El termòmetre democràtic (Joan Majó)\nEl termòmetre democràtic\nJOAN MAJÓ 25/04/2014 00:00\nEs diu sovint que el nombre dels estats del món amb institucions plenament democràtiques va augmentant de manera continuada. És una bona notícia; però esdeveniments ben recents, com la Primavera Àrab o els problemes a Ucraïna, obliguen a pensar quin és el millor sistema per mesurar la democràcia, tant en països dubtosos com en d’altres més propers, a la UE o a casa nostra.\nDe manera general utilitzem tres criteris, encertats però que caldria analitzar amb més detall: “l’acceptació de la sobirania popular”, “les eleccions lliures amb pluralitat d’opcions” i “l’imperi de la llei i del dret”. Són tres aspectes que en algun moment poden presentar contradiccions. En comento alguns aspectes que ho posen de manifest.\nSobirania popular. El poble ha de poder expressar la seva voluntat, i aquesta voluntat s’ha de traduir en unes lleis i en unes institucions que s’imposin per sobre d’altres poders reals. És a dir, el poder polític escollit democràticament ha d’estar per sobre de l’econòmic o del militar. Habitualment aquesta voluntat es manifesta en unes eleccions lliures i plurals. Per tant, les eleccions i la llibertat de partits es fan servir com a índex de democràcia. Cal, però, fer algunes preguntes. ¿Són suficients les eleccions com a únic camí de manifestació de la sobirania popular? ¿El resultat d’unes eleccions és un xec en blanc que permet als que governen prendre decisions transcendentals sense consultar directament els ciutadans? Què passa quan una part important de la ciutadania no se sent representada per cap de les opcions electorals? ¿Són legítimes altres expressions alternatives de la voluntat popular (enquestes, consultes, manifestacions al carrer, opinions a les xarxes...) no subjectes a una formalitat que permeti una interpretació correcta dels resultats? ¿O cal reconduir totes aquestes expressions a les urnes per donar-los una validesa política? Jo crec que, ara per ara, això és així.\nLes urnes. L’expressió màxima de la democràcia és votar, triant entre candidats (eleccions), o triant entre opcions (referèndums). Però votar vol dir decidir, i per decidir cal llibertat, però també cal informació. Aquest és un aspecte poc valorat. S’admet sense cap conseqüència que les propostes no es controlin, que les promeses no es compleixin i que les informacions que elaboren els partits siguin molt poc rigoroses. Hi ha una clara manca d’actuació per part de les regulacions electorals i una omissió important per part dels mitjans de comunicació, que podrien tenir un paper clau en el control de la informació i que, en canvi, es converteixen sovint en còmplices de la manca de rigor.\nLlei i sobirania. De vegades es plantegen contradiccions entre l’una i l’altra, o entre legalitat i legitimitat. Són debats difícils de resoldre perquè se sap molt bé què significa legal però és menys clar què vol dir legítim. Per això és complicat posar al davant la legitimitat si no se sap qui i com la defineix. ¿Com es combina la primacia de la sobirania (com a signe de democràcia) amb l’imperi de la llei (com a prova d’un estat de dret)? Sempre he pensat que la sobirania popular s’ha d’expressar sempre que calgui, ha d’estar per sobre de la llei, i la pot canviar; però les institucions no la poden transgredir. La llei no és una instància absoluta perquè pot ser canviada, però si és fruit d’una proclamació democràtica no pot ser transgredida, ni pels ciutadans, ni pels governs. Això exigeix tres condicions: que les lleis no puguin proclamar la seva pròpia immutabilitat, ni que estableixin uns procediments de canvi que el facin gairebé impossible; que existeixin uns òrgans independents que vetllin per la legalitat i que no estiguin manipulats en la seva composició o funcionament per altres poders, especialment pel poder polític, i que l’aplicació de la llei sigui sempre independent i efectiva, sobretot quan s’apliqui a l’actuació de les mateixes institucions polítiques.\nLa comprovació de l’existència d’eleccions lliures no és una manera suficient de prendre la temperatura democràtica d’un país. Penso que hi ha, com a mínim, dos llocs més on caldria posar el termòmetre: en el funcionament i la independència de la judicatura, i en els sistemes de generació i difusió de la informació. Crec que no només a l’est d’Europa o al nord d’Àfrica, sinó molt més a prop, descobriríem debilitats importants en sistemes formalment democràtics.\nBusquen des de fa quatre dies un menor desaparegut a Barcelona\nFrancino critica la portada d''El País' a la SER: "Per comparar Tejero amb gent votant, que no m'hi esperin"\nFins als collons\nPalma prohibirà el lloguer turístic en els pisos plurifamiliars a la zonificació\nVandalisme a la Serra de Tramuntana\nDilluns nomenen un nou director insular de residus després de la renúncia de...\n24-F: record de les víctimes de la Guerra Civil i el franquisme\nEl ‘no’ s’enfila per sobre del 50% i la ciutadania aparca la via unilateral\nTargeta vermella al llaç groc\nTorrent denuncia l’existència de presos polítics davant de Catalá\nRajoy, sobre el CEO: "És molt positiu que la gent hagi reflexionat i que baixi el...\n"El problema es el carácter político de la extradición, no la doble incriminación"\nFerit greu un assaltant a una casa de Porreres d'un dispar del propietari de l'habitatge\nLa sanció de Guardiola i el debat dels símbols polítics al futbol anglès\nUn atac suïcida deixa una vintena de soldats afagnesos morts\nEDICIÓ PAPER 24/02/2018


L'anàlisi d'Antoni Bassas: 'El procés va molt de pressa?' (Antoni Bassas)\n4 min. 07/06/2017 12:02\nAvui hi ha tres grans qüestions: referèndum, Gordó i la gratuïtat de la universitat a Andalusia.\nQuan totes les informacions coincideixen a dir que abans que s’acabi aquesta setmana el president Puigdemont anunciarà la data i la pregunta del referèndum, ahir es va reunir per última vegada el Pacte Nacional pel Referèndum (quedarà “a la reserva”). I com es preveia, tothom va sortir-ne com hi va entrar: els partidaris de convocar la consulta, decidits a fer-ho, i els comuns, afirmant, per boca de Xavier Domènech, que “les vis ràpides no són la solució”.\nMirin, és veritat que la convocatòria de la consulta, l’aprovació de les lleis de desconnexió, tot això, implica riscos desconeguts, però si el problema és la pressa, quins son els avantatges d’anar més a poc a poc? I encara més: ¿Estem segurs que podem parlar de pressa?\nLa relació Catalunya-Espanya va quedar molt tocada quan, seguint tots els camins legals, Catalunya va aprovar el seu estatut. Estem parlant del 2005 i el 2006. Fa onze i dotze anys. Els boicots, les firmes, les amenaces de pronunciaments militars, fins i tot, davant, insisteixo, d’una reforma d’acord amb la llei, van ser d’una agressivitat que, a Espanya, només s’aplica a Catalunya.\nEl 2010, fa set anys, la relació constitucional entre l’Estat i Catalunya va saltar pels aires quan el TC va esmenar el Congrés primer i el poble de Catalunya després. Des d’aleshores hi ha hagut tota mena de propostes de pacte. De Mas i Puigdemont, sí, però també de gent de la tercera via, empresaris, gent del món financer que han apel·lat a millorar el finançament, a fer inversions... I res. Per això em pregunto si es pot parlar de pressa, i quin avantatge té esperar, per a Catalunya. Esperar què? Esperar qui? Quanta més paciència ha de tenir? Si el problema és la pressa, què en treu Catalunya d’anar més lenta?\nSi continua com sempre, Catalunya obtindrà resultats diferents?\nSobre l’afer Gordó. El cas es complica. Gordó no cedeix l’escó, la presidenta de l’Institut Català de la Dona, Teresa Pitarch, també estripa el carnet del PDECat, i Artur Mas guarda silenci. ¿És un silenci que desautoritza la decisió de Pascal de demanar l’escó a Gordó? ¿És un silenci perquè Mas va arribar a posar la mà al foc per Gordó i el va fer conseller, després que Gordó fos gerent de Convergència? Si s’investiga Gordó, Mas en pot sortir perjudicat? Són preguntes molt incòmodes per al PDECat i per a Junts pel Sí, que arriben just en una setmana transcendental.\nI el tema de la gratuïtat de la universitat a Andalusia per al qui ho aprovi tot. Avui a l’editorial de l’ARA ens preguntem com és possible una universitat gratis a Andalusia. Les suposades autonomies riques, les que pateixen dèficit fiscal (Catalunya) no s’ho poden permetre. Andalusia, comunitat receptora, sí. Una carrera a Catalunya costa com tres carreres a altres universitats espanyoles, per bé que tres universitats públiques catalanes estan entre les cinc millors de l’Estat. A qui contesti coses com “doncs que Catalunya no s’ho gasti en TV3” li haurem de recordar que a part que qualsevol país té una tele pública (sobretot si té una llengua pròpia), li hauríem de dir que un sistema de finançament més just no hauria d’impedir una despesa com la d’Andalusia. (Sense oblidar que Catalunya acaba d’avançar cap a al renda garantida de ciutadania o el manteniment de la seva despesa en recerca). És evident que part del malestar que hi ha a Catalunya, i que ha acabat en una demanda de referèndum, té a veure amb la desigualtat que revela la gratuïtat de la matrícula universitària per al qui tregui un cinc a Andalusia.\nReforma de l'Estatut o de la Constitució: les vies que el PP dona a Puigdemont per explicar-se al Congrés\nGordó s’aferra a l’escó i amenaça amb una escissió del PDECat


Som una consultoria especialista en eficiència energètica 100% finançada.\nTrobem i proposem la millor solució energètica segons les necessitats del client.\nLa premissa principal de Proenergía.es és aconseguir reduir al màxim els costos energètics, sense cap desemborsament econòmic pel client.\nSense necessitat d’inversió per part del client (100% finançat).\nAmb resultats i estalvi des del primer moment.\nTecnologia i equips d’eficiència energètica de primera qualitat.\nLes nostres Solucions Energètiques es basen en: Il·luminació LED, Climatització, Calefacció, Estalviadors energètics, Energies renovables, Bateria de condensadors, etc.\nSom professionals de l’Energia.\nUna consultora energètica formada per un equip multidisciplinari d’enginyers a la seva disposició amb més de 25 anys d’experiència, especialitzada en aconseguir el major estalvi energètic possible.\nMés de 3.300 estudis realitzats i estalvis mitjans aconseguits superiors al 20%.\nContacta directament amb Proenergia\nDades de Proenergia\nRoyalty d'explotació Des de 0 Euros\nMínim d'habitants per població 10.000 habitants\nDimensió mínima del local No es necessari local\nNº de franquícies 4\nOferir solucions energètiques 100% finançades.\nEstudis i propostes personalitzades per a cada tipus de client.\nTecnologies implantades d’alt nivell d’eficàcia i eficiència energètica.\nZona d’exclusivitat i grans comissions.


5 min. 18/05/2019 21:00\n651x366 Imatge d'una classe a la UPF Barcelona School of Management Imatge d'una classe a la UPF Barcelona School of Management\nEntre les competències que la formació de màster intenta forjar als seus alumnes n’hi ha una, l’esperit emprenedor, que no cal que incorporin només els que es plantegen tirar endavant la seva pròpia idea de negoci, sinó que és igualment beneficiosa per a tots aquells que vulguin diferenciar-se a través d’habilitats com la creativitat i la innovació, la gestió del temps i de les persones, la resolució de conflictes, la versatilitat, la col·laboració i la capacitat d’aprendre al llarg de la vida. Totes es pressuposen a la figura de l’emprenedor i és per aquest motiu que cada cop hi ha més titulacions de màster i postgrau que l’incorporen als seus plans d’estudi com a element que plana per damunt de diverses assignatures.\nNo es tracta d’una matèria en si, sinó d’una actitud i una forma d’entendre l’exercici professional -sigui quin sigui l’àmbit en què s’emmarca- que, definitivament, marca la diferència. Tot i així, en paraules del secretari general del Consell Interuniversitari de Catalunya, Lluís Baulenas, l’emprenedoria “és un factor que cal millorar”. En aquest sentit, matisa, “les pràctiques a l’empresa són una activitat clau que permet millorar la capacitat o l’esperit emprenedor dels estudiants universitaris”, perquè els ajuda “a adquirir els coneixements necessaris per entendre com es regula el mercat laboral”. Per a Baulenas, amb les pràctiques “tothom hi surt guanyant: la universitat, perquè compleix una de les seves funcions ajudant a una millor inserció laboral; l’estudiant, perquè adquireix formació sobre el terreny que li dona més seguretat i confiança en la seva capacitació, i l’empresa, perquè capta un millor talent i gent altament qualificada”.\nTal com apunta el degà de la BSM, l’escola de management de la Universitat Pompeu Fabra, Oriol Amat, fa uns anys “l’emprenedoria només es tocava en seminaris específics de creació d’empreses”. Amat celebra que la situació ja sigui molt diferent, en tant que és “una matèria de caràcter transversal”. Ja fa uns anys que l’emprenedoria és present en la majoria dels programes de màster i postgrau, una aposta que respon a una única convicció, segons Amat: “Tots hem de ser emprenedors”.\n‘Hard & soft skills’\nA l’emprenedor -entès com a fundador d’una empresa o com a creador d’una idea- se li associen un conjunt d’habilitats que són les més demandades per l’empresa i el mercat laboral actuals, i això no és fruit de la casualitat. La formació universitària també té en compte aquesta evolució, i així com fa uns anys els programes de màster i postgrau es concentraven en la transmissió de coneixements, sobretot tècnics, avui s’han d’enfrontar, en paraules d’Amat, a un repte com és que “els robots i les tecnologies de la informació puguin fer millor i amb menys cost tot allò que és repetitiu”.\n“Hi ha qui creu que els robots prendran la feina a molts professionals, però crec que no és així”, afirma el degà de la BSM. El que sí que faran els robots, segons el seu parer, “és canviar-nos la feina que fem, transformar les professions”, i per això ara esdevenen claus “habilitats quantitatives, més dures, relacionades amb l’anàlisi de dades, i també les més suaus, com la comunicació, la cooperació, el lideratge i les qüestions humanístiques, culturals o ètiques”. Tot això es veu reflectit en els 100 programes oferts actualment per l’escola, que incorporen assignatures obligatòries i transversals com són els tallers de Design Thinking o Cultura i algunes assignatures com Analítica de Dades, Comunicació, Project Management i Sostenibilitat. “Volem potenciar en els nostres estudiants, siguin de l’especialitat que siguin, competències com la creativitat, l’esperit crític, el rigor, la gestió basada en evidències, la comunicació o el desenvolupament sostenible”, subratlla Amat. Des del 2015, BSM es troba immersa en un procés de canvi implementant als seus programes un nou model educatiu basat, destaca Amat, “en la formació per projectes, el 'mentoring' i la multidisciplinarietat”.\nPreguntat sobre com incorporen el rigor científic i el compromís social a l’equació, Amat fa un breu recorregut pels objectius que han mogut les empreses al llarg de la història. Així, assenyala, “mentre fa alguns anys només tenien com a gran objectiu tenir beneficis, avui les organitzacions tenen (o haurien de tenir) com a gran objectiu generar valor”, un valor que per al degà té tres dimensions: l’econòmica, la social i la mediambiental. “Aquesta triple dimensió té el seu reflex en el contingut dels programes de formació com els màsters i postgraus”, destaca Amat.\nA la BSM-Universitat Pompeu Fabra les titulacions que tenen un gruix més gran d’estudiants són les relacionades amb la direcció d’organitzacions, les finances i el control, el màrqueting i la transformació i la digitalització. Un 30% de l’alumnat prové d’altres països i, entre aquests, destaquen els sud-americans, que sumen el 19%, i els que procedeixen de la resta d’Europa (7%). Per darrere se situarien els asiàtics (2%), els nord-americans (1%) i els africans (1%), tot i que, com destaca Amat, “en els últims anys estan augmentant molt els que provenen de la Xina”.\nLES 10 COMPETÈNCIES MÉS DEMANDADES\nAquest mes de gener LinkedIn revelava quines eren les habilitats més valorades per l’empresa actualment. Ho feia arran dels requisits recollits en les ofertes publicades últimament a la plataforma i diferenciava entre les més 'soft', que per al 57% dels líders esdevenen més importants, i les 'hard skills', que també apareixen al rànquing. Així, per a LinkedIn, les 'soft skills' més importants són, per aquest ordre, la creativitat, la persuasió, la col·laboració, l’adaptabilitat i la gestió del temps, mentre que les 'hard skills' més preuades són la gestió de dades al núvol, la intel·ligència artificial, el raonament analític, la gestió de persones i el disseny UX (experiència d’usuari).


Gästehaus Lackner Rennweg Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRennweg 74, Rennweg am Katschberg, Rennweg, Àustria, 9863 - Veure al mapa\n"Friendly owner, very nice Wood appartment with outdoor terra..."\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Rennweg, no busqui més enllà de Gästehaus Lackner. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Gästehaus Lackner, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia són només algunes de les comoditats que fan que Gästehaus Lackner sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de esquí, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Gästehaus Lackner.\nTots els tipus de viatgers (65) Parelles (14) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (22) Famílies amb infants grans (14) Grups (14)


Així paguem els espanyols | Ser on siguis\nAixí paguem els espanyols\nNo fa tant de temps, ningú no es podia imaginar sortir al carrer sense la cartera plena de bitllets i monedes. Avui dia, els mitjans de pagament han evolucionat tant que només ens cal el telèfon mòbil (o fins i tot el rellotge) per pagar.\nEncara que els diners en efectiu continuen sent el mètode de pagament preferit pels espanyols, especialment per a operacions d’imports petits, les alternatives disponibles cada vegada són més. De fet, els pagaments en efectiu cada cop estan més restringits, i arribarà un moment que acabaran desapareixent.\nPerò, quins són els mètodes de pagament preferits pels espanyols actualment?\nTots els tipus de negoci Totes les fases de negoci Tendències Finances Gestions TOTS ELS TEMES\nAixò és el que més es regalen les parelles\nL’origen de Sant Valentí Encara que sembli un concepte obsolet, que es remunta al


Admiral on Baltimore Rehoboth Beach (DE) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 76 allotjaments a Rehoboth Beach (DE).\n2 Baltimore Avenue, Rehoboth Beach, Rehoboth Beach (DE), Estats Units - Veure al mapa\nConvenientment situat a Rehoboth Beach (DE), Admiral on Baltimore és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Delaware Seashore State Park donen a aquest hotel un encant especial.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Admiral on Baltimore és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com ascensor, màquina venedora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina coberta, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Rehoboth Beach (DE), el Admiral on Baltimore és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (547) Parelles (290) Viatgers en solitari (39) Famílies amb infants petits (112) Famílies amb infants grans (45) Grups (67)


DONA BALAFIA ASSOC.: A BALÀFIA, ACTIVITATS EN COMMEMORACIÓ DEL 8 DE MARÇ. 8-M aquest any PARTICIPARÀS?\nA BALÀFIA, ACTIVITATS EN COMMEMORACIÓ DEL 8 DE MARÇ. 8-M aquest any PARTICIPARÀS?\nDiferents lemes reivindiquen any rera any aquesta jornada/jornades "Contra les precarietats, les fronteres i les violències. Les feministes som aquí" s'espera que milers de dones surtin als carrers, en un moment en què la sortida de la crisi sanitària del covid està evidenciant que són elles les que ho tenen més difícil per encarar la recuperació. Les dones pateixen amb més intensitat les conseqüències d'un mercat laboral precaritzat que les condemna a tenir més contractes temporals, la conciliació o la mitja jornada –sovint no desitjats– i a fer les feines menys reconegudes tant econòmicament com socialment, malgrat que la pandèmia ha demostrat que les cures i el sector serveis són essencials per al bon funcionament social.


Hospitals en Wiernsheim - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Karlsruhe distrito - Baden-württemberg - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Baden-württemberg › Karlsruhe distrito › Hospitals en wiernsheim\nHospitals en wiernsheim Karlsruhe distrito > Baden-württemberg > Alemanya\nPoseu-vos en contacte amb nosaltres si, si navegueu per aquest lloc web, noteu algun error en el registre d'un o més Hospitals en Wiernsheim. Mantenir el nivell de qualitat és un dels nostres valors, i sense que els nostres usuaris ens ajudin en això, seria bastant difícil que hàgim sabut fer-ho.\nQuan algú té un accident, el que cal fer és anar a l'hospital més proper. Així que si aquest és el vostre cas, aquí posem a la vostra disposició una de les millors guies de Hospitals en Wiernsheim, Alemanya.\nAmb 6391 habitants, Wiernsheim és una àrea que té hospitals de referència. Si cerqueu una de les Hospitals en Wiernsheim que mostra aquesta llista, podeu ingressar l'enllaç de qualsevol hospital que aparegui a la vostra cerca per trobar el vostre número de telèfon o adreça exacta.\nHospitals en Wiernsheim per categoria\nNo tothom té les possibilitats econòmiques d'utilitzar els serveis d'hospitals privats a causa del seu alt preu. Mostrem aquí una llista de tots els hospitals públics a Wiernsheim (Alemanya)\nTots els hospitals privats Wiernsheim (Alemanya) es troben en aquest directori. Introduïu i accedir a una llista completa i ordenar per rellevància. Dins de la pestanya de cada hospital, veureu els comentaris dels pacients que coneixen els serveis i el funcionament de cadascun dels centres hospitalaris d'aquest lloc\nLlistat de hospitals pròxims a Wiernsheim\nRobert-Bosch-Krankenhaus- (Situat a 25.79 km)\nKliniken Schmieder Stuttgart Tagesklinik- (Situat a 25.75 km)\nRegionale Kliniken Holding (Enzkreis Kliniken)- (Situat a 7.50 km)\nKlinikum Stuttgart- (Situat a 25.87 km)\nDiakonie Klinikum Stuttgart- (Situat a 25.55 km)\nKlinikverbund Suedwest- (Situat a 22.62 km)\nKlinik Öschelbronn- (Situat a 2.89 km)\nCurare Medicine Clinic- (Situat a 18.79 km)\nOrthopadischen Klinik Stuttgart Botnang- (Situat a 23.18 km)\nCharlottenklinik für Augenkranke- (Situat a 25.51 km)


El Món | Paciència de metge\nper Salvador Cot 28/11/2018\nPrecisament ara que aixó ajudarà a la gent que ens posa a presó i ajuda als que ens atonyinen?\nCom es que surten tots ara? Com es que no van sortir quant se habían cargado la sanidad o quant van aplicar el 155?\nNo siguis tan cínic, Cot\nLes retallades no es diuen "crisi", es diuen "Artur Mas" que les va començar a aplicar abans de la crisi oficial per ideologia i per negocis privats amb la sanitat. Si d'alguna cosa es queixen els metges és que les retallades sí qu'han afectat de manera substantiva als usuaris del servei; no diguis el contrari, Cot, que no és veritat.\nPotser els múltiples tentacles-menjadores del PSC-Comuns han donat una empenta amb finalitats polítiques, però quina és la raó de fons? Perquè els metges, els bombers, els estudiants, els mossos, etc. protesten tots alhora? Senzillament no hi ha calers, i l'economista Niño Becerra va explicar molt planerament fa uns mesos on són aquests diners: https://www.leconomic.cat/article/1318724-economia-de-catalunya-realitats-impactes-i-previsions.html\nLes demandes s'han de fer davant de "La Delegació de Govern". i també davant de "La Delegación de Gobierno". No he entès mai les reivindicacions, només, a "L Delegació de Govern"\nPaciència de pacient\nEduard Pujol a Ràdio 4: "De vegades ens distraiem amb qüestions que no són les essencials. Que si 85 dies de llista d’espera, que si haurien de ser 82...".... ''Ens estem barallant per les molles. Hem d'anar a la resolució real del problema. I la solució real del problema davant d'un estat que no fa res a favor del país, és plantejar que necessitem votar, decidir el nostre futur''. Fum, fum i fum. Els diners de la sanitat se'l va emportar el procés i els seus xupòpters.\nSi Catalunya es quedés tots els impostos i després pagar un cuo al govern central, com els bascos, altre gall cantaria. Què podríem fer amb els 16 mil milions mínims que marxen! Però Espanya s'arruïnaria. Jo ho veieu com es posen nerviosos a Andalusia. Tots els que avui fan vaga ho saben, com és que no protesten davant la delegació del govern? Si no tenim els nostres diners com podem pagar més? Algú promou tot aquest desastre. Interessa als unionistes i a ERC i la CUP anar a noves eleccions!!!\nTots hi suquen\nNo van a la delegación ja que l'estat espanyol FA POR, té poder; i la Generalitat, pobreta, no es té i ens la podem carregar. Així serà més dèbil, missatge unionista; i podrem tenir més diputats i mana amb noves eleccions, missatge d'ERC i de la CUP\nEls funcionaris tenen en el seu ADN que són intocables i no perdonen que se'ls traiés una paga . Són uns privegiliats, cobren força, potser els últims en arribar no, tenen diversos beneficis que no té ningú més: baixes, dies de festa, ... i sobretot NO poden perdre la feina. Mentre molts treballadors per altri o moltes petites i mitjanes empreses van perdre les 14 pagues, els funcionaris sols en van perdre una, que van reclamant i els la pagaran. Són uns insolidaris. Ara ho disfressen però...\nEstás més que desfasada @Teresa\nAixò dels 16 mil milions està refutat des de l'any 2015 com a mínim. Pantalla passada. Una mentida més del secessionisme. Ja no cola.\nproblemas reals de la gent, no la mentides del pruses, ni questions etniques tribals o identitaries res mes.\nQui ens fum econòmicament àdhuc cobrant força més defora ensems amb uns malbarataments i furts que clamen al cel .. massa sabem qui és ! PD : sinó de què la determinació de sortir com un llamp ( del maltractament, escarni, befa, injúria, calúmnia .. contra allò català ni cal esmentar-ho ! ) ?


El Club Foment d’Escacs de Campos jugarà el Campionat de les Illes Balears – Ressò Digital\nData: agost 28, 2018\nEl Campos jugarà el Campionat de les Illes Balears per Equips del 2017. Es tracta d’una carambola. Resulta que aquest campionat es va celebrar l’any passat, però s’hi va presentar un recurs per una irregularitat i la federació l’ha hagut de repetir. Alguns dels equips que hi varen participar al seu moment, aquest pic hi han renunciat, per la qual cosa ha correspost als equips classificats a continuació disputar-lo. D’aquesta manera el Campos ha obtingut la plaça.\nAquest torneig es juga per eliminatòries, amb vuit equips com a participants inicials. La primera ronda serà el diumenge dia nou de setembre i, si el Campos guanya, passarà a les semifinals, que seran dia setze del mateix mes, mentre que la final serà dia trenta i els guanyadors es classificaran per al Campionat d’Espanya per Equips.\nAnterior : Presentació de les noves col·leccions de la fàbrica de can Huguet\nSegüent : Projecció del documental Blai segons Blai Bonet


Apple llança programari gratuït per limitar el volum d'iPods - Viquinotícies\nApple llança programari gratuït per limitar el volum d'iPods\nAquest dimarts (29), l'empresa Apple va posar a la disposició dels seus clients un programa que permet limitar el volum dels audiòfons i altaveus dels iPods, en les versions iPod Nano i Video, a través de la seva pàgina web.\nAquest canvi es deu als atacs que ha sofert la companyia per part dels usuaris que estimen que l'empresa no ha pres les mesures necessàries per a prevenir la pèrdua de l'audició dels seus clients.\nEl vicepresident de màrqueting d'iPod a nivell mundial, Greg Joswiak, va assenyalar que aquest pedaç està disponible per a les persones "que volen una aplicació per a configurar els nivells de volum que ells desitgin".\nA més, aquesta actualització posseïx un control parental, perquè els nens no modifiquin el volum que els configuren els pares.\n(català) Apple lanza software gratuito para limitar volumen de iPods, Mouse (Xile). 29 de març de 2006.\nObtingut de «http://ca.wikinews.org/w/index.php?title=Apple_llança_programari_gratuït_per_limitar_el_volum_d%27iPods&oldid=31858»\tCategories: 3 d'abril del 2006Ciència i tecnologiaInformàticaInternet\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 30 set 2012 a les 20:17.


Four-Bedroom Holiday Home Lynghøjsletten with a Sauna 05 Fjerritslev Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Fjerritslev, no busqui més enllà de Four-Bedroom Holiday Home Lynghøjsletten with a Sa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Four-Bedroom Holiday Home Lynghøjsletten with a Sa és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Four-Bedroom Holiday Home Lynghøjsletten with a Sa es reflexa en cada habitació. aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, renta vaixelles, rentadora són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de sauna, piscina exterior. Four-Bedroom Holiday Home Lynghøjsletten with a Sa és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Fjerritslev.\nDescompte a Four-Bedroom Holiday Home Lynghøjsletten with a Sauna 05


Ateneu de Rubí │ Presentació │ Torre Riba, Torre Ezpeleta, l'Ateneu: símbol del modernisme rubinenc | Ateneurubi\nTorre Riba, Torre Ezpeleta, l'Ateneu: un símbol del modernisme rubinenc\nL'actual Ateneu Municipal, allotjat dins d'una torre modernista colonial, també és conegut amb el nom de Torre Riba o Ezpeleta. Es tracta de l'edifici més representatiu del modernisme rubinenc i presenta elements que destaquen una forta influència gaudiniana. Aquest fet s'aprecia, no només a les ondulacions i els angles arrodonits de l'edifici, tant interiorment com exteriorment, sinó que també es veu a les coronacions de les pilastres que flanquegen l’entrada principal a nivell de carrer. Les mateixes es recobreixen amb la coneguda tècnica del “trencadís”, que consisteix en una decoració a partir de rajoles trossejades, i que Gaudí va aplicar a espais tant significatius com el pati de la Casa Batlló o a la famosa barana del Parc Güell de Barcelona.\nL'edifici, exempt i de planta rectangular, presenta un cos polièdric format per un soterrani, planta baixa, planta pis i una torre quadrangular de dos pisos amb teulada de ceràmica vidriada a quatre vertents. A més, consta d’un terrat on la torrassa o miranda s'orienta cap a una cantonada delimitada amb una baraneta d'elements prefabricats. Lesfinestres de la torrassa mostren uns interessants vitralls de colors que donen un gran dinamisme. La façana de la torre, tot i que es caracteritza per una patent sobrietat, veu interromput el seu acabat lliscat i pintat per la gran quantitat de finestrals amb arcs rebaixats i balcons que es distribueixen a les quatre bandes. Les baranes de les finestres del pis superior i de les balconades mostren l'acurat treball de la forja, element que no pot mancar en una construcció modernista d'aquesta envergadura.\nLa distribució de l'interior ha estat parcialment alterada pel canvi d’ús al llarg del temps. Malgrat aquest fet, segueix un esquema senzill: les dues plantes amb paviments hidràulics es comuniquen per una escala de volta a la catalana, compostos bàsicament pel passadís longitudinal de nord a sud que va, a la planta baixa, des de la porta d'accés fins a una altra que dóna als jardins, i a la planta superior, entre dos balcons. Els passadissos centrals donen un únic accés a les diferents estances, no comunicades entre elles. Cal apuntar que és un dels pocs edificis de la zona que conserva al seu interior les decoracions pintades pròpies de l’estil modernista, com demostra el trompée l’oeil del sostre amb motius celestials de la gran sala ubicada a la planta baixa, actualment reutilitzada com a sala d'actes. Les pintures interiors conjuguen amb alguns dels mobles de la casa que encara es conserven al Museu Municipal El Castell (MMUC), d’estil genuïnament modernista.\nLa torre segueix el model de ciutat jardí, no només de la Plana de Can Bertran sinó també d'altres llocs de Catalunya i d’Europa, i l'envolta una zona ajardinada que originàriament eren les vinyes que delimitaven el conjunt.


¿Quan es presenten els estats financers?\n¿QUINES DECISIONS ES PODEN PRENDRE A PARTIR DE L'ANÀLISI D'UN ESTAT FINANCER?\nEls estats financers o estats comptables ens permeten conèixer quina és la situació econòmica i financera que està travessant qualsevol empresa en un moment determinat. Així, els estats financers són cadascun dels elements que formaran part dels comptes anuals de les empreses i que serviran per a poder calcular o valorar el moment econòmic en què es troba cada entitat després de l'exercici econòmic en qüestió. Per tant, els estats financers han de reflectir una imatge fidel de la companyia.\nD'aquesta manera, els estats financers són els documents de major importància, perquè recopilen informació sobre la situació econòmica de l'empresa per a donar una visió general de l'entitat.\nSens dubte, els estats financers proporcionen a qualsevol usuari informació útil en què puguin basar la decisió que prendran, per la qual cosa és important que aquesta informació de totes les operacions estigui registrada en la comptabilitat de l'empresa.\nEls estats financers principals que ens ajudaran a conèixer la situació econòmica i financera d'una empresa amb el següents:\nBalanç General o Balanç de Situació: és l'estat financer que mostra la situació de l'empresa en un moment concret i determinat. Es tracta de l'estat financer més important, perquè ens mostra de forma exacta en quina situació econòmica es troba l'empresa, resultant ser una fotografia del moment actual, econòmicament parlant, de l'entitat.\nEstat de Resultats o Compte de Pèrdues i Guanys: aquest estat financer mostra tots els ingressos i despeses que ha tingut l'empresa durant el període de temps que s'està examinat. És fonamental per a conèixer la situació financera de l'entitat i comprovar la liquiditat de la qual aquesta disposa.\nEstat de Canvis en la Situació Financera: aquest estat financer només és obligatori en certs països, tenint, de fet, un ús minoritari a nivell mundial. Així, les Normes Internacionals d'Informació Financera (NIIF) no inclouen a aquest estat comptable dins dels estats financers bàsics.\nEstat de Canvis en el Patrimoni Net: en aquest estat financer s'engloben tots els moviments duts a terme per l'empresa i que afecten, en major o en menor mesura, al seu patrimoni.\nEstat de Fluxos d'Efectiu: aquest estat financer mostra totes les variacions d'efectiu que s'han produït en l'empresa, de manera que gràcies a aquest estat comptable es poden comprovar les fonts de l'efectiu i la forma en què s'ha aplicat l'organització.\nAquest tipus de documents es presenta durant el període posterior a l'any comptables. Així, els estats financers de l'any 2017 s'hauran de presentar durant l'any 2018. No obstant això, en la pràctica hi ha moltes empreses que duen a terme el tancament dels estats financers de forma semestral, si bé en aquest cas els estats financers han de presentar-se cadascun de forma independent.\nEn qualsevol cas, tots els estats financers han d'anar signats pels encarregats de la seva elaboració, revisió i aprovació. A més, els informes financers que recullen els estats comptables hauran de ser auditats per entitats governamentals, comptadors, entre altres.\nCada estat financer haurà d'anar acompanyat d'una anàlisi o un informe de gestió. Així, la simple presentació dels estats financers no té massa utilitat per als socis, inversors i altres interessats en la situació econòmica i financera de l'empresa. És per això pel que cadascun dels estats comptables han d'anar acompanyat d'un Informe de Gestió.\nL'Informe de Gestió consisteix en una anàlisi el més detallat possible de les dades més importants i rellevants, les decisions que han portat a aquestes dades, les possibles accions a emprendre per a esmenar les possibles expectatives del negoci. Aquesta anàlisi ha de contenir el marge d'utilitat, el rendiment sobre inversió, el rendiment sobre el capital comptable, la raó circulant, la prova de liquiditat, la rotació de comptes per cobrar, el període faig una mitjana de de cobrança, la rotació d'inventaris, la rotació d'actius totals, i la relació de passiu total a actiu total.\nCom ja s'ha apuntat, la informació llançada pels estats financers o comptables és de vital importància per a la gerència i l'administració d'una empresa, perquè permet conèixer la seva situació financera i el rendiment de l'entitat en qüestió. A més, això contribueix a prendre decisions més encertades. Així, són moltes les àrees en els quals els estats comptables poden ser molt útils. No obstant això, en general els empresaris solen usar-los per a prendre decisions referides a inversions, operacions i finançament.


majúscules – El blog del TERMCAT\n20 setembre 2016 12 setembre 2018 TermcatLeave a comment\nEl 21 de setembre es commemora arreu el Dia Internacional de l’Alzheimer. La proposta és que durant tot el mes de setembre es duguin a terme accions per donar suport a la recerca i al tractament de la malaltia, que té una incidència considerable, i el dia 21 és el moment més destacat. Des del TERMCAT ens hi afegim amb el nostre #termedelasetmana, que és, evidentment, malaltia d’Alzheimer.\nEs tracta d’un tipus de demència progressiva, de causa orgànica, caracteritzada per un dèficit de memòria que evoluciona cap a un deteriorament cognitiu global de les funcions superiors, cosa que determina la desadaptació social de la persona. El tractament a les persones afectades reclama una aproximació des de l’atenció integrada, de caràcter multidisciplinari. Per això trobareu diverses fitxes sobre el terme en els materials que consulta el Cercaterm, provinents de materials com el Diccionari de neurociència, el Diccionari de psiquiatria, el Diccionari de serveis socials o el Diccionari de fisioteràpia.\nDes del punt de vista lingüístic, el terme es designa amb les formes malaltia d’Alzheimer o demència de tipus Alzheimer, en referència al cognom del metge alemany Alois Alzheimer. Com en la majoria dels termes creats a partir d’un nom propi, no es fa cap modificació ni adaptació en la grafia del nom. Ara bé, en contextos de divulgació, és habitual la reducció a alzheimer (en expressions com ara “fa temps que té alzheimer”): en aquest cas, es recomana que el mot s’escrigui en minúscula, atès que es fa servir com qualsevol altre nom de la llengua o, en el mateix àmbit, com qualsevol altre nom de malaltia (càncer, grip, pneumònia, etc.).\nPer a més informació sobre aquest terme, podeu consultar també l’apunt Recerca contra la malaltia d’Alzheimer, on trobareu molta altra terminologia que s’hi relaciona.


Borriana lliura els certificats del Taller d'Ocupació ‘Riu Anna 2’ als 30 participants de la promoció 2019-2020 | Castelló Extra\nBorriana lliura els certificats del Taller d'Ocupació ‘Riu Anna 2’ als 30 participants de la promoció 2019-2020\nLa regidoria de Polítiques Actives d’Ocupació ha clausurat l’edició d’aquest any del Taller d’Ocupació ‘Riu Anna 2’ en un acte en què s’ha fet lliurament dels certificats als 30 participants de la promoció 2019-2020.\nL’alcaldessa de Borriana, Maria José Safont, que ha presidit la clausura, ha destacat que aquest programa mixt d’ocupació i formació ha permés als participants “formar-se i, alhora, oferir el seu treball a la ciutadania de Borriana”, al mateix temps que perceben un salari.\nEn aquest sentit, ha subratllat la “satisfacció mútua” d’aquest doble vessant dels tallers, que alternen la formació amb la pràctica professional, tot realitzant obres o serveis d’interès general durant els 12 mesos de duració. Enguany n’han sigut 30, els participants en aquests tallers, 10 en cadascuna de les seues modalitats: administració, obra i jardineria.\nTambé han participat en la clausura del taller de 2019 la regidora de Polítiques Actives d’Ocupació, Serveis Socials i Dependència, Esther Meneu, i el regidor d’Educació, J. Ramon Monferrer, així com tot el professorat i l’alumnat dels cursos.\nAquests tallers, que es van posar en marxa des de l’Ajuntament en 1995, tenen com a objectiu millorar ocupabilitat de persones aturades majors de 25 anys i l’edició 2019-2020 ha sigut subvencionada pel Servei Valencià d’Ocupació i Formació, Labora, amb 696.164 euros.


FERRER, J. - Milloren el teulat i el campanar de Cartellà\nMilloren el teulat i el campanar de Cartellà\nDos mesos d'obres serviran per reforçar la coberta i embellir la façana central de la torre de l'església\nL'Ajuntament de Sant Gregori, la Diputació i el Bisbat assumeixen el cost abans del suport dels feligresos\nUna imatge de les baranes de protecció en la intervenció de la coberta de l'església de Cartellà i, al fons, el campanar, la setmana passada - Autor: FERRER, J.\nDesprés de les obres que es van fer a l'església de Sant Medir, un dels set nuclis del municipi de Sant Gregori, ara és el torn de les millores a l'església romànica de Sant Feliu, a Cartellà. Des de fa tres setmanes, es porten a terme els treballs per arreglar el teulat i el campanar de l'església.\nLes obres tenen el suport econòmic de l'Ajuntament de Sant Gregori (uns 22.000 euros), la Diputació de Girona (19.000 euros) i el Bisbat (20.000 euros). Segons explica el capellà de Cartellà i Sant Medir, mossèn Josep Quer, el teulat de l'església requeria una intervenció des de feia temps, perquè abans ja s'havia hagut d'apuntalar l'edifici.\nAra, gràcies a la col·laboració de tres entitats, s'ha reforçat la coberta de l'edifici religiós i, alhora, la coberta de la rectoria. La rectoria de Cartellà és la seu de l'Ateneu de la Vall de Llémena, que el Bisbat ha cedit a l'Ajuntament de Sant Gregori. En aquesta primera fase, que s'hauria d'acabar a finals de març, també s'embellirà la façana central del campanar. Mentre hi hagi obres, es podran fer amb normalitat les litúrgies i la resta d'activitats de la parròquia.\nMossèn Quer també informa que més endavant hi haurà la segona fase de les obres, que inclouran l'actuació en les altres tres façanes. Quer i l'alcalde de Sant Gregori, Quim Roca (CiU), van convocar una reunió amb els veïns de Cartellà. En principi, els feligresos de la parròquia contribuiran a l'hora de completar la restauració del campanar de l'església.\nEl Punt (04-02-2014)\nSANT GREGORI: Campanas, campaneros y toques


Oh, Europa (III) - Batec\nA l’edifici de la Comissió Europea controls de seguretat, poc fum i rius de gent. Un matí ple de badalls, de tecnologia i de converses. La gent és puntual i va ben vestida. Parlen de l’acord de divendres, del no a la Constitució Europea però, del si de l’acord de darrera hora. I mentre m’escapo per fumar, pels passadissos de moqueta blava em ve al cap la Binoche i Kiewlowsky, Bleu. Música europea de Preisner, i jo que faig fum comunitari mentre visc exiliat del camp de dalt, de l’Església, dels Munts, dels cingles, exiliat de les llibertats… Des de l’Oficina de publicacions oficials “Publica, imprime y distribuye la información de la UE”.\nAfegeix a Delicious Etiquetes: Europa\n« Oh, Europa (II)\nBarreja la vivent boca l´ardenta flama de la consciència volent-se dir. Les paraules il.luminen els fantasmes encara que els músculs del vent siguin lluny de casa i de la pell que ens ret l´homenatge d´amistat en la brasa íntima. Viatjar esclata en nous i combatius pensaments a la bandera del profund incendi de l´ésser. No t´allunyis de tu. Sigues núvol de mil gotes multiplicant-se en la dansa del conèixer. I, vessador, ofereix-nos la pluja que portis.\npoeta entotsolat ens ha deixat aquestes paraules el 01 de jul. del 07 a les 17:36\nPublicat el 28.06.07 a General per Oneguin\nOh, Europa (III)


Guillermo Olaso s’imposa a l’ITF Futures del CT Murcia. – Federació Catalana de Tennis\nGuillermo OlasoITF Futures de MurciaJavier Martí\nEl tennista del CT Barcino, Guillermo Olaso, es va proclamar campió del torneig ITF Futures disputat al CT Murcia, una prova dotada amb 10.000$ en premis i jugada en pistes de terra batuda.\nEl bilbaí, primer cap de sèrie de la competició, va derrotar a la final al tennista madrileny Javier Martí, sisè cap de sèrie, per 7/6(2) i 6/1.\nEn el seu camí cap a la final, Olaso es va desfer de Marcelo Palacios en primera ronda tot derrotant-lo per 6/4 i 6/4. En segona ronda va guanyar al català Jordi Samper per 7/5 i 6/4. Ja a quarts de final, Olaso va vèncer a Pablo Matin per 6/3 i 7/6(6) i a les semifinals es va desfer del guanyador de l’anterior ITF jugat a Mallorca, el tennista del CT Tarragona, Pedro Clar, per 6/7(2), 6/1 i 6/4. Martí havia accedit a la final en derrotar a les semifinals al valencià Carlos Boluda per 6/1 i 6/2.\nAquest és el primer títol per Olaso que la temporada passada es va proclamar campió dels tornejos ITF de Minsk (Bielorrússia) i Sant Cugat.


Santiago Alba Rico en català: d’abril 2011\nEl món àrab i la intervenció occidental\nEl que està succeint al Magrib i al Pròxim Orient des de fa tres mesos és tan sorprenent com natural: quan tots pensàvem que el món àrab estava a l'Edat Mitjana, adormit o fanatitzat per una versió reaccionària de l'islam, resulta que estava més aviat al 1789 o, com suggereix Wallerstein, al 1968. O en una combinació d'ambdues dates. L'espurna tunisiana ha provocat un gran incendi on es fonen totes les diferències locals i que il·lumina un nou panarabisme del malestar i la humiliació i, per tant, de la ciutadania i la dignitat. Cal prendre's molt seriosament això que els àrabs comparteixen, allò del que es volen deslliurar i també allò que volen obtenir. Des de Mauritània al Golf, tots sense excepció han viscut o viuen encara sota sinistres dictadures controlades per abjectes aparells policials al servei d'oligarquies mafioses molt funcionals al capitalisme internacional. Milions de persones, especialment joves "mantinguts amb vida", però sense recursos ni futur, inscrits en els circuits d'informació global, reclamen democràcia i llibertat. I estan disposats a deixar-se matar per a canviar les coses.\nTot aquell que no vegi aquest impuls comú no està veient pas res. Tunísia, Algèria, el Marroc i Egipte semblen compartir alguns trets socioeconòmics dels que es poden induir respostes semblants. Però això serveix igual per al Iemen, amb la seva complexitat tribal i religiosa, de les protestes del qual el politòleg local Abdulghani al Iryani diu: «mai no hem tingut veritables mobilitzacions al carrer ... Abans de Tunísia l'oposició va fer una manifestació de 200 persones. Després de Tunísia van ser milers. Després d'Egipte es va convertir en una allau. Hi ha una nova valoració del poder col·lectiu. El que no va poder fer l'establishment polític formal, ajuntar la gent, va aconseguir fer-ho la protesta del jovent». Però també serveix per a Bahrain, amb la seva majoria xiïta i el seu altíssim nivell de vida: «Després dels primers enfrontaments i les primeres violències», diu un testimoni, «la vella direcció xiïta ha estat descavalcada i desautoritzada per una nova generació de protagonistes: els joves i les dones. Han sabut prendre a les seves mans l'organització de la lluita política amb mètodes absolutament pacífics i de masses, una organització capil·lar i uns objectius i consignes totalment clars i transparents: llibertat i democràcia». Però el mateix pot dir-se de Síria i de Líbia, on la intervenció militar de l'OTAN, que pot i vol corrompre l'impuls inicial, no ens ha de fer oblidar l'origen de les protestes del 14 de febrer. I de l'Iraq, una altra vegada oblidada, que s'ha unit a les revoltes, en les circumstàncies més adverses, per tal de reclamar la fi de l'ocupació i del govern corrupte i repressiu d'Al-Maliki. Pel que fa a l'Aràbia Saudita i l'Iran, subpotències regionals enemigues, al centre de la lluita petroliera mundial, veuen avançar l'onada amb temor mentre cadascuna d'elles tracta de desestabilitzar el camp de l'altra.\n"Llibertat" i "democràcia", invocades de debò per poblacions que tenen una visió molt realista d'Occident, són consignes materialment revolucionàries. Es tracta, sí, d'una revolució nacional, social i democràtica que ha sorprès a contrapeu a tothom per igual: als imperialistes, que creien poder mantenir els seus dictadors amics en nom del combat contra l'islamisme i concedint amb prou feines alguns canvis cosmètics; a les esquerres locals, contretes i en minoria des dels anys 80; i als propis islamistes, la força més robusta de la regió, que s'ha vist obligada a anar a remolc de les protestes, a tractar d'esmorteir la seva radicalitat llibertària i finalment, com recorda Gilles Keppel, a adoptar un perfil "democràtic" que no les deixi completament fora de joc. Tunísia i Egipte, lliures ja dels seus tirans, veuen ara com aquestes tres forces es disputen un territori molt obert en la superfície del qual reapareixen les fractures socials suspeses per l'impuls revolucionari "nacional".\nPerò a qui sens dubte la primavera àrab ha agafat més desprevinguda, sense reflexos i sense recursos, és a l'esquerra institucional d'Amèrica Llatina. Aquestes revolucions eren seves i les ha ignorat. Van començar com el "caracazo" de 1989 que després va portar a la victòria bolivariana; com les lluites indígenes a Bolívia i Equador que van fer pujar les masses populars al govern; com la dels piqueteros l'any 2002 que van aconseguir almenys la derrota total del menemisme i la democratització parcial de l'Argentina. Com bé recorda Jacques Bricmont, mentre els intel·lectuals ens dediquem a "parlotejar en els nostres racons", altres fan política. Intervé qui pot intervenir. L'imperialisme capitalista té l'FMI, a l'OMC ia l'OTAN, mitjans molt poderosos que estan provant ja d'interrompre o controlar a favor l'impuls revolucionari del món àrab. L'esquerra mundial, després de molts anys de retrocés durant els quals amb prou feines resistia l'heroica Cuba, té ara algunes institucions, com l'ALBA, patrimoni de les lluites populars llatinoamericanes, que podia haver jugat un paper important a l'hora d'ampliar el front antiimperialista i de frenar la contrarevolució occidental en el món àrab. Els països de l'ALBA han intervingut i han fet política, però han intervingut malament i han fet la política equivocada. I mentre la UE i els EUA, amb grans divisions al seu si, tracten de recuperar el terreny perdut mitjançant intervencions discrecionals —polítiques, militars i econòmiques—, l'esquerra institucional llatinoamericana o bé guarda silenci o bé reacciona mecànicament, a remolc de l'imperialisme, amb denúncies de conspiració i suports selectius a dictadors, reflexos nerviosos que només evidencien una debilitat contractora pròpia del marc superat de la guerra freda.\nA això s'hi suma també potser una imatge del món àrab paradoxalment molt semblant a la del món occidental, l'"eurocentrisme" del qual tan justament es critica. El meu admirat Bricmont, defensor de la política "líbia" de Chávez i flagell dels seus crítics (entre els que en aquest cas m'hi compto), és un bon exemple de com el combat contra l'eurocentrisme va acompanyat de vegades d'una inconscient arabofòbia o, com a mínim, d'arabonúlia: «el més còmic, si pot dir-se així», escriu Bricmont contra els "humanitaris" europeus, «és que l'esquerra no té a la boca més que paraules com antiracisme i multiculturalisme, la qual cosa el porta a venerar les cultures del "Altre", però és incapaç de comprendre el discurs polític dels "altres" realment existents quan aquests són russos, xinesos, indis, llatinoamericans o africans». El que és còmic, si pot dir-se així, és que, en el context d'una gran revolta en el món àrab, el text de Bricmont, entre els "altres realment existents" el "discurs polític" dels quals hauria d'escoltar, els únics que no cita són justament els àrabs. I és a ells a qui tant Bricmont com l'Amèrica Llatina haurien hagut potser de parar atenció. Han tornat al corrent central de la història jugant-s'hi la vida, han pres la paraula i volen fer-se sentir. Els que no entenguin el que diuen estan renunciant a fer política en aquesta banda del món.\n—Article original: El mundo árabe y la intervención occidental.\nTraduït per Joan Vecord Cap comentari:\nTemes tractats: Revolució Àrab\nLaurel i Hardy - Resposta molt breu a Mikel Arizaleta sobre la revolució líbia.\nSens dubte Alma Allende i jo hauríem de sentir-nos molestos o humiliats —o almenys avergonyits— després de la severa reconvenció del nostre amic Mikel Arizaleta, especialista en l'Església catòlica. Ens ha enxampat! Que calladets que estem! Però no hem estat callats: és que Arizaleta no ens ha volgut escoltar. Més enllà de les entrevistes a la ràdio, de les traduccions i dels molts textos publicats en altres mitjans (un dels quals es reprodueix avui precisament a Rebelión), resulta que, després del que ha citat llargament en la seva catilinària, hem publicat dos articles en aquestes mateixes pàgines.\nEl primer, el 4 de març, mantenia un raonament que ens segueix semblant inobjectable, però contemplava ja la possibilitat d'una intervenció militar i la abordava en aquests termes: «ningú mínimament d'esquerres no pot donar suport, justificar o romandre callat davant d'una intervenció dels EUA. Això cal dir-ho alt i clar. Però no menys alt i clar cal dir que la situació nova del món àrab comporta riscos i que caldrà escollir-ne un. Els riscos són tres: una intervenció de l'OTAN, una victòria de Gaddafi i una victòria del poble en armes contra ell. La intervenció de l'OTAN comporta el risc més gran».\nPel que fa al segon article, publicat el 19 de març, poc després que Zapatero anunciés la seva intenció de participar en els bombardejos de la "coalició", deia literalment el següent: «La nostra responsabilitat, la dels pobles europeu i nord-americà, és la de sortir al carrer, no només per protestar contra la intervenció, no, sinó per enviar en Zapatero i en Rajoy, en Sarkozy, en Berlusconi, n'Obama i la Clinton (i tots els altres) a fer companyia a en Mubarak i a en Ben Ali». Arizaleta passa elegantment per sobre d'aquestes paraules per exigir precisament que les pronunciem, sota pena de condemnar-nos a les flames eternes de l'infern: "Líbia ens mostra", aixeca el dit el nostre Savonarola, "la corrupció i la criminalitat dels nostres governs. Derrocar-los s'ha convertit en un deure humà si no volem que es converteixi en una sospita col·laboracionista per part nostra".\nÉs veritat que quan no es poden enderrocar avions, és més fàcil provar de derrocar un ésser humà, encara que per això hagi d'utilitzar les mateixes estratagemes fangoses que retraiem a l'enemic. Quantes vegades Arizaleta ha retret amb raó al govern espanyol que exigís a l'esquerra abertzale la renúncia del dimoni i de les seves pompes abans d'escoltar la seva veu! I quantes vegades ha assenyalat justament que aquesta pràctica criminalitzadora no és més que un expedient inquisitorial per tal de silenciar un discurs polític alternatiu! Aquí passa el mateix que al País Basc, però a l'inrevés. Les diferències polítiques entre Arizaleta i jo —sospito— han de ser molt grans, però ell prefereix anomenar-me "col·laboracionista" (per molt alt que clami contra l'OTAN) abans d'afrontar-les; i comminar-me el "retracte" (deu voler dir "retractació") abans de pensar en el que he dit i provar d'oposar-hi dades i arguments.\nMalauradament són bastant freqüents en aquests dies de confusió les reaccions més elementalment pavlovianes: salivar i treure les urpes. Analitzar sempre comporta angoixa i incertesa; és molt més còmode "carregar-se de raó", aquesta expressió que de manera lluminosa Sánchez Ferlosio identificava amb l'actitud crispadament pacient del maldestre, pompós, clerical i curt-de-mires Oliver Hardy —el "gras"— davant dels disbarats del sempre errat i infantil Stan Laurel —"el prim"—.\nI si, en darrer terme, Arizaleta no només es "carregués de raó" sinó a més la tingués contra Santiago Alba Rico i Alma Allende, i nosaltres ens retractéssim i expiéssim els pecats i ens assotéssim i caminéssim de genolls sobre brases ardents, llavors què? Bé, doncs això: mentre les bombes cauen aquí i allà i els pobles s'aixequen sense que nosaltres comprenguem res de res, hauríem resolt almenys una fotesa personal.\n—Article original: El gordo y el flaco.\nTemes tractats: Libia, nord-Àfrica, Revolució Àrab\nLaurel i Hardy - Resposta molt breu a Mikel Arizal...


El mur fronterer de Polònia que partirà per la meitat el bosc més antic d'Europa\nEl mur fronterer de Polònia que partirà per la meitat el bosc més antic d’Europa\nEl mur s'assemblarà a la barrera construïda al llarg d'algunes parts de la frontera entre els Estats Units i Mèxic\nActualització: 05.01.2022 - 14:03\nPolònia té previst de construir un mur al llarg de la frontera amb Bielorússia, principalment per blocar els immigrants que fugen del Llevant i l’Àsia; però també dividirà el vast i antic bosc de Białowieża, patrimoni mundial de la UNESCO, en què hi ha més de dotze mil espècies d’animals i inclou les restes més grans de bosc primigeni que abans cobria la major part de les terres baixes d’Europa.\nConfins com aquest és prioritari que es conservin perquè sovint tenen biodiversitat i ecosistemes únics, però estan com més va més amenaçats per la fortificació de les fronteres. Som experts en ecosistemes forestals i dos de nosaltres, junts, tenim més de tres dècades d’experiència treballant a Białowieża, en les interseccions de l’ecologia forestal, vegetal i d’aus. A la revista Science, recentment vam descriure com el mur fronterer previst per Polònia posarà en perill aquest bosc transfronterer.\nEl nucli de Białowieża és un bosc antic ric en fusta morta i en descomposició de què depenen molses, líquens, fongs, insectes i també molts vertebrats. Animals grans com el bisó europeu, el senglar, el linx i el llop habiten el bosc a banda i banda de la frontera.\nUn mur blocaria el moviment d’aquests animals, tot impedint, per exemple, que els óssos bruns recolonitzin la part polonesa del bosc, en què se n’han trobat fa poc, després d’una llarga absència. El mur també comportaria el risc d’invasions de plantes i causaria una contaminació acústica i lumínica que desplaçaria la vida salvatge. L’afluència de gent i vehicles, i les escombraries ja acumulades –principalment, plàstics– també presenten riscs, incloses les malalties: ja sabem que els humans poden transmetre la covid a espècies salvatges, com ara els cérvols.\nEl mur de Polònia tindrà 5,5 metres d’alçària, serà sòlid, amb filferro de pues a la part superior, i substituirà una tanca provisional de 2,5 metres d’alçària i 130 quilòmetres de llargada construïda durant l’estiu i la tardor passats. Aquesta paret serà prou alta per a afectar els ocells que volen baix, com ara el gall fer.\nBloquen més la vida salvatge que no pas la gent\nEl mur proposat per Polònia s’assembla a la barrera construïda al llarg d’algunes parts de la frontera entre els Estats Units i Mèxic. Les investigacions basades en càmeres trampes mostren que aquests murs impedeixen més la vida salvatge que no pas dissuadeixen la gent de passar-hi. Els animals afectats per la barrera EUA-Mèxic són, entre més espècies, jaguars, mussols pigmeus i un ramat de bisons de què la frontera va dividir el menjar i l’aigua.\nLes tanques d’Europa són molt variades i no hi ha estàndards de mitigació. Una tanca de filferro, construïda el 2015 per Eslovènia al llarg de la frontera amb Croàcia, va matar cérvols i garses amb una taxa de mortalitat de 0,12 mamífers ungulats per quilòmetre de tanca. Al llarg de la frontera entre Hongria i Croàcia, la mortalitat en els primers vint-i-vuit mesos després d’haver construït una tanca va ser més alta, amb 0,47 ungulats per quilòmetre. També es van observar grans congregacions de cérvols a la línia de la tanca, que podien haver propagat malalties i alterat la dinàmica depredador-presa, perquè facilitaven que els llops els cacessin.\nLes persones poden emprar rampes, túnels i rutes alternatives per via aèria i marítima, mentre que la vida salvatge sovint no pot. Les parets també tenen un gran cost humà. Poden redirigir la gent i, en menor mesura, la fauna salvatge cap a rutes més perilloses, com ara la travessa de rius i deserts, que poden passar per zones d’alt valor natural o cultural.\nAra per ara, hi ha barreres físiques, com ara tanques i murs, en 32.000 quilòmetres de fronteres a tot el món, amb un creixement significatiu en aquestes darreres dècades. Segons un estudi recent, prop de set-centes espècies de mamífers tenen dificultats per a travessar fronteres en diferents països, cosa que boicota que s’adaptin al canvi climàtic. La fragmentació de les poblacions i hàbitats implica un flux genètic reduït dins les espècies i ecosistemes menys resilients.\nLa seguretat fronterera sobre l’acció climàtica\nSegons l’Institut Transnacional, les nacions riques prioritzen la seguretat de les fronteres per sobre de l’acció climàtica, cosa que contradiu les promeses fetes a la COP26, com ara protegir els boscs del món. Alguns dels 257 boscs que són patrimoni de la humanitat alliberen més carboni que no n’absorbeixen, però el bosc de Białowieża continua essent un paisatge saludable i ben connectat. El mur fronterer de Polònia ho farà perillar.\nLa construcció d’aquests murs també tendeix a eludir o estar en desacord amb les lleis ambientals. Devaluen la inversió en conservació i dificulten la cooperació transfronterera. Si ja ens va costar de col·laborar amb científics de Bielorússia, el nou mur farà encara més difícil la feina científica transfronterera.\nÉs possible de mitigar els efectes de certes barreres frontereres. Però requereix, pel cap baix, identificar espècies i hàbitats en risc, dissenyar tanques per minimitzar el dany ecològic i orientar la mitigació als punts de pas de vida salvatge coneguts. També pot implicar de fer una migració assistida a l’altra banda del mur a certes espècies. Segons que sabem, encara no s’ha fet cap avaluació formal dels costs socials o ambientals en el cas del mur de Polònia.\nÉs el moment que els biòlegs de la conservació es facin escoltar, sobretot quan es tracta de la qüestió dels murs fronterers. A mesura que el canvi climàtic amenaci d’alterar les fronteres i els patrons migratoris de la gent i la fauna, haurem de reformar no solament les polítiques i els marcs, sinó també la manera com percebem les fronteres mateixes.\nAixò ja passa, atès que les fronteres naturals s’inunden, es desplacen, s’enfonsen o s’assequen. Els murs, com també les prohibicions reactives de viatjar, no són en sincronia amb la solidaritat mundial i les accions coordinades que necessitem amb urgència per a salvaguardar la vida a la Terra.\nKatarzyna Nowak forma part de l’Estació Geobotànica del Białowieża, Departament de Biologia, Universitat de Varsòvia. Bogdan Jaroszewicz és professor de biologia i director de l’Estació Geobotànica de Białowieża, Universitat de Varsòvia. Michał Żmihorski és cap de recerca en biogeografia de l’Institut de Recerca de Mamífers, Acadèmia de les Ciències de Polònia. Aquest article es va publicar originalment a The Conversation.


Determinar la temperatura de l'aigua adequada per al safareig - Electrodomèstics i electrodomèstics essencialsLlegir Més\nPrincipal Electrodomèstics i electrodomèstics essencials Determinar la temperatura de l'aigua adequada per al safareig\nDeterminar la temperatura de l'aigua adequada per al safareig\nSergei Starus / Getty Images\nLa majoria de rentadores modernes tenen diversos ajustaments i poden rentar la roba amb diverses temperatures de l'aigua. Hi ha diverses raons per utilitzar la configuració de la temperatura, des de materials de roba, tractament de taques, etc. Per a la majoria de la roba, com més calenta sigui l’aigua, més neta serà la roba, però pot ser necessari fer servir altres temperatures de l’aigua.\nQuan cal utilitzar aigua calenta\nLa majoria de robes i roba blanca es renten en aigua calenta per eliminar els gèrmens i el sòl gruixut. L’alta temperatura és útil per eliminar la brutícia i qualsevol contaminació de la roba. Tot i això, algunes peces de roba no sortiran molt bones si es renten amb aigua calenta. L’aigua calenta acostuma a fer que la roba s’encengui, s’arrugui i s’esvaeixi. Diferents colors poden resultar esquitxats després d'utilitzar aigua calenta. Altres teles són delicades i no responen bé a temperatures altes.\nPer a la majoria de les persones, la majoria de la seva roba es renta amb aigua tèbia. L’aigua calenta és en realitat exactament com sembla, una barreja de fred i calor. Algunes màquines barregen aigua calenta i freda 50-50, tot i que moltes màquines més noves barregen 60-40. L’aigua calenta sol ser la millor opció per a materials de premsa i texans permanents. Permet una bona acció de neteja sense esvair-se ni arrugar-se ni arrugar-se.\nQuan cal utilitzar aigua freda\nL’aigua freda s’utilitza generalment per a articles o articles delicats amb instruccions per rentar-se en aigua freda. És la millor opció per a roba que tingui colors vius que puguin funcionar o esvair a temperatures més altes. Si els articles d'aigua freda estan brutment bruts o bruts, heu de ser especialment diligent sobre el tractament previ a les taques. Pot necessitar un temps de rentat més llarg o un remull prèviament al rentat per eliminar completament les taques.\n4 consells per al rentat de roba\nComproveu l'etiqueta La majoria d'elements tenen una etiqueta amb instruccions específiques de rentat. Es recomana les instruccions a l’etiqueta per obtenir els millors resultats. Quan has de rentar per primer cop un element nou, comprova les etiquetes i treu elements que tinguin instruccions especials, sobretot si es tracta d’un element que realment vols cuidar o és extremadament delicat.\nComproveu la temperatura de l’aigua a la vostra rentadora abans de rentar-se. La comprovació de la temperatura real de l’aigua de la màquina us donarà una bona línia de referència sobre el funcionament i si la marca de temperatura és exacta. Feu això, utilitzeu un termòmetre de caramels i mesurau la temperatura de l’aigua de la configuració d’aigua freda, tèbia i calenta. L’aigua calenta fa sovint 10 graus més freds quan arriba a la vostra màquina des de quan surt del escalfador d’aigua calenta. En general, l’aigua calenta és superior a 54, 4 C o 130 F. L’aigua tèbia calenta oscil·la entre 43, 3 i 32, 2 C. L’aigua freda se situa generalment entre 80 i 60 F (26, 7 a 15 C). Si l’aigua freda es troba per sota de 15 ºC, és probable que la neteja no estigui molt bé. La temperatura de l'aigua també pot variar molt depenent del clima exterior. És útil tenir en compte el que realment surt de les teves mànegues i a la teva rentadora.\nPresel·lació de les taques Pre-tractar qualsevol taca permetrà que la roba es netegi abans de rentar-lo a la màquina. Aprofiteu el tractament previ per eliminar les taques abans de rentar els objectes i teniu molt millor la possibilitat que la roba surti neta i sense taques. Comproveu les etiquetes o feu una prova puntual en una zona oculta abans d’aplicar qualsevol producte de tractament de les taques.\nUtilitzeu un remull d’aigua freda Tot i que el rentat amb aigua freda no sempre és el millor per sortir a les taques, un xop d’aigua freda pot ser un socorrista per a determinats tipus de teixits que hi ha una taca. Sigues pacient. Un remull pot estar des de pocs minuts fins a la nit. Com més dura sigui la taca, més temps haurà de ser el remull.\nArticle AnteriorComparació de sòls laminats i de fusta dura\nArticle SegüentCom conrear un jardí d’herbes medicinals a l’interior increïble\nSergei Starus / Getty Images La majoria de rentadores modernes tenen diversos ajustaments i poden rentar la roba amb diverses temperatures de l'aigua. Hi ha diverses raons per utilitzar la configuració de la temperatura, des de materials de roba, tractament de taques, etc. Per a la majoria de la roba, com més calenta sigui l’aigua, més neta serà la roba, però pot ser necessari fer servir altres temperatures de l’aigua. Quan ca © Copyright 2019


Fracassa l''impeachment' contra Trump\nEl Senat absol el president dels càrrecs d'abús de poder i obstrucció a la justícia\n4 min. Washington 05/02/2020 23:46\n651x366 Donald Trump a la cambra de la Cambra de Representants dels Estats Units a l'edifici del Capitoli, el 4 de febrer de 2020 a Washington / OLIVIER DOULIERY/ AFP Donald Trump a la cambra de la Cambra de Representants dels Estats Units a l'edifici del Capitoli, el 4 de febrer de 2020 a Washington / OLIVIER DOULIERY/ AFP\n651x366 Els senadors, durant la votació / AFP Els senadors, durant la votació / AFP\nHi ha gent que sempre cau dreta. Donald Trump s’ha passat 73 anys fent-ho. Ahir a la nit una altra vegada. Dues setmanes i un dia després de l’inici del judici polític al Senat, el president va quedar definitivament absolt dels dos articles de l’ impeachment aprovats per la Cambra de Representants abans de Nadal. Ni abús de poder ni obstrucció al Congrés: aquest és el veredicte partidista del Senat. Trump podrà seguir exercint el càrrec almenys fins al gener, quan prengui possessió el nou president o ell mateix renovi la presidència per quatre anys més. Amb la partició política del país en dos, era un resultat més que anunciat. Però lluny de quedar perjudicat, el mandatari sembla sortir reforçat. A les portes de la votació dels senadors, una enquesta de Gallup li atorgava una aprovació del 49%. La més alta de tota la seva presidència.\nEls republicans i la defensa del president han insistit en els últims dies que han de ser els nord-americans els que decideixin a les urnes si les accions de Donald Trump mereixen un canvi a la Casa Blanca o, per contra, el premi d’un segon mandat. Malgrat això, el missatge del Senat és perillós. Estableix un precedent a què aquest i futurs presidents es podran acollir. Congressistes i senadors, almenys els del Partit Republicà, han aprovat amb el seu vot per salvar Trump que és permissible implicar un país estranger en el procés electoral nord-americà, en referència a les pressions del mandatari nord-americà a Ucraïna per perjudicar la figura de Joe Biden. Pot causar enrenou, però, pel que hem vist, no es penalitza.\nÉs cert que algun republicà està disgustat pels fets descoberts durant la investigació de l’ impeachment, però el seu malestar no ha passat de la retòrica. En el moment de la veritat, només va trencar files l’excandidat a la presidència Mitt Romney, que ahir va votar de manera favorable a la destitució pel càrrec d’abús de poder. “No puc pensar en res que impliqui un atac més atroç contra la nostra Constitució que intentar corrompre una elecció per mantenir-se en el poder -va apuntar Romney-. I això és el que va fer Donald Trump”. La seva decisió va permetre que aquest càrrec sumés 48 vots favorables a la destitució del president, rebutjada per 52 dels 53 republicans. El d’obstrucció al Congrés va sumar 47 vots favorables i 53 en contra. Per ser efectius, cadascun d’ells requeria dos terços dels vots de la cambra alta.\nIrònicament, el mateix president sobre el qual va planar la sospita d’haver conspirat amb Rússia per arribar al poder el 2016 -sospita de la qual la investigació de Robert Mueller no va trobar prou proves-, acaba exonerat després que els demòcrates hagin demostrat que va intentar involucrar Ucraïna en els comicis del 2020 per beneficiar-se electoralment. És un fet que ja gairebé ningú discuteix. Simplement, no implica conseqüències.\nSusan Collins, única republicana amb Romney en votar divendres amb els demòcrates per citar John Bolton i altres testimonis, va votar ahir per exculpar el president, tot i reconèixer que la seva conversa telefònica amb el líder ucraïnès, Volodímir Zelenski , “va ser impròpia”. En una entrevista amb la CBS, Collins va assegurar que “el president ha après d’aquest cas”. L’ impeachment ha estat, segons la senadora, una “enorme lliçó” per al líder nord-americà.\nSi alguna cosa ha demostrat aquesta Casa Blanca és el seu innegable poder per controlar els republicans del Congrés, un fet que neutralitza la capacitat del legislatiu per fiscalitzar l’executiu. Els conservadors vinculen la seva sort a la de Trump, ja sigui per convicció o per conveniència. Té el suport de més del 90% de l’electorat conservador. Els que es van revoltar contra Richard Nixon als anys 70 ho van fer contra un president que, en el moment de dimitir, tenia una popularitat del 24%. Aquell Congrés va obrir la investigació contra Nixon per 410 vots favorables i només 4 en contra.\nA més, Trump també influeix en la posició d’alguns demòcrates que han de renovar el seu seient en districtes i estats on va vèncer el republicà. El seu vot no tenia rellevància en el resultat final, però cada petita desviació del partit s’amplifica des de la Casa Blanca com una catàstrofe per als demòcrates. Sigui com sigui, el president celebrava més tard amb un muntatge de vídeo a Twitter el seu triomf en el judici: van passant els anys i les eleccions i ell continua sent president. Sempre.\nPelosi estripa els papers de Trump i 4 moments clau més del discurs de l'estat de la Unió\nL'Iran allibera un nord-americà empresonat des de feia dos anys\nL'OMS aixeca el veto a la hidroxicloroquina en l'assaig clínic Solidaritat\nLes temperatures més baixes d'aquest juny encara han d'arribar\nDia mundial del Medi Ambient. El ministeri de Sanitat anuncia avui el canvi de fases de dilluns que ve i els sindicats de mestres denuncien al jutge l’obertura d’escoles: les claus del dia, amb Antoni Bassas (05/06/2020)\nAvui toca truita suflé! Què em preparo per dinar i per sopar? (divendres)


The Villa Country House Hotel Lytham St Annes Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 61 allotjaments a Lytham St Annes.\nMoss Side Lane, Ribby-with-Wrea, Lytham St Annes, Regne Unit - Veure al mapa\n"Food was excellent, staff very friendly. Would definitely re..."\nMés informació sobre The Villa Country House Hotel\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Wrea Green, The Villa Country House Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix The Villa Country House Hotel asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, insonorització per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com camp de golf (a 3 km), parc infantil, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, The Villa Country House Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Wrea Green.


Publicat el 16 Mai 2021\nSi la formació del govern a Catalunya ha d’estar condicionada a 4 anys més d’autonomisme, no en vull cap de govern. Si ha de condicionar-se només a l’indult pels presos polítics catalans, no en vull cap de govern. Si la plasmació d’un nou govern ha de comportar un acord de mínims només per investir a Pere Aragonés i repartir-se el control de les conselleries, no en vull cap de govern. Si el pacte de govern no inclou un pacte per la INDEPENDÈNCIA, no en vull cap de govern.\nTant jo, com els qui hem votat algun partit independentista, sigui ERC, JuntsXCat, Cup o Primàries, ho hem fet per tornar a engegar i esmenar allò que la repressió de les forces d’ocupació espanyoles, la feblesa de les nostres institucions, la poca convicció dels governants post 1-Oct, la manca de lideratge i la covardia dels líders, van aturar i espatllar.\nEls catalans som independentistes. Tots no, clar, però la majoria ho som. Res del que ha passat en els darrers 4 anys, ni la repressió, ni la mediocritat de partits i dels nostres líders, ens ha fet canviar aquest objectiu ferm, aquesta voluntat, aquesta necessitat, aquest desig, aquesta il·lusió, aquest convenciment.\nGovern sí, però no a qualsevol preu. No renunciarem a la Independència de la República Catalana, no ho farem. Polítics de partits independentistes: no m’expliqueu històries, potser no hi entenc prou, però la veritat es que no m’interessen, perquè no hi estaré d’acord, no vull escoltar més excuses, no vull patir més demores, no escoltaré més dialèctica de covards, no vull més tirar pilotes fora, prou d’enganys, prou de dir-nos que ara no és hora.\nCap a la INDEPENDÈNCIA de plè, de forma ferma, unilateral i ràpida o no cal que en formeu cap de Govern, no us hem votat per ocupar càrrecs i cadires, no us hem votat per donar-vos temps i temps, us hem votat per fer, per actuar, per proclamar i defensar Catalunya com a nou Estat, i no per fer-ho d’aquí 20 o 40 anys, per fer-ho ara!\nJa no us compro més arguments que serveixen per a no fer res, no us compro més aquest espectacle grotesc, ridícul, vergonyós i lamentable que us porteu entre vosaltres. Deixeu de fer el ridícul, deixeu-vos de farses, deixeu de jugar amb nosaltres, deixeu de fer-nos mal, d’entristir-nos, i d’intentar baixar-nos l’autoestima com a catalans independentistes. No ho aconseguireu, ho som, ho serem i cada vegada ho serem més. Per mil repressions a les que ens sotmetin, per mil polítics botiflers, renegats i covards que hi hagi, nosaltres seguirem i seguirem fins a aconseguir l’objectiu.\nSom demòcrates, serem demòcrates, amb Espanya no hi haurà democràcia. Som lliures, serem lliures, amb Espanya no hi ha llibertat. Volem el millor per a nosaltres i pels nostres fills, això no canviarà, amb Espanya no ho tindrem.\nDeclareu la Independència, declareu la República, declareu l’Estat Català, abaixeu la bandera espanyola de les institucions, obriu les claus de les presons per alliberar els presos polítics, obriu les portes al retorn dels exiliats, declareu la tan anomenada desobediència d’una punyetera vegada, preneu i controleu els Mossos, les infraestructures, ports i aeroports, feu fora als jutges espanyols i a les seves forces d’ocupació. Nosaltres us seguirem, hi estarem i lluitarem. Doneu-nos els recursos per fer-ho i ho farem.\nUs hi atreviu? Us ho creieu? Hi esteu disposats? Sou prou honestos amb el que heu predicat? Sou prou valents per liderar-ho? Ho voleu fer? Esteu capacitats per fer-ho? Ho tornem a fer?\nSi la resposta és negativa, no cal que en formeu cap de Govern, no us volem a la Generalitat, no us hem votat per 4 anys més de no fer res.


Fanfic Dragon Ball Multiverse, la novel·la - Part 22, Capítol 110 - DBMultiverse\n[ «« ] [ « ] Capítol 110/144 [ » ] [ »» ]\nPart 22, Capítol 110.\nEn Bardock no s'havia contingut en els seus cops a la seva darrera concatenació. El seu poder i la seva rapidesa estaven al màxim i en Cold havia rebut de valent. Estava ferit, o, més aviat, esgarrinxat. I això només era el principi. El Guerrer de l'Espai podia seguir així molta estona. A poc a poc, les ferides del Dimoni del Fred s'agreujaren. Acabaria exhaust i enfonsat tal com mostrava la seva visió.\nSi més no, les visions d'en Bardock sempre es feien realitat si hi es complien les circumstàncies necessàries.\nPerò en Cold tenia més d'un as a la màniga. Tot i que el seu nivell no era poca cosa, havia d'anar més enllà. La seva força havia crescut súbitament. Tots els seus músculs s'havien hipertrofiat i tenia un aspecte encara més impressionant.\nEn Bardock sabia que hauria de ser encara més cautelós, que hauria d'esquivar un màxim de cops. I que si augmentar la seva força muscular reduïa proporcionalment la seva velocitat, encara tenia possibilitats.\nEls seus pensament foren inútils. Estava en guàrdia, però en Cold el va sorprendre. La seva velocitat no havia disminuït i la seva força havia augmentat força. En Bardock va rebre un primer cop a l'estómac: era com si no portés armadura. Es va quedar sense alè. De seguida, un segon cop, un tercer, un quart...\nA través d'un impuls energètic, en Bardock va esquivar pels pèls un altre cop i va contraatacar amb el puny endavant. Aquesta vegada, el seu adversari va ser més ràpid i va evitar l'atac. Després d'envoltar el Guerrer de l'Espai, el va colpejar a la templa. El cop va projectar-lo feixugament contra el ring.\nEn Bardock va recuperar els sentits i es va començar a aixecar. Per fortuna, l'Emperador de l'univers 8 no havia reprès el seu atac. Va aprofitar-ho per recuperar l'alè tot reflexionant. No era la primera vegada que en Bardock veia aquest fenomen d'augment de massa muscular. En Trunks de l'univers 12 també ho havia fet. Així, no era una característica pròpies dels Dimonis del Fred.\nPel que fa als Saiyans, semblava ser una etapa per sobre del Superguerrer, però devia ser inferior a la que utilitzava en Vegeta (tant de l'univers 18 com del 13) amb els raigs recorrent tot el cos.\nPodria ser que per guanyar el combat hagués d'assolir aquell estat intermedi... Però era difícil en ple combat. Tot i haver-ho vist com ho feien d'altres, tot i tenir una idea de com arribar-hi, necessitaria almenys una mica de temps.\nI la pausa ja havia acabat. En Cold caminava vers el Guerrer de l'Espai lentament però amb fermesa. En Bardock va estrènyer els punys i l'aura pròpia de la seva espècie es materialitzà al seu voltant. Dos cercles de llum brillaven en els seus punys esgarrinxats. Era un atac previst per a guanyar el temps que requeria. Però quan amb prou feines en Bardock havia fet un moviment endavant, en Cold ja havia desaparegut de la seva posició, a deu metres de distància, per aparèixer tot just davant d'ell. En Bardock no va tenir temps d'esquivar la mà de ferro que va subjectar-lo per la mandíbula amb un empresonament superpoderós.\nGràcies al seu impuls, el Guerrer de l'Espai va aconseguir flanquejar un gran cop de genoll sota la mandíbula del seu adversari. Un punt per a cadascú! En Bardock, alliberat de la seva presó, va tenir temps de sobra per propulsar el seu atac amb les seves dues mans.\nMalauradament, en Cold va mostrar una vegada més que el seu temps de reacció era curt. Va desplegar un escut d'energia que va desviar l'atac per sobre de la seva testa i va enviar-lo lluny.\nEn Bardock no va percebre el somriure de satisfacció d'en Cold després del seu refús perquè ja s'havia mogut. Havia de ser espavilat, ràpid i moure's constantment si aspirava batre en Cold. En Bardock, arribat rere el seu adversari, va etzibar-li un violent cop de genoll al bell mig de la seva esquena tot projectant-lo endavant. El Guerrer de l'Espai va prosseguir el seu atac. Necessitava encadenar cops forts i ràpids per a guanyar temps; a fi de desenvolupar la seva força muscular i esclafar-lo amb una força superior.\nEl seu següent cop fou molt violent. Va colpejar per sobre del crani del Dimoni del Fred amb els punys junts, fent-lo estavellar pesadament contra el ring. L'aura de l'Emperador de l'univers 8 va desaparèixer. En Bardock no va cavil•lar massa, ja que dubtava que aquell cop simple hagués estat suficient per deixar fora de combat més de trenta segons algú com en Cold.\nVa posar un peu a terra i va concentrar la seva energia serrant fort els punys. Va pensar en aquells Saiyans presents al torneig que posseïen una força desmesurada. Va fixar el seu pensament en la transformació d'augment de massa muscular d'en Cold i d'en Trunks. No sabia quant de temps havien necessitat els dos lluitadors entrenats per a desenvolupar aquella capacitat, però ell només tenia uns segons. Ho havia d'intentar amb totes les seves forces...\nPerò la mà d'en Cold es va bellugar gairebé imperceptiblement. Estava ajagut bocaterrosa amb els braços al voltant del cos, però els seus dits s'havien mogut, el Guerrer de l'Espai n'estava convençut. Va cridar i es va concentrar una mica més la seva energia sobre els seus músculs i també la seva còlera, un element clau quan es va transformar per primer cop en Superguerrer.\nPerò era massa tard. D'una de les mans esteses d'en Cold amb el palmell obert vers el cel artificial dels Vargues, s'envolà una bola d'energia que filà dreta abans de canviar la seva trajectòria per prendre el Guerrer de l'Espai com a objectiu. En Bardock va destesar tots els seus músculs per moure's i evitar l'impacte, el qual va aixecar polseguera en esclatar. Després es va concentrar de nou. Cada segon era crucial. Podria ser que una detonació esclatés en qualsevol moment...\nEn Cold ja s'havia aixecat. No tenia por. Després d'espolsar-se de tot el cos la runa i la polseguera, caminà amb suavitat vers el Guerrer de l'Espai. Uns metres després, va parlar:\n—Com va? Tot bé? Potser hauries d'abandonar. Sé què estàs tramant, però no serà suficient si ho aconsegueixes.\nEn Cold seguia aproximant-se. Amb cada passa, en Bardock pensava que el que havia dit era veritat, que no funcionaria mai. Va evocar la visió de la desfeta d'en Cold. I si no succeïa? Quan en Cold ja era a prop d'ell, li digué:\n—Et faré una confidència, mico. Encara estic lluny de la meva força real. El meu consell és que abandonis. Ara, prosterna't davant meu i potser no et mataré.\nL'havia vessada. En Bardock n'estava segur. Si la seva força física havia augmentat feia minuts només era de forma tènue, molt ínfima. Va serrar les dents i va deixar anar al seu adversari:\nI va llançar-se amb el puny endavant, però, tot d'una, en Cold semblava realment ràpid. Va desaparèixer fins i tot abans d'haver-se apropat a menys d'un metre. I va reaparèixer immediatament a la seva dreta amb una aura al seu voltant amb la intenció de posar fil a l'agulla.\nEn Cold va estendre els braços vers ell i el Guerrer de l'Espai es va sentir paralitzat. Ja no es podia moure, estava blocat a l'interior d'una aura. En Cold tenia el poder de desplaçar aquella aura amb què l'havia empresonat. El va balancejar al lluny, enrere, fins que va topar contra l'escut que protegia els espectadors. Tot seguit, el va fer girar en tots sentits pels aires per tal de preparar el gran final:\nAquesta vegada, el va enviar vers un dels espais participants. Per atzar o coincidència, es dirigia al de l'univers 18. En Son Goku coneixia bé la tècnica emprada per en Cold. Feia molts anys, havia patit la mateixa de la mà del seu fill, en Freezer. I sabia que el xoc seria brutal. No només per a en Bardock, sinó també potencialment per a la seva família i amics.\nEn Goku, amb una transformació increïblement ràpida, va desplegar la seva força fins al tercer nivell de Superguerrer i va estendre una mà endavant. Va protegir tot l'espai amb un escut d'energia contra el qual en Bardock va estavellar-se. Va apagar l'escut quan en Bardock va desplomar-se inert sobre el sòl.\nEn Cor Petit va advertir la velocitat amb què el seu rival d'una època totalment passada s'havia transformat, ja que, segons recordava, necessitava una mica de temps. Però allò que el va sorprendre més va ser la reacció d'en Vegeta. Restava completament estoic davant l'amenaça potencial. Ell també havia de protegir una família. Però romania amb els braços encreuats i deixava fer al seu amic. Que potser amagava res?\nEn Kakarot de l'univers 13 ho trobava com una autèntica incompetència. Simplement, creia que aquell Vegeta no havia tingut temps de reacció. Ni els seus companys ni en Vegeta s'havien adonat del que acabava de succeir.\nEn Cèl•lula, just al costat de l'espai 18, no creia que fos un tipus de senyal de feblesa. Sabia perfectament que aquell Vegeta tenia un nivell molt alt i desitjava amb impaciència el moment d'enfrontar-se amb ell.\n—Pfff! Podria haver llançat la brossa a una altra banda! —va remarcar en Cèl•lula als seus antics enemics de l'espai 18.\n—Mira qui parla, ara... —va sospirar en Vegeku a l'altre costat.\nEn Cold va llançar una mirada sobre els Saiyans de l'espai 18 i també vers en Vegeku. Va anunciar amb un gran somriure:\n—Aquest és un petit obsequi per a tots els Saiyans que encara es creuen que poden plantar-nos cara!\n—29... i 30. En Bardock és eliminat! —va declarar un Varga.\nEn Cold s'enlairà per tornar al seu espai mentre un Namekià s'apropava a en Bardock.\n—Com pot ser!? He vist la seva derrota...! —sospirà.\nVa rebre la visita inesperada de la Pan. El fet que el seu besavi hagués perdut li va produir una punxada al cor encara que no el conegués. Va restar al seu costat mentre el Namekià el guaria. No esperava res a canvi, només volia romandre prop d'ell. Probablement seria la primera i l'última vegada que podria agafar-lo de la mà. Això només va durar quaranta-dos segons.\n—Ha sigut un bon espectacle —va murmurar el Dr. Raichi des de l'espai número 3—, encara que m'hagués agradat encarregar-me'n personalment... Però tant se val. Ara em toca una exquisidesa reial...\nMentre en Kakarot continuava creient que el Vegeta de l'univers 18 era un autèntic talòs, en Nappa va tractar "calmar-lo":\n—El vostre pare ha estat ben estovat.\nEn Raditz, parlant per ell i el seu germà, no es va enfadar:\n—Ens importa un rave.\n—He! Un classe baixa sempre resta classe baixa! —va fer en Vegeta somrient.\n—Saps que t'ha dit classe baixa?!\nEn Kakarot va intentar colpejar el seu líder per darrere. Però fou en va, perquè en Vegeta va esquivar el cop gairebé sense girar-se.\n—Tòtil! Ens poden fer fora per coses com aquestes! No en tens prou d'aquestes bestieses?\nEn Raditz va temperar el líder del grup:\n—No capgiris la truita, Vegeta. Sabies molt bé que en Kakarot reaccionaria així, ets tu qui ens posa en perill.\n—Hauríem de concentrar-nos en la manera d'obtenir el poder d'aquell vell —va intervenir en Nappa fent una ullada vers l'espai número 9.\nEn Bardock va retornar al seu apartament sense mirar en Raichi, el qual, no obstant, estava preparat amb un somriure glacial i ple de significat. En Bardock va tornar a reflexionar. Estava sorprès del poder d'en Cold. Estava segur que al seu univers no havia posseït una força així, sinó haurien perdut abans de topar-se amb en Raichi.\nEn Bardock seguia rumiant en els Superguerrers: en el segon nivell d'en Vegeta de l'univers 13, en Vegeku de l'univers 16, en Kakarot de l'univers 18 amb cabells llargs (com en Vegeku), en Gotrunks del mateix univers i de l'univers 16. I també en Trunks de l'univers 12 encara que era molt inferior però posseïa una força superior amb els seus músculs tot inflats.\nAl seu apartament, en Bardock es va transformar en Superguerrer i es va forçar a superar el seu nivell. Havia perdut el torneig, però qui sabia què podia reservar encara l'esdevenidor?


Les fortificacions de Tarragona i la Guerra del Francès — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Ciutadania, entitats i participació › Notícies › Notícies 2012 › Les fortificacions de Tarragona i la Guerra del Francès\nJoan Menchón, durant la conferència que es va fer a la Sala d'Actes de l'Ajuntament de Tarragona\nContinua el cicle de conferències que l’Ajuntament de Tarragona i l’Associació Setge de Tarragona 1811 organitzen per recordar el setge, assalt i repressió que va patir la ciutat de mans dels francesos l’any 1811.\nL’arqueòleg municipal, Joan Menchón, ha parlat de les fortificacions de Tarragona, fent un recorregut històric des de l’època dels ibers fins a la Guerra del Francès. Tarragona és un lloc estratègic, ja des de l’antiguitat, fàcil de defensar però alhora això fa que hagi estat també una zona molt bèl·lica.\nEn el moment del Setge de 1811, Tarragona tenia un sistema de defenses complicat, fruit de més de 2000 anys d’història. Joan Menchón explicava en la seva intervenció al cicle de conferències del Setge que en aquell moment, la ciutat de Tarragona disposava de tres línees de defensa. La muralla romana, reforçada als s. XV i XVI, una segona línea que arribaria a la zona baixa, a tocar de mar i una tercera per poder controlar l’actual carretera de Barcelona, on es va construir, entre d’altres, el Fortí de l’Oliva. Tot i això, Joan Menchón recordava que els francesos van entrar a la ciutat pels mateixos llocs que ho havien fet segles abans, durant la Guerra dels Segadors, les tropes catalono-franceses: la part baixa de la ciutat i el Fortí de Sant Josep, a l’alçada de l’actual carrer de l’Assalt. La història, un cop més, es repeteix.\nCap a 1820 les fortificacions malmeses de la ciutat es van començar a refer, però les tasques van durar poc, doncs a partir de 1850 i fins ben entrat el s. XX es van anar desmuntant les diferents fortificacions de Tarragona.


Els antics barraquistes de Montjuïc commemoren el cinquantè aniversari de la seva reubicació | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEls antics barraquistes de Montjuïc commemoren el cinquantè aniversari de la seva reubicació\nLa jornada festiva va estar marcada pels retrobaments, l'emoció, la reivindicació de la memòria històrica i la pluja. L'any 1957 a la muntanya de Montjuïc hi havia 30.000 persones establertes en 6.000 barraques. [[Vegeu reportatge fotogràfic]]\nEl passat diumenge els que van ser veïns i veïnes de la muntanya van celebrar una trobada als Jardins Botànics de Montjuïc per recordar que fa mig segle van ser traslladats a barris de nova creació de fora la ciutat, com Sant Cosme al Prat del Llobregat o el Pomar a Badalona. Familiars i amics van gaudir durant tot el dia d’actuacions i activitats com ara una exposició de fotografia, visites guiades pels diferents espais dels antics barris i un dinar popular. Des de primera hora del matí, la jornada va estar farcida d’abraçades, riures, llàgrimes i records, i és que tot i que s’han anat fent trobades als municipis d’acollida, diumenge tothom va retrobar algú. “Jo tenia una colla d’amics, molts dels quals han desaparegut, però avui m’he retrobat amb alguns i això és una alegria molt gran”, explicava en Juan, un dels molts voluntaris que va fer possible l’acte.\nEl barraquisme forma part de la història de Barcelona, de la de districtes com Sants-Montjuïc, però també d’arreu del país. Catalunya va rebre durant la segona meitat del segle XX immigrants provinents d’altres parts d’Espanya que buscaven una feina i un lloc on establir-se i créixer, i van acabar col·laborant en aixecar una terra. L’any 1957 a la muntanya de Montjuïc hi havia 30.000 persones establertes en 6.000 barraques. Tot i les carències evidents que hi havia, els habitants van ser capaços de convertir un espai de construcció irregular en un espai de comunitat i convivència. “Tenien la seva església, la seva capella, les seves botigues… era una zona de construcció irregular que ells es van fer seva”, explica l’historiador Oriol Granados.\nLes institucions també van voler fer acte de presència. La jornada va comptar amb la presència dels alcaldes del Prat del Llobregat Lluís Tejedor, i l’alcalde de Badalona Àlex Pastor, així com l’alcaldessa de Sant Boi Lluïsa Moret i la regidora del Districte de Sants-Montjuïc, Laura Pérez. Tots els alcaldes van coincidir en reconèixer en el barraquisme l’origen dels moviments locals dels seus municipis. Pérez incidia en el paper de la memòria històrica: “Avui és un acte festiu però també de record, justícia i reconeixement a les persones que van viure als barris de les barraques”.\nTambé, Tejedor va posar èmfasi en reconèixer en el barraquisme, l’origen dels moviments locals: “Molta gent que estava organitzada aquí a Montjuïc es va organitzar en les associacions de veïns del barri i va lluitar per dignificar la vida de la gent”. Per la seva banda, Pastor recordava l’evolució del barri del Pomar: “Els veïns de Pomar, gràcies a la seva lluita i unió, han anat construint un barri que és un exemple per tot Badalona”. I la santboiana, Moret, feia un record de les històries personals que conformen el barraquisme: “A aquesta història hi hem de posar noms i cognoms perquè sou la història de Sant Boi i de Catalunya. Per dignitat i per història”.\nLa de les barraques de Montjuïc va ser una història farcida de les vivències personals i de superació que s’amagaven darrere de cada porta. Avui, encara perviu en tots aquests veïns i veïnes que recorden amb orgull on van viure, en tots els barris d’acollida que van ajudar a construir, en una ciutat que va avançar i un país que va créixer.