mutilació genital femenina) seran tipificades com a delicte\nFinalment, un altre punt essencial de la llei és la creació de l’Institut Andorrà de les Dones, que tindrà com a missió promoure la participació de les dones en la vida política, cultural, econòmica i social en igualtat de condicions que els homes. Serà un organisme autònom, àgil i executiu, amb representació de les associacions feministes (tal com ens van demanar), i cridat a participar activament en el desplegament de la Llei.\nDes del Grup Parlamentari Demòcrata estem molt satisfets amb la fita assolida. I volem que sigui també un reconeixement a aquelles dones pioneres que, els anys 70, van aconseguir també una fita: l’aprovació del sufragi femení. També és un reconeixement a la resta de dones anònimes que han lluitat i contribuït a l’avenç dels seus drets a Andorra tots aquests anys.\nDisposar d’un text legal que garanteixi la igualtat efectiva entre dones i homes era una assignatura pendent, i així ho demostra també el fet que el text va ser aprovat per unanimitat de tots els grups parlamentaris. Però la feina no s’ha acabat, perquè la igualtat encara no és una realitat. A partir d’ara, ens queda polir la fita assolida perquè esdevingui realment l’eina cabdal que la societat demana.\nArticle de la consellera general del Grup Parlamentari Demòcrata, Berna Coma, publicat a El Periòdic d’Andorra el 2 d’abril del 2022.


Arrels precristianes del pessebre de Nadal - Institut Nova Història\nARTICLES » 22-12-2015 | PROJECTE MITOLOGIA CATALANA\nArrels precristianes del pessebre de Nadal\nTot i que a primer cop d’ull el pessebre pot semblar un espai cent per cent cristià, creat, mercès a l’impuls de Francesc d’Assís, la mitjanit de Nadal de l’any 1223 per a la glorificació del naixement de Jesús, el cert és que aquesta mena de representacions figurades ja es donaven amb molta anterioritat. Segons En Pepe Rodríguez, en el seu llibre Mitos y ritos de la Navidad, els pessebres “van arrencar, més o menys, al mateix temps que l’Esglésisa Catòlica va començar a tenir el control de l’ortodòxia cristiana després del concili de Nicea (325)”. I, així, en un tros de sarcòfag de la primera meitat del segle IV ja hi trobem representada l’adoració dels pastors, el bou i la mula. I en un altre fragment del mateix segle, descobert a Barcelona, hi figura una escena de l’Epifania, amb la Mare de Déu, el Nen i els Reis.\nEn Ramon Violant i Simorra, en el seu imponderable estudi El Llibre de Nadal, ha recollit les dades d’aquests pessebres primitius i anteriors al segle XIII. N’hi ha constància a Arles, en un altre sarcòfag; “així com altres sobre una massa o pasta de vidre del segle VII de la col·lecció Vittori, sobre un ivori de la Trona de Ravenna i sobre d’una columna del cimbori de Sant Marc a la Provença.\nSembla, doncs, a vista de tot plegat, que Francesc d’Assís, en sol·licitar autorització al Papa Honori III per realitzar el seu pessebre, no va inventar re, sinó recollir alguna mena de tradició popular o marginal i modernitzar-la amb l’exquisidesa i misticisme religiós que tant el van caracteritzar. D’aquest parer seria En Joan Amades, car ell ja considerava “el seràfic patriarca d’Assís com un notable i important propulsor de la difusió del pessebre, però no pas com el seu fundador”. Si a això hi afegim que una llegenda va escampar que la imatge de pedra del Nen Jesús es va convertir, per raó d’un miracle, en un nen viu, podrem entendre encara més l’èxit de la propagació i l’arrelament d’aquella iniciativa nadalenca.\nAmb tot, el que En Pepe Rodríguez no té en compte és que ja entre els romans, en aquestes mateixes dates, hi havia el costum de fer unes representacions amb els déus de la llar, que eren guarnits de verd i amb candeles a fi de recordar i evocar els avantpassats difunts. Segons la María Pérez Ruiz, que ha estudiat aquestes divinitats casolanes en un estudi intitulat «El culto en la casa romana», “entre les divinitats més representades als lararis es troben Mercuri, Hèrcules, Fortuna, Bacus o Venus”, per bé que també assegura que “tots els déus del panteó romà eren susceptibles d’aparèixer representats a les capelles domèstiques”. És a dir, que entre els romans ja es donava una representació escènica familiar amb les figures de les seves divinitats. Tenint això en compte, En Joan Soler i Amigó, ha consignat amb gran encert, a la seva Enciclopèdia de la Fantasia Popular Catalana, que "el pessebre casolà esdevé com un santuari domèstic, mena de continuïtat dels lararis romans".\nLarari romà amb Mercuri, els Lars, Geni i el déu Penat\nSi, doncs, els pessebres vinguessin a ser la continuïtat de les representacions dels déus precristians, aquests, ¿només serien els dels romans? ¿No hauria quedat un pòsit religiós a la Península Ibèrica que ens permetés parlar d’aquest mateix contínuum, però a través de les divinitats ibèriques o de les seves plasmacions simbòliques? Jo crec que sí; que aquesta influència es pot resseguir, a nivell social, en el primer teatre sagrat i, a nivell familiar, en el pessebre. I que els elements de l’un i de l’altre s’entrecreuen amb una gran facilitat.\nPer posar tan sols un exemple, és ben sabut que antigament les representacions de la Patum es feien a l’interior de l’església i que constituïen un element més de la festivitat del Corpus. Ara bé: tant a la Patum com a les processons de Corpus, la Mulassa –Mula fera o Mula guita– tenia un paper especial. A més, el Bou del Corpus era també un dels entremesos que anava a la processó, al costat de la Mula. No sabem encara exactament què representaven, però sí que es pot afirmar que era quelcom religiós. En algunes cançons i llegendes l’ase pren el lloc a la mula. Això ens ajuda entendre perquè al País Basc és l’Ase Roig qui s’apareix als qui tenen relació amb el Diable o que, arreu d’Europa, sovint aquesta divinitat precristiana pren la forma de l’ase. Per aquest motiu podem ara comprendre per què Tertul·lià, al seu llibre destinat A les Nacions, retreia als no-cristians que “vosaltres adoreu tota mena d'ases” i que justament aquests gentils també retraguessin als seguidors de Crist que adoressin un déu-ase, un déu amb cap d’ase. Amb encert ha apuntat En Louis Charbonneau-Lassay, a El Bestiario de Cristo, que “l’ase sembla haver-se acostat a la Persona de Jesucrist més que qualsevol altre animal domèstic”.\nAquests animals domèstics no figuren en cap relat evangelista canònic. Mateu i Lluc són els dos únics que parlen de l’Epifania de Jesús i que en donen algun detall. El primer esmenta l’interès d’Herodes per conèixer l’infant i descriu l’adoració d’“uns mags vinguts d’orient”; mentre el segon només anota la visita d’uns pastors. I si, per Mateu, tot té lloc en una casa, per Lluc els fets passen en una posada. Res, per tant, de cova, ni de bou, ni de mula.\nPer això, sempre és un bou el que, llaurant, troba les imatges de les Maresdedéu; i justament per això el déu egipci Apis és un bou. També són representats en forma de toro o bou els antics déus orientals Shiva, Visnú i Krisna. El ritus central del mitraisme, que imitava l’acte del déu Mitra, és el sacrifici del bou sagrat. Segons En Jeffrey Burton Russell, “el mitraisme i el cristianisme aparegueren més o menys al mateix temps, i es pot postular una influència mútua de les seves idees, almenys a nivell popular”. Per això mateix, a Geòrgia, per Sant Jordi, hom sacrificava un bou i en repartia la carn entre els assistents a la cerimònia, que la menjaven quasi com si es tractés d'una comunió. No és d'estranyar, tampoc, que en la cultura ibèrica el bou fos una divinitat agrària i lunar, relacionada amb la fecunditat i que, consegüentment, la nostra tradicional escudella de Nadal hagi de contenir la carn de bou entre les seves "quatre carns" indispensables que la composen.\nUn altre element essencial del pessebre són els pastors. Per les cançons de Nadal i al llarg de la literatura neotestamentària es veu una relació estretíssima entre Déu i els pastors. I el mateix Crist s’ha identificat tant amb un anyell com amb un pastor. Des d’aquesta vessant, pren un gran sentit que siguin justament els pastors els primers de rebre la bona nova del naixement diví i els primers a adorar-lo. Així ens és descrit en Lluc i així s’escenifica en alguns autosacramentals i també al pessebre, a l’Anunciata: és una revelació nocturna que s’adiu perfectament amb d’altres celebracions rituals o d’iniciació precristianes que duraven fins a l’alba, entre les quals hi ha la famosa "Missa del Gall" o les juntes de bruixes.\nDoncs, bé: En Barandiarán, al seu Diccionario de Mitología Vasca, ens apunta que el principal déu èuskar, Basajaun, “és el geni protector dels ramats” i vetlla cada nit el bon son dels pastors. Sense menystenir, alhora, que la Nit de Nadal és també anomenada la Nit de les Bruixes. I per això mateix l’Amades hi insistia: “La intensa intervenció dels pastors en el pessebre i l’ambient de musicalitat que l’envaeix no són pas casuals ni arbitraris, i lògicament han d’obeir a un origen molt anterior al pessebre i a ben segur aliè al sagrat Misteri del naixement del Messies”. En aquest sentit és prou sabut que una de les figuretes més representatives del nostre pessebre és el pastor que porta un xai a coll com a ofrena a l’infant diví. Per aquest etnòleg i folklorista, “és potser la més universal de les figures profanes i el més conegut dels personatges que van a adorar” i “abans figurava profusament en totes les parades i era la figura obligada en tots els pessebres familiars”. No costa gaire de veure-hi la figura del Bon Pastor, un dels símbols més difosos del cristianisme primitiu. Són diversos els estudiosos que ha trobat els antecedents d’aquesta imatge entre els hitites i el món mesopotàmic, representat com el portador d’ofrenes par al sacrifici de la divinitat. Després o, potser a través d’una altra tradició espiritual, la veiem al món grec i al món romà ja identificat a Hermes, un vell déu dels ramats conservat amb idèntica iconografia, batejat també per Aristòfanes com a “el Déu dels pastors”, el mateix epítet que tenia el déu Pan. Segons En Benito Gerónimo Feyjoó, “el déu Pan tenia especialíssim culte entre els Pastors, com a singular patró seu. Així, Ovidi li diu Déu del Ramat; i Virgili i altres poetes ja [l’anomenen] Déu dels Pastors”. Per ell, “molts erudits són del parer que el déu Pan, Sàtirs, Silvans, Íncubes i Faunes, tots eren una mateixa cosa sota diferents noms”. Hi ha, doncs, una relació directa entre certes divinitzacions arcaiques i la figura dels pastors, que sembla haver arribat fins al Nadal actual i, encara, més concretament, fins al pessebre.\nEl bon pastor grec i el romà\nEn aquest caient, no és d’estranyar que les xanes asturianes –una barreja de fada i dona d'aigua– també “filen en filoses d'or”, segons reporta En Constantino Cabal a la seva Mitología Ibérica. O que la gran fada Melusina –que té dues germanes més– sigui també una teixidora i visqui dins d’un llac, al mig del bosc.\nCongruentment, i per això mateix, en un intent d’aproximar la religió primitiva amb la que estava naixent, hom ha elaborat a les cançons populars de Nadal, que també “La Mare de Déu/ quan era xiqueta/ anava a costura// [...]. Filava finet/ i teixia beta,/ cosia vestits/ per ‘nâ endreçadeta.// En un coixinet/ hi feia puntetes;/ el coixí era d’or,/ les puntes de seda”. I amb la mateixa naturalitat ens és descrita cosint en algunes representacions teatrals d’Els Pastorets, en el moment de l’Anunciació, com així s’esdevenia alhora en la predita cançó, en què Maria, tot cosint, “feia oració/ agenolladeta/ estant retirada/ dins una cambreta.// L’àngel hi va entrar/ per la finestreta”.\nPer això, atesa la sovintejada identificació de les bruixes i les fades, i atès que, en molts casos, aquestes tenen el seu habitacle en coves i grutes, no ens hauria d’estranyar que també les Mares de Déu hagin tingut el seu lloc de culte primitiu a les coves, abans que haguessin estat traslladades a les ermites i esglésies. En algun cas molt concret, fins i tot, la Mare de Déu és trobada en una cova de fades. Aquest és el cas que recull En Pep Coll a Gramuntill, entre el Collegats, on hi ha un Forat de les Encantades, “una espluga on fa molts anys van trobar la Mare de Déu del poble i la van pujar a l’església”. Per En Coll, “aquest és el primer cas que sentim d’una marededéu trobada en una cova d’encantades”. I el fet li sembla tan sorprenent que no es pot estar d’escriure que això “ens fa sospitar si en realitat no es tracta d’una encantada disfressada”. I, així com Mari, segons En Marliave, “posseeix el domini del Cel”, Maria és també “la reina dels Cels”.\nAixí mateix, la Maria Enrich ens recorda que “hi ha una llegenda popular del Pirineu, segons la qual, a les nits d’estiu, les fades fan bugada al riu”. I idènticament s’esdevé amb les encantades i dones d’aigua. En Manuel Cortès ens explica que aquestes, a “Pessonada s’amagaven a la coma Ampla, a la vessant Nord de la muntanya de Sant Corneli, i baixaven de nit a rentar roba al riu”. Per tant, és inqüestionable a hores d’ara que la rentadora o bugadera del pessebre té una connexió ineludible amb el món màgic de la fantasia popular. Però aquestes dones no són meres invencions de la rondallística, sinó que vindrien a ser la continuïtat d’antigues divinitats o esperits divins. Per l’Amades és evident que “les dones d’aigua, les encantades i les bruixes, [són] succedànies de les velles divinitats desbancades” per la nova religió catòlica. I per En Joan Soler i Amigó, les dones d’aigua són “deïtats o esperits femenins de les aigües dolces, de les fonts torrents, salts d’aigua, gorgs”, que vindrien a formar part del culte popular. Jo estic convençut que aquestes dones d’aigua o encantades s’acabarien identificant amb la Mare de Déu, perquè aquesta en l’imaginari del país sovint també fa de bugadera, tal com ho recull l’Amades al seu Folklore de Catalunya: “Quan la Mare de Déu rentava la robeta del seu infantó al riu, l’espinalba o arç blanc li deturava i recollia les peces de roba”. I l’Andreu Ferrer ens advera a les Llegendes de les Balears, que a Lloseta, a Mallorca, “devora la capelleta de la Mare de Déu del Cocó, hi ha unes penyes que el poble coneix bé. Una d’elles és planera i diuen que damunt ella la Mare de Déu hi rentava la robeta del Bon Jesús”. És així com aquesta vella divinitat femenina, vinculada als llocs d’aigües sagrades, i amb actitud de bugadera, quedaria fossilitzada en una figura del pessebre.\nA mi em sembla evident que antigament hi havia una connexió explícita entre la defecació i una forma de l’espiritualitat. Ens hi aproparia moltíssim el fet que En Bourke ens descrigui algunes cerimònies d’iniciació arcaiques en què hi intervenen ofrenes d’excrements o esperits relacionats amb dejeccions. Així mateix, En Victor Witter Turner, en el seu estudi sobre la iniciació dels Ndembu, a Zambia, i de la simbologia emprada en els rituals, ha argüit, segons la Jean La Fontaine, “que tots els símbols combinen referències a productes corporals, com la sang, la llet, el semen i els fems”. És a dir, que la connexió entre la merda i el fet religiós es torna a fer evident. El significat d’aquest vincle, avui dia, és totalment velat, però jo crec que s’hauria d’intuir amb la neteja fecal que produeixen certs enteògens quan s’ingereixen a fi de provocar visions místiques. L’antropòleg Josep M. Fericgla explica al seu llibre Els jívaros, caçadors de somnis, que així li esdevingué en prendre l'aiahuasca entre els indis shuar, poc abans que la seva consciència fos alterada.


La PAH apreta el Banco Popular - El triangle\nMembres de la PAH de tot l'Estat espanyol es tanquen en sucursals del Banco Popular per demanar la dació en pagament per un veí de Sant Boi de Llobregat\nLes protestes de la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH) contra el Banco Popular no són cap novetat, però si que ho és la mobilització que s’està produint arreu de l’Estat espanyol per part de diverses plataformes. El motiu concret? La solidaritat amb José Antonio Gómez, veí de Sant Boi de Llobregat que porta a l’atur des del 2009 i està a punt de perdre dues cases.\nA la capital catalana la protesta s’ha concentrat en una oficina que té el Banco Popular al carrer Urgell número 125 de Barcelona. Segons informa la PAH de Barcelona a través de Twitter, unes 300 persones s’han tancat a la sucursal d’aquesta entitat bancària per reclamar la dació en pagament per José Antonio Gómez. Una reivindicació que s’estén per oficines de València, Logronyo, Màlaga i Sevilla, entre d’altres ciutats espanyoles.\nAquest veí de Sant Boi de Llobregat és una víctima de l’anomenada hipoteca multidivisa. José Antonio Gómez va contractar aquest tipus d’hipoteca amb el Banco Popular per comprar un pis, on hi viu actualment. Un habitatge que ara mateix no pot pagar per manca d’ingressos. Les hipoteques multidivises han estat reconegudes per diferents sentències com un producte tòxic.\nJosé Antonio va deixar de pagar la hipoteca després de separar-se de la seva dona i de quedar-se sense feina. L’afectat denuncia que li van vendre aquesta hipoteca amb desinformació. Després de pagar durant 5 anys, la hipoteca inicial de 390.000 euros es va convertir en una de 590.000 euros. Quan estava a l’atur ja no podia pagar les quotes que havien passat de 1.300 a 2.300 euros mensuals. Arran d’aquest impagament el seu primer pis va servir de garantia per pagar el crèdit, però el mecanisme hipotecari ara l’amenaça amb la pèrdua dels dos pisos sense que sigui suficient per saldar el deute.\nLa PAH de Barcelona denuncia que el Banco Popular, -presidit per Àngel Ron i controlat per l’Opus Dei-, es nega a negociar amb els clients que van contractar les hipoteques multidivises, com és el cas de José Antonio Gómez. Aquesta plataforma també recorda a la seva pàgina web que la PAH manté una negociació col·lectiva oberta amb aquest banc.


Govern prorroga 15 dies mesures restrictives a Reus\nLa Generalitat recomana als ciutadans sortir de domicili només per a l'imprescindible\nEls contactes s'han de limitar, «tant com sigui possible, a les persones que integren el grup de convivència habitual\nTarragona 04 de de setembre del 2020. 10:18\nLa Conselleria de Salut de la Generalitat ha prorrogat aquest divendres determinades mesures restrictives per la pandèmia de coronavirus a Reus (Tarragona) per a la contenció del brot.\nSalut demana restringir l'activitat a Reus i no sortir de casa pels rebrots\nEn una resolució publicada en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC) i consultada per Europa Press, estableix un nou període de les mesures de 15 dies a partir d’aquest divendres, sense perjudici de la vigència d’altres d’àmbit territorial superior, com la publicada dissabte que prohibeix les reunions de més de deu persones a tot Catalunya.\nLa Generalitat recomana als ciutadans sortir del domicili només per assistir a la feina, a centres sanitaris, cuidar persones grans, menors i dependents, desplaçar-se a entitats financeres, accedir a establiments comercials d’alimentació o d’altres amb cita prèvia, tenir trobades i fer activitats culturals i d’oci amb el seu grup de convivència habitual o renovacions de permisos i documentació oficial, entre altres desplaçaments.\nLa resolució assenyala que els contactes s’han de limitar, «tant com sigui possible, a les persones que integren el grup de convivència habitual, al qual es poden incorporar familiars pròxims, cuidadors i persones a qui es dona recolzament per evitar el seu aïllament.\nTambé remarca adoptar mesures d’higiene i protecció als centres de treball, potenciant l’ús del teletreball quan sigui possible, respectar la distància física interpersonal als comerços, limitar al 33% d’aforament els actes religioses i no consumir aliments ni begudes en les reunions de fins a deu persones en espais públics.\nRespecte als establiments d’hostaleria i restauració, la resolució indica que el consum s’ha de fer sempre a taula, a l’interior l’aforament es limita al 50% amb distància d’1,5 metres entre taules i un màxim de deu persones per cada una i l’horari de tancament s’estipula en la 1 de la matinada.\nAls establiments hotelers, l’aforament dels espais comuns se situa en el 50% i en els d’hostaleria i restauració la capacitat d’ocupació màxima de les terrasses és del 50%.\nLa resolució assenyala que es poden portar a terme activitats culturals, tant en recintes estables com a l’aire lliure, sempre que es garanteixi que no se supera el 50% de la capacitat i que es compleixen les indicacions dels plans sectorials aprovats pel Procicat.\nReus Govern Província de Tarragona Catalunya Coronavirus a Catalunya Coronavirus


Apartat on trobar iniciatives, informació i recursos variats per ampliar la nostra visió i opcions de treball. Aquest apartat es subagrupa en tres grups: Cinema, Moviments i projectes i Recursos didàctics.\nA la seva pàgina principal dedica un apartat al cinema i els drets humà, oferint fitxes didàctiques de pel•lícules i suggeriments generals sobre com utilitzar aquest recurs.\nXarxa de centres educatius que usen Internet com eina educativa, d'informació i de comunicació.\nCala, Centre Alternatiu d'Aprenentatge\nEquip de persones compromeses i especialitzades que treballen per construir un altre món a partir de la formació i la creació cultural.\nCentro Alternativo de Aprendizaje, Cala\nDocents per al desenvolupament\nBlog creat per diversos grups de docents per contribuir a la millora de les pràctiques d'educació per al desenvolupament en l'educació formal.\nBlog docentes para el desarrollo\nEspai Alexandria educant amb el cinema\nCercador de pel•lícules i fitxes didàctiques per a treballar a l'aula.\nEspacio Alejandría educando con el cine\nExperiències de Bones Pràctiques d'Educació per al Desenvolupament\nEn la II Trobada de Bones Pràctiques d'Educació per al Desenvolupament, es seleccionaren un total de 7 experiències que es desenvolupen en diferents llocs d'Espanya i en diferents àmbits d'actuació.\nGents del desenvolupament\nLa Coordinadora de ONGD llança una sèrie de quatre vídeos per a explicar què són les ONG de Desenvolupament i com és el seu treball.\nUnitats didàctiques per a treballar a l'aula el consum crític a través de residus, energia, cafè, xocolata, fusta, calçat, roba i begudes.\nGuía para el consumo crítico\nHistòries del mil•lenni\nWeb inspirat en els Objectius de Desenvolupament del Mil•lenni de la ONU, en la qual es troben documentals i altres recursos destinats a facilitar la lluita contra la pobresa, la desigualtat i les injustícies.


Difon les receptes, #jocuinoacasa - El Gourmet català Difon les receptes, #jocuinoacasa - El Gourmet català\nÉs el hashtag, #jocuinoacasa, que ens proposa la revista Cuina per difondre les receptes que cuinem la gent que, confinats a casa, hem posat en els fogons part de la nostra il·lusió diària de supervivència.\nPerò crec que, al marge d’aquest objectiu, l’aturada obligatòria de la nostra vida social és un moment magnífic per repensar una mica la cuina de cada dia.\n#jocuinoacasa, un fenòmen social i digital\nPerquè el cuinar és, cada cop més, un acte tancat, sovint individual, que fa perdre molt del sentit original al ritual del foc que cada dia practiquem. Cert que l’eclosió de les webs i similars de cuina ha estat espectacular, però molt em temo que és més pel plaer dels “like” i els “followers” que pel plaer de difondre allò que descobrim als fogons. Per això m’atreveixo a proposar que donem a la nostra cuina una nova dimensió. Més social.\nDurant el confinament podem gaudir d’una cuina lenta i entretinguda\nAra que tenim temps per cuinar, potser és el moment de descobrir i integrar les preparacions prèvies -des d’un sofregit a una salsa quasi enllestida- al rebost. D’invertir en bases de cuina que després, quan el malson hagi passat, ens serviran per preparar els plats de forma més ràpida i simple. Evitant haver de recórrer a les salses comercials. Només imaginar aquests plats ja se’m fa la boca aigua, no dubtis en fer-los-hi una foto i publicar-ho amb #jocuinoacasa.\nCuinar també pot ser un acte solidari\nI, posats a ser solidaris, perquè no mancomunar la cuina? Perquè no cuinar amb excés perquè l’àvia que viu sola o el veí que treballa per tots nosaltres, tinguin el dinar a casa cada dia o quan arribi, desmaiat, de la seva esgotadora jornada laboral. Al cap i a la fi, és el mateix servei que fem quan, per festes, els parents vénen a dinar. No?


The Coach House New Dailly Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nThe Coach HouseOld Dally, New Dailly, Regne Unit - Veure al mapaThe Coach HouseVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 12 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Girvan, no busqui més enllà de The Coach House. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. The Coach House ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Girvan, el The Coach House és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióestris de cuinarentadoracalefaccióneverarenta vaixellesempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


L'home tranquil: La temptació Savonarola\nAixò acabaria cristal·litzant en un moviment popular que es va fer amb el poder a la ciutat, expulsant-ne la família Medici i instaurant un règim de caràcter mil·lenarista: es perseguí el luxe, l'ostentació, la beguda, adulteri... Tot allò que tingués caire immoral i viciós. En nom de la Virtut es van arribar a fer barbaritats, com la destrucció d'escrits clàssics o d'obres d'art en autes de fe col·lectius coneguts com "Foguera de les Vanitats".\nSavonarola va sacsejar la Itàlia del seu temps, i també l'Església, denunciant una situació injusta però propiciant unes accions tan radicals que acabarien allunyant-li suports.\nAmb la situació que estem patint, l'aparició de casos de corrupció pertot, l'abús que del poder en fan els que haurien de ser servidors de l'interès públic no ens hauria d'estranyar que apareguessin personatges com Savonarola o Robespierre.\nTots dos en el seu moment van representar o es va creure que eren l'encarnació de la Virtut per molts dels seus coetanis i per això van ser encimbellats al capdavant del poder polític* (Florència en un cas i França per a l'altre). I igualment tots dos van ser deposats violentament i executats.\nÉs fàcil caure en la temptació de buscar un nou Savonarola algú incorruptible, net de tota culpa, que digui les coses pel seu nom, i terriblement radical. N'hem vist en els últims anys fabricats molts d'ells pels mass-media, els mateixos que després els oblidaran i ignoraran.\n* Savonarola no va exercir cap magistratura pública, li ho prohibia el seu estat. Hem de considerar-lo políticament com una figura espiritual, més o menys com a l'Iran actual el Guia Suprem de la Revolució Islàmica, un clergue que no és president de la República però amb un gran ascendent polític.\nEls gargots són de Anònim a 16:37


Albert Pla torna a Cítric amb el seu espectacle Miedo - SIESTV\n18 febr. 2020 Albert Pla torna a Cítric amb el seu espectacle Miedo\nEl cicle, en la seva sisena edició, aborda la violència des de diferents disciplines com el teatre o la música\nPosted at 11:03h in Cultura, Escenaris by siestv\nRedacció.- El Cítric, el cicle de cultura crítica i popular, arriba a la sisena edició i es consolida com la programació més destacada de l’Ateneu Popular 9 Barris. Enguany el cicle es vincula a través del concepte de violències, que en les seves diferents vessants entrellaça les programacions.\nAlbert Pla, un habitual de les programacions de l’Ateneu, torna el 28 de febrer amb Miedo, l’últim espectacle d’aquest artista inclassificable. Un viatge multimèdia a través de cançons que reflecteixen les seves pors.\nSilvia Albert Sopale parteix de les seves pròpies experiències a No es país para negras. Un espectacle que indaga en els microracismes. Una comèdia dramàtica que congela el somriure.\nIria Pinheiro ens presenta Anatomia dunha serea, una obra que parla de la violència obstètrica. Un relat construït mentre la seva ferida continua oberta, perquè les seqüeles encara no van ser reparades i el seu testimoni tindrà tota la visceralitat pròpia d’un cas obert.\nI per tancar el cicle acollim a Deforme Semanal, un programa cultural i polític (valgui la redundància) presentat per Isa Calderón i Lucía Lijtmaer. Després de tres temporades, aquesta proposta s’ha consolidat omplint espais com el Teatro de Barrio o el Palacio de la Premsa.\nVI Cítric: un món de violències\n“Ens agradaria viure en un món lliure de violències. Un món on ningú hagi de passar por per la seva integritat física o moral. En un món així el Cítric, el cicle de cultura crítica i popular que us proposem, no tindria sentit.\nPer tot això us proposem una edició del Cítric per a pensar juntes sobre la por i la violència en les seves diferents formes. Un any més, i ja van sis, de fer de la cultura una trinxera comuna a través del cicle de cultura crítica i popular.”\nalbert pla, Cítric