Ciència Viscuda | Paisatges Culturals\nPublicat el 8 Març 2015 per vangelisvillar\nEls darrers mesos he estat treballant intensament en un projecte nascut fa un parell d’anys en conjunció amb un grup de professores de la ciutat de Mataró: Mercè Calpe, Tura Puigvert i Anna M. Plarromaní. El projecte, centrat inicialment en la documentació i catalogació d’objectes científics utilitzats en la docència de les ciències experimentals al llarg dels darrers segles, ha esdevingut una exposició anomenada Ciència Viscuda.\nObjectes que formen part de l’exposició Ciència Viscuda\nAl llarg del temps, els objectes que s’han utilitzat en l’ensenyament, ha anat variant a cavall de canvis polític, legals o socials. Actualment els models educatius, centrats en la modelització informàtica i la competència digital, no prioritzen determinats elements que històricament s’havien utilitzat en disciplines com física, química o ciències naturals. Emmagatzemats en diverses escoles, han perdut el seu ús original i, si es conserven, es deu més aviat degut a l’atzar que no pas a un procés planificat.\nDarrerament les iniciatives entorn del patrimoni educatiu estan naixent amb força a Catalunya. Un dels exponents més interessants el podem trobar a l’Institut Menéndez i Pelayo de Barcelona, amb un potent programa de recerca en patrimoni educatiu dirigit als alumnes del centre. Pel que fa a la resta de l’Estat, és un tema força treballat però aquí just ara s’estan conformant xarxes de col·laboració, estudi i difusió. En aquest marc, fa aproximadament un any el Museu de Mataró va donar suport a la producció d’una exposició sobre el projecte que estàvem duent a terme.\nMercè Calpe, Tura Puigvert i Anna M. Plarromaní\nCiència Viscuda es deu al treball conjunt de diversos agents: Mercè Calpe, Tura Puigvert i Anna M. Plarromaní han dut a terme tasques en la recerca científica, la documentació i catalogació d’objectes científics en diferents centres de la ciutat. Igualment l’exposició compta amb la revisió històrica de Montserrat Gurrera, historiadora de l’educació, autora de diversos articles i guardonada amb un Premi Iluro de recerca local l’any 2011 per un exhaustiu estudi sobre la implantació de la xarxa escolar a la ciutat. I jo mateix, que he tractat de donar forma a un discurs expositiu, tractant de plasmar en plafons, vitrines i pantalles tot allò que anava sorgint de la recerca. El discurs expositiu parteix de dues grans idees:\nRelació entre canvis històrics i canvis de models educatius\nUn dels aspectes que més ens cridava l’atenció era la relació entre els canvis històrics, l’estructura de la xarxa educativa de la ciutat i els models educatius que s’hi impartien. Plantejar com els canvis polítics i socials a diversos nivells afectaven l’educació en una ciutat com Mataró ha estat una de les branques del discurs expositiu del projecte.\nLa dotació de nous usos a uns elements que n’han perdut l’original\nEls nous usos proposats, més vinculats a la valoració dels objectes patrimonials i a l’aplicació del mètode científic en la recerca sobre l’objecte, no pretenen contraposar-se als models educatius actuals sinó que pretenen dotar de significació uns objectes que l’han perduda i que corren el risc de desaparèixer. No es pretén tornar al passat sinó aprofitar uns elements en desús per a la conformació de noves activitats docents.\nCiència Viscuda s’inaugura a la seu del Museu de Mataró el proper dissabte 14 de març. Si us podeu apropar el dia de la inauguració, estaré encantat de rebre-us. Si no us és possible, només es tracta de buscar un dia abans de la seva finalització, al juny.\nIgualment comentar que podeu utilitzar l’etiqueta #CiènciaViscuda per a comentar allò que vulgueu sobre l’exposició i el projecte. Si us hi apropeu, us convido a què hi dieu la vostra.\nL'entrada va ser publicada el Esdeveniments, Museografia, Projectes i etiquetada CiènciaViscuda, Mataró, Patrimoni educatiu per vangelisvillar. Guarda l'enllaç permanent.


2 min. Reus 09/05/2019 17:54\n651x366 Diferents espais de Reis acullen durant tres dies desenes d'espectacles de companyies catalanes, espanyoels i internacionals. / TJERK VAN DER MEULEN Diferents espais de Reis acullen durant tres dies desenes d'espectacles de companyies catalanes, espanyoels i internacionals. / TJERK VAN DER MEULEN\nEnguany se celebra la 23a edició del Trapezi, la Fira del Circ de Catalunya, un esdeveniment que any rere any es va consolidant com una cita de referència al sud d’Europa. Des de dijous fins diumenge els carrers, places i teatres de Reus acullen espectacles d’orígens i caràcters ben diversos que omplen tots els racons de la ciutat de circ, art i cultura.\nLa direcció artística, que ocupa aquest càrrec des del 2017 i està liderada per Leandro Mendoza Artagaveitia (Cíclicus Espectacles), aposta per promoure el Trapezi com una gran vitrina que doni a conèixer el circ a Catalunya en totes les seves tendències artístiques. Però més enllà del caràcter exhibidor, el Trapezi ha de ser alguna cosa més: un espai de mostra, trobada i treball en comú del sector del circ de Catalunya amb agents culturals locals i internacionals.\nEnguany la programació compta amb espectacles d’una trentena de companyies catalanes, de les quals una dotzena són internacionals (Bèlgica, França, el Brasil, Itàlia, etc.) de tendències, formats i tècniques variades. Seran un total de 22 espectacles i més de 100 representacions, entre les quals trobem les millors creacions de casa nostra.\nS’estrenen dues noves coproduccions\nDes de fa tres edicions, la Fira participa en la coproducció d’espectacles i enguany són dues les companyies que se n’han pogut beneficiar. D’una banda, la companyia Domichovsky & Agranov presenta l’espectacle de petit format Davaiii, compost per un acròbata i un violoncel·lista. D’una altra, la companyia catalana Toti Toronell, que presenta 'Dioptries', un espectacle de mitjà format i multidisciplinari, amb què el Trapezi obre un nou format de coproducció en xarxa que compta amb la col·laboració de l’Ajuntament d’Olot, Àtrium Viladecans i FiraTàrrega, i el suport del Mercè Arts de Carrer (MAC) Festival. El Trapezi aposta per donar suport a una nova creació com a coproductors i oferir alhora una xarxa de col·laboradors que facin costat al projecte i en garanteixin la visibilitat al nostre territori.\nEntre els noms internacionals destaca la històrica Circus Ronaldo, una de les companyies amb més trajectòria d’Europa. L’estrena del nou espectacle d’Escarlata Circus, 'Quan els crancs portin talons', i la de l’Ateneu Popular 9 Barris de Barcelona, 'Nu', la creació de l’últim Circ d’Hivern dirigit per Quim Giró, formen part de la programació local.


Catalunya supera els 1.000 MW eòlics - EOLICCAT\nEl darrer any s’han posat en marxa sis parcs amb una potència de 156,98 MW, assolint així aquesta fita històrica\nLa xifra coincideix amb la fi del segon -i últim- mandat de Ramon Carbonell com a president d’EolicCat\nBarcelona, 4 de gener de 2011. Catalunya ha superat la xifra simbòlica dels 1.000 MW eòlics, després d’incrementar la potència eòlica instal·lada en un 18,4%, durant aquest 2011. Això ha estat possible gràcies a la posada en marxa, el darrer any, de sis parcs eòlics –dos d’ells parcialment- que sumen un total de 156,98 MW.\nEl primer aerogenerador del parc eòlic Les Forques-II (Conca de Barberà), desenvolupat per Gamesa Energia, i adquirit recentment per Gas Natural Fenosa Renovables, ha estat el que ha segellat la xifra remarcable dels 1.000 MW. Tot i això, els darrers en posar-se en marxa aquest any han estat els quatre molins de vent de la segona fase del parc eòlic Coll de la Garganta (Priorat, Ribera d’Ebre), impulsat per EDP Renovaveis.\nLa consecució dels 1.000 MW eòlics a Catalunya coincideix amb la finalització de la segona legislatura com a president de l’Associació per part de Ramon Carbonell, que ha preferit no presentar-se de nou i donar pas a l’alternança. Carbonell ha qualificat la xifra de “fita històrica”, tot i que considera que a l’energia eòlica encara li queda molt recorregut a Catalunya.\nDe fet, segons el Pla de l’Energia 2006-2015 del Govern de la Generalitat, full de ruta per a la implantació eòlica que encara és vigent, l’objectiu contempla 3.500 MW de potència eòlica instal·lada a Catalunya l’any 2015.\nResum de dues legislatures\nEl gener de 2006 neix EolicCat, data des de la qual Ramon Carbonell n’està al capdavant, amb 144,3 MW instal·lats a Catalunya. Avui amb la fi del segon mandat, l’empresari terrassenc celebra la fita dels 1.000MW.\nA més de consolidar l’associació com a representant i interlocutor del sector eòlic català, Carbonell i el seu equip han hagut de fer front i han resolt amb èxit diverses qüestions, com ara el desbloqueig de la connexió a la xarxa dels parcs a les terres de l’Ebre, la redefinició del mapa eòlic, el concurs eòlic així com la retribució a les renovables.\nEl nom del futur president es coneixerà en la propera Assemblea anual ordinària d’EolicCat, que se celebrarà pròximament. El nou equip executiu de l’Associació s’enfrontarà a diversos reptes com ara la previsible modificació del Pla de l’Energia per part de l’Executiu català, entre d’altres. El sector també està a l’espera de veure quina serà l’aposta energètica del Govern central.\nEn l’actualitat Catalunya té un total de 36 parcs en operació* que produeixen anualment uns 2.100 GWh, l’equivalent al 4,2% del consum elèctric de la comunitat catalana.\nLa producció elèctrica d’aquests parcs eòlics en un any equival al consum elèctric anual de més de 640.000 llars catalanes (1.920.000 persones o el que és el mateix, una ciutat més gran que Barcelona). A nivell mediambiental, aquesta xifra evita l’emissió a l’atmosfera de 2,1 milions de tones de CO2, el principal gas d’efecte hivernacle (si la mateixa electricitat es produís en centrals tèrmiques de carbó), l’equivalent a retirar de la circulació 700.000 cotxes durant un any.\nA més, segons les darreres dades de l’AEE, Catalunya ocupa el vuitè lloc en el ranking de comunitats autònomes productores d’energia eòlica.\nEolicCat presenta al·legacions a favor de la posada en marxa del Zèfir a l’Ametlla... EolicCat escull Miquel Cabré com a nou president de l’Associació


EL BLOG DE L'HOSPI | #2BG3 + Hospi + #FutboLH: Un llop vestit de xai | FC Santboià - CE L'Hospitalet (diumenge, 12:00 hores)\nUn llop vestit de xai | FC Santboià - CE L'Hospitalet (diumenge, 12:00 hores)\n"Futbol és futbol", "al futbol no hi ha rival petit", "som 11 contra 11",... Aquestes tres fases se situarien en el top10 d'un rànquing sobre tòpics futbolístics, tot i que podríem posar en dubte la darrera quan parlem del rival de demà. Visitem el Santboià en el darrer desplaçament de la lliga regular; veurem, després, si n'hi ha més, de viatges, o l'Hospi haurà de desar les maletes a l'armari fins el proper mes d'agost. Això, en primeríssim terme, depèn dels seus resultats pel fet que no derrotar el Santboià i el Lleida farà impossible somiar ser entre els 4 primeres. Si això s'aconsegueix, mirar els resultats dels rivals tindrà la seva lògica. Demà, però, el rival serà més perillós que mai tot i la seva situació a la taula: el Santboià, matemàticament equip de Tercera Divisió com el Mallorca B vol acomiadar-se de la seva afició a Segona B amb un triomf de prestigi en un duel de rivalitat geogràfica (per no dir derbi i entrar en un debat sobre què és un derbi i què no ho és). Un duel perillós perquè qualsevol argument que acrediti que el Santboià no s'hi juga res servirà per complicar més l'encontre de demà. Coses del futbol.\nPocs ho imaginaven (o millor dit, ho imàginavem), però el Santboià s'ha mantingut viu i amb opcions de permanència fins després d'haver jugat el seu 35è partit del campionat. Tot i derrotar el Gandia per 3-2 al Joan Baptista Milà, la victòria de l'Alzira a Lleida (0-2) va condemnar l'equip que dirigeix Paco Clos al descens matemàtic a Tercera Divisió l'any del seu debut a Segona B. Després d'una primera volta en què l'equip va anar de més a menys, 9 derrotes consecutives a l'inici de la segona volta i coincidint amb la destitució de Quim Ayats van acabar d'enfonsar un Santboià que, tot i això, mai ha donat el seu braç a tòrcer. Sorprenent va ser la manera de retrobar el camí del triomf, derrotant l'aleshores líder, el Badalona, per 1-0 i deixant la porteria a zero per primera vegada en 29 jornades. Aquella va ser la primera de tres victòries consecutives i de 5 jornades sense conèixer la derrota que van fer renéixer l'esperança a terres santboianes. Tanmateix, la dura derrota per 3-0 al camp d'un rival directe com és l'Alzira, en un mal partit dels de Clos al qual hi hem de sumar una (nova) mala actuació arbitral va acabar de condemnar l'equip vermell, que un any després de l'ascens de Tudela tornarà a la quarta categoria del futbol espanyol.\nSón molts els condicionants que han influït en aquest descens, però allò ben cert és que la proposta futbolística del Santboià ha estat força més atrevida que la d'alguns equips del grup. Objectiu honest però clàssic dels equips acabats d'ascendir; la falta d'experiència ha acabat per passar factura a un equip que en moments clau tampoc ha sabut mantenir el cap fred davant de certes decisions alienes (arbitrals, s'entén) que han acabat de complicar els partits als del Llobregat, que amb 20 expulsions i 126 grogues són l'equip del grup amb més vermelles i el segon conjunt més amonestat per darrere del Dénia (òbviament). Una dada que parla per sí sola: en només 9 dels 36 partits que ha jugat el Santboià aquesta temporada no hi ha hagut ni cap expulsioó ni cap penal assenyalat; és a dir, en base històrica demà hi ha un 75% de possibilitats que Villena Contreras (que només ha expulsat un jugador aquesta temporada en 13 partits) li posi salsa a l'encontre, a un partit que reunirà l'equip més golejador (l'Hospi) i el més golejat (el Santboià).\nDemà Paco Clos comptarà amb tres baixes prou significatives, una xifra prou bona si tenim en compte que entre sancions i lesions, recórrer als juvenils ha estat a l'ordre del dia a Sant Boi. Davant l'Hospitalet no hi serà Fran Erencia, que complirà el tercer i darrer partit de sanció dels tres que li van caure arran de l'expulsió i posteriors insults al camp de l'Alzira (34a jornada). Per la seva banda, l'ex del Manlleu i del Premià, Maik Molist i l'ex del Terrassa, Blas Vílchez, continuen amb les seves lesions de llarga durada i veuran el partit des de la grada. Per contra, Paco Clos recupera Aleix Vall, que no va viatjar a Mallorca per sanció i l'ex del Llagostera i el Cassà, Guillem Cornellà, que podria tornar a gaudir d'uns minuts després de no jugar des del passat mes de febrer (29 minuts davant el Dénia). L'altre dubte serà a la porteria, ja que Michel Plazas ha jugat els darrers dos partits deixant Rafa Leva a la banqueta; no es descarta, però, que Leva torni a la porteria demà per enfrontar-se al seu exequip. I és que la curiositat que ens deixa aquest Santboià-Hospi és el fet que els dos exHospi que defensen la samarreta santboiana van disputar el play-off d'ascens a Segona A la temporada 2001-2002 amb García Escribano com a tècnic.\nPossible alineació del FC Santboià: Rafa Leva, Isaac, Jose, Javi Calvo, Ramon Masó, Heredia, Peque, José Javier, Toni, Monty i Fran Piera.\nPer la seva banda, l'Hospi porta treballant des de dimecres amb l'objectiu de preparar l'important duel de demà, un partit en què, com ja és habitual últimament, guanyar és l'únic resultat vàlid. Clarament de menys a més, la gran segona volta dels riberencs (amb 34 punts són el millor equip del grup en les últimes 17 jornades) ens ha fet somiar a tots amb la possibilitat de disputar el play-off d'ascens a la Lliga Adelante. Les tres jornades seguides sense guanyar van sembla allunyar el somni, però l'èpic triomf al Collao va tornar a fer resorgir l'esperança d'un equip que, ara per ara, depèn de sí mateix per rebre el Lleida la setmana vinent en disposició de ser, mínim, cinquè classificat a la lliga. Abans, els riberencs podrien tancar la seva participació a la Copa del Rei de forma matemàtica si el Roquetas perd avui a Cadis i, demà a la tarda, Jaén i Sant Andreu no derroten Sevilla Atlético i Ontinyent, respectivament. Això, sempre que l'Hospi derroti el Santboià al Joan Baptista Milà.\nLa setmana a més, ha anat in crescendo pel que fa a bones notícies, ja que després del partit contra el Dénia la situació de la infermeria riberenca era si més no alarmant. Per 'sort', la cosa s'ha calmat i David Ceballos serà l'únic jugador que es perdrà el partit de lesió, ja que tant Cristian Lobato com Jordi Martínez s'han anat recuperant de les seves molèsties i en principi seran demà a Sant Boi si Álvarez ho creu convenient. També hi podria ser Cristian Gómez, que la setmana passada va patir una inoportuna gastroenteritis que li va impedir jugar contra el Dénia. Pel que fa a les sancions, una notícia bona i una de dolenta: començant pel pitjor, Manel Gómez (Gladiator) es perdrà el partit després de veure la desena groga a la lliga diumenge passat; per contra, Eloi Fontanella apunta a l'onze titular un cop ha complert el partit de sanció derivat de la seva expulsió a Alcoi.\nPossible alineació CE L'Hospitalet: Craviotto, Hammouch, Barón, Manel Viale, Santacruz, Marc Pedraza, Pitu, Corominas, Cirio, Cristian Alfonso i Eloi Fontanella.\nCuriosa trajectòria la de Francisco José Villena Contreras, l'àrbitre albaceteny que dirigirà per primera vegada a la història un partit del CE L'Hospitalet. I és que Villena Contreras, que viu la seva tercera temporada a Segona B, va aconseguir l'ascens a la categoria de bronze el passat estiu després d'estar-se dues temporades a Tercera Divisió d'ençà que l'any 2008 perdés la categoria (com l'Hospi) en el seu segon any com a àrbitre de bronze. Curiositats a banda, Villena Contreras manté un promig de targetes 'decent' pel que hi estem acostumats (5,7 per partit) i només ha expulsat un jugador en els 13 partits de lliga (i un Gandia-Sant Andreu de Copa: 'l'afortunat' va ser el defensa del CD Alcalá, Carrasco, precisament en l'últim partit que li ha tocat xiular. Diumenge al Joan Baptista Milà, l'àrbitre d'Albacete estarà assistit a les bandes pels seus companys de delegació, Enrique Antonio Segovia Andrés i Rafael Antonio Sánchez Vallés. Des de l'any 2000, àrbitres de Castella-la Manxa han dirigit 7 partits de l'Hospi amb un balanç de 2 victòries riberenques, 1 empat i 4 derrotes. L'únic precedent a Catalunya, un Hospi 1-0 Espanyol B amb Moratilla Dionisio de jutge (2007-2008).\nSerà la novena visita de l'Hospi a Sant Boi de Llobregat, la quarta després de la remodelació de l'actual Joan Baptista Milà. Serà l'hora, per tant, de marcar d'una vegada per totes en un terreny de joc complicat pels riberencs, un camp on fa ja gairebé 30 anys que no hi guanyen. A més, els Santboià-Hospi no són partits de massa gols: cal que ens remuntem als inicis dels 70 i amb tots dos equips a Primera Regional per trobar un partit amb... 3 gols! Els dos últims precedents, a més, han contribuït a empobrir la mitjana golejadora gràcies a dos 'dobles donuts'. Si bé en tots dos partits els riberencs van merèixer una mica més, l'empat de la passada temporada deixa un regust estrany després de ser el dominador del partit tot i acabar amb 9 homes per les expulsions de Toni Velamazán i d'Andrés Barón. Podeu reviure el partit aquí.\n2009-2010; Tercera Divisió - FC Santboià 0-0 CE L'Hospitalet\n2008-2009; Tercera Divisió - FC Santboià 0-0 CE L'Hospitalet\n2004-2005; Tercera Divisió - FC Santboià 1-0 CE L'Hospitalet\n1981-1982; Tercera Divisió - FC Santboià 0-1 CE L'Hospitalet\n1979-1980; Regional Preferent - FC Santboià 0-2 CE L'Hospitalet\n1971-1972; Primera Regional - FC Santboià 2-1 CE L'Hospitalet\n1967-1968; Primera Regional - FC Santboià 2-1 CE L'Hospitalet\n1960-1961; Tercera Divisió - FC Santboià 1-1 CE L'Hospitalet\nAnònim 7 de maig de 2011 a les 16:59\nDemà tothom ha d'anar a Sant Boi a animar el nostre equip... hem d'anar a per totes per així tenir encara opcions d'assegurar la cinquena plaça. Força Hospi!!\nPer cert, Cristian, hi ha algun jugador de l'hospi apercebut de targetes grogues? ja que el partit de la setmana vinent serà vital.


La importància de mantenir la cadena de fred - wp.maresmar.com\nDes de ja fa dècades, la congelació és reconeguda com un dels sistemes de conservació més eficaços en el tractament dels aliments frescos, a més d’oferir l’enorme avantatge de mantenir intactes tots els valors nutritius del producte. El mecanisme bàsic de l’ús del fred per a aquesta finalitat és ben fàcil d’explicar: a baixes temperatures, la velocitat de les alteracions que fan malbé les matèries primeres es veu reduïda dràsticament mentre que, d’altra banda, la majoria de microorganismes responsables d’infeccions o intoxicacions també veuen paralitzat el seu creixement. Actualment, el mètode més estès per a finalitats comercials és el de la ultracongelació, que consisteix a aconseguir una temperatura d’entre -18ºC i -20ºC fins al moment del consum final.\nEl mercat alimentari modern depèn, en un alt percentatge, dels productes congelats, que a més possibiliten una altra pràctica rellevant: l’espaiat de les compres, amb el consegüent estalvi de temps i la (teòrica) estabilitat dels preus, ja que d’aquesta manera es poden comercialitzar tots els productes durant la seva època de recol·lecció òptima.\nSi tot són avantatges, quin perill existeix, doncs? La major preocupació de productors, distribuïdors i venedors (i dels usuaris, és clar) és que es trenqui l’anomenada “cadena de fred”. Aquest concepte designa el sistema lineal format per cadascun dels passos que constitueixen el procés de refrigeració (o congelació) necessari perquè els aliments peribles -com són el peix i el marisc– arribin de forma segura al consumidor final. Això comporta mantenir absolutament controlats els valors relatius a la temperatura i la humitat d’aquest tipus d’articles, tan sensibles a les condicions ambientals. Si en algun moment es dóna alguna alteració mínimament significativa durant aquest llarg procés –la cadena-, que va des de la producció (pesca, en aquest cas) del producte, el seu transport, el seu emmagatzematge i la seva venda final; és a dir, si es trenca aquest rang de temperatures de seguretat en alguna d’aquestes etapes, el producte es degrada irremeiablement i perd les seves propietats sensorials (olor, sabor i gust), a més de constituir un perill greu per a la salut del públic. Això és així perquè quan perdem la protecció del congelat, l’activitat microbiològica es reprèn a un ritme accelerat i la pèrdua de les qualitats del producte fresc ja és irreversible, la qual cosa fa impossible la seva adequada conservació. És per això que aquests aliments han de ser descongelats a una velocitat moderada i cuinats per ser consumits just després, sense que puguin tornar a passar per un segon procés de congelació.\nAl mercat del peix i el marisc –aliments especialment susceptibles a aquestes alteracions de temperatura- tots aquests factors doten d’una rellevància encara més gran la necessitat de mantenir un zel especial per assegurar que aquest procés continu -aquesta “cadena de fred”– no es vegi alterada a cap moment, tant per part dels professionals de l’alimentació com dels consumidors, que ho han de tenir en compte, sobretot, a l’hora de saber amb quins productes tracten i com han de preparar-los a l’hora de cuinar, a més d’assegurar-se que compren en establiments de confiança que els garanteixin que mai s’ha interromput o alterat la famosa cadena.


Tot a punt pel McTrepat més màgic i creatiu\nPer tercer any consecutiu, el Museu Trepat de Tàrrega reviurà el seu origen yankee\nMcTrepat tindrà lloc els dies 22 i 23 de setembre\nEl country, el lindy hop, el jazz i el rock’n’roll seran els sons que, al llarg de tot el cap de setmana, ompliran de ritme l’interior de les naus de la fàbrica Cal Trepat de Tàrrega. I el motiu? Una nova edició de la trobada McTrepat –la tercera!–, que recorda l’origen nord-americà d’aquest espai museístic.\nMc Trepat ret homenatge a la factoria J. Trepat, inspirada en la dalladora McCormick\nAquest cap de setmana, la capital de l’Urgell acollirà la tercera edició del McTrepat, un esdeveniment lúdic i cultural que aixoplugarà més d’una vintena de propostes sota les cobertes de l’antiga fàbrica targarina.\nL’objectiu principal d’aquest certamen és apropar al públic el patrimoni històric i industrial del Museu Trepat a través d’exposicions, música en directe, tallers familiars, bona gastronomia i tot un conjunt de mostres més de la cultura nord-americana.\nEnguany McTrepat incorporarà la màgia, i la música, més que mai al seu eix vertebral. I és que l’encarregat de donar el tret de sortida de l’edició serà el popular Mag Lari, que s’aproximarà a la figura de la icona nord-americana Michael Jackson. Lari, declarat fan del desaparegut cantant, pronunciarà una xerrada al voltant de l’autor de ‘Billie Jean’ i ‘Thriller’. Tindrà lloc el dissabte 22 de setembre, a les 13h.\nL’art del còmic i la Coca-Cola\nTotes i tots els que us apropeu al McTrepat de Tàrrega podreu gaudir de dues exposicions vintage dedicades a dos elements molt característics i determinants de la cultura nord-americana: els còmics i la beguda 100% yankee, la Coca-Cola. Dues mostres que us conviden a viatjar en el temps de la mà dels clàssics que es concentraran al recinte museístic.\nCom no podia ser d’una altra manera, McTrepat incorpora en el seu programa d’activitats un seguit de tallers familiars que volen promoure la creativitat, l’enginy i la connexió amb la cultura de petits i grans. El dissabte es té previst de realitzar el ‘Fem corones d’indis’, el d’automaquillatge inspirat en superherois i el de ‘Còmics i màscares’. A la tarda s’incorpora a aquest repertori el de ‘Galetes a l’americana’, i el diumenge repeteix el de maquillatge. També podreu gaudir llavors, a partir de les 11:30h, del de ‘Decorem tendes Tipi’ i el de confecció i pintura de ‘Mandales’.\nPel que fa a la música en viu, la nit de dissabte actuarà al Museu Trepat el cantant Brian Caffrey, que farà ressonar versions de clàssics musicals dels Estats Units d’Amèrica. El migdia de diumenge es proposa assaborir un deliciós vermut al ritme dels Sonotone. Com a cloenda prendran el relleu el gospel i el jazz del grup Veus.Kat, el diumenge al vespre. L’apartat musical oferirà també estones vibrants per als amants del country i el lindy-hop.\nTambé repetirà al McTrepat la selecció de caravanes food truck, amb especialitats americanes per a tots els gustos.


Xina Fabricants i proveïdors de gabinets de cuina personalitzats de fusta de vi - Fàbrica Direct Wholesale - BOCCER FURNITURE\nArmaris de cuina de fusta de vins\nDetalls ràpids Tipus: Vitrines Armaris de cuina de fusta Lloc d'origen: Guangdong, Xina (continental) Marca: BOCCER Accessoris: calaix de calaix, corredissa de calaix, aixeta, mànec i mànec, frontissa, emmagatzematge pregonós Susan, caixa d'arròs, Material de contenidor de contenidors de residus: taulers de melamina, taulers de partícules ...\nTipus: Armaris de cuina de fusta de vi\nMarca de marca: BOCCER\nAccessoris: cistell del calaix, lliscament del calaix, aixeta, mànec i mànec, frontissa, emmagatzematge preguït Susan, caixa d'arròs, enfonsament, puntera punta, contenidor de residus\nMaterial de la carcasa: tauler de melamina, taulell de partícules, contraxapat\nMaterial de la porta: MDF, taulers de melamina, fusta contraxapada, fusta massissa\nTractament de superfície del panell de la porta: laca, membrana de PVC, fusta massissa\nMaterial de sobretaula: granit artificial, marbre artificial, quars artificials, acrílic compost, HPL / HPDL\nEncimera: vora inclinada, vora plana / Eased Edge, full bullnose\nCaracterística: amigable amb el medi ambient\nDetalls de l'embalatge: caixa de cartró o de fusta\nTermini de lliurament: en un termini de 30 dies des de la recepció del dipòsit\n1. Material i estil proposats\nUs ajudem a explorar la vostra imaginació amb les seleccions de colors, textures, perfils, electrodomèstics i accents especials.\n2. Selecció de maquinari\nEls accessoris com botons, tiradors i accessoris ajuden a definir la seva cuina / armari / vanitat, us ajudem a solucionar moltes opcions.\n3. Disseny i dibuixos\nUs ajudem amb una funcionalitat de mesura important i detalls de comoditat per assegurar-vos que tingueu la millor cuina / armari / tocador per a les vostres necessitats. El nostre pla de planta, elevació, dibuixos en 3D i llista de materials ajuda a prendre la decisió final.\nUna vegada que us sentiu còmodes amb tots els detalls del disseny, configurem tot perquè tinguem una experiència perfecta amb nosaltres.\n5. Gaudeix del nostre treball\nEl nostre equip té l'experiència de cada detall per fer realitat els teus somnis de disseny. Tenim personal de vendes per seguir-lo i comunicar-vos pas a pas, de manera que només cal que us poseu en contacte directament amb el personal de vendes. També tenim el grup de treball en línia (Wechat o altres aplicacions) per respondre i resoldre els vostres problemes de manera directa i ràpida.\nHot Tags: armaris de cuina de vi de fusta, Xina, fabricants, proveïdors, personalitzats, fàbrica, venda a l'engròs, RTA, projecte\nUnitats de llistes d'edifici Cherry Wood cuina llarg...\nNova elevat blanc lacat brillant armaris de cuina am...


L'Espanyol torna a sumar d'un en un per cinquena setmana consecutiva\nEl conjunt dirigit per José Antonio Montes va sumar el cinquè empat consecutiu al camp del Transportes Alcaine. Un gol de l'equip aragonès al temps afegit va tornar a privar dels tres punts a l'Espanyol. Les blanc-i-blaves van arribar a tenir un avantatge de dos gols. Paloma avançava l'Espanyol amb una vaselina per sobre de la portera aragonesa a la primera meitat i a la represa, Bárbara obligava Sullastres a intervenir i Rivi feia el segon aprofitant el refús.\nA vint minuts pel final, Sandra va retallar distàncies amb un llançament des de fora l'àrea al què Irina no va arribar. Tot i això, les blanc-i-blaves no van cedir el control del partit i quan tot feia preveure que els tres punts viatjarien a Catalunya, va arribar el gol de l'empat. Va ser en l'última acció del partit, quan el Transportes Alcaine va enviar una pilotada a l'àrea que Nuria va aconseguir rematar a la porteria visitant.\nUna gerra d'aigua freda però, que manté a les de José Antonio Montes en posicions de Copa, vuitenes amb 11 punts.\nEl Barça, per la seva banda, va aconseguir una victòria importantíssima davant un rival directe com és el Levante. Els gols de Vicky, Gemma Gili i Willy van sentenciar el conjunt granota, que perdia el seu primer partit de la temporada. Un marcador excessiu, que no reflecteix del tot el joc desplegat sobre el terreny de joc per un Levante que no va perdre mai la cara al partit.\nEl Barça va dur la iniciativa del joc, però la forta pressió del Levante, amb vuit jugadores al darrere, feia infranquejable l'àrea de les valencianes. A la segona meitat, les de Xavi Llorens van mostrar una millor versió de l'equip i al quart d'hora de joc, Vicky feia pujar l'1-0 amb un llançament llunyà. També des de fora l'àrea va arribar el segon gol blaugrana, en aquest cas, amb un xut de Gemma Gili que rebotava a la defensa abans de colar-se dins de la porteria. Ja al temps afegit, Willy, de cap, sentenciava el partit.\nLes blaugranes continuen a un punt del líder, l'Athletic Club, i deixen de banda la Lliga per centrar-se en la Champions. Aquest dissabte disputaran l'anada dels vuitens de final davant el Bristol Academy.\nLa pitjor notícia de la jornada va ser, de nou, per al Sant Gabriel. Les de Toni Camacho van tornar a caure (0-1) a casa i davant un rival directe.\nEl partit es posava coll amunt per a les adrianenques només començar amb la lesió de Nelly Maestro, jugadora clau al vestidor, als sis minuts de partit. Poc després, el col·legiat anul·lava un gol a Cirauqui, per falta sobre la portera local però als vint minuts de joc, Itxaso Uriarte no perdonava i feia el 0-1. La gran actuació al partit de Norma va evitar que les de Toni Camacho marxessin amb un marcador més ample. El tècnic adrianenc va donar entrada a Glòria Pelegrí i la davantera va portar més perill a l'atac del Sant Gabriel, però sense premi.\nAmb vuit jornades disputades i sense haver aconseguit puntuar, la situació és cada cop més crítica a Sant Adrià. El desplaçament a Sevilla de la propera jornada pot ser decisiu. El conjunt andalús es troba també en zona de descens amb només dos punts.


Regatta Cayo Verd comprar i ofertes a Trekkinn\nBayleaf / Black Bayleaf / Black Bayleaf / Black Bayleaf / Black Bayleaf / Black\nEstàs buscant productes de la marca Regatta, concretament Regatta Cayo? A trekkinn trobaràs una completa selecció de productes de Roba home i accessoris de muntanya. Fes totes les compres a la teva botiga online trekkinn. Oferim més de 75 modalitats de pagament perquè puguis escollir la que et vagi millor. Dóna un cop d’ull al catàleg i aconsegueix fantàstiques ofertes de muntanya. I si al rebre el producte no estàs satisfet, et tornem els diners.


Cuevillas admet que no va deixar l'escó perquè Puigdemont li va demanar | NacióDigital\nper Irene Montagut, 15 de juny de 2021 a les 10:31 |\nL'advocat i diputat de Junts Jaume Alonso-Cuevillas ha explicat que es va plantejar deixar l'escó al Parlament arran de la polèmica que el va fer marxar de la Mesa, però que l'expresident Carles Puigdemont li va demanar que es quedés. En una entrevista a Ràdio 4 i La 2, Alonso-Cuevillas ha refermat la seva aposta per la "confrontació intel·ligent" i ha rebutjat una "confrontació perquè sí".\n"Donar-se cops contra una paret no ajudarà Catalunya a ser independent", ha afegit. De fet, segons ha dit, la via unilateral entesa com a confrontació violenta no és viable i ha apostat pel que ha anomenat "via trilateral". És a dir, crear les condicions perquè tercers forcin l'estat espanyol a seure a negociar.\nAlonso-Cuevillas creu que en la polèmica entrevista que el va fer plegar de la Mesa diu coses amb les quals "gairebé tothom estava d'acord". Però atribueix la polèmica al fet que passa en un "moment de tensió" per les negociacions de la investidura. I remarca que, en aquell moment, es va imposar un "silenci informatiu" a Junts en què només podien parlar el secretari general del partit, Jordi Sànchez, i la portaveu, Elsa Artadi.\nDavant d'aquesta situació, ha explicat que es va oferir a deixar també l'escó del Parlament, però que el mateix Puigdemont li va demanar que continués com a diputat. Ara, segons ha recordat, presideix la comissió de relacions exteriors del Parlament i no es considera "purgat".\nPolítica, escó, Parlament, Junts, Jaume Alonso-Cuevillas, Carles Puigdemont


Ponts Inacabats: CONTES BREUS\nAls set anys d’edat, Manel Pons, jugant a la vorera d’un torrent va empènyer un nin que, després d’un intent desmanyotat de recuperar l’equilibri, caigué a l’aigua. Malgrat els esforços per treure’l, el nin s’ofegà. Quan trobaren el cadàver inflat i moradenc surant plàcidament sobre la superfície, va jurar que l’amic, a pesar de les seves advertències, s’havia llançat temeràriament a l’aigua. Mai no va admetre haver-lo empès. Al cap d’uns anys, quan ja gaudia de gran prestigi com a escriptor, si algú li recordava el succés, ell afirmava que ni tan sols hi era present en escaure la desgràcia.\nUna nit d’hivern, quan era vell i la mort rondava a l’aguait, se li va aparèixer l’esperit del nin ofegat. Manel li demanà perquè s’havia llançat al torrent. L’esperit va romandre una estona en silenci com si rumiàs la resposta. Després acotà el cap i digué molt fluix:\n-Perquè tu poguessis viure amb les teves mentides.\nPublicado por Miquel Àngel Vidal en 9:32


Un poema de Miquel Desclot\nEl cor del cavaller\nera una fortalesa\namb merlets de paper\ni un aire de tendresa.\nLa portalada gran,\nuna gentil donzella\nla guardava, vetllant\ncom una sentinella.\nfeia una olor de prada\nque sortia al carrer\npels ulls de l’estimada.\nPerò un ponent cruel,\nfill d’una terra morta,\nva raptar la fidel\nfadrina de la porta.\nAl cor del trist amant,\nvell des d’aquella albada,\nja s’anava esbravant\nla verda olor de prada.\nConcert per la llibertat (III)\nEl concert per la llibertat (II)\nEl concert per la llibertat (I)\nPròxima estació: Xina\nUna cançó de Lax'n'Busto\nLa flama del Canigó (II)\nLa flama del Canigó (I)\nTot i la gràcia que té, és trist....\nEl peix que es mossega la cua (II)\nEl peix que es mossega la cua (I)\nI més guerra bruta\n"La noche oblicua", de Nadine Garralda\nVergonya, senyors, vergonya!\nEl conclave (un conte)\n7 anys després, no oblidem!\nFins aviat Nicaragua!\nNicaragua dia 7 (30 de maig de 2013): el retorn\nNicaragua dia 6 (29 de maig de 2013): Managua


els orfes del Senyor Boix: La vella escola. Tobias Wolff\nicr 23 de novembre de 2011 a les 9:26\ndoncs, apa, a la cistellla, gràcies, Eduard...\nSícoris 23 de novembre de 2011 a les 16:16\nSí que sembla interessant; almenys, a mi em sedueix la perspectiva de la literatura analitzada des de la pròpia literatura.\nMoltes gràcies, Eduard. Un plaer tornar-te a veure per aquí.\nelPac 23 de novembre de 2011 a les 18:08\nM'interessa el tema i si damunt dius que és una obra mestra i està ben escrita, a per ella!\nAnònim 23 de novembre de 2011 a les 20:34\nMireu, tracta d´una escola elitista de joves i futurs escriptors i el director invita, cada tant, a un escriptor famós, perquè escolleixi la millor narració dels alumnes i l´alumne escollit pot parlar i ser alliçonat per l´escriptor famós.\nEls escriptors consagrats escollits seràn Robert Frost, Ayn Rand y Ernest Hemingway. Es una meravella. I no us explico més.\nTobias Wolff analitza com un jove escriptor ha de treballar conceptes com la veritat i la mentida.\nLa entrada en escena de Ayn Rand és bonissima i surrealista. L´autora de "El manantial" va ser una escriptora molt polémica als anys 60 als EEUU, perque era molt de dretes i una neo-lliberal temible, i Wolff fa un retrat d´ella magistral.\nMOLT RECOMANABLE orfes, us el recomano de tot cor.\nmiu 23 de novembre de 2011 a les 23:32\nGràcies Eduard, amb aquest entusiasme qualsevol s'hi resisteix!!


Holiday Home La Grange Hesdin França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Labroye, Hesdin, França, 62140 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Home La Grange\nAl visitar Labroye, vosté es sentirà com a casa a Holiday Home La Grange, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday Home La Grange ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday Home La Grange no troba competidors en cap categoria.


Per què ells en diuen Euskal Herria i nosaltres Ítaca? :: Libelista\nPer què ells en diuen Euskal Herria i nosaltres Ítaca?\nBascos i catalans canten a la seva nació\nMarc Biosca Llahí\nLa interrogativa que emmarca el títol de lassaig convida a lanàlisi profunda duna de les aportacions de la cultura popular i de massa més puixants de la segona meitat del segle xx tant a casa nostra com al País Basc: la cançó. Aquesta és utilitzada per analitzar a bastament aquells elements lingüístics, històrics, memorialístics i estètics que han conformat els contorns de la identitat nacional dels dos països. Com diu Salvador Cardús al pròleg: Si bé es tracta duna recerca sobre la cançó, el que hi trobarà el lector és un retrat lúcid sobre els dos països que hi són tractats.


Programa del 19 de novembre del 2020.\nTiempo de lectura: 2' 19 nov 2020 - 18:51\n-S'analitza el riure com una estratègia de cura emocional del sistema de salut\nTé lloc la primera jornada d'humor del Health day de Pallapupas és bàsicament analitzar el riure com una estratègia de cura emocional del sistema de salut. Un estat d'ànim positiu ajuda a curar-te perquè tens una millor predisposició.\nHi ha gent que s'encarrega de què tinguis un estat d'ànim positiu per encarar la cura d'una malaltia. Avui parlarem del tema amb l'Angie Rosales, fundadora i directora dels Pallapupas.\n-Gremi de Restauració de Barcelona: "Les noves mesures són un gran pas en la direcció correcta"\nAvui s'ha fet públic el pla de desescalada en les restriccions, que a partir de dilluns que ve seran menys severes. Entre els punts més importants es troba la reapertura de la cultura, que ho farà al 50%, i la restauració que podrà obrir fins les 21:30.\nLes terrasses podran estar el 100% de la seva capacitat, tot i que a l'interior l'aforament màxim haurà de ser del 30%.\nPer parlar del tema hem convidat al senyor Roger Pallerols que és director del Gremi de Restauració de Barcelona, que valora les noves mesures: "La veritat és que sense haver arribat allà on preteníem, no deixa de ser un pas de gegant i una rectificació respecte als plans que s'havien filtrat el dilluns." diu Pallarols.\n-El Black Friday de la COVID-19: la frustració acumulada augmentarà les vendes\nCarrers plens de gom a gom, època prenadalenca i descomptes fugaços: el Black Friday i el Cyber Monday han anat guanyant adeptes darrerament. Enguany, en plena pandèmia, s'esperen ofertes i promocions més agressives per remuntar els comerços, i més tenint en compte la incertesa que implica la campanya de Nadal.\n«El control de l'aforament a les zones comercials per Nadal, per una banda, i la por de contreure el virus, per l’altre, comporten un fre en l'experiència de les compres nadalenques», afirma Mª Teresa Ballestar, professora col·laboradora dels Estudis d'Economia i Empresa de la UOC, en La Linterna Catalunya. «Aquestes previsibles situacions afavoriran el Black Friday, perquè permet avançar les compres, aprofitar els descomptes i comprar de manera virtual», afegeix la professora.\n-Cauen els dos lladres que atemorien a veïns de Sant Boi\nAquesta setmana els Mossos d'Esquadra per fi han pogut detenir en Sant Boi a dos perillosos lladres de pisos i locals comercials que portaven quatre mesos actuant a la ciutat. Els arrestats, dos homes de 31 i 34 anys, tots dos veïns del municipi, han estat atrapats quan estaven desvalisant un habitatge amb el seu propietari dins.\nDes del passat estiu, els robatoris amb força estaven generant un fort clima d'inseguretat i de malestar veïnal en Sant Boi i de retruc al Prat i Cornellà.


L'Associació de Víctimes del Terrorisme demana personar-se en la causa contra els CDR\nL'Associació de Víctimes del Terrorisme (AVT) ha sol·licitat personar-se en la causa de l'Audiència Nacional que investiga per terrorisme i tinença il·lícita d'explosius als set membres dels Comitès de Defensa de la República (CDR) per exercir com a acusació popular.\nEn la seva querella, a la qual ha tingut accés Europa Press, l'AVT recorda que els CDR "han mantingut una estratègia inicial de desobediència civil inicialment no-violenta", però que "amb el pas de temps ha desembocat sota les seves tesis secessionistes en l'adopció d'actituds violentes".\nSegons l'escrit de l'associació de víctimes, ja que en uns dies es complirà el segon aniversari de l'1-O els detinguts "es van concertar per cometre una sèrie d'actes violents dins del projecte secessionista que pretenen i amb l'evident finalitat de pretendre subvertir l'ordre constitucional vigent", després de la qual cosa remarca que se'ls han intervingut substàncies considerades precursores d'explosius, així com anotacions sobre una caserna de la Guàrdia Civil i edificis oficials de Catalunya.\nAtès que s'investiga per terrorisme als detinguts, l'AVT sol·licita que la seva querella s'acumuli al procediment obert a l'Audiència Nacional per poder personar-se en la causa en qualitat d'acusació popular.\nDels nou detinguts dilluns a la província de Barcelona, set passen aquest dijous a disposició del titular del Jutjat Central d'Instrucció número 6, Manuel García Castellón, que és el que investiga a aquest grup.\noperació policial Alerta Solidària atribueix les suposades confessions de dos CDR a la manipulació policial El Nacional


Un musical amb gust mallorquí\nL’estrena en castellà del musical ‘El tren de Sóller’ omple la sala Augusta\nPalmaA les 21 h va sortir el ferrocarril de Sóller, on s’embarcaren tots els assistents a una comèdia de dues hores. La sala Augusta vestí els seus passadissos amb una catifa vermella que anava des de l’entrada del cinema fins a la sala 3, per celebrar l’estrena del que “serà el musical de l’estiu”, en paraules del director Pedro Vicary: El tren de Sóller.\nLa gran estrena\nEls actors foren el reclam a l’entrada del cinema, mentre a l’interior els nombrosos assistents degustaven el càtering que havia preparat l’organització. La major part del públic era d’origen estranger, tot i que l’estrena es feia en castellà, però no hi faltaren els autòctons. No s’ho van voler perdre ni el regidor de Cultura de l’Ajuntament de Palma, Fernando Gilet, ni el gerent del Consorci per a la Música, Marcelino Minaya, entre d’altres.\nLa sessió fotogràfica que varen instal·lar a l’entrada fou copat, majoritàriament, pels actors i directors del musical. Era una estrena de pinyol vermell en la qual el director del musical, Pedro Vicary, recordà als assistents “que mai s’havia fet una cosa igual a Mallorca”.\nLa sala Augusta tornà als orígens, en què les seves instal·lacions eren un teatre. “Aquesta sala s’emprava per als camerinos i la sala gran era l’escenari”, explicà Joan Salas, gerent del cinema.\nL’estructura que s’aixecava damunt l’escenari no deixava a l’atzar ni un detall del ferrocarril: els seients de fusta, el rellotge de l’estació, la cabina del tren i una pantalla on gaudir del paisatge de la serra de Tramuntana.\nLa funció tampoc no va descuidar cap element. Hi apareixen una actriu, alemanya de cap a peus; el maquinista del tren, mallorquí de soca-rel, acompanyat per la típica madona mallorquina; alemanys desorientats i càlids, anglesos gats, mallorquins estirats i orgullosos... Però tots bona gent.\nDes del primer minut començaren les rialles. Els personatges es caracteritzaven per representar tots els estereotips possibles -tant bons com dolents- de les tres cultures predominants de Mallorca. La gràcia del musical és que no hi ha ningú que en surti més ben parat que l’altre, és un exercici per aprendre a riure’s un poc d’un mateix.\nLa música era producció de l’alemany Klaus Hillebrecht, qui tingué la idea original del musical. Ja fa uns quants anys que viu a Mallorca i explicà que “tenia ganes de donar a conèixer com són de veritat els mallorquins”. Així doncs, les seves cançons parlen de tradicions i de sentiments, el complement perfecte de la història, que explicava tot el context cultural necessari per entendre la personalitat de cada figura. Personatges de tota casta foren els protagonistes d’una nit d’estrena en què el tren musical de Sóller estacionà de manera definitiva a l’Augusta almenys fins al 20 d’agost.


EL BESTIARI DEL CORREFOC I LES SEVES AVENTURES 2nB by Escola El Sol i La Lluna on Genially\nEL BESTIARI DEL CORREFOC I LES SEVES AVENTURES 2nB\nCreated on Tue Jan 28 2020 08:58:09 GMT+0000 (Coordinated Universal Time)\nUn bon dia ens llevem el Derek, la Sara C, l’Elsa i el Bernat i anem cap a l’escola. Entrem i ens trobem al Frank i ens diu que l’escola està encantada i només nosaltres amb les nostres habilitats la podem salvar i que torni a ser com era abans.\nBaixem les escales i ens trobem una reixa amb un cadenat. Qui ens ajudarà a obrir la reixa?\nPregunta 1 d'11\nMolt bé, el mag ens ajudarà a obrir la reixa!\nL’artista no té aquesta habilitat. Torna enrere.\nHem passat la reixa i entrem a la classe dels Diables i ens trobem a vampirs amb mal de panxa.Necessitem despistar-los i trobar la clau per entrar a l’aula de música. Qui els ajudarà a no tenir mal de panxa i a trobar la clau?\nEL MAG I L'ARTISTA\nPregunta 2 d'11\nEL CIENTÍFICI EL MAG\nL'ARTISTA I L'EMPÀTIC\nEL MAG I L'EMPÀTIC\nHas fallat! Torna enrere\nHas fallat, una vida menys!\nMolt bé, el mag els hi llegirà la ment per trobar la clau i l’empàtic es preocuparà per ells.\nGenial, tenim la clau. Entrem a l’aula de música i a dins ens trobem bruixes cantant una cançó molt i molt forta. Qui ensenyarà a cantar més fluix a les bruixes i poder parlar amb elles?\nPregunta 3 d'11\nTorna enrere, Has fallat!\nMolt bé! L’artista les ensenyarà a cantar més fluix.\nLes bruixes ens donen una poció per sortir de l’aula. Waw!! Estem veient que cada aula que aconseguim passar es torna de colors, com sempre han estat! Qui sap fer servir la poció?\nPregunta 4 d'11\nMolt bé el científic fent experiments ens dirà com es fa servir la poció perquè faci efecte.\nTorna enrere, el mag no ens pot ajudar.\nJa tenim la poció per obrir la classe dels Zombis. Qui ens ajudarà a obrir la porta amb la poció?\nPregunta 5 d'11\nMolt bé, el mag pot fer màgia. Continua amb la història.\nA la classe dels Zombis hi ha una clau amagada per obrir la classe dels Vampirs. Qui ens ajudarà a trobar-la?\nPregunta 6 d'11\nHas fallat, torna enrere\nMolt bé, el científic amb la seva habilitat d’observar molt atentament podrà trobar la clau.\nPerfecte! Ja hem trobat la clau. Sortim per la porta i ràpidament trobem la clau per entrar al pavelló.Qui ens ajudarà a comprovar si és aquesta la clau?\nPregunta 7 d'11\nMolt bé, el científic comprovarà si és aquesta la clau.\nEntrem al pavelló i descobrim que hi ha una porta secreta. Hem de fer una guarida per amagar-nos dels vampirs, zombis, fantasmes i bruixes. Qui ens ajudarà a construir-la?\nPregunta 8 d'11\nMolt bé, el mag farà màgia i ens construirà una!.\n9.\tDe sobte...venen uns fantasmes a atacar-nos. Qui ens ajudarà a protegir-nos?\nPregunta 9 d'11\nGenial, el mag ens farà desaparèixer!\nJa hem despistat tots els fantasmes del pavelló! La porta secreta ha desaparegut i no podem sortir! Qui ens ajudarà a fer una porta?\nPregunta 10 d'11\nMolt bé, el científic inventarà una porta secreta!\nUfff...ja hem salvat l’escola! Ja està tota de colors com sempre. Els nens i les nenes jugant i les mestres ensenyant. Qui ens ha ajudat a salvar l’escola?\nPregunta 11 d'11\nMOLT BÉ!!HAS ARRIBAT AL FINAL\nEstem mirant la televisió quan de sobte anuncien un concurs per anar a salvar uns animals a la selva. El Leo, la Mia, la Lila, el Pol i el Samuel decideixen que volen apuntar-se i salvar els animals.\nCorre! Hem de trucar! 9328193...i quin número més era? Aii...no ens en recordem!!!Qui ens ajudarà a saber el número?\nMolt bé, el mag llegirà la ment de la presentadora per saber el número!\nHem sigut els guanyadors! Tenim una super missió! Hem d’anar a la selva de Xiuaka! Per anar-hi necessitem un helicòpter. Qui ens ajudarà a crear un helicòpter?\nMolt bé! El científic inventarà un helicòpter.\nHem arribat a Xiuaka! Què bonic! De cop veiem un senyor plorant que no ens pot dir res fins que pari de plorar i sabem que li passi. Qui el calmarà?\nMolt bé, l’empàtic es preocuparà per ell i el calmarà.\nEl senyor més calmat ens diu que tot és per culpa del mosquit Maldecap que fa que tots els animals tinguin molt mal de cap. Heu de buscar la medicina per curar els animals. Heu de buscar: -\tCabell de tigre. -\tPoleomenta -\tUn tros d’escorça de la palmera més alta de Xiuaka. -\tPlomes d’ocell -\t1 planta carnívora. Qui observarà molt atentament el seu voltant per trobar els ingredients?\nMolt bé! El científic ens ajudarà a observar molt atentament.\nCaminant ens trobem a un tigre ferotge!Qui ens ajudarà a distreure’l amb un cant tranquil?\nGenial, l’artista sap cantar molt bé i el distraurà\nMolt bé, hem pogut agafar-li un cabell! Ja tenim un ingredient! Ara hem de trobar la Poleomenta, però no tenim gaire clar com és aquesta planta. Qui ens ajudarà a saber com és la Poleomenta?\nMolt bé! El científic experimentarà amb les plantes.\nGenial! Ja tenim la Poleomenta! Ara necessitem trobar l’escorça més alta de Xiuaka. De sobte, veiem un cartell que posa el camí per entrar al planeta de les palmeres. A l’arribar veiem una gran muralla. Qui pot fer desaparèixer la muralla?\nGenial! El mag farà desaparèixer la gran muralla!.\nMolt bé! Hem pogut entrar! Anem a buscar la palmera i una d’elles la veiem plorant perquè li han estat arrencant branques. Qui consolarà a la palmera?\nMolt bé! L’empàtic consolarà a la palmera.\nArribem a la palmera més alta de Xiuaka. Qui inventarà un aparell per trencar-li un tros d’escorça sense fer-li mal i posar-li un tros igual?\nPerfecte!El o la científica inventarà un aparell per fer-ho!\nJa hem aconseguit un tros d’escorça! Ara hem d’anar a buscar una planta carnívora! Ens volen menjaaar! Qui ens ajudarà ha agafar una sense que ens faci mal?\nMolt bé! El mag congelarà la planta i la podrem agafar.\nPerfecte! Estem arribant al final! Ara només ens falta trobar una ploma d’ocell! Qui cantarà tan bé que s’aproparan els ocells?\nGenial! L’artista cantarà una bonica cançó que farà que de l’emoció a alguns ocells se’ls caigui alguna ploma.\nVisca! Ja tenim la medicina!!! Ja els hi podem donar als animals ferits i que deixin de tenir mal de cap i visquin tranquils i feliços. I ara...qui ens ajudarà a tornar a casa?\nSi genial! El mag ens teletransportarà a casa! .HAS ARRIBAT AL FINAL\nSALVEM L'HOMEDE LES NEUS\nHi havia una vegada un home de les neus que es trobava despistat a un desert. L’hem d’ajudar a tornar al seu lloc,ens ajudes?\nEns trobem l’Adrià, la Sara, el Pau i l’Artur al desert. De cop i volta, ens trobem a un camell molt esverat que ens diu que hem d’anar al poble de Gigi a buscar una noia. Aquesta noia té la recepta per fer la Medicina que necessita l’home de les neus per tornar a la seva terra.- Però…necessito calmar-me per dir-vos on està! Diu el camell. Qui calmarà al camell?\nMolt bé, continua amb la historia.\nNo el mag no té l'habilitat de calmar-lo\nMolt bé! Hem calmat el camell i ens diu que hem d’anar a buscar a la noia a una presó de la ciutat de Gigi. Qui ens ajudarà a treure- la de la presó?\nMolt bé! El mag té l’habilitat d’obrir portes!\nHas fallat!Una vida menys!\nTorna enrere, no és la resposta correcta.\nJa podem parlar amb la noia! Ens diu que per aconseguir la medicina necessitem els següents ingredients: -\t1 cabell d’ogre. -\tAigua del riu dels esquelets. -\tLa dent d’un cocodril -\t1 fulla màgica. La noia ens dona un mapa per ajudar-nos a trobar 1 cabell d’ogre. Qui ens ajudarà a saber com arribar al País dels ogres?\nMolt bé! El científic té l’habilitat d’observar molt bé.\nEl mag no és!\nArribem al país dels Ogres. Hi ha moltíssims i són molt molt grans!! A qui necessitem per agafar un cabell sense que un se'n adoni compte?\nMolt bé! L’artista pot distreure molt bé. Continua!\nTorna enrere! No és la resposta correcta.\nNo el científic no té aquesta habilitat. Has fallat!\nMolt bé! Ja tenim un cabell d’Ogre! Ara hem de trobar el riu dels esquelets! Caminant veiem un riu, serà aquesta l’aigua que necessitem? Qui comprovarà l’aigua?\nMolt bé! El científic fa un experiment per comprovar si és l’aigua! Continua.\nTorna enrere, l’empàtic no té aquesta habilitat.\nDe cop i volta, trobem un altre riu on veiem moltes estàtues d’esquelets. Qui ens ajudarà a saber si l’escultura és real?\nPerfecte! L’artista amb les seves habilitats podrà comprovar si l’escultura és real.\nMolt bé! Ja tenim un ingredient més! Anem caminant i de sobte ens trobem un cocodril desconsolat perquè diu que li fa mal la dent. Qui es preocuparà i ajudarà al cocodril?\nResposta correcta! L’empàtic l’entendrà i el calmarà.\nEl científic no té aquesta habilitat!Torna enrere!\nMolt bé, ho estàs aconseguint! Caminant buscant la fulla que necessitem trobem un riu sense pont. Qui ens ajudarà a passar el riu sense pont?\nMolt bé, el mag ens teletransportarà cap a l’altra banda.\nL’empàtic no ho pot fer!\nGenial hem arribat a un bosc! I observant i tocant hem trobat una fulla que podria ser aquesta. Qui sabrà si de veritat és aquesta fulla?\nMolt bé, el científic experimenta amb la fulla i comprova que no és aquesta.\nHas fallat,torna enrere si et queden vides.\nUff hi ha moltes fulles...la sabrem trobar? Qui ens anima a continuar buscant?\nMolt bé, l’empàtic ens animarà a continuar!\nMolt bé! Ja tenim tots els ingredients! Ja podem anar al poble de Gigi. Qui ens ajudarà a tornar a Gigi?\nMolt bé, el mag ens teletransportarà.\nHem arribat al poble de Gigi i hem trobat a la noia.Però està molt i molt esvarada! Qui l’ajudarà a calmar-la?\nMolt bé l’empàtic la calmarà! Ja podem anar a veure el camell perquè li doni la medicina a l’home de les Neus. I de sobte...el camell ens diu que la poció era per ell i que l’home de les neus només necessitava beure aigua. HAS ARRIBAT AL FINAL\nSALVEM L'OCEÀ DE PLÀSTICS\nUn bon dia ens llevem i rebem una carta que ens diu que hem d’ajudar a l’oceà marí a treure el Diamant que produeix molt plàstic i fa que els animals es morin i hi hagi molta contaminació.\nA la carta diu que primer han d’anar a París. Així que de Castellar del Vallès van a Sabadell per agafar un autobús. Però es troben que han arribat tard i la porta de l’autobús està tancada. Qui ajudarà a obrir-la?\nMolt bé, el mag farà màgia i ens obrirà la porta.\nEntrem a l’autobús i de cop ens trobem un mapa al terra que necessitem saber que vol dir. Qui sabrà llegir el mapa?\nMolt bé, el científic observarà molt atentament el mapa.\nEl mapa ens diu que hem d’anar a la Torre Eiffel perquè hi ha una clau important que necessitem. Però pensem que està massa lluny, no sabem si anar-hi o no.... Qui podrà animar el grup per anar-hi?\nMolt bé! L’empàtic animarà al grup a anar agafar la clau.\nEstem pujant a la Torre Eiffel i veiem un guàrdia vigilant la clau. Qui pot distreure el guàrdia?\nMolt bé! L’artista té l’habilitat de distreure.\nHas fallat!Torna enrere.\nUna vegada tenim la clau, baixem de la Torre Eiffel i obrim una porta secreta. Qui ens ajudarà a teletransportar-nos?\nPerfecte, el mag ho farà!\nWaw!!!!! Hem arribat a una illa!! Què cansats que estem....necessitem un cotxe per anar a descansar a una casa.Qui ens ajudarà a inventar un cotxe?\nI tant! El científic o la científica inventarà un transport!\nJa hem descansat prou! Anem a salvar l’oceà! Caminant, caminant ens trobem a un home que ens diu que va ser ell qui ens va escriure la carta i que hem de seguir aquell camí tot recte per arribar a l’oceà! Ens diu que és llarg, mooolt llarg! Qui ens ajudarà a fer un invent per anar més ràpid?\nGenial, el científic farà un invent per anar més ràpid.\nTorna enrere. Has fallat!\nArribem per fi a l’oceà! I tenien raó...això s’havia de solucionar. Hi havia molts plàstics flotant, no es veien peixos ni animals marins i molta gent banyant-se....Primer el que hem de fer es distreure la gent perquè surtin de l’aigua per poder trobar el diamant que ha fet que l’oceà estigui tan malament. Qui distraurà a la gent?\nMolt bé, l’artista farà un ball espectacular i tothom sortirà a mirar-ho.\nMentre la Paula distreu a la gent, els altres van a buscar el diamant. Però de sobte es troben un plàstic enorme que no els deixa passar. Qui ajudarà a fer desaparèixer el gran tros de plàstic?\nContinuem nedant i veiem un enorme banc de peixos! Hem de sortir a agafar més aire i necessitem que ens deixin passar per treure el diamant! Qui ens ajudarà a que el banc de peixos marxi?\nMolt bé, l’empàtic els hi explicarà amb molta paciència i respecte que han de passar per poder salvar l’oceà.\nGenial! Ja tenim el diamant que feia que l’oceà estigués contaminat i que els animals marins no poguessin viure tranquils! Molt contents arribem a Castellar del Vallès i necessitem que tothom conegui el que ha passat perquè cuidin i respectin el mar. Qui escriurà la notícia al diari?\nGenial, l’artista escriurà la notícia al diari!HAS ARRIBAT AL FINAL\nTROBEM EL TRESOR\nHi havia una vegada 3 nens i 1 nena que passejaven pel bosc. Es deien Dylan, Diana, Eloi i Sergi.\nCaminant pel bosc es troben un mapa on indica la zona on hi ha un tresor amagat. Qui sabrà llegir el mapa?\nPregunta 1 d'10\nMolt bé, el científic ens diu que hem d’anar a una cova. Arribem a la cova i ens trobem a un ós que ens vol atacar. Qui pot distreure l’ós i que no ens faci mal?\nGenial, l’artista té l’habilitat de distreure l’os.\nHas fallat!Torna enrere\nA dins de la cova trobem a un noi trist i està tan tan trist que no pot parlar i explicar-nos que li passa. Qui consolarà el noi?\nI tant que si!L’empàtic consolarà el noi.\nEl noi gràcies a l’ajuda de l’empàtic ja està més calmat. Ens diu que no troba el seu quadre perquè a la cova hi ha molts d’iguals. Qui ajudarà al noi a trobar el seu verdader quadre?\nGenial, l’artista se li dona molt bé saber quin quadre és real.\nA continuació, l’artista toca el quadre i s’obre una porta màgica. Entren i troben una llum molt fosca. Qui farà desaparèixer la llum fosca i poder veure el que hi ha a dins?\nMolt bé! El mag farà màgia i podrà fer desaparèixer la llum fosca.\nAmb la màgia ja poden veure! I de sobte els porta a la Mola. I mirant el nostre voltant veiem un llop trist. Qui el tranquil·litzarà?\nMolt bé, l’empàtic es preocuparà per ell i el tranquil·litzarà.\nHas fallat!Una vida menys\nEl llop ens diu que ha perdut la seva poció. I que la necessitem per poder baixar de la Mola. Qui ens ajudarà a tornar-la a fer?\nPerfecte! El científic inventarà una poció que ens ajudi a baixar.\nEns prenem la poció del llop i baixem molt ràpid fins un parc on ens diu que hi ha una clau que hem de trobar. Qui ens ajudarà a trobar la clau?\nGenial, el científic observarà atentament el seu voltant per trobar la clau.\nJa tenim la clau i ens porta al Puig de la Creu, però de cop i volta ens trobem un gat que no ens deixa passar. Qui distraurà el gat?\nGenial, l’artista amb les seves habilitats aconseguirà distreure el gat i podrem passar!\nMolt bé, hem distret el gat i arribem al Puig de la Creu. Mirant molt bé, veiem un tresor, l’obrim amb la clau i...sorpresa! No hi ha res!! Qui ens ajudarà a que aparegui tresor?\nMolt bé! El mag fent servir la seva màgia podrà fer aparèixer el tresor!HAS ARRIBAT AL FINAL DEL JOCFELICITATS!!!


Silenci i reflexió - Converses a Catalunya\nSilenci i reflexió\nEn un món ple de soroll, amb una realitat sovint dura i deshumanitzada, és important saber trobar alguns moments per al silenci i la reflexió.\nEls experts reconeixen que aquests espais afavoreixen la salut física i mental. Els executius que per la seva feina pateixen un fort estrès, troben en el silenci, un bàlsam que suavitza la tensió. Crida l’atenció, que en les escoles d’Economia i Empresa, s’ofereixen espais de meditació i silenci. Això que per alguns els semblarà una pèrdua de temps, és, en canvi, una forma magnífica de sortir del garbuix en què sovint ens trobem.\nL’espai de silenci pot ser en mig de la jornada, o amb tranquil·litat i amb més temps, a la nit. O bé dedicar-li una jornada sencera per aprofundir el gust pel silenci, per la solitud i per la contemplació. Seria com el perfil d’una mística del nostre temps. Una mística que no té fractura entre interioritat i exterioritat, que no té fractura entre l’espiritual i el material. Allò que podíem anomenar una mística fortament encarnada, que ens porta a estar molt desperts en la realitat en què vivim, per veure clar el que és fonamental i el que és superflu, i això fer-ho com un instrument de reflexió sobre el sentit de la nostra existència.\nI ens podríem preguntar: En el món d’avui, sovint angoixant i conflictiu, hi ha lloc per a una dimensió mística de la vida? Segurament molts diran que no, que la mística és una relíquia del passat. Però és evident, que la mística tindrà connotacions diferents, segons l’època i segons la situació que visquem. El que compta, és aquella mena de lligam existencial entre el jo personal i el Misteri, de tal manera que com més fort és aquest lligam, més forta és la comunió amb la realitat.\nEs tracta de tot allò que faig a la meva vida diària, veure-ho d’una altra manera. Convertir cada moment present, en un moment sagrat, especialment quan em trobo amb els altres, millorant i positivitzant les relacions, pacificant els conflictes començant per nosaltres mateixos. Si fem això, ja fem molt, perquè col·laborem en una cosa tan noble com és humanitzar la vida i el món.\nCrida l'atenció, que en les escoles d'Economia i Empresa, s'ofereixen espais de meditació i silenci Click To Tweet\nEsperit de perdó en temps de pandèmia\n12 gener, 2022 19:35\nSense silenci no hi ha mística, i sense mística no hi ha vida cristiana. Ho va dir un gran teòleg del segle XX, Karl Rahner: el cristià del segle XXI serà místic o no serà.


Marta Arnau | Nosaltresllegim | Pàgina 3\nArxiu de l'autor: Marta Arnau\nTítol: La metamorfosi\nAvui tenim un comentari de l’Edu, La metamorfosi, de Franz Kafka, que casualment jo també el tenia pendent de comentar!\nAl meu parer, he de reconèixer que em va sorprendre la lectura de La metamorfosi. La gent m’havia parlat molt bé d’aquesta novel·la i jo la vaig agafar amb il·lusió. El principi impacta i atrau el lector. Samsa es converteix en escòria, un marginat de la societat, sense més ni menys.\nCrec que La metamorfosi és un llibre que, a pesar de la seva brevetat, s’ha de llegir amb calma, observar entre línies, més enllà del que és purament anecdòtic; la transformació del protagonista. L’Edu ens diu:\nFeia temps que tenia aquest llibre a la llista dels pendents de llegir i finalment el puc treure’n.\nLa metamorfosi que pateix el pobre Gregor no et deixa indiferent, és un llibre carregat de sentiments i reflexions sobre la soledat i les relacions, que se’t plantegen gairebé sense adonar-te’n.\nÉs molt fàcil de llegir, en dos dies me l’he llegit dos cops i no perquè no l’hagi entès sinó per intentar veure més bé el què empeny els personatges a actuar tal com ho fan.\nEl recomano de tot cor, no espereu una història divertida, ni amb moltes trames i personatges, és un conte senzill però carregat d’emocions!\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Ficció, Narrativa, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Franz Kafka, Internacional el 18 d'agost de 2010 per Marta Arnau.\nTítol: Ghostgirl. El retorn\nTot i que la frase de la contraportada indica una possible mort per avorriment, he de dir que ni ma germana ni jo hem traspassat al més enllà en les nits de lectura estival. És més, pregunteu-li a ma germana, que se n’ha fet un tip de riure amb les peripècies de la la protagonista, la Charlotte, per sobreviure en un món… com en diria… ple de mortals ensopits i robotitzats.\nSobreviure? Si ja està morta! Doncs sí, resulta que la vida en el més enllà no és gens fàcil. ¿Qui s’imagina que tot i estant morta hagis d’estudiar o treballar? En aquest segon llibre de la saga Ghostgirl, el món dels vius i dels morts s’entrellacen, qualsevol acció repercuteix a uns i altres.\nSorprenen les frases i cites que ens trobem al començament de cada capítol, frases que et deixen pensant i reflexionant. A més, el llibre incorpora unes il·lustracions d’allò més fantasmals. Ghostgirl és un d’aquells llibres per tenir-lo a la prestatgeria fent goig, després de ser llegit, és clar! Vigileu, però, amb la purpurina!\nUs deixo amb una cita: “No em temptis: Tots volem allò que no tenim. De fet, en la majoria dels casos només volem coses perquè són inassequibles o prohibides. Per justificar la compra, ens convencem a nosaltres mateixos que el que volem tan desesperadament és també el que necessitem.”\nGhostgirl. El retorn és una fantasmagòrica lectura, sens dubte. Us recomano que doneu un tomb per la pàgina web i us descarregueu uns punts de llibre molt bonics.\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Ficció, Juvenil, Narrativa, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Internacional, Tonya Hurley el 2 d'agost de 2010 per Marta Arnau.\nUn dia es fa esperar\nDiuen que quan una cosa es fa esperar és perquè val la pena. Us puc assegurar que la lectura d’Un dia, de David Nicholls, és una experiència irrepetible!\nDesprés de sentir-ne parlar tantes vegades (vegeu David Nicholls…, Anne Hathaway…, Hi haurà…, El 15 de juliol…, L’editora de Columna…), per fi va arribar a les meves mans Un dia. Tinc el pressentiment que aquesta història d’amor que se situa al número 7 de la llista dels bestsellers més venuts del NYTimes, i que fins i tot passarà a la gran pantalla, serà tot un èxit a casa nostra.\nSeguint la proposta de la Montse (vegeu M’agrada passar…), jo us puc avançar una cita que em va fer reflexionar: “No pots construir la teva vida al voltant de coses simpàtiques, i aquesta vida menys caòtica, més ordenada, té els seus avantatges.”\nI nosaltres, amb quina cita us quedeu?\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Ficció, Narrativa, Romàntica, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb David Nicholls, Internacional el 15 de juliol de 2010 per Marta Arnau.\nTítol: Tinc ganes de tu\nFederico Moccia s’ha convertit en un dels fenòmens mediàtics més espectaculars dels últims anys, primer a Itàlia i després a Espanya. Perquè? Què té aquest escriptor que enganxa tant? Pot ser el seu estil fàcil i proper? O bé les seves històries d’amors impossibles que sempre acaben triomfant?\nPerdoneu-me pel comentari següent però em ve al cap una cançó adient pel rerefons de la novel·la – és de la pel·lícula El Rey León 2, de Disney (vaig créixer amb Disney i això sempre deixa seqüeles!),- “Al fin, triunfará el amor y estará mi hogar allá en donde estemos juntos… y así ya no habrá dolor y amanecerá… porque junto a ti, triunfará el amor”. Ja veieu que, com diuen, de tal palo tal astilla…\nLa segona part d’A tres metres sobre el cel, Tinc ganes de tu, ens parla d’una història d’amor apassionada però alhora impossible entre dos adolescents que es retroben després de dos anys distanciats. Els dos joves lluiten contra els obstacles interposats, en part per les males influències de l’entorn, en part pels camins diferenciats que han seguit. Una història entretinguda. Els personatges tenen caràcters molt marcats, clarament distingits entre el bé i el mal. A més, ens trobem davant d’una galeria de personatges molt amplis que ens parlen de l’amor, l’amistat…\nL’èxit dels llibres de Federico Moccia ha tingut també repercussions fora de la lectura. I és que, ni més ni menys, ha posat de moda el fet de col·locar cadenats que simbolitzin l’amor entre una parella a diferents llocs, tan en el Pont Milvio de Roma (hi surt, a la novel·la) com a altres llocs del món.\nA mi m’ha deixat amb un regust a suc de poma amb eucaliptus… “y hasta aquí puedo leer!”\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, crossover, Ficció, Juvenil, Narrativa, Romàntica, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Best-seller, Federico Moccia, Internacional el 4 de juny de 2010 per Marta Arnau.\nLes històries de vampirs, àngels, bruixes i, en general, éssers sobrenaturals estan de moda… només cal que doneu un cop d’ull als aparadors de les llibreries! I a Nosaltres ens entusiasma!\nA Nosaltres llegim tenim un llarg recorregut! L’Anna i la Geòrgia ens parlaven de Foscor (vegeu Per Sant… i Perillosament…) en Sergi ens comentava una història apassionant de zombis adolescents, Un altre món (vegeu No tinc…). La Sílvia explicava els batibulls de Retrum (vegeu “Nosaltres”…), la Montse ens parlava d’una illa on l’evolució ha seguit un caire diferent (vegeu Horror…). I, recentment, la Montse ens recomana uns àngels que no tenen res “d’éssers místics sempre disposats a donar-te un cop de mà” (vegeu Angelology).\nPer a tots els aficionats al gènere de terror i fantasia, des de fa uns dies ja podeu disposar de la tercera entrega de la saga Mitjanit, de Claudia Gray, titulada Compte enrere. Ens acompanyen més vampirs i més secrets per desvetllar…\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Algunes coses nostres, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Claudia Gray, Internacional el 2 de juny de 2010 per Marta Arnau.\nSeguim amb labutxaca\nUna amiga ha decidit contribuir a la col·lecció d’etiquetes per al Walkman mp3 de Sony que dóna labutxaca i m’ha regalat La metamorfosi, de Kafka! Així doncs, és un doble regal: d’una banda m’apropa una mica més la música per a l’estiu i de l’altra m’acosta a l’escarabat més famós de la història de la literatura! Rellegirem i comentarem! De moment, dono fe que ja tinc una altra etiqueta enganxada! I vosaltres, com ho porteu?\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Algunes coses nostres, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Franz Kafka, Internacional el 25 de maig de 2010 per Marta Arnau.\nTinc ganes de… tu!\nNo em puc estar de comentar-vos que ja he enganxat el primer codi de barres! M’he estrenat amb Tinc ganes de tu, com ja us vaig dir a Llegiu i escolteu… Ja he fet el primer pas per aconseguir el walkman que regala labutxaca!\nHe de dir que Tinc ganes de tu, de Federico Moccia està sent una lectura molt planera! En general no m’agrada la novel·la romàntica però amb Federico Moccia tot es veu de color rosa… Vigileu perquè es contagia!\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, crossover, Ficció, Juvenil, Narrativa, Romàntica, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Bestseller, Federico Moccia, Internacional el 14 de maig de 2010 per Marta Arnau.\nLlegiu i escolteu música? Ara ho podeu fer amb la butxaca!\nEn un afany de dividir el món, etiquetar-lo i distribuir-lo segons el “lloc que li pertoca” ha esdevingut aquest post que no sé ben bé quina etiqueta atribuir-li. La clàssica lluita entre els partidaris del Nesquik o del ColaCao, de la Nocilla o la Nutella… traspassa fronteres. En aquest cas, cap a la lectura!\nI em dirigeixo a nosaltres: sou d’aquells que llegiu mentre escolteu música? O, contràriament, sou dels que necessiteu silenci absolut al vostre voltant per llegir?\nHe de dir que jo sóc d’aquelles a les que agrada llegir mentre sona música de fons. Una música relaxant (amb el heavy metal no hi ha ningú que es concentri!)… però no d’aquelles ambientals de sala d’espera del dentista, sinó que, més aviat pensava amb alguna cosa com Björk, Katie Melua o REM.\nDoncs pels que sou partidaris de fer les dues coses alhora esteu de sort! I els qui no, també! Sapigueu que labutxaca regala Walkmans mp3 Sony! Només heu de descarregar-vos el formulari, omplir-lo amb les vostres dades i enganxar les etiquetes dels llibres que aneu llegint. Jo ja tinc el meu formulari i espero no trigar gaire temps a omplir-lo! Començaré per Tinc ganes de tu, de Federico Moccia, que n’he sentit molt bones recomanacions. Podeu consultar més informació aquí.\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Algunes coses nostres, Vam publicar-ho fa temps... el 11 de maig de 2010 per Marta Arnau.


Entrevista a Joan Grivé: “Sigueu bons amb el medi!” | Ginebró\nEn Joan Grivé és un ambientòleg i comunicador que va ser alumne del Ginebró en les etapes de secundària i batxillerat. Va graduar-se en Ciències Ambientals a la facultat de Biologia de la Universitat de Barcelona el 2019, i actualment col·labora en diferents programes de televisió i ràdio amb un estil propi molt espontani, atrevit, directe i simpàtic! Entre les joves és molt popular, i a Instagram el trobareu amb l’usuari @sir.joan.\nEscola Ginebró: Com va ser el teu pas pel Ginebró?\nJoan Grivé: Doncs en tinc molt bons record! Vaig estudiar ESO a Llinars i batxillerat al Taller de Cardedeu, i en aquella època vaig començar a fer vídeos i a compartir-los amb els companys de classe. Fins i tot em van donar el títol de “Mr. Snapchat” a 2n de batxillerat! M’agradava molt l’assignatura de ciències de la terra i el medi ambient, que vaig combinar amb el batxillerat tecnològic, i per això vaig decidir estudiar la carrera de Ciències Ambientals.\nEG: Quan vas descobrir la teva faceta de comunicador?\nJG: Sempre m’ha agradat molt xerrar! Tot i que no vaig ser conscient que m’agradava comunicar fins fa uns anys, és una cosa que sempre he tingut al cap. De fet vaig començar la carrera de Ciències Ambientals sense estar 100% segur que m’hi volgués dedicar, però sí que tenia clar que volia comunicar sobre medi ambient. I quina era la millor manera? Fent divulgació a través de vídeos.\nEG: Com et vas fer youtuber i instagramer de temes de medi ambient?\nJG: Bé, primer de tot necessitava tenir audiència, i per això vaig començar fent vídeos de “risas“. Els primers clips els vaig fer viatjant per Escòcia, i va ser llavors quan vaig perdre la por a la càmera. Al tornar a casa, vaig adonar-me que més que el viatge en sí, el que havia “enganxat” a la gent era el meu estil, i per això vaig continuar creant continguts intentant ser sempre molt espontani i natural. Per exemple, el vídeo “Estic fins als nassos que em diguin Harry Potter!!” va tenir més de 1.000 visites en un dia…! I vaig veure que la clau era fer vídeos d’1 minut, sense editar, casolans i en català. I sempre combinant l’empatia i la bogeria. La sèrie “Recoge tu pueblo” de YouTube per exemple, va animar molta gent a netejar boscos i espais públics!\nEG: És fàcil combinar la comunicació i el medi ambient a nivell laboral?\nJG: Ara per ara, em decanto per fer de comunicador. Els meus pares sempre m’havien dit “treu-te una carrera i després fes el que vulguis“. I ells es mereixien que acabés la carrera després de tot el que s’han preocupat per la meva educació. A més, m’agradaria treballar algun dia com a ambientòleg, per exemple en l’àmbit de la conservació.\nPerò també ja fa temps que inverteixo molts esforços i temps en fer vídeos, i sóc molt conscient que és el que em toca fer si m’hi vull dedicar. I encara que les xarxes socials són molt útils per aconseguir visibilitat, la veritat és que per guanyar-te la vida necessites els mitjans tradicionals. Jo fa anys que faig vídeos, sovint conjuntament amb la Juliana Canet (@julianacanet), de Cardedeu, amb qui fins i tot vam crear un petit gremi de gent que feia vídeos en català per Instagram. I a partir d’aquí ens van contactar d’Adolescents.cat per oferir-nos la primera feina remunerada! Ara estic molt content d’estar col·laborant també en altres programes com Els Matins de TV3, l‘Està Passant del Toni Soler, el programa de ràdio Adolescents iCat i a TV Cardedeu. I tinc més projectes a llarg termini, a veure si funcionen…\nEG: Què en penses de les cimeres del clima que s’han organitzat darrerament a Madrid i Barcelona?\nJG: Doncs serveixen per posar el medi ambient a tots els telenotícies; i també serveixen perquè les grans empreses elèctriques es rentin la cara i tinguin repercussió mediàtica positiva en aquest tema… És a dir, a nivell pragmàtic, no serveixen de res. Però si em preguntes si penso que cal seguir-ne fent, la resposta és que sí.\nEG: Les noves generacions esteu aconseguint canviar les coses?\nJG: Moviments com els de la Greta Thunberg, els Fridays for Future, etc. ens demostren que s’ha despertat la consciència ambiental en molts àmbits i persones, que entenen la necessitat de fer exercicis de responsabilitat energètica. Això és suficient? No. Per és imprescindible? Sí. Perquè si continuen havent-hi presidents negacionistes en alguns dels països més poderosos del món, serà complicat que hi hagi un moviment vertical per canviar les coses. Tampoc és segur que aconseguim canviar les coses les persones “normals”. El que està clar és que si no ho intentem, segur que no canvien!\nJo ara mateix estic treballant en un monòleg que barreja comèdia i formació en el cost ecosistèmic que està provocant el nostre estil de vida. Serà un monòleg de 75 minuts on vull aconseguir que la gent rigui i alhora prengui consciència de l’emergència climàtica, sense alliçonar però parlant clar.\nEG: I per acabar, quin missatge donaries als alumnes del Ginebró?\nJG: El gravem en vídeo? 🙂\ncomunicació, medi ambient, sostenibilitat


L'Agrupació Musical Patraix al Mercat de Colón - COSOMUVAL\nDic 05, 2017 Leave a comment\nLa campanya “Música al carrer” que organitza la Coordinadora de Societats Musicals Federades de la Ciutat de València (COSOMUVAL) amb la colaboració de l’Ajuntament de València continúa el pròxim diumenge 10 de desembre a les 12h amb un concert de la banda de l’Agrupació Musical Patraix al Mercat de Colón de València.\nBaix la direcció de Juan Antonio Pérez Pardo la banda interpretarà en primer lloc Concert Prelude de Ph. Sparke i a continuació Bonaparte d’Otto Schwartz. El programa continuarà amb el pas doble Las Arenas de Manuel Morales, Ciudad sorpresa de Ferrer Ferran i El triángulo de las Bermudas de J. A. Pina. El concert conclourà amb l’Himne regional del mestre José Serrano.\nEl cicle “Música al carrer” es va iniciar el passat mes de juny i s’allargarà fins el 22 de desembre amb la participació de 13 bandes de música que actuaran en llocs emblemàtics de la ciutat com la plaça del Mercat, el parc de Benicalap, el parc de Vivers, la plaça de les Drassanes, el parc de la Guàrdia Civil (Benimaclet) o el Mercat de Colón.\nbanda de música bandas de música concert concierto Coordinadora Coordinadora de Societats Musicals Federades de la Ciutat de València Mercat de Colón musica al carrer Valencia


Portada > Traduccions de la literatura catalana > prosa > Lluís-Anton Baulenas\nVint-i-cinc anys encarant-se al full en blanc han permès a Lluís-Anton Baulenas (1958) de trobar l’equilibri entre la literatura popular i la tècnica d’ambició més literària. El domini lingüístic, el ritme, la versemblança, la sinceritat temàtica i el mirall social són alguns dels jocs que li han permès anar estibant la realitat, deformant-la una mica en certa manera, i arribar a consolidar un públic permanent.\nDe petit mai no havia dit que volia ser escriptor i de gran va treballar en diferents oficis fins que va veure’s abocat a la creació literària. Cal que reculem fins a la dècada dels vuitanta per reconstruir una successió d’esdeveniments més o menys casuals que ho expliquin. Lluís-Anton Baulenas es llicencia en filologia catalana i entra a formar part del món de la docència. Paral·lelament, i sense un objectiu premeditat, s’introdueix en el món del teatre. De resultes d’això, se n’adona de la possibilitat de dur a terme l’exercici creatiu. Abandona la docència i, des de 1987, es dedica íntegrament a la literatura.\nEn l’àmbit teatral ha escrit, ha dirigit i ha representat. No hi ha illes meravelloses (1992), Melosa fel (1993), El pont de Brooklyn (1995) o Trist, com quan la lluna no hi és (1995) són algunes peces que ha publicat, però és en narrativa on es troba la seva trajectòria més llarga, més representativa i amb una evolució considerable. A tocar dels anys noranta, apareixen les seves primeres provatures literàries en el camp de la narrativa: Sus scrofa (porcs) (1988), Neguit (1989) i Rampoines 451 (1990).\nProtagonitza els anys noranta una trilogia de regust històric formada per Noms a la sorra (1995), Alfons XIV (1997) i El fil de plata (1998). Aquesta trilogia explica perfectament una de les principals constants de l’autor: parlar d’història. Però, això no vol dir que parlem de novel·la històrica com a tal. En l’obra de Baulenas, el pòsit històric és vist des d’una òptica nova, particular i jove —neix el 1958 i fixa el punt de partida en capítols històrics anteriors. La Història es configura com l’escenografia, com el cartró damunt del qual es dibuixa la trama i l’autor realitza sempre una feina prèvia de documentació molt rigorosa. En aquesta línia, Noms a la sorra és un periple rítmic, exòtic i de vegades rocambolesc d’una supervivent de la Guerra Civil, mentre que Alfons XIV se situa als anys seixanta i presenta el debat entre la salvació de l’Estat o la justícia individual. El fil de plata —cal que rebobinem i tornem a l’inici de la Guerra Civil— conclou la trilogia amb un triangle sentimental format per dos nois i una noia que es mouen entre el fil primíssim que separa l’amistat de l’amor.\nL’amor i les seves il·limitades formes són el pal de paller damunt del qual se sustenta el que es podria entendre com una segona trilogia dins del corpus baulenià. En aquest cas, hi hauria un primer text inèdit —Bones obres—, adaptat al cinema sota el títol d’Anita no perd el tren, una metàfora sobre la fugacitat de la vida i sobre el tedi. Seguint aquest camí, Amor d’idiota (2003) dinamita la consciència del lector en situar-nos davant d’un idiotisme —una barreja del tedi, la grisor vital i l’avorriment— trencat per una mena d’amor feroç, explosiu, que es presenta com una esperança per fugir de l’ofec vital que pateix el protagonista. Per últim, Àrea de servei (2007) recull una història d’amor dividida: ell no es pot moure i, per tant, depèn físicament d’ella, que, ai las!, depèn psicològicament d’ell, tot i l’excel·lència i la independència per les quals destaca la protagonista. Heus aquí un tercer grau de l’amor com a medecina vital, com a narcòtic.\nConstants històrica i amorosa a banda, cal que parlem encara d’altres elements indissociables en l’obra de Baulenas. El reflex social és un punt molt a favor que trobem, per exemple, a La felicitat (2001), situada en el moment clau de la construcció de la Via Laietana, o a El nas de Mussolini (2009), en què assistim a una lluita interior entre els ideals i la vida. Sovint, i és el cas d’aquestes dues novel·les, la trama se situa en un moment històric passat però la intenció és purament actual. Passat o present, Baulenas té clar que es proposa remoure consciències quan escriu i amb aquest objectiu també perfila els seus personatges. Tots tenen en comú un mateix perfil: són supervivents. El lector acompanya un personatge en una situació límit, entre l’espasa i la paret, entre la vida i la mort —com es troba la Berta Panatis a El nas de Mussolini—, o la supervivència ve donada per una limitació física que multiplica la capacitat de superació —n’és un cas el pare de la Berta o l’home amb un problema de calcificació òssia d’Àrea de servei. Però la riquesa dels personatges baulenians no acaba aquí perquè, de vegades, salten d’obra en obra i evolucionen fora del paper —el cas de l’Anita o del fill de La felicitat reprès en una altra novel·la.\nAquesta classificació prèvia, és clar, no vol dir que els elements no es barregin a cada novel·la de Lluís-Anton Baulenas. Al contrari, el collage que construeix l’autor controlant els diferents elements imprescindibles acaba per donar-nos un producte literari excel·lent. Història, amor, reflex social, temàtica compromesa i personatges vius es barregen i es dilueixen sota un to afinat que, sense deixar de ser planer, és ras, ric, rítmic i rigorós.\nFicant el nas…\nTraduir Baulenas al romanès\nper Xavier Montoliu\nLlibres de Lluís-Anton Baulenas\nLlibres traduïts de Lluís-Anton Baulenas\nAltres obres de Lluís-Anton Baulenas\nArticles sobre l'obra de Lluís-Anton Baulenas\nEnllaços sobre Lluís-Anton Baulenas


L’Only Billar protagonista de la 36a final Lliga Amoba que es va disputar a L’Endroit | Mollet Viu\nInici Actualitat L’Only Billar protagonista de la 36a final Lliga Amoba que es va...\nL’Only Billar protagonista de la 36a final Lliga Amoba que es va disputar a L’Endroit\nL’Endroit ha acollit aquest cap de setmana la 36a Final Lliga Amoba. En aquesta edició han participat 70 jugadors, dels quals 5 locals que han format la Lliga, la majoria de Mollet.\nL’Only Billar ha estat el gran protagonista en aquest cap de setmana de billar, enduent-se els premis més importants. Aconsegueixen el seu primer títol a Primera i Segona, en la seva primera temporada a la lliga.\nA Primera, L’Only Billar 2 s’imposa per la mínima 11-10 a l’actual campió L’Endroit EOS. En una final igualadíssima i molt emocionant que ha necessitat el desempat per saber-ne el campió.\nEl premi al Millor Jugador ha estat per Curro Fernández de L’Only Billar 2, aconseguint el seu primer títol, en vèncer 6-1 al seu company d’equip Sergio Macías, màxim guardonat amb 8 títols. En una final on el Curro no ha donat opció al seu rival.\n“Hem gaudit d’un magnífic espectacle amb jugadors d’una altíssima qualitat, on els de L’Only Billar 2 han sigut capaços de remuntar un desavantatge inicial. Cal esmentar el nivell de tots els finalistes. Entre el quadre guanyador, el jugador més destacat Curro, que va ser Campió de l’Open de Vitòria (un altre dels grans tornejos estatals), Campió Júnior d’Espanya per Equips i de Catalunya individual. En Sergio, considerat actualment el millor jugador nascut a Mollet i en Joan Muñoz, un dels bons jugadors de Primera de la nostra lliga. També han ajudat a arribar a la final Cristian Moyano i Daniel González”, expliquen des de l’organització.\nEntre els finalistes: L’Iván Cànovas, Campió d’Espanya Individual i per Equips 1996 en Bola 8 juntament amb Jaume Tàpies i Campió d’Espanya per Equips el 2000 en Bola 9. Quique Escudero, Campió Open Saragossa’ 19, un dels 3 torneigs estatals més importants. I el gran absent Iván Belmonte, SubCampió del Món a Las Vegas (2 cops) i Campió d’Espanya (també 2 vegades\nA Segona L’Only Billar 3 guanya 11-9, en un altre final molt igualada i emocionant on també ha calgut el desempat davant dels de l’A.B. Estació França 1.\nEn John Torres de l’A.B. Estació França 1., es proclama Millor Jugador en vèncer 5-3 a David Gómez (Pijo) de L’Only Billar 3.\nLa seu de la Final ha estat L’Endroit. En aquesta edició han participat 70 jugadors dels 5 locals que han format la Lliga, la majoria de Mollet.\nL’organització de la 36a Final Lliga Amoba agraeix la col·laboració de Rest. Rivoli, Rest. Kenfir, Genís Busquets Instal.lacions , Reformas Artacho, Rest. Brasas y Más, Armand Classics, Villacastin Medicina Dental i Estètica en la donació dels trofeus i detalls.\nmollet - novembre 4, 2021 0


Joan Roma: BORREDÀ ESTRENA PLANTA POTABILITZADORA\nBORREDÀ ESTRENA PLANTA POTABILITZADORA\nBORREDÀ POSA EN MARXA LA PLANTA POTABILITZADORA.\nAhir, dimecres dia 1 d’octubre, Borredà va estrenar la Planta Potabilitzadora , procedent de l’empresa HIDECO de Logroño.\nAquesta Planta té per missió filtrar, i depurar totes les partícules visibles o no, que porta l’aigua de consum humà, per passar-la posteriorment al sistema de cloració i aconseguir una aigua de màxima puresa, al llarg de tot l’any.\nBorredà, capta l’aigua de 3 llocs diferents: de la Riera Margansol, de les 9 Fonts i de la Font de les Mosqueres. Aquestes son les 3 captacions històriques, a les quals pot afegir un o dos pous en casos de major consum o necessitat, durant els mesos d’estiu, si les captacions esdevenen insuficients.\nL’aigua, fins ara, era portada a uns dipòsits de sedimentació on les partícules eren apartades, com a pas previ al transport de l’aigua cap el dipòsit general. Aquí era clorada i conduïda a la xarxa general , i d’aquí distribuïda a les vivendes. En els darrers anys s’han construït 3 nous dipòsits, cadascun dels quals disposa del seu propi sistema de cloració automàtic.\nQuedava, però, una darrera inversió important per aconseguir una millor qualitat i regularitat al llarg de tot l’any. L’aigua de cada captació té diferents característiques, i per aconseguir igualar la qualitat i treure tota partícula, la solució passava per instal·lar una Planta Potabilitzadora.\nEs el que ahir es va fer realitat. Ahir , Borredà va estrenar una Planta de tractament, consistent en una filtració, precedida d’una precloració i una dosificació de coagulant amb mescla ràpida. L’aigua passa a través d’una bateria de filtració de terra mixta d’arena antracita, en la qual queden retinguts els sòlids. L’aigua tractada es sotmesa a un tractament final d’esterilització mitjançant l’adició d’hipoclorit sòdic, proporcional al clor residual , prefixat en el aigua. Aquesta darrer tractament es realitza en el dipòsit d’abastiment, assegurant un aigua sanitàriament segura. Tot plegat funciona de manera automàtica, amb un sistema molt avançat, que garanteix el resultat final.\nL’empresa HIDECO, està especialitzada en aquest àmbit, i l’equip instal·lat permet un tractament fins a 14.000 litres / hora, i ha suposat una inversió de 66.000,00 euros, finançats, en la seva major part per la Diputació de Barcelona, amb un ajut de 60.000,00 euros.\nSinó anem errats, aquesta és la primera Planta Potabilitzadora que s’ha instal·lat a la comarca, i suposa la darrera gran inversió en la xarxa d’aigua del poble, totalment renovada des de l’any 1992 en que l’ajuntament va haver d’assumir aquest servei ( abans en mans privades). D’aleshores ençà, l’aigua en dipòsit va passar dels 300 m3, als 2.400 m3 actuals. Es va renovar tota la xarxa d’abastament en alta ( aproximadament 5 quilòmetres) , es va ampliar i renovar la xarxa en baixa a disseminats ( aproximadament 2 quilòmetres), es varen oficialitzar i ampliar les concessions d’aigua, es varen perforar els dos pous ( Cabanes 1, i Cabanes 2) per casos de major consum, es varen instal·lar cloradors automàtics a cada dipòsit, i s’ha informatitzat tota la xarxa per saber nivells i qualitats de l’aigua en cada tram. Les inversions globals han superat els 2 milions d’euros, i la instal·lació que ahir varem estrenar era la darrera de les previstes per tenir tota la xarxa en perfectes condicions, pel present i futur.\nLa darrera actuació a fer consisteix en renovar les canonades d’aigua de distribució de dintre el casc antic, cosa que s’anirà fent a mesura que es renovin tots els carrers i places. La primera fase s’iniciarà a principis de l’any vinent.\nAvui, doncs, és un dia gran per l’ajuntament de Borredà per veure culminat un llarg camí iniciat l’any 92, i que ha acabat amb èxit. Des d’avui , el poble té un aigua de millor qualitat i puresa.\nBorredà, 2 d’octubre de 2014.


Al país dels monosíl·labs (Celestí Alomar)\nAl país dels monosíl·labs\n5 min. 20/10/2017 18:10\nLa idea que l’aplicació de l’article 155 servirà “per retornar l’autogovern perdut”, que manté el PSOE, no deixa de ser un argument piadós. Un pretext per l’aquiescència al govern Rajoy, en nom d’una ineludible responsabilitat com a partit constitucional. No obstant això, l’article en qüestió, en el seu anunciat, l’únic mètode que preveu i explicita és el del “compliment forçós”, que en mans de l’actual govern sona a eufemisme de quelcom gens suau. Amb l'escenari que es venia preparant (càrregues policials, detencions, guerra econòmica...) era il·lusori pensar en una sortida diferent de la rendició o del compliment a la força. Resulta ingenu pensar que Rajoy optaria per una via dialogada i que necessita el PSOE per una altra cosa que no sigui donar llustre i credibilitat a la foto davant Europa. En cap cas, les conseqüències de la intervenció no seran “el retorn” a res conegut.\nEm mantinc en la idea, com ja vaig exposar temps enrere, que avui Rajoy és on fa temps volia ser. Ara, s’hi hauria d'afegir: en companyia de qui més ell desitjava. De la foto dels presidents Montilla i Maragall encapçalant la multitudinària manifestació de l’any 2010, sota el lema “Som una nació, nosaltres decidim”, a la de Sánchez amb Rajoy, posant-se d'acord per intervenir a Catalunya, hi ha tot un món de diferències. Un món difícil d'explicar i assimilar. La realitat és que, de renúncia en renúncia, de ser pal de paller s’ha passat a ser suport de la dreta més corrupta d’Europa. Del “no és no” recent, que es pensava valent en el seu moment, a la certificació que l’argument no era més que un joc de monosíl·labs.\nInterpretar que el Parlament “no va votar dia 10 d’octubre” (amb relació a la declaració de la independència) de Puigdemont com un “no” insuficient no deixa de ser un caprici. El dia dels fets, el senyor Iceta va concloure: “Vostè, senyor Puigdemont, no ha proclamat la república catalana”. A més de sagaç, la deducció del líder del socialisme català podria dir-se que era molt mediterrània. Però, dissortadament, Sánchez sembla que no conjuga els verbs de la mateixa manera. I, amb unes mires més curtes i un concepte d’Estat menys elaborat, ha triat alinear-se amb el club dels monosíl·labs: “La s con la i, sí; la n con la o, no”. Cruel món el dels monosíl·labs, absent de matisos.\nDeixin que els conti una petita història personal. Corria l’any 68, en plena dictadura franquista, i jo estava detingut en un calabós de la comissaria de Via Laietana. Per un finestró, dalt de tot de la paret de la masmorra, que donava al pati interior de la caserna, podia escoltar com algú feia repetir a una tropa de “grisos”: “La p con la a, pa; la p con la e; pe…”. Em creuran si els dic que vaig sentir una immensa tristesa i frustració i que des de llavors sóc al·lèrgic als monosíl·labs. Enric Juliana, en una crònica seva, deia que a un amic italià (no especificava si era florentí o no) li havia semblat genial "suspendre una cosa que no s'havia aprovat". De la primera carta de Puigdemont a Rajoy hi ha una frase, que només he vist comentada per Josep Ramoneda, que em sembla essencial: "La suspensió del mandat polític sorgit de les urnes l'1 d'octubre demostra la nostra ferma voluntat de trobar la solució i no l'enfrontament". En aquesta frase hi ha la subtilesa suficient per no parlar ni de referèndum, ni de república, sense acotar el cap. Però Rajoy, segurament, tenia la contestació ja feta i Sánchez, evidentment, no és Iceta.\nRajoy, que des de l’any 2006 persegueix limitar la capacitat de decisió, i d’autogovern, dels catalans –els fets canten–, no ha volgut saber res de subtileses i, com era de preveure, ha optat per la dinàmica del “compliment forçós” d’acord amb el seu esperit “contrareformista”. Amb la intervenció ja decidida, l’aparell socialista, volent edulcorar la cosa, pretén que sigui "molt, molt limitada" i "tan breu com sigui possible", i diu que Puigdemont és a temps de convocar eleccions. Tot plegat, un relat poc creïble, el de la nomenclatura socialista. Obliden dues qüestions essencials: el compromís de la ciutadania amb el procés i la rància determinació de Rajoy.\nAmb relació a la primera, s’haurien de demanar si no tenien raó Montilla i Maragall quan portaven la pancarta de “Som una nació, nosaltres decidim”. També si no és una impostura la pretensió d’analitzar ara, set anys després, a la comissió parlamentària per la “modernització de la Constitució” que estan impulsant, la sentència del TC origen de tot l’enrenou. Amb relació a la segona qüestió, no haurien d’oblidar que el PP és hereu AP i que quasi la meitat dels diputats d’aquest partit no van votar favorablement la Constitució perquè aquesta introduïa el concepte de “nacionalitat” i que el constitucionalisme dels conservedors espanyols està més arrelat en el liberalisme noucentista que en la realitat actual. Mal soci per reformar res.\nEn un relat sense deriva, l’equip de Pedro Sánchez no ha estat a l’altura del que demanava el moment: evitar l’enfrontament i la intervenció. S’ha equivocat en obviar la mobilització ciutadana i en escollir d’aliat. Amb la seva ajuda l'assumpte no serà ni "molt, molt limitat", ni "tan més com sigui possible".