Conèixer Catalunya: LA PERDUDA ERMITA DE SANT MARÇ. EL BERGUEDÀ SOBIRÀ\nAquesta és la crònica d’una de les sortides setmanals de la nostra petita colla. L’Àngela, la Rosa i el Miquel vam decidir pujar a veure l’ermita de Sant Marc de Brocà.\nEntrant al poble de Bagà per la entrada provinent de Berga i fent la circulació obligatòria pels seus carrers en arribar prop del passeig vam girar a l’esquerra per seguir la pista asfaltada que ens porta al Paller de Baix. Uns metres abans d’arribar al santuari, en una cruïlla assenyalada amb una gran pedra vam tornar a girar a l’esquerra i vam prendre la pista de terra que ens duu al Paller de Dalt. És una pista bastant sotraguejada i plena de pedres per la que hem vist pujar diferents cotxes però es necessari una certa alçada de la carrosseria a terra.\nEn arribar al Paller de Dalt només podem parlar de les runes d’uns grans edificis. En les restes més importants hi ha que destacar unes arcades, una capelleta i les restes d’una escala de caragol de pedra ( només uns graons) per pujar a un altre pis enrunat. Segons comentaris pot tractar-se d’una església anterior les pedres de la qual van servir per bastir l’església del Paller de Baix?\nVam parar el cotxe en l’esplanada darrere una gran roca. De seguida vam fer un mos i vam començar el camí. A les 9 del matí feia fred i ens vam abrigar un xic. A la nostra esquerra veiem els talussos de la carretera que puja fins a coll de Pal i a la nostra dreta les muntanyes de la serra de sant Marc.\nIniciarem la pujada i el primer que trobarem és la bassa on es pot veure en les seves aigües un gran quantitat de caps grossos. Anys enrere hi havia trobat un grup de salamàndries.\nI comencem la pujada de la Collada Grossa. Déu n’hi do la pujada! Però, poc a poc, fem camí i al cap de mitja hora som dalt. Hem hagut d’esforçar-nos una mica per que el terra és trencat i format en molts trossos per una roca fina i lliscosa per l’ humitat del dia. Per fi continuem per uns planells entre pins i herbei que ens porta fins el pla de Fanelles on principia pròpiament el camí que porta fins a l’ermita de sant Marc de Brocà.\nPer un corriol marcat al principi però que a mida que ascendim és converteix només en una senyal fressada en el fenàs, pugem entremig de pins fins el cim (1608 m) de la serra de sant Marc. Les companyes es van entretindré un xic cercant maduixes pels costats del camí.\nLa panoràmica, ens fa dir: Oh!. És fabulosa, a un costat la vall de Bagà i Guardiola amb les carreteres, el riu Bastareny i sant Llorenç de Guardiola (prop Bagà). A l’altra vessant la vall del Gavarrós i la carretera al costat del Llobregat que mena cap a la Pobla de Lillet. Aixecant els ulls de les valls la vista s’eixampla i divisem al nord el coll de Pal, la Tosa i el Puigllançada. A la nostra esquerra el cim forcat del Pedraforca, el Comabona i els cims d’Ensija amb la Gallina Pelada. A la dreta Castellar de n’Hug i rere nostre la serra de Falgars. Giravoltant el cos sembla un calidoscopi de paisatges, muntanyes i cel. Tot un contrast de sensacions.\nDalt del cim s’alça sola l’ermita oberta, a tots els vents. Nua de teulada mostra submisa el seu interior, amb la intima presencia de les seves parets mig emblanquinades. Una ànima benaurada ha recollit i col•locat les pedres del sostre fem semicercle als costats de l’ermita, també deu haver desbrossat les plantes que omplien el recinte. Un arc de volta de canó a cada costat, una fornícula , tres graons i l’esquelet pudibund d’un petit altar són les notes del seu despullat interior.\nLa porta per dins d'un arc de mig punt i per fora d'una grossa pedra amb el nom de sant Marc gravat. I aleshores vull creure que per incultura algú ha pintat damunt un nom que no havia de tacar un lloc venerable pels anys.\nMal parodiant a Mn. Cinto Verdaguer en el seu poema “Lo comte Arnau”\nBenhaja qui ha\nprotegit les pedres\nMalhaja qui ha\nembrutat el nom.\nDonada la invalidesa de l’edifici actualment el dia de sant Marc es fa una missa a sant Martí de Brocà, i s’entrega un panet. També sembla que hi ha la tradició que la vigília de sant Marc cadascuna de les cases habitades de l’antic poble encenia una foguera dalt de l’allargassa’t cim.\nNomés ens resta tornar enrere a buscar el cotxe. Va costar-nos perquè en la ruta marcada amb pintura vermella, el temps, o potser la descurança en repintar-la hi posen un plus de dificultat imprevist.\nPer Qui la vulgui fer ; el temps és aproximadament al nostre pas feixuc, d’unes tres hores. L’agilitat i la joventut mana en l’exercici físic; nosaltres vam finalitzar satisfets.\nA reserva de confirmar-ho – si existeix la fitxa – a l’enciclopèdia del Romànic Català, pensem que podria tractar-se de l’ermita anomenada també com Sant Marc de Bagà, o\nSant Marc de Paller.\nL’enciclopèdia de ‘Barcelona’ ens diu :\nErmita del municipi de Guardiola de Berguedà, dalt d'un cimal que domina la vall del Bastareny. Al segle IX hom anomenava vall de Brocà la vall de Bastareny i, probablement, tota la vall de Lillet.\nExistia ja el 1320 i era regida per un ermità (1370). Bagà i altres parròquies hi pujaven en processó. Fou abandonada entorn del 1930 i la imatge es baixà a Gavarrós.\nRebia una imatge de l’Arxiu Gavin de l’any 1.967, en la que s’aprecia que l’edifici es mantenia íntegre. Destruir és senzill, tant que fa por el pervindré del nostre patrimoni històric i cultural, ja per la inacció dels ‘ poders públics’, ja contràriament pels atemptats que amb tota impunitat, practiquen els brètols, vàndals i ‘ altres tribus’ que dissortadament arriben també a indrets tant allunyats com aquest.\nAgraïm – una vegada més – la tasca pacient de l’ Arxiu Gavín, i d’una manera particular del Josep Sansalvador , en la defensa i conservació de la ‘memòria del nostre Patrimoni Històric i Cultural’.\nL’Arxiu està actualment al Monestir de les Avellanes , a 25612 - Os de Balaguer – Lleida.\nPodeu fer qualsevol consulta a l’adreça : http://arxiugavin.wordpress.com/


Un any després de la manifestació independentista més gran de la Història | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nUn any després de la manifestació de centenars de milers de persones contra la retallada de l’estatut, i que esdevingué una mobilització de clar to independentista, el panorama polític ha canviat radicalment. CiU s’ha fet amb el poder i ha desplaçat l’agenda política cap a una doctrina de xoc per a aplicar el seu model neoliberal. Això, juntament amb un rearmament del poder del PP al conjunt dels Països Catalans, configuren un escenari poc imaginat la nit del 10 de juliol.\nPer a fer balanç d’aquest any, L’ACCENT hem parlat amb quatre persones de l’esquerra independentista provinents de diverses organitzacions i diferents territoris.\nJaume Casals és alcalde de Navàs per la CUP. Marta Cordomí és regidora de la CUP a Cardedeu. Toni Rico (Novelda) és historiador i militant de l’esquerra independentista. Gonçal Bravo (València) és portaveu nacional de la Coordinadora Obrera Sindical.\nQuè creieu que va aportar el 10J a la lluita independentista?\nJAUME CASALS: Crec que el 10J va donar, en gran part, la raó al discurs de l’Esquerra Independentista que dèiem que els estatuts no eren la solució i que l’únic camí possible és la independència. El clam de la majoria de la gent va ser independència per molt que els grans mitjans de comunicació ho intentessin amagar tot parlant de “manifestació en defensa de l’estatut”. Per mi va ser una fase més en l’avenç i clarificació dels posicionaments independentistes que ja s’havia començat a articular i visualitzar a nivell popular amb les consultes. En poc temps semblava que posàvem a l’estat espanyol contra les cordes, però els de sempre han potenciat la desmobilització i ens han deixat ben clar que el procés serà llarg i que cal una forta conscienciació i organització de la societat catalana per fer realitat el nostre anhel.\nMARTA CORDOMÍ:Aquesta manifestació va constatar allò que molts independentistes ja havíem augurat anys enrere: la via autonomista estava abocada al fracàs. La presa de consciència de la fi d’aquesta estratègia, però, ha arribat de la mà d’una sentència que no només fereix la dignitat del Parlament de Catalunya sinó que manifesta una vegada més l’opressió del Principat a les institucions espanyoles.\nProbablement la perspectiva històrica permetrà veure l’abast de la manifestació que pot haver marcat un canvi de cicle a la polític al Principat. Tal com han apuntat les darreres enquestes ara mateix un referèndum sobre la secessió al Principat de Catalunya podria obtenir una majoria favorable, un resultat impensable anys enrere.\nGONÇAL BRAVO: En primer lloc, en parlar de la manifestació històrica del 10 de Juliol de 2010 cal tenir ben clar això, que fou històrica. Mai s’havia aplegat tantíssima gent exigint la Independència. Això és un fet tangible i innegable, que marca un abans i un després.\nAra bé, com recentment deien des d’Òmnium Cultural, aquella manifestació en bona part era una reacció visceral, més que una resposta reflexionada o organitzada, d’una part importantíssima de la població de la CAC, davant l’absolutament lamentable política espanyola en relació a “Catalunya”. I dic “Catalunya” entre cometes, perquè des d’aquest “sobiranisme transversal”, que es ven com a “majoritari”, es continua apostant per un model purament catalunyès, regionalista, davant d’un projecte netament i clarament de construcció nacional.\nTONI RICO: La manifestació del 10J va ser la consecució d’anys de lluita independentista i, especialment, va ser com un punt important d’arribada després de les darreres accions massives de caràcter independentista que s’havien realitzat arreu del Principat des de la consulta del 13 de setembre de 2009 a Arenys de Munt fins a les que es van fer el 25 d’abril de 2010. Crec que tot i la diversa procedència dels manifestants que aquell dia omplien el Passeig de Gràcia, el crit independentista va sobrepassar qualsevol intent d’instrumentalització per part de les forces autonomistes. De fet, el 10J podem dir que va ser la certificació que en el cas del Principat, la via autonomista d’encaix dels catalans en Espanya ha mort definitivament i dubte molt que puga tornar a revifar.\nCom interpreteu l’evolució de la política de CiU en aquest darrer any?\nJAUME CASALS: Aquest darrer any CiU ha demostrat amb el seu fals sobiranisme puntual que l’únic que buscava era poder tornar a assolir poder. Ells venien sobiranisme, però bàsicament el que buscaven era erosionar els governs socialistes per poder tornar a governar. Han estat trampejant la situació per recuperar la Generalitat i anar aguantant fins a les municipals on ha tornat a quedar clar que la seva aposta sobiranista curiosament passa per entendre’s amb el PP. El mateix PP que denuncia la immersió lingüística al Principat, tanca TV3 i les línies en valencià al sud de la nació, i que a les illes també aposta per eradicar l’ús del català. Ha quedat clar, si algú en dubtava, que ells no tenen una aposta nacional sinó que només els interessa seguir escalfant la cadira tot buscant el maleït encaix.\nMARTA CORDOMÍ: El regionalisme de CiU ha arrasat després de la desfeta del tripartit, amb una proposta de pacte fiscal, presumiblement amb el PP a Madrid, que té tots els números per esdevenir un foc d’encenalls més impossible que la mateixa independència. En un context de crisi econòmica, però, la ciutadania ha apostat per un Govern fort i a la dreta. El regionalisme convergent, però, no pot continuar amb el peix al cove pujolià com si res no hagués passat. Les retallades en matèria de drets socials i els pactes amb la dreta espanyolista poden esquerdar la seva hegemonia actual.\nGONÇAL BRAVO: El desenvolupament dels fets aquest darrer any només ha portat a que guanye CiU amb un discurs terriblement ambigu, que els ha permès garantir-se la “legitimitat” electoral, per fer el que la gran burgesia “catalana” vol i necessita: augmentar els seus beneficis a costa dels nostres drets socials i laborals (i també nacionals, ja que les seues retallades també estan afectant directament a la nostra llengua i cultural nacionals).\nTONI RICO: Històricament la dreta catalana ha jugat el doble rol de mostrar-se discursivament nacionalista per als seus votants i políticament regionalista per als governants espanyols. Això li ha servit per a mantenir el poder durant molt de temps i, alhora, poder-se consolidar com a partit hegemònic al Principat. Els equilibris interns del partit on, sobretot, un personatge com Duran i Lleida encara tensa la corda cap al regionalisme i la bona relació amb Espanya, fa que CiU es trobe davant d’una situació política interna i conjuntural nova per a ells també. És per això que intenta vendre idees impossibles com les del concert econòmic, per exemple, amb la intenció sobretot de mantenir una certa tranquil·litat interna, mentre que en aquests moments una majoria dels seus votants i militants tenen clar que això de reformar Espanya s’ha acabat. El mateix Jordi Pujol ho està afirmant.\nQuin camí creieu que ha de prendre l’esquerra independentista per a afrontar aquesta nova etapa?\nJAUME CASALS: Actualment crec que és molt important l’organització. Hem de seguir potenciant la formació de la militància i és així com evitarem caure en el desencís o en falses dreceres. Un altre vessant important és potenciar la comunicació, hem de difondre el nostre pensament arreu tot utilitzant les eines comunicatives que tinguem al nostre abast. També és importantíssim aprofundir el treball municipal per fer arribar a gran part de la població el nostre missatge. Com més ens senten més ens entenen, la gent ja no ens veu com una cosa estranya i aliena, sinó com els que plantegem solucions. Coherència, paraula i treball. El camí és llarg, però cada dia que passa avancem.\nMARTA CORDOMÍ: L’esquerra independentista ha de continuar la feina començada ja fa molts anys de conscienciació i arrelament als pobles i ciutats dels Països Catalans. El referent polític que suposa ara mateix la CUP a nivell municipal és la prova de que aquesta feina no ha estat en va. L’aposta de l’esquerra independentista pel marc dels Països Catalans i l’alliberament nacional lligat al benestar de les classes populars forma part del missatge del 10J.\nEl camí, doncs, passa ara per exercir un municipalisme que faci realitat, si més no a petita escala, allò que ha estat l’essència de la l’independentisme rupturista. Treballar des de la base, sense caure en l’elitisme de la classe política i sobretot enfortir l’arrelament a la societat civil a través de les associacions i la cultura popular del país.\nFinalment, l’obertura de l’esquerra independentista a projectes liderats per la societat civil, com ara les consultes, pot ser una manera de treballar per la independència i guanyar espais que tradicionalment havien estat dominats pel regionalisme. En temps de reestructuració del mapa polític cal buscar l’espai de la CUP i les organitzacions sindicals, estudiantils i juvenils per tal de continuar fent una feina que el país necessita.\nGONÇAL BRAVO: Per mi una de les mancances principals del 10J de 2010, i de tot el “moviment sobiranista” català, ha estat sempre el món laboral. I tot i que la COS en el darrer any ha fet avenços importants, eixos avenços no venen donats precisament per les mobilitzacions “sobiranistes”. És més, m’atreviria a dir que cap organització sindical “nacional i de classe” s’ha vist reforçada per aquests moviments. I ací rau una de les principals febleses del sobiranisme català/catalunyès, la seua incapacitat per lligar la lluita nacional a la social (i viceversa).\nSi volem arribar a ser lliures, veritablement i completament lliures, cal tenir ben clar que sense una organització sindical de classe, econòmicament independent de qualsevol estament, combativa, plural i organitzada a tot el nostre territori nacional, no ho podrem ser mai.\nD’altra banda és imprescindible el reforç i visibilització del marc nacional complet, potenciant una dinàmica organitzativa de base i ben coordinada en clau de classe, popular i nacional.\nTONI RICO: L’esquerra independentista té l’obligació d’encapçalar un moviment polític i independentista d’esquerres fort i amb cara i ulls que li permeta jugar les seues cartes el dia en què s’hagen de decidir passes importants en l’alliberament de la nació catalana. Les darreres eleccions han demostrat que una gran majoria dels independentistes d’aquest país són d’esquerres i no s’empassen aquella idea de “transversalitat” que alguns sectors ens han intentat vendre els darrers temps. Tot i que l’independentisme com a idea és “transversal”, és totalment estúpid creure que això s’ha de materialitzar en un sol partit polític que, alhora, juga pretesament a l’ambigüitat ideològica. En aquest sentit la CUP té un paper clau com a referent institucional de l’esquerra independentista, però també com a eina de mobilització popular. La CUP ha demostrat que és capaç d’arribar a sectors socials que mai s’havien plantejat la independència com a projecte de futur per al seu país i això s’ha aconseguit participant de les lluites als barris, dels moviments socials, de les mobilitzacions sindicals, etc… Cal, doncs, consolidar la CUP com a referent polític d’un moviment que és molt ampli i heterogeni però que s’ha de saber adaptar a la nova realitat política dels Països Catalans. I és més, si l’esquerra independentista no participa en tots els fronts de lluita, uns altres ho faran per nosaltres\nUn any després: Milers de persones es manifesten a Barcelona per la independència\nREDACCIÓ BARCELONA.- Milers de persones -40.000 segons els organitzadors, 13.000 segons la Guàrdia Urbana- van manifestar-se el passat 9 de juliol pel centre de Barcelona per commemorar la manifestació d’ara fa un any i denunciar que s’havia pervertit el missatge independentista d’aquesta.\nLa convocatòria sorgí al genera a les xarxes socials animada per petites entitats de la constel·lació sobiranista, però no comptà amb el beneplàcit d’institucions ni societat civil oficial. La pròpia convocatòria, treballada sobre la marxa, optà per fer bandera d’aquest silenci institucional i presentar-se com “la primera manifestació sobiranista de la societat civil sense suport institucional ni subvencions”.\nSi bé les organitzacions nacionals de l’esquerra independentista no s’adheriren a la convocatòria degut a la pròpia espontaneïtat de la mateixa i al seu caràcter de base, diversos col·lectius locals del moviment recolzaren el manifest i la marxa comptà amb una nodrida representació de militants de l’esquerra independentista.\nCategoria: En profunditat Visualitzacions: 1961\n‘Aquesta és una lluita que toca el taló d'Aquil·les del capitalisme’\nLes arrels franquistes de l’oligarquia espanyola\nPetit decàleg d’instruments de subversió contra la nova reforma laboral\nLa consulta per la independència s’avança a la Barceloneta i arriba al 20,2% de participació


Agencia Sírius: 10 de juny 2011\nEspanya cerca capital pel sector immobiliari a Rússia\nEspanya tempta amb els seus habitatges al capital rus. El sector immobiliari espanyol es recupera de la crisi financera i està a l'espera d'inversions estrangeres, més concretament de Rússia. Així ho va afirmar la secretària d'Estat d'Habitatge d'aquest país, Beatriz Corredor, en una trobada amb periodistes a Moscou. La capital russa és la cinquena parada de la gira europea de la funcionària, en la qual promou el potencial del mercat immobiliari espanyol entre els inversors. D'acord amb les dades de les autoritats espanyoles, els ciutadans russos van incrementar en una cinquena part les compres d'habitatges a Espanya l'any passat.\nBeatriz Corredor ha subratllat que Espanya està interessada en atraure encara més les inversions russes al sector.\nDesprés de visitar també Amsterdam, París i Frankfurt, la secretària d'Estat d'Habitatge, preveu concloure aquesta gira a Suècia.\nEn l'actualitat les empreses constructores espanyoles i els bancs intenten vendre habitatges, la majoria de les quals es troben en zones turístiques costaneres. A més, a Espanya hi ha moltes obres per concloure des que va esclatar la crisi hipotecària i els fons dels constructors es van esgotar. Els espanyols intentaran vendre els seus actius en el transcurs de dos a tres anys.\nCom el 60% dels habitatges es troba en regions balneàries, el Ministeri d'Habitatge d'Espanya dirigeix el seu punt de mira als inversors privats. Els experts afirmen que si Espanya aconsegueix atreure als grans fons en el sector de béns arrels balnearis, això suposarà una innovació en el mercat.\nEtiquetes de comentaris: Espanya, Rússia, Vivenda\nBlanc més blanc: Creix el rentat de diners a Internet\nGràcies a Internet, el rentat dels diners resultant d'activitats il.lícites és ara més fàcil i ràpid que abans. En aquest aspecte van coincidir els experts internacionals que aquest dimecres (06/08) van participar en la conferència sobre crim transnacional organitzat a Berlín. En el que no hi va haver consens va ser en les propostes per frenar aquest delicte a nivell mundial, així com en estratègies més clares per acabar amb el crim transnacional organitzat.\nDonacions per mail, jocs de rols i bit coins (una espècie de moneda virtual, les transaccions encara no són vigilades per les autoritats) fan part de les noves dinàmiques del rentat de diners a nivell mundial. Aquestes modalitats se sumen a les ja habituals en sectors d'entreteniment i immobiliari, per exemple. Per això ja no són necessaris bancs o comptadors, sinó un ordinador i molta curiositat i imaginació. "El problema d'Internet és que no se sap qui són els responsables, en moltes casos no es pot rastrejar la informació", va dir a Deutsche Welle Amur Kumar, professor d'Economia de la Universitat Jawaharlal Nehru, a Nova Delhi, Índia.\nAcció social en lloc de més lleis\nDavant d'aquest repte les propostes contra el rentat de diners són diverses. Alguns dels panelistes de l'esdeveniment organitzat per la Fundació Heinrich Böll assenyalar algunes: des del enduriment de les lleis, més possibilitats tècniques de control de les dades que circulen per Internet, fins a una major cooperació d'informació financera entre els països.\nNo obstant, per Amur, expert en economia criminal el problema és la font inicial on sorgeix el delicte que comporta a un posterior rentat de diners. "Les lleis existents són suficients. El problema és que no són implementades pel sistema corrupte. Per això, el que cal és més acció, no més lleis. Si les persones que guanyen els diners il legal canvien i entenen que no és acceptable socialment, llavors no hi haurà necessitat de rentar diners. Això és fonamental per poder influir en el crim organitzat a nivell global", diu.\nTant Amur com els altres experts consultats per Deutsche Welle coincideixen que el crim organitzat és poderós a nivell global perquè està connectat internacionalment. Però, és la democràcia la que pot aconseguir un combat efectiu de la delinqüència organitzada; inicialment a nivell local.\nEl crim organitzat es pot contenir, però no frenar\n"Per aconseguir un canvi en les dinàmiques del crim organitzat a nivell global depenem en gran mesura de cada Estat, reconeix Regine Schönenberg, professora de Ciències Polítiques de la Universitat Lliure de Berlín. No obstant això, aquesta politòloga reconeix que l'estructura política de molts països no representa la majoria de la societat, sinó els seus propis interessos. "Hi ha una certa impotència davant de les possibles solucions a aquest flagell. És gairebé improbable que es posi un fi al crim organitzat", va dir Schönenberg.\nEdgardo Buscaglia: "No es pot acabar amb el crim organitzat de la mateixa manera com no es pot acabar amb la corrupció humanaEdgardo Buscaglia: "No es pot acabar amb el crim organitzat de la mateixa manera com no es pot acabar amb la corrupció humana". En la mateixa via pensa l'expert uruguaià Edgardo Buscaglia, director del Centre Internacional per al Desenvolupament Legal i Econòmic de la Universitat de Virgínia, Estats Units. "No es pot acabar amb el crim organitzat de la mateixa manera com no es pot acabar amb la corrupció humana. El que sí és possible és contenir a la delinqüència organitzada", diu. Quan aquesta entengui el missatge, es focalitzarà en els delictes de menor impacte social". I és aquí on l'Estat té un rol fonamental per poder delimitar les àrees prohibitives per als grups criminals", afirma Buscaglia.\n"Sempre hi haurà la il.legalitat, però es pot minimitzar fins que sigui insignificant. El que necessitem és que emergeixin més moviments de la societat civil, perquè hi hagi més accions positives ", diu Kumar. Per Schönenberg, però, "això és molt difícil quan pràcticament l'Estat és inexistent".\nTres casos de càncer a l'escola de Vilanova de Raò on hi ha 25 antenes de telefonia\nLes autoritats acadèmiques de la Catalunya del Nord, la Inspection Académique, han confirmat l'existència de “tres casos de càncer entre els 220 alumnes del grup escolar Alfred Sauvy”, a Vilanova de Raò (Catalunya Nord), i l'existència “d'un problema a nivell d'una antena (sic) de telefonia mòbil”, sense establir, tanmateix “un lligam de causa a efecte”. Maryse Batlle, presidenta de l'associació Un Mat pour les Ondes (UMPO), afirma que a aquests tres casos de càncer cal afegir-hi “la trentena d'habitants dels voltants que, en tres anys, han estat afectats de càncers, leucèmia, accidents vasculars i Alzheimer”. La urbanització que envolta el dipòsit d'aigua, on hi ha situades 25 antenes, acull majoritàriament una població de gent gran i cap dada oficial no confirma el que denuncien els veïns i l'associació.\nEl neuròleg Pierre Le Ruz, director d'un “Centre de recerques i d'informació independents sobre les ones electromagnètiques”, ha estat sol·licitat per l'associació UMPLO per realitzar un estudi de la situació. Segons Le Ruz la situació “justificaria que l'INVS (Institut de Vigilància Sanitària)del Ministeri de Salut francès realitzi un estudi seriós”. L'especialista ha realitzat mesures a l'escola i arreu del poble i ha trobat “valors molt superiors al llindar d'exposició recomanat de 0,6 volt/metre”. Al pati de l'escola afirma que ha mesurat 2 volt/metre i, en certs indrets del poble, diu que “l'exposició pot arribar fins a 6 volt/metre”.\nL'Ajuntament de Vilanova de Raò desmenteix aquests valors mesurats pel doctor Le Ruz i, segons el conseller municipal Yves Renard, “els experts escollits per l'Ajuntament han enregistrat una exposició de 0,5 volt/metre a l'escola”. La batllessa Jacqueline Irles, de la UMP de Sarkozy, ha de decidir els propers dies si renova o no els contractes amb SFR i Bouygues Télécom i no vol fer declaracions a la premsa sobre aquest tema, però fonts municipals afirmen que “s'està cercant un lloc, allunyat de les zones habitades, per traslladar-hi les antenes, que permeti una bona cobertura telefònica de la població”.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya Nord, França, Salut\nEUA compra petroli robat pels monàrquics a Líbia\nEl Consell Nacional de Transició, autoritat rebel de Líbia, va exportar als Estats Units el primer carregament de petroli extret a la part est del país africà sota el seu control, ha informat el Departament d'Estat dels EUA. Segons el comunicat de la cancelleria nord-americana, el passat 25 de maig el Consell Nacional de Transició (CNT), establert en Bengasi, i la refineria nord-americana Tresor van segellar un contracte per a l'exportació de 1,2 milions de barrils de cru libi.\nSegons el contracte, el petroler Equator, encarregat de transportar el carregament, havia d'arribar des de Líbia a les illes Hawaii dimecres passat. L'import de la transacció no fa falta.\nLa venda va ser possible en virtut de la nova política de llicències per a Líbia que el Govern nord-americà va anunciar a l'abril.\nLa mesura es va aprovar per tal de facilitar les importacions de petroli libi que es van veure dificultades a causa de les sancions contra el règim de Muammar Gaddafi.\nSegons s'afirma en el comunicat, Washington continuarà donant suport a les compres de cru al CNT per garantir que la població líbia tingui fonts d'ingressos complementàries.\nEl Consell Nacional de Transició de Líbia va ser format el passat 27 de febrer a la ciutat de Bengasi, bastió de l'oposició al règim de Gaddafi situada a l'est del país.\nEstà integrat per una trentena d'activistes opositors, tant civils com militars, i procedents de diferents zones de l'est de Líbia.\nEl CNT està reconegut per alguns països com França, Itàlia o Qatar. Per la seva banda, els EUA per ara es va limitar a proposar a l'autoritat rebel líbia establir una missió a Washington.\nEtiquetes de comentaris: EUA, Internacional, Líbia, petroli\nUn home es cala foc davant del Palau de Cotroceni a Bucarest\nUn home d'uns 50 anys s'ha calat foc al davant del Palau de Cotroceni a Bucarest, Romania. El palau és seu de la presidència de la República. L'home, amb un cartell clamant: "A sota la dictadura de Basescu", ha realitzat la radical protesta per la desesperació a la qual està portant el capitalisme als ciutadans romanesos. Pateix cremades greus en mans i cames. Quan ha començat a cremar, els policies del Palau de Cotroceni han sortit a apagar el foc i han cridat a una ambulància que l'ha traslladat a l'hospital.\nEl desesperat ciutadà romanès tenia al seu costat un cartell en el que escrivia "A sota la dictadura de Basescu", en referència a les retallades draconians de drets i salaris que s'estan produint a Romania en els últims anys (mentre les grans empreses i els seus representants , els parlamentaris i membres del govern, no deixen d'augmentar els seus beneficis).\nCuriosament, al mateix temps que aquest home es va calar foc a si mateix, un altre ciutadà romanès de 28 anys va pujar a un fanal de la llum també davant del Palau de Cotroceni com a protesta pel tancament d'un centre social on rebia ajuda. En aquest cas, el jove amenaça de suïcidar-se si el president no surt a discutir amb ell, i de moment els negociadors intenten convèncer-lo que desisteixi en el seu intent.\nRecordem que a Tunísia fa uns mesos un ciutadà també desesperat amb el govern i el sistema es va calar foc, ocasió que va provocar una sèrie de conflictes que desembobaron en el que s'ha vingut a anomenar "Primavera àrab".\nPer descomptat que el cas de Romania és diferent, ja que en aquest cas el capitalisme no va a animar una revolta contra si mateix, i en tot cas aplaudirà protestes estil "Democràcia Ja", on els ciutadans es limiten a seure a la plaça ja demanar més "democràcia" que, encara cert és que millor això que res, segueix sense organitzar una alternativa d'avantguarda que articuli la construcció del Socialisme, i que no fa més que fomentar la falsa impressió que el capitalisme i la democràcia són compatibles.\nAl contrari, a Tunísia la revolta popular que va esclatar després d'aquella protesta individual i que es va estendre per la situació insostenible dels alts preus, va ser aprofitada per l'imperialisme per canviar algunes coses en el govern (sense tocar el sistema, és clar) i estendre les revoltes per tot el món àrab, i així justificar retocs polítics (favorables a les grans empreses) i l'intent d'acabar amb sistemes de govern díscols, que perjudicaven l'ànsia d'Occident de saquejar els recursos naturals dels pobles o eren un obstacle a la seva estratègia de dominació econòmica i militar a la zona (com en el cas de Líbia o Síria).\nEn resum, la situació de Romania està assolint nivells de desesperació alarmants, per l'obstinació dels governs de seguir retallant i privatitzant els serveis públics.\nEn tot cas, i com sabem, les accions individuals no porten enlloc, i només una organització col.lectiva dels treballadors pot tenir èxit a acabar amb el règim capitalista i acabar amb els privilegis de la classe capitalista, i recuperar el procés de construcció d'una societat socialista, participativa i igualitària.\nEls comunistes moldaus exigeixen la dimissió del primer ministre i del president del parlament\nEl grup parlamentari del Partit Comunista de Moldàvia (PCRM) ha exigit avui en sessió plenària la renúncia del primer ministre, del president del parlament, i la dissolució de la Comissió Central Electoral. Centenars de comunistes van realitzar protestes en què denuncien a la comissió electoral de falsificar els comicis municipals, celebrats diumenge passat, i al govern de l'empobriment de la majoria de la població. Els comunistes consideren que en els comicis "li van robar la victòria" al seu candidat a l'alcaldia de Chisinau.\nL'anàlisi de les dades oficials de les eleccions locals celebrades el passat diumenge a República Moldàvia mostren que el Partit dels Comunistes segueix sent el partit majoritari en dos terços dels consells provincials del país, havent obtingut en sis d'ells majoria absoluta.\nA més, el Partit dels Comunistes de República Moldàvia ha aconseguit majoria absoluta en dos terços dels consells municipals, com en Ocniţa, Briceni, Donduşeni, Edineţ, Sorocaba, Drochia, Rîşcani, Floreşti, Făleşti, Glodeni, Criuleni, Ialoveni, Anenii Noi, Cimişlia, Cantemir, Basarabeasca, Ştefan Vodă, Cahul, Taraclia, i en especial en Bălţi, Otaci, Lipcani i a la capital Chisinau.\nLa més significativa victòria del PCRM ha tingut lloc a la capital del país, al municipi de Chisinau. Per primera vegada en la història des de la independència un únic partit ha aconseguit la majoria en el Consell Municipal de la ciutat, en aquest cas el Partit dels Comunistes.\nLa derrota dels neoliberals en el seu propi feu, on sempre havien guanyat, mostra el cansament dels ciutadans de Moldàvia davant les constants retallades i el caos institucional que s'ha instaurat en el país des de la formació dels governs provisionals per part de la coalició dels partits de dretes derrotats en les tres últimes eleccions generals.\nLa victòria d'Igor Dodona a la capital ha estat amb el 48% dels vots, de manera que caldrà recórrer a una segona volta per decidir qui és l'alcalde. No obstant això, en el Consell Municipal, com hem dit anteriorment, la victòria ha estat contundent, aconseguint el Partit dels Comunistes 26 escons de 51. Més espectacular encara ha estat la victòria a la ciutat de Bălţi, done el PCRM guanya amb el 68% del suport ciutadà, enfront del 32% de la resta de candidats.\nEl cert és que els últims resultats demostren que, com diu el lema del Partit dels Comunistes, els moldaus de nou "han triat la victòria".\nICV-EUiA exigeix la dimissió immediata de Felip Puig\nEl diputat i portaveu d'ICV-EUiA a la Comissió d'Interior, Jaume Bosch,exigí dimecres al ple del Parlament "la dimissió immediata" del conseller d'interior, Felip Puig. "Per la intervenció desproporcionada i injusta i per les seves conseqüències, perquè representa el seu fracàs com a conseller i el fracàs de les seves decisions. La intervenció ha estat qüestionada per amplis sectors de la societat (la Federació d'Associació de Veïns i Advocats, el Col·legi de Periodistes de Catalunya, el Col•legi d'Advocats, el Síndic de Greuges, el Consell d'Europa i Amnistia Internacional, entre alguns que ha citat el diputat en la seva intervenció) i no és un error aïllat, és fruit de la seva visió de la seguretat", ha argumentat Bosch com a les tres justificacions més importants per demanar la dimissió del màxim responsable del departament d'interior.\nLa coalició considera que la càrrega policial "es va fer sense preavís i sense utilització de megàfons". "Obstaculitzar no és agredir", ha dit Bosch en resposta a la intervenció inicial del conseller d'interior al mateix temps que li ha demanat que no compari els fets del 27 de maig amb els del 28 de maig amb motiu d’un grup de violents dins de la celebració de la victòria del Futbol Club Barcelona. Puig s'ha referit a la seva intervenció inicial dient que "no es pot sortir indemne d’insultar i amenaçar la policia".\n"Qui avaluarà el que ha passat de forma independent?", ha preguntat Bosch al conseller al mateix temps que li ha recordat la dimissió del comitè d’ètica de la policia on hi havia membres com l'excap en fiscal anticorrupció, Jiménez Villarejo, Merche Garcia Aran i Gemma Calvet. El diputat ha recordat les Nacions Unides i el Tribunal de Drets Humans "han ressaltat sempre la necessitat de disposar de mecanismes independents d'investigació per assegurar una avaluació imparcial i exhaustiva" al mateix temps que ha dit que es "troba a faltar el Comitè d'ètica policial que vostè manté hivernat sense nomenar".\nICV-EUiA també ha criticat la planificació de l'operació policial del 27 de maig a Plaça Catalunya. En aquest sentit, s’ha preguntat al conseller si "hi va haver mediació", "qui la va fer", si "s’hauria d’haver fet uns dies abans i potser llençant alguns missatges previs a través dels mitjans de comunicació". També s’ha insistit en que “s’ha produït un allunyament d'una part de la societat dels mossos que han vist perjudicada la seva imatge i la seva relació amb la societat per culpa d'una decisió política del conseller d'interior", ha dit Bosch al mateix temps que ha indicat que una de les causes principals dels problemes que ha sorgit després d’aquesta actuació policial "és la visió de seguretat del conseller".\nLa coalició ha indicat com eixos centrals del model de seguretat de Puig "la derogació del codi d'ètica policial, el no nomenament del comitè d'ètica policial, la supressió del programa de seguretat contra la violència masclista i l’afebliment de les funcions de les oficines de relació amb la comunitat".\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, ICV-EUiA, Jaume Bosch\nVenuts 1 milió d'exemplars del segon tom de història oficial del PCX\nFins a mitjans de maig i en els primers quatre mesos després de la seva publicació es van vendre més d'un milió d'exemplars del segon volum de la "Història del Partit Comunista de la Xina", ha informat avui un alt funcionari i historiador. Els historiadors estan ara elaborant el tercer volum de l'obra, que cobreix el període posterior a 1978, quan la Xina va emprendre el seu procés de reforma i obertura, ha indicat Li Zhongjian, subdirector del Centre de Recerca d'Història del Partit del Comitè Central del Partit Comunista de Xina (PCX), en una conferència de premsa.\nEl segon volum, que inclou els importants esdeveniments del PCX entre 1949 i 1978, ha dominat les vendes a les principals llibreries de Beijing durant setmanes.\nUn capítol sencer està dedicat a la Revolució Cultural (1966-1976), anys turbulents en els quals molts xinesos van patir temps extraordinàriament difícils.\nEl primer tom de l'obra cobreix els anys entre 1921 i 1949, el període revolucionari abans de la fundació de la Nova Xina.\nSegons els historiadors, el procés d'edició del segon volum, que va durar 16 anys, va ser difícil perquè abasta períodes controvertits com el Gran Salt Cap Endavant de 1958 i la Revolució Cultural.\nLi va assenyalar que la publicació no només reconeix les contribucions positives del Partit sinó que també analitza les causes dels fracassos de les seves polítiques i els càlculs erronis dels líders.\n"El PCX ha tret lliçons de les seves experiències i del passat", va afirmar.\nLi va instar a fer més esforços per "incloure materials més objectius en les dades històriques" després d'un procés de selecció acurada i de sol licitud de les opinions de diversos cercles.\nEl PCX, el major partit polític del món amb 78 milions de membres a finals de 2009, celebrarà el pròxim 1 de juliol el seu 90 aniversari.\nEUPV demana la retirada de la Bíblia per al ple de constitució de la corporació municipal\nCarmen Carreras, regidora de l'ajuntament de Castelló, considera que l'Ajuntament ha de representar tota la ciutadania i per tant guardar una escrupolosa neutralitat a l'àmbit religiós. “Les creences han de pertànyer a l'àmbit privat i mai a l'institucional”, assegura. La regidora d'EUPV, critica que en el ple de constitució de l'Ajuntament de Castelló del pròxim dissabte hi haja una Bíblia per a aquells regidors i regidores que vulguen jurar els seus càrrecs i reclama que cap símbol religiós forme part de l'acte institucional. “En un estat aconfessional, les religions pertanyen a l'àmbit privat de les persones, i per tant han de quedar de les institucions públiques”.\nCarreras recorda que l'Ajuntament ha de ser necessàriament neutre en matèria religiosa, perquè ha de representar tots els ciutadans i ciutadanes de la ciutat. “A Castelló viuen catòlics, ortodoxos, musulmans, agnòstics i ateus, entre d'altres, no podem excloure a cap grup, no podem donar més importància a una religió, encara que siga la majoritària, tots són iguals, i han de sentir-se part i partícips en la mateixa mesura que els catòlics”.\nLa portaveu d'EUPV a la ciutat de Castelló recorda que aquesta petició no és un atac a les creences de cap religió, “sinó simplement respectar l'ordenament jurídic, que diu clarament que Espanya és un estat aconfessional. Per fer juraments davant de Déu ja estan les esglésies i els centres de culte, no els ajuntaments”.\n▼ 10 de juny (9)\nEspanya cerca capital pel sector immobiliari a Rús...\nBlanc més blanc: Creix el rentat de diners a Inter...\nTres casos de càncer a l'escola de Vilanova de Raò...\nUn home es cala foc davant del Palau de Cotroceni ...\nEls comunistes moldaus exigeixen la dimissió del p...\nICV-EUiA exigeix la dimissió immediata de Felip Pu...\nVenuts 1 milió d'exemplars del segon tom de històr...\nEUPV demana la retirada de la Bíblia per al ple de...


Torneig d'Any Nou - CB Les Franqueses\nCB Les Franqueses » Torneig d’Any Nou\nUs saludem, companys/es,\nDes del Club Bàsquet Les Franqueses ens complau convidar-vos a participar al TORNEIG D’ANY NOU, que es celebrarà els dies 28, 29 i 30 de desembre de 2017 al Pavelló Municipal de Les Franqueses del Vallès.\nTorneig dirigit a les categories de PRE-MINI ,MINI i PRE-INFANTIL, tant masculí com femení, amb 8 equips per categoria, fent un total de 64 equips.\nDIA 28: CATEGORIA PRE-MINI MASCULÍ (nivell C) i FEMENÍ (nivell D )\nDIA 29: CATEGORIA MINI MASCULÍ (nivell B i nivell D) i FEMENÍ (nivell B)\nDIA 30: CATEGORIA PRE-INFANTIL MASCULÍ ( nivell B i nivell D) i FEMENÍ (nivell C)\nCada categoria constarà de dos grups de 4 equips, que disputaran una lligueta entre ells. Els dos primers classificats de cada grup jugaran la final.\nTots els equips disputaran 4 partits.\nEl PME de LES FRANQUESES participarà amb tots els seus equips de la categoria corresponent.\nTots els partits seran arbitrats per àrbitres federats.\nA més, tots els jugadors/es i entrenadors/es participants gaudiran d’un servei de càtering on se’ls oferirà esmorzar, dinar i berenar.\nEl cost per participar en aquest torneig és de 16 euros per jugador/a de l’equip, i 10 euros per cada entrenador/a.\nAquest import per participar al torneig, s’haurà de fer efectiu per transferència bancària al número de compte que us facilitarem a tots els equips interessats (indicant a la mateixa com a referència el nom de l’equip participant).\nA tots els participants se’ls farà entrega d’una samarreta conmemorativa del torneig.\nSi esteu interessats i per més informació us podeu posar en contacte amb :\nXAVIER RESINA Tel. 615 51 92 47\n(Director Tècnic del Club Basquet Les Franqueses i Director del Torneig)\nGUILLEM ESTRADA Tel. 600 88 23 00\n(Coordinador del PME de Les Franqueses i Coordinador del Torneig)\nESTEM ENCANTATS DE COMPTAR AMB LA VOSTRA PARTICIPACIÓ


L’11 de desembre és el 345è dia del calendari gregorià (346è en els anys de traspàs ). Queden 20 dies per acabar l’ any .\n1205 - John de Gray , bisbe de Norwich , és elegit arquebisbe de Canterbury\n1295 - Frederic III és proclamat senyor de Sicília a Palerm\n1602 - Els ciutadans de Ginebra rebutgen un atac sorpresa de les forces de Carles Emanuel I , duc de Savoia i del seu cunyat, Felip III d'Espanya .\n1792 - Comença el procés contra Lluís XVI de França , acusat de traïció\n1816 - Indiana es converteix en el 19è estat dels EUA\n1931 - L' Estatut de Westminster atorga la completa independència legislativa a Canadà , Austràlia , Nova Zelanda , Sud-àfrica , Irlanda i Terranova\n1936 - El rei Eduard VIII del Regne Unit abdica, el seu germà amb el nom de George VI ascendeix al tron\n1937 - Itàlia abandona la Societat de les Nacions .\n1941 - Alemanya i Itàlia declaren la guerra als Estats Units\n1944 - Es funda la Junior Chamber International (JCI) a Ciutat de Mèxic\n1946 : es funda UNICEF\n1954 - Es funda la Societat Nuclear Americana\n1955 - Després d’una escissió de l’ esquerra del partit liberal italià , neix el partit radical\n1958 - L’ Alt Volta (actual Burkina Faso) declara la independència de França\n1961 - Els Estats Units intervenen a la guerra del Vietnam\n1964 - Che Guevara parla a l'Assemblea General de les Nacions Unides a Nova York .\n1970 - John Lennon llança l' àlbum John Lennon / Plastic Ono Band .\n1971 - Es funda el Partit Llibertari als EUA\n1972 - Apollo 17 es converteix en la sisena i última missió Apollo que aterra a la Lluna .\n1979 - La mare Teresa de Calcuta rep el premi Nobel de la pau\nEl peruà Javier Pérez de Cuéllar esdevé secretari general de les Nacions Unides .\nL' exèrcit salvadorenc massacra 900 persones a la massacre d'El Mozote\nL'últim combat de Muhammad Ali : perd contra el canadenc Trevor Berbick\n1982 - ABBA es desfà després de 10 anys de carrera.\n1987 - Un cotxe bomba d' ETA a Saragossa mata 11 i en fa 40 ferits\n1991 - Neix la Unió Europea a Maastricht\nComença la intervenció militar russa a Txetxènia .\nUna petita bomba explota al vol 434 de Philippine Airlines i va matar un home de negocis japonès. El bombardeig va ser un assaig de camp realitzat per Ramzi Yusuf per provar explosius que s'utilitzarien al Projecte Bojinka , un atac terrorista descobert després d'un incendi a la casa\n1997 - Kyoto : a la Convenció Marc de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic , s’elabora un Protocol que preveu reduir el 2012 les emissions dels anomenats gasos d’efecte hivernacle en un 5,2% respecte al 1990 . El Protocol entrarà en vigor si és ratificat per almenys 55 estats que representen almenys el 55% de les emissions dels països desenvolupats\nLa República Popular de la Xina entra a l’ Organització Mundial del Comerç .\nLa policia intervé i posa fi a les activitats dels pirates informàtics de l’organització DrinkOrDie\n2006 - Es produeix una brutal massacre a Erba en què moren tres dones i un nen de dos anys. Un mes després, els veïns són arrestats acusats de culpable de la matança .\n2008 - Bernard Madoff va ser arrestat i acusat de 50.000 milions de dòlars en fraus en valors d’un pla Ponzi .\nHi ha uns 860 rumors sobre persones nascudes l’11 de desembre; consulteu la pàgina Born de l'11 de desembre per obtenir una llista descriptiva o la categoria Born de l'11 de desembre per obtenir un índex alfabètic.\nHi ha uns 400 rumors de persones que van morir l'11 de desembre; consulteu la pàgina de defuncions de l'11 de desembre per obtenir una llista descriptiva o la categoria de defuncions de l'11 de desembre per obtenir un índex alfabètic.\nArgentina - Dia del tango\nSan Daniele lo Stilita , sacerdot\nSan Masona di Mèrida , bisbe\nSanta María Maravillas de Jesús (María Maravillas Pidal y Chico de Guzmán), verge carmelita\nSant Pablo de Mèrida , bisbe\nSan Savino de Piacenza , bisbe\nSants Vittorico i Fusciano , màrtirs\nEl beat Arturo Bell , sacerdot franciscà, màrtir\nBenaventurat David de Himmerod , monjo\nEl beat Domenico Yanez , mercedari\nBeato Franco de Siena , ermità carmelita\nEl beat Girolamo Ranuzzi de Sant'Angelo in Vado , servent de Maria\nBeata Pilar Villalonga Villalba ( Maria de la Columna ), verge i màrtir\nEl beat Martino de Melgar , mercedari\nEl beat Martino Lumbreras Peralta i Melchiorre Sánchez Pérez , sacerdots agustins, màrtirs\nEl beat Tassilone III de Baviera , duc\nEl beat Ugolino Magalotti de Fiegni\nBeato Wilbirg (Vilburga), reclusa de Sant Florian\nProcessó dels Argei ( Itur ad Argeos )\nWikimedia Commons conté imatges o altres fitxers l' 11 de desembre\nObtingut de " https://it.wikipedia.org/w/index.php?title=11_december&oldid=121369998 "


Brutal agressió a Gràcia per robar un mòbil\nEl carrer Ramón y Cajal, on es va produir l'agressió a Gràcia per cometre un robatori / Google Street View\nUn noi va haver de ser operat d’urgència després de patir una brutal agressió la matinada de dissabte a diumenge passat en un carrer de Gràcia. Un home va abordar la víctima, de 32 anys, i li va etzibar un cop de puny, sense que ni tan sols arribessin a intercanviar paraula. Tot seguit, i aprofitant que el noi havia quedat estabornit, l’atacant va regirar-li una butxaca i li va prendre el mòbil. A causa del cop, el jove ha patit un trencament de mandíbula.\n“L’hi van trencar per dos llocs diferents i a l’hospital li han hagut de ficar quatre cargols. Duu unes gomes posades perquè no obri la boca i gairebé no pot parlar. Té la cara feta un mapa“, explica el germà de la víctima al TOT Barcelona. El seu relat traspua que l’escomesa va ser tan injustificada com violenta: “El meu germà anava caminant cap a la plaça Joanic, on anava per agafar el metro. Va veure un noi, llatí i corpulent, acompanyat d’una noia, que no coneixia de res. Sense dir-li res, el noi va clavar dues bufetades al meu germà”.\nLa família del noi no se sap avenir de l’incident, que ha obligat la víctima a demanar la baixa laboral. “Va ser molt bèstia. No s’entèn que, sense que es diguessin res, li passés això”, comenta el germà. La víctima no duia el mòbil a la mà quan va ser agredit i va patir el furt. “No li va treure els diners, va anar directament a buscar el seu telèfon després de pegar-li”, afegeix el familiar.\nZona concorreguda de matinada\nL’agressió va ocórrer cap a les 02.30 hores del passat diumenge a l’alçada del número 87 del carrer Ramón y Cajal, a prop de la plaça Joanic. És un punt força concorregut de Gràcia les matinades de dissabte a diumenge. És una de les vies on aflueixen els assistents dels bars i els locals d’oci de Gràcia que es dirigeixen de matinada cap al metro per tornar a casa.\n“Vaig sentir una corredissa al carrer i, quan n’escolto una, sé que algú fuig perquè li volen robar o és que li acaben de robar o alguna altra cosa dolenta passa. Vaig pensar: ‘Ja hi som'”, diu un veí del bloc del carrer Ramón y Cajal on la víctima va trucar a diferents pisos perquè algú el socorrés just després que l’agredissin. Mancat de telèfon després que l’hi sostreguessin, el noi va demanar que algú truqués una ambulància perquè l’atenguessin.\nPetició de més vigilància\nEl veí parla d'”inseguretat” i es queixa de manca de vigilància els caps de setmana al voltant de la plaça Joanic. “La gent que va als bars de Gràcia ha de passar pel meu carrer per anar al metro. Tenim soroll, molta brutícia i trencadisses de vidres al nostre carrer. Hi ha baralles cada dos per tres entre Joanic i el meu carrer, també gent que es dedica de matinada a xutar llaunes, a donar cops de peus a les persianes, a trencar retrovisors dels cotxes… Tenim motos tirades moltes vegades i contenidors que posen al mig del carrer”, es queixa.\n“Hem parlat amb veïns de la zona i ens diuen que s’han produït altres agressions”, comenta el germà de la víctima, que ha presentat denúncia aquest dimecres. El grup de Junts s’ha posat en contacte amb la família de l’afectat i li ha fet saber que preguntarà sobre la seguretat de la zona al districte de Gràcia, presidit pel regidor Eloi Badia. El noi trigarà uns dos mesos pel capbaix a recuperar-se de les lesions i resta a l’espera de saber si li quedarà alguna seqüela. “Es troba a llit, totalment consternat. Ha de menjar amb palleta. Esperem que serveixi perquè es posi vigilància i no torni a passar”, confia la família.\nagressions Gràcia Robatoris\nJustice abril 29, 2022 | 01:08\nEspero que enganxin al fill de puta, i també podeu donar les gràcies a la Colau, que ja sabem tots com està deixant Barcelona.\nAnònim abril 30, 2022 | 21:31\nBarcelonaara jo es gens segura, fa por sortir al capvespre, no hi ha seguretat, faltan efectius de mossos i urbana.


Badalona i Sta. Coloma estrenaran tren automàtic\nFEDE CEDÓ 06.07.2007\nSeran els primers municipis amb metro sense conductor. El Centre Tecnològic de Conducció Automàtica, que TMB i Siemens comparteixen a Cornellà, està desenvolupant 49 km de línies de metro automatitzades, el tren sense conductor. Ahir, Manel Nadal, secretari de Mobilitat de la Generalitat va avançar que cinc estacions de la L9 de Badalona i Santa Coloma estrenaran metro sense conductor abans d’acabar la legislatura, al 2010.\nI seguirá la L2 en el seu tram més proper al parc logístic del Prat. «A la llarga», va dir Nadal, «el futur passa per automatitzar tota la xarxa.\nUn projecte posterior a l’entrada dels metros sense conductor serà la instal·lació de portes d’andana, també automàtiques. La L11 serà la primera. Aquí també es du a terme la prova pilot de tancament i senyalització.\nL’administradora ferroviària que s’encarregarà de la L9 és Ifercat, mentre que l’operadora serà TMB. Albert Alcaraz, gerent de la L9, va anunciar «l’automatització de l’explotació», les proves a la L2 i l’estudi de l’eix transversal ferroviari i la línia orbital.


Vergonya electoral ~ EbreDigital.cat\nPere Ferré2020-12-14T09:22:41+01:0014 de desembre de 2020|Firmes ebredigital.cat|POLÍTICA|\nUna constant de totes les convocatòries electorals és la dificultat, per no dir la impossibilitat, de poder votar des de l’exterior de Catalunya i de l’Estat en qualsevol de les convocatòries que es produeixen. Així a les darreres eleccions generals del 10 de novembre, segons les dades del Ministeri de l’Interior, només va votar el 6,8% dels ciutadans espanyols censats a l’estranger, i d’aquests, 80.142 sobres mai van arribar perquè les sol·licitud de vot no va poder completar la tramitació.\nEl problema d’aquesta situació és estructural i deriva de la Ley Orgánica del Régimen Electoral General (LOREG), que fixa uns terminis curts i absurds que dificulten la participació dels electors exteriors. L’any 2011, PP, PSOE, CiU i PNV en una reforma de la Llei van introduir el “voto rogado” amb la intenció d’evitar els casos de frau electoral al cens. Les conseqüències, però han estat del tot contraproduents perquè provoca retards en l’arribada de la documentació (fins i tot del vot) i fixa uns terminis molt curts per poder tramitar-la, a més de les dificultats que representa per molts electors viatjar fins al lloc on es troba el consolat espanyol en aquell país per a poder “rogar” el vot.\nMentre els grans partits de l’Estat s’omplen la boca, dia si, dia també, de democràcia i defensa dels drets de la ciutadania, fa anys que es neguen a canviar aquesta situació i facilitar el dret a la participació política dels electors que resideixen a l’estranger. Sembla que l’administració espanyola, també en aquest àmbit, segueix actuant com en èpoques pretèrites i les dificultats burocràtiques no han fet més que créixer. Això ha portat molts d’aquests electors a organitzar-se i expressar la seva queixa, com es pot veure a la web vullvotar.com.\nAquesta plataforma d’electors catalans a l’estranger dóna una xifra prou eloqüent. En vint anys la població catalana a l’exterior s’ha triplicat i en canvi la participació electoral d’aquesta fins i tot ha baixat. Aquesta situació a més d’afectar els drets individuals té una derivada electoral de gran importància perquè la manca de participació i de vots impacta directament en el resultat electoral i la distribució d’escons a diverses circumscripcions. El darrer exemple el tenim a les darreres eleccions generals on el PNB la nit electoral tenia un escó per Biscaia que després del recompte del vot exterior va guanyar el PP.\nEls electors exteriors representen una composició social, formativa, econòmica i ideològica que ha anat canviant amb els anys, com així ens mostra la darrera gran onada, marcada per la crisi econòmica, que ha dut molts joves a marxar d’aquí cercant més i millors oportunitats laborals.\nObservem quin ha estat el comportament dels electors catalans exteriors que han participat en les darreres eleccions.\nCatalanes 21-D de 2017, participació 12,03%: (JxCat 26,59%, ERC 21,56%, C’s 21,11%,PSC 10,58%, Cat Comuns-Podem 8,33%);\nGenerals 28-A de 2019, participació 7,71%: (ERC 26,02%, PSC 19,08%, JxCat 14,53%, Cat Comuns-Podem 13,16%, C’s 12,27%,).\nEuropees 2019, participació 4,96%: (JxCat 37,13%, ERC 16,48%, PSC 14,73%, Cat Comuns-Podem 9,72%, C’s 8,47%,),\nGenerals 10-N de 2019, participació 9,26%: (ERC 22,35%, PSC 18,74%, JxCat 15,11%, Cat Comuns-Podem 12,54%, C’s 7,13%,).\nVistos els resultats no és innocent pensar que si les dificultats burocràtiques per exercir el vot exterior no s’han revertit és perquè algú li ha interessat mantenir-les. Malgrat les queixes i denúncies reiterades formulades durant anys tant per electors com per la Conselleria d’Exteriors de la Generalitat ens veurem obligats a tornar a encarar unes noves eleccions amb les mateixes dificultats i restriccions a les quals caldrà afegir les derivades de la Covid.\nLa nit electoral quan es facin públics els resultats, una vegada més, ningú pensarà que potser la composició d’aquella Cambra catalana hauria estat més ajustada a la realitat social, i a la vegada diferent pel que fa a la representació, si s’hagués facilitat el dret a vot dels electors que viuen lluny del nostre país.


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: El Govern destinarà 618 milions d'euros a un nou pla d'ajuts per donar suport als col·lectius més afectats per la Covid-19 durant aquest primer trimestre de l'any\nEl Govern de la Generalitat ha presentat avui un nou pla d'ajuts directes i de caràcter trimestral per donar suport als col·lectius i sectors econòmics més afectats per les mesures de contenció de la pandèmia de la Covid-19 per un import de 618 milions d'euros de gener a març. Així ho han anunciat aquest matí el vicepresident i conseller d'Economia i Hisenda, Pere Aragonès, el conseller d'Empresa i Coneixement, Ramon Tremosa, i de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir El Homrani, en roda de premsa i després de la reunió telemàtica del Consell del Diàleg Social de Catalunya, amb els representants de les principals associacions econòmiques i socials del país.\nEl destinataris d'aquestes ajudes seran majoritàriament: treballadors autònoms que han vist reduïts els seus ingressos; micro i petites empreses que han patit una caiguda substancial de la seva facturació i que es comprometen a mantenir els llocs de treball; persones treballadores que estiguin en un expedient de regulació temporal d'ocupació (ERTO); així com els sectors més afectats per les restriccions.\nSegons ha explicat el vicepresident Aragonès, "encarem un mesos difícils" pel que fa a l'evolució de la pandèmia, per la qual cosa "ara és el moment en què cal concentrar tots els esforços i posar tota la carn a la graella per salvar l'economia d'aquest país". El també conseller d'Economia i Hisenda ha assegurat que la Generalitat "farà un esforç extraordinari a través del Pressupost de la Generalitat" per posar en marxa "aquesta mateixa setmana" el nou paquet d'ajudes "amb esquema trimestral" i que la voluntat és poder continuar acordant-lo amb els agents econòmics i socials del país. No obstant això, ha tornat a reclamar a l'Estat que també adopti mesures amb caràcter immediat per donar suport als col·lectius més afectats: "No pot ser que el Govern espanyol sigui el que menys percentatge del PIB ha destinat a ajudes directes", ha subratllat.\nPer la seva part, el conseller Chakir el Homrani ha explicat les tres línies d'ajuts que gestionarà el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies. Segons El Homrani, "el principal repte que tenim ara mateix com a país és fer front a l'impacte sanitari de la covid-19, però també a l'important impacte laboral, econòmic i social que està tenint. Els ajuts del nostre Departament està adreçats a les persones que més ho estan patint, bàsicament les persones treballadores afectades per ERTO amb baixos ingressos i a persones treballadores autònomes que s'han vist afectades econòmicament per la situació actual".\nEl conseller ha assegurat que aquests ajuts s'han treballat de manera concertada amb patronals i sindicats durant les darreres setmanes i ha volgut agrair la feina feta al Consell del Diàleg Social de Catalunya, que ha permès tancar avui aquest acord marc.\nFinalment, el conseller d'Empresa i Coneixement, Ramon Tremosa, ha reconegut que "ens agradaria posar molts més diners sobre la taula, tota la carn a la graella, però la Generalitat només recapta el 5% de tots els impostos que es recapten a Catalunya, no recaptem cap gran tribut, no podem emetre deute al 0%, no podem accedir als fons europeus com el SURE o el MEDE, i tampoc participem directament dels fons Next Generation, que arribaran a partir de l'estiu". "Però dit això, —ha afegit— enteníem que la prioritat era salvar el màxim possible d'autònoms i empreses fins que arribi la recuperació econòmica a partir de la vacuna, que tregui pressió als sistema sanitari i permeti normalitzar la vida econòmica".\nEl Pla presentat avui pel Govern conté quatre línies, que inclouen des d'ajuts directes a treballadors autònoms, micro i petites empreses que es troben situació en d'expedient regular d'ocupació (ERTO); a ajuts per a la formació de persones en ERTO.\nNova edició de l'ajut dels mesos de novembre i desembre per a persones treballadores autònomes afectades econòmicament per la covid-19. L'ajut serà novament de 2.000 euros per treballador autònom i el rebran tots aquelles persones que el sol·licitin i compleixin els requisits. L'estimació que fa el Govern és d'un pressupost de 280 milions d'euros, de manera que es beneficiarien uns 140.000 treballadors autònoms.\nL'ajut està dirigit a persones treballadores autònomes individuals o amb fins a 5 treballadors contractats, amb una base imposable de l'IRPF l'any 2019 igual o inferior a 35.000 euros/any, i amb un rendiment net l'any 2020 igual o inferior a 17.500 euros. Són els mateixos requisits que a les dues convocatòries anteriors i hi podran accedir aquelles persones que ja el van rebre i aquelles que potser llavors no complien amb els requisits però ara sí.\nEl procediment per sol·licitar l'ajut serà el mateix que al desembre: a partir del registre a una nova base de dades de treballadors autònoms. Només serà necessari complir amb els requisits per poder registrar-se a la base de dades i s'accedirà a l'ajut directament.\nUn ajut nou i directe a les persones treballadores en situació d'ERTO.\nEs posa en marxa una nova línia d'ajuts directes per a treballadors i treballadores de qualsevol sector que es trobin en situació d'ERTO.\nEn aquest cas es destinarà un pressupost de 105 milions d'euros, amb la previsió d'arribar a aproximadament 175.000 persones. L'import per beneficiari serà d'un mínim de 600 euros però aquesta qüestió s'acabarà de concretar amb els agents socials.\nEl conseller Chakir El Homrani ha remarcat que "aquest és l'ajut directe més important que s'ha donat a treballadors en situació d'ERTO a l'Estat espanyol, dels territoris que no són de règim foral. El més important fins ara és el del País Valencià, que hi ha destinat 30 milions d'euros".\nUn ajut nou per a la formació de persones treballadores també en situació d'ERTO.\nAquest ajut a la formació està dirigit a persones treballadores que es troben en situació d'ERTO, tot prioritzant els sectors més afectats. L'objectiu és reconèixer l'experiència laboral d'aquesta treballadors i ajudar en la seva possible reorientació i requalificació.\nEs destinarà als ajuts a la formació 25 milions d'euros i es preveu beneficiar uns 10.000 treballadors i treballadores en situació d'ERTO.\nEl Homrani ha explicat que "tenim l'obligació de mirar al futur, i en aquest sentit és clau el paper de la formació i la requalificació dels treballadors i les treballadores. És un win-win que ens permet millorar la motxilla dels treballadors per oferir-los oportunitats laborals, però també millorar la productivitat del teixit productiu".\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies impulsarà un programa mixt d'orientació i formació per a les persones treballadores, per tal d'acreditar les seves competències o fer un itinerari formatiu de formació acreditable. Aquest programa estarà gestionat pel Consorci per a la Formació Contínua de Catalunya i s'acabarà de dissenyar amb els agents econòmics i socials.\nEl Govern, a través del Departament d'Empresa i Coneixement, destinarà 208 milions d'euros a micro i petites empreses amb treballadors en situació d'ERTO. L'objectiu és contribuir a pal·liar els efectes de la Covid-19en aquelles empreses que per les seves dimensions compten amb menor múscol empresarial per afrontar la situació i estan patint amb més incidència els efectes econòmics de la pandèmia.\nEn concret, s'hi podran acollir les empreses de menys de 50 treballadors amb una facturació de fins a 10 milions d'euros anuals que tinguin treballadors en situació d'ERTO a data 31 de desembre de 2020.\nL'ajut consistirà en 2.000 euros per treballador a jornada completa en situació d'ERTO amb un màxim de 30.000 euros per empresa. Els 208 milions permetran cobrir tot l'univers de treballadors en ERTO de les micro i petites empreses, que són un total de 104.000. Per acollir-se als ajuts, l'empresa haurà de comprometre's a mantenir la contractació dels treballadors fins al 31 de desembre de 2021, i en cas d'incompliment perdrà la totalitat de la subvenció.\nSegons ha indicat el conseller, "la voluntat del Govern és activar aquesta línia el més aviat possible". Per tal d'agilitar el procés, es farà un registre previ de totes les empreses sol·licitants. Per rebre l'ajut els sol·licitants només hauran de fer un certificat d'autoresponsabilitat i el control administratiu del compliment dels requisits es farà a posteriori, un cop fet el pagament.\nTremosa ha explicat que "volem que el pagament sigui a 30-35 dies, i el requisit serà la presentació d'un certificat d'autoresponsabilitat per part de l'empresa per tal d'agilitzar-ho, amb la fiscalització de l'administració a posteriori". El conseller ha recordat que si l'empresa beneficiària ha incomplert el compromís de mantenir els llocs de treball fins el 31 de desembre de 2021, "s'haurà de retornar la subvenció".\nFinalment, el Govern també s'ha compromès a continuar donant suport als sectors directament afectats per les restriccions i mantenir les línies d'ajut extraordinàries.\nA banda del pla presentat aquest dilluns, des de l'inici de la pandèmia el Govern de la Generalitat ja ha injectat 877 M€ a l'economia a través d'ajudes directes a empreses i actors socials que han patit directament les conseqüències de la crisi econòmica.


Produir moda per al gran públic però sota demanda es converteix en el futur del sector\nCada cop més firmes globals i locals abandonen la producció a gran escala i amb enormes excedents\nCompradors fan cua davant de la botiga d'Hermès de Hong Kong EFE\nBarcelonaDe dissenyar i crear peces en funció d'algoritmes de cerca a produir unitats limitades en funció de les comandes. La moda sota demanda –made to order, com es coneix en anglès– es converteix en un format que s'obre camí amb força i es posiciona com una equació guanyadora per a empreses i consumidors. En primer lloc, problemes com la generació de grans excedents, la sobreproducció deguda al model fast fashion, en què es produeix moda gairebé constantment, i l'impacte mediambiental derivat de produir en grans quantitats tendeixen a desaparèixer amb el model de producció sota demanda que, amb ajuda de les tecnologies i les xarxes socials, ja practiquen algunes marques.\nLa part més difícil és, com sempre, saber quines peces es portaran cada temporada, cosa que és un repte per a les firmes de moda, que mesos abans comencen una cadena de disseny i producció de la roba que es veurà a les botigues i als carrers. No totes les tendències calen en els gustos de la gent; per contra, hi ha alguns hits que es renoven temporada rere temporada i esgoten existències. Peces com els pantalons de tub porten diverses temporades en botigues i als carrers, desafiant el vaticini dels experts que moririen de manera imminent enfront d'altres tipus de siluetes. L'exemple evidencia que el pes de la demanda és més fort que el de l'oferta fins i tot quan arriba amb grans inversions publicitàries. Cada temporada s'incorporen nous models que acaben convertint-se en excés d'estoc, mentre que aquests pantalons tan cenyits segueixen liderant les vendes.\nGrans firmes globals ja han començat\nEl model sota demanda és un sistema de producció pel qual s'elabora només allò que s'ha encarregat prèviament, a partir d'un petit nombre determinat de comandes, amb la qual cosa s'evita produir excessos d'estoc. El model ja fa un temps que funciona en petites firmes com Maison Cléo, però també en gegants com Nike, a través de la seva plataforma Nike By You. En aquesta última, a través de la creació de dissenys realistes i customitzables, els clients poden configurar com serien les seves sabatilles ideals, triant a la carta cada petit detall abans d'encarregar-les.\nTambé amb les noves tecnologies es dona suport al programari PlatformE, amb el qual treballen firmes com Dior o el gegant del luxe Farfetch i que permet gestionar la relació entre la signatura i el client. Un altre programari que sustenta aquest model és el d'Unmade, amb el qual funciona la signatura de calçat New Balance i que ofereix infinites possibilitats de personalització de les seves peces, que els clients poden veure i emprovar-se a través de gràfics en realitat augmentada.\nLa botiga de Louis Vuitton d'un centre comercial de Tailàndia regula l'entrada dels seus compradors a l'interior Efe\nAmb l'ús de les tecnologies com a principal aliat, cada vegada són més les firmes que opten per aquest model de negoci. És també el cas de Paynter, que dissenya únicament tres models de jaqueta a l'any i només les produeix si aconsegueix una quantitat mínima de comandes. La marca Olivia Rose The Label només accepta comandes a la seva botiga dues vegades al mes, i gestiona tots els processos de producció des del seu taller a Edimburg. A Espanya, un dels ambaixadors d'aquest model és la signatura Andión. El seu taller és en un poble a prop de Santiago de Compostel·la, des d'on produeixen bruses per a les quals el client tria el teixit.\nTambé Loewe se suma a aquesta tendència, en un apartat de la web que ofereix l'opció de personalitzar alguns dels bolsos que venen en línia. Permeten triar-ne la pell i també el tipus de nanses o els elements metàl·lics, a més d'escollir color d'una paleta de disset tonalitats. Aquesta manera de produir, que és en realitat antiga i recorda els orígens de l'alta costura, feta a mida i sota comanda exclusiva dels clients, troba en les noves tecnologies el company perfecte per fer una producció molt més eficient i sostenible, evitant la destructiva sobreproducció que acaba amb els recursos del planeta. Com acostuma a passar, tornar al passat millora el futur.


2 min. Palma 17/02/2017 16:17\n651x366 El titular del Jutjat d’Instrucció número 3 de Palma, José Castro, arribant als Jutjats de l’Avinguda d’Alemanya. / ISAAC BUJ El titular del Jutjat d’Instrucció número 3 de Palma, José Castro, arribant als Jutjats de l’Avinguda d’Alemanya. / ISAAC BUJ\nEl jutge de Palma José Castro, que va instruir durant cinc anys el cas Nóos, ha afirmat que "no esperava aquest tipus de sentència" amb tantes absolucions, entre elles la de la infanta Cristina, però ha matisat que ara caldrà llegir-la i entendre els raonaments del tribunal per arribar a aquesta decisió.\nEn declaracions a Efe, el jutge ha opinat que en el cas de la infanta sembla que "la ignorància de la que ella feia gala" en el judici i instrucció "ha merescut crèdit" del tribunal, "com s'ha pogut donar crèdit al que digués Rosalía Iglesias i Ana Mato", en referència a l'exdona de Luis Bárcenas i a l'exministra de Sanitat, enjudiciades en el cas Gürtel.\n"Si aquest és el convenciment al qual ha arribat l'Audiència Provincial, difereix del meu, però el que val és el seu i cal respectar-lo i punt", ha afegit.\nEl magistrat ha indicat que "caldrà llegir les argumentacions per saber per què s'ha arribat a aquesta conclusió", ja que solament la fallada (la sentència té més de 700 folis) "no et dona una pista fiable de per què han ocorregut les coses".\n"Cal respectar i acatar aquesta sentència", ha dit per afegir que el tribunal, a part de condemnar o absoldre, també ha de "convèncer a les parts del litigi", perquè "no debades els judicis són públics per incentivar la confiança de la ciutadania en la Justícia".\n"No esperavem aquest tipus de sentència així, però si se'ns explica per què s'arriba a aquest resultat, és possible que ho entenguem", ha dit.\n"Seria interessant llegir aquesta argumentació -ha prosseguit- i podríem entendre per què s'ha absolt a determinades persones o per què la reducció de pena ha estat tan dràstica".\nCastro també s'ha volgut defensar de les crítiques que diuen que la instrucció del cas ha anat lenta i ha recordat que la causa va néixer al juliol de 2010, quan va obrir una peça separada del cas Palma Arena per investigar les activitats de l' Institut Nóos d'Iñaki Urdangarin.\nEs va estar investigant, ha dit, fins a juny del 2015, però com que el cas va estar un any "entretingut" en el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, la investigació va durar una mica menys de quatre anys.\nUn període que Castro no ha considerat excessiu, tenint en compte els "ridículs mitjans" a la disposició del jutjat, la complexitat de la causa i la quantitat de recursos que han anat presentant les parts.


Piràmides - Josep M Rodés, web i blog personal, Lleida\nQuantes piràmides coneixes?\nSegur que en un primer moment pot dir les tres grans piràmides d’Egipte i desprès mencionar algunes piràmides de Mèxic.\nLa localització de piràmides no està confinada a només aquestes dos llocs. En 2006 cinc piràmides van ser trobades en Bòsnia Hercegovina. Més de vint piràmides van ser trobades al llarg de diferents llocs d’Itàlia, Espanya, Croàcia, Eslovènia, Sèrbia i Grècia, entre d’altres indrets. L’Àsia és una regió molt inexplorada. De fet, hi ha més de tres-centes piràmides en Xina central però no han estat excavades al detall. És curiós o enigmàtic que les piràmides actualment descobertes es poden delimitar quasi en línea recta en un mapa mundi.\nLes piràmides egípcies (monuments funeraris) més conegudes són les de Guiza, l’Acodada (Dahshur), l’Escalonada Zoser (Saqqara), la Roja (Dahshur), la Negra (Dahshur), la de Jufu (Keops) o Gran Piràmide en Guiza, Dyedefra (Abu Roash), Jafra (Kefren en Guiza), Menkaura (Micerino en Guiza), Neferirkara (Abusir), Nyuserra (Abusir), Unis (Saqqara).\nLes piràmides mayes solen ser escalonades i culminen amb un temple en el seu cim. Eren utilitzades amb fins cerimonials, observatoris i calendaris astronòmics-astrològics, les més conegudes són: Kukukcán (Chichén Itzá, Mèxic), La Danta (Guatemala), Tikal (Guatemala), Adivino (Uxmal, Mèxic), Temple de les inscripcions (zona arqueològica de Palenque, Mèxic).\nLes piràmides de Mèxic Central, anomenades també teocallis, les més rellevants són: Sol (Teotihuacán), Luna (Teotihuacan), Nichos (El Tajín), Gran Piràmide de Cholula, Cuicuilco, Tolán, Santa Sicilia. La piràmide més rellevant de Mèxic Occidental és la de Los Guachimones (Teuchitlán, Jalisco).\nLes piràmides inques també anomenades huacas o guacas (del quechua waca, deu de la casa), són assentaments piramidals creats com a residencies de les diferents deïtats. La més coneguda és la Huaca del Sol y la Lluna en Perú.\nEn altres zones d’Amèrica destaquen les piràmides d’Akapana (en Tiwanaku, Bolívia), Cochasqui (en Cochasqui, Equador), Morro del Tulcán (en Colombia).\nEn Àfrica les més conegudes són les piràmides de Nubia de la dinastia XXV, en Sudan.\nEn Àsia no es van construir piràmides de pedra, tanmateix, són habituals els mandir (temples) amb forma similar a les piràmides, segons els tipus s’anomenen genèricament gopuram, vimanam o shikhara. Com moltes piràmides, aquestes estructures del hinduisme busquen el símil amb una muntanya, en aquest cas el sagrat Monte Meru (que en la simbologia hinduista és el “axis mundi”). Així es pot destacar: Estupa de Borobudur (Indonesia), Piràmide de Xi’An (Xina).\nEn les illes Canàries hi ha 9 piràmides en Tenerife i 2 piràmides en La Palma.


El Museu de la Garrotxa estrena nova audioguia Visitmuseum en quatre idiomes | Patrimoni Cultural. Generalitat de Catalunya\nEl Museu de la Garrotxa estrena nova audioguia Visitmuseum en quatre idiomes\nEn el marc de les Jornades Europees del Patrimoni, aquest dissabte el Museu de la Garrotxa ha presentat la nova audioguia Visitmuseum, realitzada per l’Agència Catalana del Patrimoni Cultural del Departament de Cultura, el Museu de la Garrotxa, i Visiona TV. Disponible en quatre idiomes - català, castellà, francès i anglès -, facilita l’accés a l’exposició al públic estranger.\nA partir d’aquest dissabte, totes les persones que visitin el Museu de la Garrotxa tindran disponible gratuïtament l’audioguia per a poder fer la visita al Museu d’una forma lliure. Aquest nou recurs, incorpora dinamisme a la vista i permet a l’usuari descobrir els detalls i el context de les obres exposades. Es pot escoltades del mateix dispositiu mòbil de l’usuari a través de web de Visitmuseum o bé des de les tauletes que es posen a disposició del públic quan arriben al museu. L’aplicació és un nou element de suport a la visita presencial del museu que permet reduir la distància entre el museu i el visitant, ajudant-lo a descobrir les obres exposades tot passant per 30 pistes, escrites per l’escriptor Joan Manuel Soldevila Albertí. Un nou recurs que fa més accessible i proper el discurs expositiu permeten gaudir al visitant de cadascun dels detalls de la mostra i contextualitzar-los. Els relats són atractius i accessibles a totes les persones.\nCadascun dels relats descobreix personatges, espais o moments clau en la història d’Olot i de la Garrotxa. Tots estan basats en documentació històrica i aborden temes que són fonamentals per reconstruir la memòria dels homes i les dones que han estat protagonistes de la història de la comarca. Trenta relats que expliquen acuradament detalls sobre els artistes i les obres que es troben a la col·lecció del Museu de la Garrotxa, com Josep Clarà, Miquel Blay, Joaquim Vayreda, Josep Berga i Boada o Leonci Quera, entre altres. El museu encara avui continua incorporant canvis i nous elements a la col·lecció del museu.\nEl programa Visitmuseum, promogut pel Departament de Cultura i el Departament d’Empresa i Coneixement i finançat amb la Taxa Turística, és gestionat actualment per l’Agència Catalana del Patrimoni Cultural. Va néixer de la necessitat per part del sistema de museus de Catalunya de dotar-se d’eines per tal d’atendre millor el públic estranger en la seva visita als museus.\nUn dels reptes per a gran part dels museus del país és el d’oferir continguts de qualitat en diferents idiomes i aquesta és una de les voluntats de l’aplicació, reduir la distància entre el museu i el visitant estranger.\nJustament perquè Visitmuseum s’adreça principalment al públic turista, des del seu naixement, l’any 2015, un total de 251 equipaments museístics i més de 1.734 registres d’objectes i peces de museus estan disponibles en català, castellà, anglès, francès i, en alguns casos, en hebreu i aranès. Tots els continguts són accessibles a la plataforma web Visitmuseum. Des del començament del programa, es va començar a treballar amb les audioguies que es caracteritzen per oferir als visitants relats actualitzats, atractius i accessibles a totes les edats i nivells.\nActualment, Visitmuseum suma ja 23 experiències que milloren amb un grau alt de satisfacció la visita al patrimoni museístic del país. Les darreres que s’han produït han estat les audioguies del Museu Nacional d’Arqueologia de Tarragona (MNAT), Can Marfà Gènere de Punt-Museu de Mataró i el Museu de la Garrotxa.Enguany, s’estan elaborant les audioguies del Museu d’Art de Girona, Museu d’Art de Sabadell, Ecomuseu la Farinera de Castelló d’Empúries, Museu d’Art de Cerdanyola, Església de Santa Maria de Mataró – Museu Arxiu de Santa Maria de Mataró.\nTotes les audioguies es poden escoltar a la plataforma Visitmuseum, on també es pot trobar informació bàsica de tots els museus, horaris, adreça, localització, textos informatius en els quatre idiomes i altres recursos.


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : Vila (1926) : La Cerdanya : 1\nAmb els seus contrastos de relleu tan acusats, Catalunya és un terrer immillorable per als estudis de geografia regional. En un volum prou escaient sobre la Cerdanya, Pau Vila ens ofereix la primera monografia d'una col•lecció que sota la seva direcció apareixerà a l'Enciclopèdia Catalunya. No podia pas trobar un àmbit més adient dins de les quatre províncies amb l’ànsia d'encetar-la amb un exemple de descripció científica incontestable. Fins i tot qui visita sovint la Cerdanya, sempre experimenta una forta impressió a la vista del panorama que s'albira bo i descendint dels colls d'accés; la individualitat geogràfica d'aquesta depressió interior és tan acusada que li ha permès la subsistència malgrat les vicissituds més singulars de la història. En base a aquests trets, Vila, coneixedor avesat de l'àmbit, ha portat a terme una recerca personal, aprofundida i meritòria; com a català, ha copsat la originalitat d'aquesta terra catalana. Pel cap baix i pel que fa a la geografia humana, després d'aquesta repassada no crec pas que calgui afegir-hi res més. He provat, però, d'extreure'n els trets definitoris de la Cerdanya: seguint a Pau Vila he vist com se'm formava a carta cabal una\nvisió més actual i més rica d'aquesta comarca subjugant. Malgrat que la seva crítica pot topar amb algunes llacunes, cal tanmateix referir-nos al que resulta novedós i durable\nEl fonament morfològic d'un estudi de geografia regional sobre la Cerdanya no ha estat fet de manera completa. Els dos primers capítols, fets en col•laboració amb Marcel Chevalier, proporcionen una síntesi dels coneixements antecedents. Són especialment informatius pel que fa referència al paper de les falles perifèriques en la formació de la plana d'enfonsament, de les falles radials en l'afaiçonament de les valls convergents, i encara dels fenòmens glacials. Però encara caldria classificar rigorosament totes les formes que podem trobar entorn de la plana. Algunes són ben suggeridores com, posem per cas, les facetes de falla tan ben conservades a les vessants septentrionals del Puigmal. Són molt mal conegudes les circumstàncies en les quals es va produir l'assecament del llac cerdà. Resta encara molt treball per fer malgrat que els nostres coneixements geològics actuals siguin un xic menys sumaris que fa quinze anys.


MartinaH: La flor que creia en centaures\nCom la flor que creix radiant i altiva vora el riu.\nCom pel caprici del pintor, que en el moment de la creació, li destinà aquell raconet d’herba fresca. I allà, a un pam, el rierol al que ni tan sols se li permet fer-hi una ullada.\nCom fet a traïció, sent la remor de l’aigua baixant pel caudal, cada una de les nits de primavera. Mentre, la flor arrelada, somiant nenúfars…\nTambé com a pètal delicat que anhela textures rugoses de roca humida.\nEls matins no són millors amb el maleït xiuxiueig dels peixos saltant tafaners, i creant-li enveges.\nPot una flor creure en centaures?\nPot la bellesa excelsa desitjar fins a l’esgarrifança, ser gota?\nPot un pètal engelosir d’escames platejades?\nPot... podria nedar una flor?\nSer tu, en tu, per tu, ser aigua!\nMúsica: Pau Casals - Bach, Suite Nº 1 per violoncel sol en Sol major, BWV 1007\nPublicat per MartinaH a 10:44\nAriadna Garrido 9 de març de 2014, a les 11:04\nM'encanta perquè al final sempre, sempre, sempre ho brodes. És en plan: "no, ja s'ha acabat, jo vull que continue!"\nA continuar eh? :) Una abraçada!\nMartinaH 10 de març de 2014, a les 8:02\nContinuarem sempre i quan es pugui. I tant que sí!\nUna altra abraçada, Ari.\nmelangia 9 de març de 2014, a les 11:34\nNúria si pot una flor creure en centaures.......\nRosada, creure de moment no està prohibit. :)\nUnknown 9 de març de 2014, a les 11:43\ni tant que pot creure en centaures, i en unicorns i en granotes principesques\nVes per on, mai m'han agradat ni els prínceps blaus ni les granotes principesques. Però en tota la resta d'éssers mitològics, imaginaris i per imaginar, per què no creure-hi?\nJordi Solà Coll 9 de març de 2014, a les 11:46\nAcabo de descobrir el teu bloc i tot just ara me'n faig seguidor. També l'he afegit al meu llistat de blocs. Per cert, t'escric des de El far a trenc d'alba. A partir d'ara, et pesno seguir llegint... Felicitats!\nMartinaH 10 de març de 2014, a les 8:03\nJordi, ara mateix vaig a tafanejar pel teu bloc.\nGràcies per la visita. Ens llegim!\nxavier pujol 9 de març de 2014, a les 12:06\nLa flor endevina la nostra presència, ens intueix quan ens hi acostem.\nSi mai se li acosta un centaure oferirà la seva fragància a la meitat humana.\nUna novedosa manera de continuar "el conte". Interessant...\nUnknown 9 de març de 2014, a les 13:18\nUna flor pot creure en el què vulgui, com nosaltres.\nOi que sí, Loreto? Ja només faltaria que no poguéssim creure en tot allò que volem creure.\nArnaudeguerau 9 de març de 2014, a les 18:23\nI tant que pot nedar una flor ! i suraria.\nBellíssima imatge Martina\nMartinaH 10 de març de 2014, a les 8:04\nSuraria sense ofegar-se, probablement. N'estic quasi convençuda, Arnaudeguerau!\nHelena Bonals 10 de març de 2014, a les 5:29\nLa flor necessita l'aigua per créixer, almenys. És el que tu dius, "Ser tu, en tu, per tu, ser aigua!", origen i destí, com en la poesia.\nMartinaH 10 de març de 2014, a les 8:10\nInteressant manera de veure-ho... El principi i la fi en el mateix punt, el mateix que s'anhela i potser per aquesta mateixa raó.\nGràcies per l'aportació filosòfico-poètica, Helena!\nF. Haldane 10 de març de 2014, a les 12:56\nHay preguntas , cuyas respuestas, solo están en el cauce de esos ríos que , íntimamente, nos habitan.\nHay preguntas cuyas respuestas son el agua donde beben nuestros sueño.\nMartinaH 12 de març de 2014, a les 1:54\nBonita manera de responder a cuyas preguntas tienen difícil respuesta.\nSi son el agua donde beben nuestros sueños, mejor no dejarlos sedientos…\nNous Hàlits 11 de març de 2014, a les 1:11\nEl món és ple de flors, com tu. Voldria romandre prop la font per contemplar el davallar de l'aigua mentre les goges m'acaronen i m'omplen les oïdes de paraules belles com les teves.\nMartinaH 12 de març de 2014, a les 1:55\nAlbert, ets més que amable…\nCrec que faré com tu, i romandré al costat de la font per contemplar el devallar de l’aigua i, potser… entre els versos d’una goja i les rimes d’algun Posidó, se’n compongui una bonica melodia.\nAnònim 11 de març de 2014, a les 13:13\nOh! me emocionat molt amb la musica que has posat!, perque surt a la peli Masters and Commanders, que és supermaca, casi me se han surtit les llagrimes.Graciès Martina. De totes maneres les flors no pensen, no anheles, ni res. Tot i que a mi m'han recriminat de carregar.me alunes orquídees per tirar.lis l.alé de olor a puro.\nMartinaH 12 de març de 2014, a les 2:04\nAmic anònim, no crec que les orquídies hagin mort pel fum del puro, que d’una calada li hagis pogut deixar anar. Es tracta d’una flor molt delicada i potser no n’has tingut prou cura.\nLes flors, no pensaran ni anhelaran com dius, però segur que si els hi fas alguna moixaina (ara has flipat amb la paraula...) t’ho agrairan.\nQuant a això que comentes de la peli “Masters and Commanders” talment et diré:\nAnònim 12 de març de 2014, a les 13:35\nVicent 12 de març de 2014, a les 13:31\nSegur que si passo per la vora d'aquest riu acabo trepitjant la flor ;))\nMartinaH 13 de març de 2014, a les 4:35\nTu creus? Tan sapastre ets? Ho dubto, Vicent Vicent... :)))\ng 12 d’abril de 2014, a les 4:43\nLa flor és flor, tan fàcil com això. Però li desitgem alguna cosa més, com si no fos completa tal i com és.\nMartinaH 12 d’abril de 2014, a les 15:31\nIndubtablement és el que és: tija i pètals.\nMalgrat això, no està prohibit aspirar a més, tot i les limitacions de les que un és conscient.\nGràcies per la lectura i comentari, g.


Lapallavacara acull 'The Laboratory', les primeres jornades de treball de disseny escènic, performance i política - Balaguer Televisió\nArtistes arribats d’arreu del món participen durant aquesta setmana en unes jornades de treball de disseny escènic, performance i política sota el nom The Laboratory a Balaguer. Organitzades per l’associació cultural de nova creació a la ciutat El Cigonyal, l’Acadèmia de Teatre de Noruega i escenògrafs professionals, acullen més d’una desena de participants internacionals i locals, entre ells alumnes i exalumnes de l’Acadèmia de Teatre de Noruega.\nDes d’aquest dilluns i fins dijous es troben al casal Lapallavacara treballant l’escenificació política en base als actes reivindicatius i de protesta amb diferents tipus de materials. Com a cloenda, han organitzat un acte dirigit a la ciutat per mostrar la feina realitzada per aquest dijous a les 7 del vespre.\nLa relació professional entre Balaguer i Noruega, i les mobilitzacions organitzades en els darrers anys a Catalunya han portat aquestes jornades de treball a la capital de la Noguera.\nL’espai de treball a Lapallavacara s’obre al públic cada tarda a partir de les 4 per mostrar a la ciutadania els processos de creació.