Una de cada quatre persones no pot aïllar-se en el seu domicili\nNomés el 2,8 per cent qualifica les mesures adoptades pel Govern de molt estrictes.\nUna de cada quatre persones no tindria capacitat per a aïllar-se dins del seu propi domicili per a complir una quarantena efectiva, protegint a la seua família, en cas de contraure el coronavirus, segons una de les principals conclusions de l’enquesta realitzada pel grup de treball Data Science for COVID-19, l’objectiu del qual és l’aplicació de tècniques d’Intel·ligència Artificial (IA) i l’anàlisi de dades per a ajudar en la presa de decisions públiques en el context de la pandèmia de coronavirus.\nEl qüestionari ha sigut dissenyat pel grup de treball liderat per la comissionada de la Presidència de la Generalitat per a l’Estratègia Valenciana per a la Intel·ligència Artificial, Nuria Oliver, centrat especialment en la coordinació de la intel·ligència de dades davant l’epidèmia COVID-19 en la Comunitat Valenciana, i del qual formen part persones expertes de la Universitat Jaume I, Universitat de València, Universitat Politècnica de València, Universitat Miguel Hernández, Universitat d’Alacant, CEU Cardenal Herrera i Fisabio.\nEl fet que el 23,3% de les persones enquestades no puga aïllar-se en el seu domicili de manera efectiva, ve a confirmar, segons assenyala la directora general d’Anàlisi i Polítiques Públiques de la Generalitat Valenciana, Ana Berenguer, la necessitat d’abordar iniciatives com la impulsada pel president de la Generalitat, Ximo Puig, en col·laboració amb el sector privat, “per a habilitar espais on els valencians i les valencianes que el necessiten puguen asilar-se i passar la quarantena, el projecte conegut com a ‘arques de Noé'”.\nEl 45,7% de les persones participants afirma que podria prolongar el confinament un mes més i el 35,5% diu estar disposat a prolongar-lo fins a sis mesos. El fet que el 81,2% de la població es mostre disposada a continuar amb les mesures imposades confirma la resiliència dels ciutadans enfront de la pandèmia. “És molt significatiu que les dades sobre la capacitat de mantindre el confinament continuen sent tan alts després de quasi un mes d’adopció de les mesures. És el reflex de la fortalesa dels ciutadans davant unes circumstàncies excepcionals amb la finalitat de derrotar al coronavirus”, afig Ana Berenguer.\nLes dades també reflecteixen que tan sols el 2,8% qualifica les mesures adoptades pel Govern com molt estrictes. En paral·lel, ha baixat un 10% la xifra de ciutadans que reclama més mesures.\nQuant a mobilitat laboral, el 26,1% de les persones treballadores enquestades ha continuat acudint al seu lloc de treball i el 32,2% ha teletrabajado. S’observa una reducció de quasi el 6% en la xifra de persones que ha acudit al seu lloc de treball respecte a les dades de la primera enquesta realitzada una setmana abans.\nA més, referent al contacte social, el 10% de les persones enquestades no ha eixit del seu domicili, el 54% ho ha fet per a cobrir les seues necessitats bàsiques i només el 4% ha utilitzat transport compartit en els seus desplaçaments.\nD’altra banda, els indicadors de salut es mantenen. El 15,6% de les persones enquestades ha referit haver tingut almenys un dels símptomes rellevants de la COVID-19 i el 6,8% ha indicat haver presentat almenys un dels símptomes més severs com a febre, tos i dificultat per a respirar.\nEn l’àmbit de les interaccions socials, el 64,4% dels positius ha confirmat haver estat en contacte amb un amic, familiar, client o pacient infectat.\nLa segona ronda de l’enquesta sobre la COVID-19 es va realitzar entre el 3 i el 7 d’abril i es van obtindre 17.047 respostes vàlides, 54% de les quals se situen en la Comunitat Valenciana. “La participació ciutadana aquests dies continua sent extraordinària: només entre el 7 i el 9 d’abril hem rebut més 9.000 respostes valgudes addicionals que estem ja analitzant”, indica la directora general d’Anàlisi i Polítiques Públiques.


Universitat de Barcelona - Programes de Doctorat en el marc de l'EEES\nProgrames de Doctorat en el marc de l'EEES\nDades identificatives del programa\nÀmbits dels estudis\nNombre màxim d'estudiants\nUniversitat Barcelona ( Coordinadora )\nNoms i Cognoms\nAnna Villarroya Planas\n93 403 70 21\n93 403 57 72\nFacultat/Centre de matrícula\nRequisits i criteris específics d'admissió al programa de doctorat, així com de valoració dels mèrits de les persones candidates.\nEl perfil d'ingrés més habitual és el d'estudiants de màsters de les branques de les arts, humanitats i ciències socials. No obstant això, també hi poden accedir estudiants d'altres especialitats sempre que compleixin els requisits acadèmics per inscriure-s'hi.\nA més dels requisits d'accés generals, la Comissió Acadèmica del programa estableix els requisits i criteris addicionals següents:\n1. Accés des dels màsters següents: màster oficial d'Estudis de Dones, Gènere i Ciutadania i des de màsters de les branques de les arts, humanitats i ciències socials de les universitats participants (UB, UAB, UdG, UVic-UCC, URV).\n2. Accés des d'altres màsters nacionals i internacionals, afins a la temàtica del programa, d'acord amb l'especificitat dels estudis dels candidats i l'adequació amb les línies de recerca.\n3. Per a l'alumnat estranger, nivell B1 de català, o nivell intermedi del DELE o B2 d'espanyol.\n4. Nivell de comprensió equivalent al B1 d'alguna de les llengües estrangeres més utilitzades en l'àmbit dels estudis del programa, en particular anglès o francès.\nLa Comissió Acadèmica del programa de doctorat d'Estudis de Gènere: Cultures, Societats i Polítiques duu a terme la selecció i admissió del alumnat d'acord amb la taula de valoració següent:\n1. Títol previ amb el qual s'accedeix (entre 0 i 2 punts), segons els criteris següents:\na) Accés des dels màsters següents: màster oficial d'Estudis de Dones, Gènere i Ciutadania i des de màsters de les branques de les arts, humanitats i ciències socials de les universitats participants (UB, UAB, UdG, UVic-UCC, URV) (2 punts).\nb) Accés des d'altres màsters nacionals i internacionals, afins a la temàtica del programa (entre 0 i 2 punts). Es valora l'especificitat dels estudis del candidat i l'adequació amb les línies de recerca del programa de doctorat d'Estudis de Gènere: Cultures, Societats i Polítiques.\n2. Expedient acadèmic del grau o llicenciatura que hi dóna accés (fins a 4 punts, depenent de la nota mitjana). Es valora la nota mitjana en l'escala de 0 a 4 dividida per 2, o de 0 a 10 dividida per 5. S'apliquen correctors a les qualificacions procedents de l'estranger d'acord amb el programa ANECA.\n3. Expedient acadèmic de màster (fins a 4 punts, segons la nota mitjana). Es valora la nota mitjana en l'escala de 0 a 4 dividida per 2, o de 0 a 10 dividida per 5. S'apliquen correctors a les qualificacions procedents de l'estranger d'acord amb el programa ANECA.\n4. Carta d'intencions, proposta de recerca i cartes de recomanació (fins a 2 punts).\n5. Currículum (fins a 4 punts). Es valora:\na) Experiència de recerca prèvia en qualsevol dels àmbits als quals s'orienten els estudis teòrics i pràctics del doctorat (fins a 1 punt).\nb) Experiència laboral prèvia en qualsevol dels àmbits als quals s'orienten els estudis teòrics i pràctics del doctorat (fins a 1 punt).\nc) Publicacions prèvies, assistència a congressos o altres activitats relacionades amb el programa de doctorat com ara participació en exposicions, activitats artístiques, activitats en relació amb la gestió de la cultura i el patrimoni, treball de camp, etc. (fins a 1 punt).\nd) Haver obtingut beques competitives (no de mobilitat o beques generals) per fer el màster (fins a 1 punt).\n6. Obtenció d'una beca de doctorat (3 punts) o haver-la sol·licitat en el moment de l'admissió (1 punt). Es consideren com a tals les beques equivalents a FI o FPU, o bé les beques competitives d'altres països.Valoració de la viabilitat econòmica que acompanya la investigació.\n7. Altres mèrits acadèmics: estades a l'estranger, o nivell de llengües com ara anglès, francès, portuguès, italià o alemany (fins a 1 punt).\nLínies de recerca ofertades\n101424 Identitats, relacions i grups: construccions socials i drets\n101425 Moviments socials, activismes, polítiques de gènere\n101422 Territori, migració i globalització\n101423 Treball, temps i mercats\nÀrea de Tecnologies de la Informació i la Comunicació\nAplicacions - Projectes de Gestió Acadèmica (GIGA)\nDarrera Modificació Programa: 04/04/2019 09:36\nDarrera Modificació Model: 02/07/2018 10:36


Avortament lliure, no som recipients | En lluita\nPer Marga Ochando. El passat dia 28 de setembre va ser el Dia internacional pel dret a l’avortament. Des de 1990, les organitzacions feministes llatinoamericanes i del Carib assenyalen en el calendari aquest dia per fer-nos partícips de la seva lluita per la legalització de l’avortament com a garantia del dret d’autonomia reproductiva de les dones, sense que interfereixi causa alguna diferent a les seves decisions personals en la interrupció de l’embaràs.\nEns enfrontem a un englobat masclista que ens bombardeja amb missatges subliminals que hem d’analitzar críticament, si no volem caure a les seves xarxes. Amb això, em refereixo als clixés que sovint arribem a interioritzar. És el cas, d’arguments tals com que el fet de no voler procrear és “egoista”. Plantejament mancat de lògica i amb una intenció clarament destructiva que situa a la dona que no desitja procrear en una situació perillosa i de marginació social.\nEns convertim així en contenidors i esclaves d’els qui exerceixen el seu poder sobre nosaltres que, atenent als seus interessos, decideixen si hem d’avortar o no. Ens correspon a nosaltres ser crítiques a l’hora de decidir ser mares sense cedir a les pressions socials, despullar-nos de les pors que ens revesteixen i fer-nos respectar com a persones davant un sistema que ens cosifica i utilitza en funció dels seus propis interessos. La nostra lluita ha de centrar-se, per tant, en els mecanismes de control social de la capacitat reproductiva de les dones.\nLa il·legalització de l’avortament és comparable a la pena de mort en el cas de les dones que s’enfronten al greu problema d’un embaràs no desitjat. Forçar-nos a la gestació és un acte inhumà, no som “un recipient” per a ús de l’espècie, som “persones”.


blocdenkbrota: Eileen Shakespeare\nEns trobem enfront d'un monòleg, en realitat un soliloqui força estranys que ens explica una història que en principi ens interessa poc; vaja, a mi gens, però tot i no interessar-me m'atrau. I això? M'haurà fet mal la fabada asturiana? El cambrer ja m'ha advertit que menjar fabada i veure aigua no podia ser bo... No, el que passa és que el monòleg, ja d'entrada, te una potència fora del comú, en part pel text i en part per la intèrpret.\nEileen Shakespeare és mare d'un nadó; ben jove la van casar contra la seva voluntat, ja que el que ella volia era escriure i recitar, però al segle XVII a Anglaterra el teatre estava reservat als homes. Tot i així abandona la família per provar sort a Londres. Es guanya la vida mostrant els pits a canvi d'uns penics...\nContinuo pensant que la història no te massa interès però que d'alguna manera captiva. Fabrice Melquiot és un autor francès nascut l'any 1972 que ja porta escrites un bon grapat d'obres malgrat la seva joventut. Aquesta, fins allà on se jo, es va estrenar a Barcelona l'any 2008 al Tantarantana per una altra companyia, director, actriu...\nL'actual posada en escena és força particular: un llit i un sostre del que pengen una infinitat de bombetes que apart de ser la il·luminació, en moments àlgids del monòleg s'encenen amb més intensitat marcant un punt de tensió. Georgina Yebra ho dona tot, actuant amb una potència remarcable, més tenint en compte que està embarassada, molt embarassada. Penso que la directora Raissa Brighi —vinculada a Amagatteatre— ha fet un bon treball de direcció. La sala —una de les de la Nau Ivanow— força plena i el públic ha respost amb una bona tanda d'aplaudiments.\nAcotació al marge. Al vestíbul on hi ha el bar de l'Ivanow hi ha una exposició de fotos del alma mater de la casa, Xavier Basiana. Sota el títol genèric de Somni d'Estiu amb... hi ha un seguit de fotos molt bones, boníssimes del autor amb diverses noies nues, algunes de les quals coneixereu. Mireu-les per ordre perquè el títol de la última és de premi.\nEtiquetes de comentaris: Eileen Shakespeare, Nau Ivanow, Raissa Brighi


Mor Francisco Luzón, banquer i símbol de la lluita contra l’ELA\nAls 73 anys\nL’executiu va ser un dels principals directius bancaris espanyols de les últimes dècades i va aspirar a substituir Emilio Botín\nDesprés de la seva jubilació el 2013, se li va detectar la malaltia i va crear una fundació per millorar la qualitat de vida dels pacients\n17 de de febrer del 2021. 14:07\nEl banquer Francisco Luzón (1 de gener de 1948, El Cañavate, Conca), símbol de la lluita contra l’esclerosi lateral amiotròfica (ELA), ha mort aquest dimecres a Madrid als 73 anys d’edat. L’executiu va ser un dels directius bancaris més destacats de les últimes dècades. Poc després de la seva sortida del Santander el 2013, se li va detectar la malaltia i va crear la Fundació Luzón Units contra l’ELA per millorar la qualitat de vida dels pacients i les seves famílies mitjançant l’atenció socioassistencial i l’impuls de la investigació.\nLuzón va iniciar la seva carrera al Banc de Biscaia, on va arribar a arribar a llocs de rellevància. Després de la fusió d’aquesta entitat amb el Banc de Bilbao, va fer el salt a la llavors banca estatal, la reflotació de la qual, fusió a Argentaria i posterior privatització va contribuir a facilitar. Emilio Botín, president del Santander, el va fitxar llavors per al seu grup, en el qual va ocupar llocs de rellevància a la primera línia directiva i va pilotar la crucial i exitosa expansió per llatinoamèrica.\nFrancisco Luzón, malalt d'ELA: «Primer, una vida digna; i segon, una mort digna»\nFrancisco Luzón: "Els diners són com els fems, només tenen valor si s'escampen"\nEl gener del 2012 es va anunciar per sorpresa la seva sortida del banc amb una pensió d’uns 65 milions d’euros. Fonts de l’entitat van explicar llavors que l’executiu havia maniobrat per substituir el conseller delegat, Alfredo Sáenz, o fins i tot el mateix Botín i que a aquest no li havien agradat els seus moviments. Altres fonts van assegurar, en canvi, que feia temps que Luzón donava pistes dels seus plans («el viatge és la recompensa», havia comentat mesos abans en un acte públic) i van apuntar que vol dedicar més temps a la seva vida personal, ja que s’havia casat feia tot just dos anys.\nDeu mesos després de la seva jubilació, li van diagnosticar l’ELA. «Lluny de rendir-me, vaig emprendre el repte transformador més important de la meva vida: crear una Fundació que ajudi a trobar una cura a aquesta terrible malaltia, unint tots els agents que han d’estar-hi implicats. I, per a això, em vaig deixar guiar pels dos valors que m’han acompanyat durant tota la vida: solidaritat i transparència. Solidaritat, perquè el meu objectiu final és que la societat conegui que la més bonica recompensa de la vida és el «viatge», no l’estació final. I transparència perquè només la veritat condueix a la veritat», va explicar.\nELA (esclerosi lateral amiotròfica) Banco Santander Bancs


Ja tenim les imatges del nostre concert 2018! Ha estat tot un èxit. Gràcies a tots els que ho heu fet possible!\nCom sabeu l'Institut Pere Calders porta, des del curs 2013-14, un projecte solidari de diferents iniciatives al Senegal. Tot l'any portem a terme un seguit d'activitats amb aquest objectiu. I ara, ja ha arribat el nostre V Concert Solidari!\nAquest any alguns alumnes de 1r de Batxillerat de l'INS Pere Calders participen al programa SWI (Small World Initiative) conduït pel professorat i alumnat de Microbiologia de la UAB. Aquest projecte va néixer a la prestigiosa Universitat de Yale amb la voluntat d'acostar la investigació científica a l'alumnat de secundària i prestar un aprenentatge-servei entre l'alumnat universitari i l'alumnat de secundària. Enguany, la temàtica triada és l'estudi de la resistència als antibiòtics.\nJa tenim les primeres imatges del nostre Sant Jordi 2018!\nCliqueu la imatge i visionareu el cartell Sant Jordi 2018, dissenyat per Andreu Gaya de 4rt d'ESO. Som-hi!\nCartell concurs pastissos.\nBases Concurs pastissos.\nBEQUES ESCOLARS 2018-19 .CERDANYOLA\nUs comuniquem que s'ha obert el termini per sol·licitar les beques escolars 2018-2019 que ofereix l'Ajuntament de Cerdanyola del Vallès. El tràmit es pot fer des de la Seu Electrònica. Les persones interessades poden descarregar-se els models de sol·licitud i la convocatòria on podran veure els terminis i les condicions en les que es poden tramitar.\n2n d'ESO. Visita depuradora\nCampus arqueològic. 1r d'ESO\nEl passat dimars 6/03/2918 els nostres alumnes de 1r d'ESO van fer d'arqueòlegs!


Més de 400 persones assisteixen al 29è Aplec de la Sardana de Bell-lloc d’Urgell – Mollerussa Televisió\nMés de 400 persones assisteixen al 29è Aplec de la Sardana de Bell-lloc d’Urgell\nLa localitat de Bell-lloc d’Urgell ha celebrat el 29è Aplec de la Sardana, el qual ha tingut com a escenari el Parc Municipal del poble i ha comptat amb l’assistència de més de 400 persones.\nLa cita organitzada per l’Agrupació Sardanista de Bell-lloc d’Urgell, s’ha allargat des de les 21.00 hores fins a les 23.00 hores de la nit. D’aquesta manera, joves i grans han gaudit d’una jornada de ballades a la fresca amenitzada pel so instrumental i en directe de la Cobla Jovenívola d’Agramunt.\nCal destacar, que l’Aplec de Bell-lloc d’Urgell és un dels més coneguts i multitudinaris del Pla d’Urgell, i això és gràcies al treball que es porta a terme des de l’Agrupació Sardanista del poble al llarg del curs, així com de la tasca dels voluntaris.\nPer altra banda, l’esdeveniment ha comptat amb servei de bar, que ha permès al públic assistent sopar dins el recinte, i a l’hora gaudir de l’espectacle.


Sessió de cloenda - Obra Social\nDiàlegs. Ètica aplicada a les empreses i organitzacions. 28 de juny de 2016.\nJornada de cloenda del cicle de diàlegs Ètica Aplicada a Empreses i Organitzacions que s'ha concentrat en tres àmbits rellevants de l'aplicació ètica: la governança, la funció directiva i la gestió de les persones.\nA càrrec de Lluís Bassat, Fundador de l'agència Bassat i Associats, president d'honor del Grup Bassat Ogilvy Espanya; Begoña Román, Doctora en Filosofia per la UB i professora de Filosofia de la UB, experta en ètica aplicada; Domingo García Marzá, Doctor en Filosofia per la Universitat de València.


Holiday home Signe Hansens Vej Hirtshals Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Signe Hansens Vej-, Hirtshals City Center, Hirtshals, Dinamarca, 9850 - Veure al mapaHoliday home Signe Hansens VejVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacions\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Hirtshals, Holiday home Signe Hansens Vej és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Holiday home Signe Hansens Vej, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara banyera hidromassatge, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, sauna, parc infantil. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Signe Hansens Vej és una selecció idònia per a la vostra estada a Hirtshals.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneverareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadora forn microonesrenta vaixelles Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


arxillaüt | enciclopèdia.cat\nEn la classificació Hornbostel-Sachs, cordòfon compost que pertany al grup dels llaüts de mànec. És un llaüt, de mànec llarg -uns 130 cm- i ample, amb dos clavillers: un per a les cordes normals i un altre, més separat de la caixa de ressonància, per a sis o vuit cordes suplementàries -més greus- que, o bé ressonen per simpatia, o són tocades a l’aire (no poden ser trepitjades perquè el mànec, massa estret, no està pensat per a permetre-ho). El claviller principal forma sovint un angle d’entre 45 i 60 graus amb el suplementari, que segueix recte i adossat al diapasó. Les cordes solen ser de tripa, per bé que, generalment, alguns bordons duen un entorxat metàl·lic. En el mànec, s’hi col·loquen trasts mòbils fets de corda. El mànec està fixat a la caixa de ressonància, sense travessar-la, mitjançant un tascó. Igual que al llaüt ordinari, la caixa té la tapa plana, amb l’obertura acústica rodona, i el fons bombat. Al començament la caixa de ressonància era de mida semblant a la del llaüt, però amb el temps anà augmentant de dimensions per produir una emissió més nítida en el registre greu. És semblant a la tiorba i al chitarrone, instruments amb els quals, sovint, ha estat identificat o confós. Heretà l’accordatura en sol del llaüt renaixentista: fa1 sol1 la1 si1 do2 re2 mi2 fa2 sol2 do3 fa3 la3 re4 sol4.\nL’arxillaüt sorgí a Itàlia al final del segle XVI i el seu ús declinà a la segona meitat del segle XVIII. Alessandro Piccinini (Intavolatura di liuto..., 1623) se n’atribuí la invenció a Pàdua, l’any 1594. Inicialment el seu ús va anar lligat a l’execució del baix continu. A la primera meitat del segle XVII representà una alternativa al chitarrone, la tiorba o altres instruments que acomplien aquesta funció. A la segona meitat del segle augmentà el seu paper com a substitut de la tiorba per a la realització de continu: les sonates i trio sonates escrites en temps d’Arcangelo Corelli (1653-1717) i Giuseppe Torelli (1658-1708) -autor d’uns Capricci musicali per camera a violino o viola ovvero arciliuto - eren interpretades gairebé sempre amb arxillaüt. Pablo Nassarre, en el tractat Escuela Música según la práctica moderna (1723-24), el cita entre els instruments que "no sólo tocan la voz que está escrita, si no es que sobre ella se ponen las que pertenecen a las otras partes de la Música, como es en el órgano, arpa, lira". D’altra banda, també tenia un ampli repertori solístic del qual es conserven algunes compilacions significatives. Claudio Saracini (1585-1649) i Domenico Maria Melli, entre altres autors, editaren llibres de tabulatura per a l’arxillaüt.


Per Santiago Justel; 08.01.2018\nEs troben darrere de les notícies que veuen milions de persones cada dia quan obren el Facebook, de les prediccions meteorològiques que detallen el temps que farà hora a hora i la probabilitat de pluja a una setmana vista, de les recomanacions personalitzades de pel·lícules, vídeos o llibres que ofereixen nombrosos portals en línia, de la planificació de solucions de mobilitat i seguretat de les anomenades ciutats intel·ligents… Són els algoritmes, un concepte que s’ha anat introduint cada vegada més en la vida de la gent.\nNo es tracta d’un concepte nou, sinó d’una noció matemàtica —un conjunt ordenat i finit d’operacions que condueix a una solució— que es remunta molt temps enrere.\nAvui, els qui declaren que la seva principal via d’accés a les notícies és Facebook deixen la seva dieta informativa en mans dels criteris establerts pels algoritmes de la xarxa social\nEl gran canvi va arribar durant les últimes dècades amb la creació de superordinadors que poden realitzar centenars de càlculs en fraccions de segon. Amb aquest avenç tecnològic, les possibilitats dels algoritmes implementats en ordinadors van esdevenir més espectaculars. Han transformat multitud de sectors, han tret valor a les dades, des del comerç —ajudant a fixar preus de venda o a triar la millor localització per obrir una botiga— a l’agricultura —fent realitat cultius intel·ligents que anticipen possibles problemes en una collita.\nDes de fa temps, el sector de la publicitat treu un gran partit als algoritmes, amb anuncis personalitzats a partir de l’historial de cerca i de compres de cada usuari, però també amb solucions més sorprenents. Així, és possible trobar, en les abarrotades estacions de Tòquio, màquines expenedores que suggereixen un determinat producte en funció dels trets de cada persona. Per això, no suggerirà la mateixa beguda a una jove esportista que a un senyor que superi els cinquanta.\nFa més d’una dècada, el professor nord-americà Cass R. Sunstein reflexionava en el seu llibre República.com sobre els riscos d’una personalització portada a l’extrem, en la qual un sistema intel·ligent permeti a l’usuari rebre una dieta informativa basada totalment en les seves preferències. Sunstein sostenia que, si això fos així, els ciutadans només rebrien continguts que reforçarien la seva visió del món i no informacions que desafiïn les seves maneres de pensar. Així, moltes altres realitats quedarien fora del seu abast i dificultarien l’existència d’experiències compartides per tota la comunitat, necessàries per al funcionament d’una societat democràtica.\nL’activista d’Internet Eli Pariser incideix sobre aquests riscos en el seu llibre The filter bubble. El 2009 Google va introduir la recerca personalitzada: resultats diferents per a cada persona en funció de diferents variables, entre les quals hi havia l’historial de navegació. Va ser l’inici “d’una revolució invisible en la forma en què consumim informació —diu Pariser—, una revolució que modela la manera en què aprenem, el que sabem i fins i tot com funciona la nostra democràcia”. En rebre resultats personalitzats a mida, cada usuari s’aniria aïllant cada vegada més en la seva pròpia bombolla.\nAvui, els qui declaren que la seva principal via d’accés a les notícies és Facebook deixen la seva dieta informativa en mans dels criteris establerts pels algoritmes de la xarxa social. Si, segons Pariser, la personalització pot soscavar el propòsit original d’Internet com a plataforma oberta per a la propagació d’idees i tancar-nos en la nostra pròpia bombolla, la solució passaria per abraçar els beneficis de la tecnologia sense obviar-ne les conseqüències negatives.\nDels cotxes intel·ligents als motors de cerca d’Internet passant pels diferents projectes de smart cities, darrere de qualsevol procés on es recopilin i es processin dades per obtenir un resultat hi ha un algoritme. Els experts coincideixen que els beneficis o, per contra, els efectes negatius de l’ús d’algoritmes dependran de les intencions amb què es vulguin explotar.\n* Santiago Justel és professor de la Facultat de Ciències de la Comunicació (UIC Barcelona).\n(Adaptació del reportatge “Algoritmos, la fórmula que rige nuestra vida”, publicat al Magazine de La Vanguardia, el 25 de desembre del 2016.)


El conseller d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural visita l'Alt Urgell\nquery_builder 23 abril 2012 12:26\nEl conseller d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, Josep Maria Pelegrí, acompanyat del director general d’Alimentació, Qualitat i Indústries Agroalimentàries, Domènec Vila, i de la directora dels Serveis Territorials del Departament a Lleida, Cristina Bosch, va inaugurar, el divendres 20 d’abril de 2012, les instal·lacions eqüestres de l’Escola de Capacitació Agrària del Pirineu (ECAP), situades a la Finca les Colomines-Bellestar, a Montferrer i Castellbò (Alt Urgell). Pelegrí va visitar les noves instal·lacions de l’explotació eqüestre, que compten amb quadres, boxes, 2 pistes i una sínia, i també la resta d’instal·lacions de l’ECAP (explotació agropecuària, sala de formatgeria, aules i residència).\nTot seguit, Josep Maria Pelegrí, juntament amb l’alcalde de la Seu d’Urgell, Albert Batalla, i el de Montferrer i Castellbò, Jordi Calvet, van signar un conveni de col·laboració per a l’impuls i el foment de la formació i l’activitat eqüestre en aquesta Escola. L’objecte de l’acord és, doncs, l’impuls de la formació eqüestre a Catalunya, mitjançant el trasllat de l’activitat formativa que s’impartia a l’Escola de Capacitació Agrària Eqüestre de l’Hospitalet de Llobregat a l’Escola de Capacitació Agrària del Pirineu i dotar-la de les instal·lacions i de la infraestructura necessària per tal de desenvolupar de forma adequada els activitats eqüestres.\nAixí, el DAAM es compromet a traslladar-hi l’activitat formativa eqüestre que es desenvolupa en l’esmentat centre de l’Hospitalet de Llobregat a l’ECAP, que posarà a disposició els recursos disponibles en l’actualitat, recursos humans i materials (èquids i materials complementaris per al desenvolupament de l’activitat) necessaris per a desenvolupar i potenciar l’activitat en formació, transferència tecnològica, innovació i emprenedoria en l’àmbit de les activitats eqüestres. A més, el Departament integrarà les activitats que es desenvolupin en l’àmbit eqüestre en la seva Guia d’Innovació que inclou el programa de formació agrària i el Pla Anual de Transferència Tecnològica (PATT); impulsarà les activitats eqüestres a Catalunya, amb una especial atenció a les necessitats específiques de les comarques dels Pirineus; i fomentarà la participació de l’Escola en activitats firals, turístiques i esportives que s’organitzin al territori per tal de donar a conèixer la seva oferta i millorar en la qualitat dels esdeveniments en què participi.\nPer la seva banda, l’ajuntament de la Seu d’Urgell es compromet, pel conveni signat avui, a fer-se càrrec de les obres d’adequació de l’ECAP per a poder acollir les activitats que es desenvolupin en l’àmbit eqüestre, per un import màxim de 15.000 euros; impulsarà les que es duguin a terme en aquesta matèria al centre així com la promoció econòmica de l’àrea d’influència de la Seu d’Urgell mitjançant la promoció de les accions agropecuàries i turístiques fomentant les activitats eqüestres; i autoritzarà la presència d’un representant de l’ECAP en el Consell Escolar Municipal de la Seu d’Urgell com a convidat amb veu i sense vot atès que es tracta d’un centre educatiu situat fora del municipi.\nFinalment, l’ajuntament de Montferrer i Castellbò es compromet en aquest conveni a: atorgar tots els permisos i llicències necessaris per a poder dur a terme les obres i l’activitat sempre que es compleixi els requisits legals; impulsar tant les activitats que es desenvolupin en l’àmbit eqüestre en el marc de l’ECAP com la promoció econòmica de l’àrea d’influència d’aquest municipi a través de la promoció d’accions agropecuàries i turístiques fomentant les eqüestres; i bonificar la quota dels tributs que meriti la construcció i la posada en funcionament de l’Escola en el percentatge màxim que permeti la normativa sobre hisendes locals.\nVal a dir que una comissió de seguiment vetllarà pel compliment del conveni i de les actuacions que s’hi contemplen, alhora que concretarà, en el seu cas, les actuacions a desenvolupar a l’empara del mateix, assegurarà l’intercanvi d’informació entre les parts, establirà les normes en relació a la divulgació, difusió i publicitat de les actuacions es desenvolupin, i resoldrà qualsevol dubte o diferència que es plantegi sobre la interpretació o aplicació de l’acord signat.\nPosteriorment, el Conseller va inaugurar la millora del camí de La Vansa i Fórnols, una actuació que afecta una longitud de vint quilòmetres, ha suposat una inversió d’1,39 milions d’euros i beneficia més de 1.200 persones de 10 nuclis.\nEl conseller Pelegrí va visitar, durant la tarda del divendres, l’empresa CADI SCCL, a la Seu d’Urgell on es va reunir amb el Consell de Direcció.


Humor, lletres i llegenda en la 19a edició del concurs literari de Sant Jordi | portal comunitari del barri de La Mina\nLes lletres, l'humor i la tradició van conjugar-se una vegada més a la Biblioteca Font de La Mina per celebrar el tradicional concurs literari de Sant Jordi. Amb aquesta, sumen 19 les edicions que des del barri s'han organitzat per allargar i gaudir de la llegenda. Contes, versos i dibuixos van omplir la sala d'actes durant la tarda del passat 25 d'abril.\nLa Fundació Privada Pere Closa i Pes La Mina van organitzar un any més aquest tradicional esdeveniment. La cultura va esdevenir protagonista, acompanyada d'infants i joves que participaven amb els seus dibuixos o escrits. Amb una actuació dinamitzada pel pallasso Claret Papiol, es van lliurar els premis de les diferents categories.\nEntitats, serveis i escoles van formar part també del jurat, encarregat de fer l'entrega a les premiades durant el certamen. Totes les assistents, però, van ser obsequiades amb un llibre i berenar, facilitat pels diferents col·laboradors de l'esdeveniment.\nSi us vau perdre l'espectacle i voleu saber-ne més, us compartim l'enllaç a la nostra galeria Flickr, amb totes les imatges dels moments més especials del concurs literari de Sant Jordi 2019.


La Casa di Mannazzotta Castelsardo Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nvia Trentino 3, Lu Bagnu, Castelsardo, Itàlia, 07031 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre La Casa di Mannazzotta\nAl visitar Castelsardo, vosté es sentirà com a casa a La Casa di Mannazzotta, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Castelsardo. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. La Casa di Mannazzotta és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Castelsardo.


Èxit als torneigs d'esquaix i tennis - Diari de Sabadell\nÈxit als torneigs d'esquaix i tennis\nUn dels partits disputats al CTS / LLUÍS FRANCO\nEn el marc de la Festa Major de la ciutat, Aquesta tarda s’ha jugat la final de la 15a edició de l’ Open d’ Esquaix que s'ha celebrat a les instal·lacions del Club Tennis Sabadell.\nUn any més, el torneig ha comptat amb una bona inscripció i amb la presència de jugadors de diferents ciutats que han volgut estar presents. En la final, el jugador del Club Tennis Sabadell, Ignasi Herms, s’ha imposat per 3 a 2 a Dani Quian, jugador del Nick Sports de Barcelona.\nEn el quadre de consolació, Lluís Vilalta, del CTS, ha guanyat al seu company de Club, Jordi Caupena.\nEl repartiment de premis ha comtat amb la presència del Tinent d’ Alcalde de l’ Ajuntament de Sabadell, Sr. Juli Fernández i els vicepresident del Club tennis Sabadell, Lluís Duran i Josep Morral.\nOmar Nicolás, el gran triomfador\nEl Cercle Sabadellès-1856 ha celebrat la 18ena edició del torneig de tennis de Festa Major amb una gran presència de jugadors. El gaunyador de la fase final ha estat Omar Nicolás después de guanera a Jordi Andreu. Del que fa a la fase de consolació, Carlos Marín s'ha desfet de Carles Rodríguez.\nEl repartiment de premis ha comtat amb la presencia de la Tinent d'alcalde de l'Àrea de Promoció de la ciutat i Participació de Sabadell, Sra. Marisol Martínez.\nTemes:Esports, esquaix, Festa Major, Tennis


Tinc un blog de tres pams i mig: Biblioteca\nSigmund pensava i pensava i pensava en ell mateix. Quan va parar, duia escrites més de cinc-centes pàgines, però no havia arribat a cap conclusió.\nVenia i posava bronzejador en la platja mentre els clients devoraven els títols de la llista de llibres més comprats als grans supermercats.\nArribarà un dia que la Caputxeta Roja serà invisible gràcies a la tela transparent del seu vestit. Els llops s'hauran extingit, les àvies viuran dos-cents anys i el conte perdrà tot el sentit.\nL'epíleg era contundent: “aquest serà l'últim llibre que llegiràs”. Decebut, necessitava amb urgència una lectura que li llevara el regust amarg de la darrera, però el sostre de la llibreria es va enfonsar. El darrer segon de vida va pensar quantes de les víctimes acabaven de llegir el mateix llibre que ell.\nVolava a Austràlia des de l'Altet, però s'havia deixat els llibres en la maleta facturada i va demanar als passatgers de l'avió que li regalaren una pàgina llegida dels seus. El resultat va ser una història que va haver de cosir a força d'el·lipsis.\nVa esperar tant que no recordava res d'ell i va escriure la seua primera obra de ficció. D'altra banda, la seua vida tampoc havia estat massa exemplar; gens interessant.\nLa policia va detenir el col·leccionista de portades de llibres eròtics. Quan li van preguntar perquè les arrancava va confessar el que tothom pensava i no deia: no li interessava el que venia després.\nEs diu dels llibres que fan milionaris els autors que aprofiten les febleses mentals de la població i li'n creen de noves.\nEstava tan passat i era tan ranci que li aterria qualsevol novetat.\nLa millor streaper del bar de carretera, de pell amb olor a café, li va contar que havia matat el client perquè ell li ho havia demanat. La família es va desentendre del cas i la policia va preferir que se'n fera càrrec un periodista. Quan va pujar a l'habitació amb ella, l'streaper negra li va confessar que l'havia assassinat per plaer, com ara faria amb ell. La llista de víctimes ha augmentat tant que s'ha adaptat a la televisió.\nLi va agradar tant el llibre que es va casar amb ell l'endemà d'aconseguir el divorci.\nAçò fa olor a passatges de la teua novel·la.\n10 de juliol de 2010 a les 18:00\nLa seua novel·la és molt millor, encara que això està molt rebé!\n12 de juliol de 2010 a les 15:19\nsom a l'índia ha dit...\nl'esportista entrena i practica el seu esport preferit. El músic assatja i fa coses amb el seu instrument, experimenta. L'escriptor també experimenta i fa coses amb les seues paraules i pensaments. Doncs el descrèdit acreditat fa això: escriu.\nopine com l'escèptica.\n14 de juliol de 2010 a les 18:03


Holiday home Gárdonyi Tér-Fonyód-Ligeet Balatonboglár Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Balatonboglár, Balatonboglár, Hongria, 8640 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday home Gárdonyi Tér-Fonyód-Ligeet\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Balatonboglár, no busqui més enllà de Holiday home Gárdonyi Tér-Fonyód-Ligeet. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday home Gárdonyi Tér-Fonyód-Ligeet és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Holiday home Gárdonyi Tér-Fonyód-Ligeet és una elecció inteligents per a viatgers a Balatonboglár, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Article – L’aigua i les estructures d’Estat | Aigua és Vida\n06 des 2012 aiguaesvida\nAutor: Col·lectiu Ni un Cèntim més per a Suez\nUn nou article del Col·lectiu Ni un Cèntim més per a Suez, constituït per un grup de professionals catalans del món de l’aigua “farts de l’externalització social de les pèrdues i de la internalització privada dels beneficis”, i que ja va publicar, novament en exclusiva per a EcoDiari, l’article “Ampliem Guanys i Beneficis i Augmentem Recàrrecs“, el passat mes de juny. “Molt magre ho tindrem si hem de bastir estructures d’estat amb aquesta classe política esclava del capital i amb aquests dirigents que es pensen que una empresa pública és un cementiri d’elefants”, conclouen.\nAl document titulat “Estatuir Catalunya, les accions per establir un nou Estat” de Salvador Cardús, Ramon Folch i Sergi Rovira, presentat al Col·legi de Periodistes el dimarts 6 de novembre, s’hi pot llegir:\n“Des de l’any 2000, l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA) assumeix les competències plenes en la gestió de l’aigua (de les conques catalanes, però això no inclou la conca del riu Ebre, que és compartida). Des d’aleshores, les polítiques hídriques s’han pensat i executat veient el país com una unitat, amb criteri propi, amb previsió i anticipació de les necessitats, coneixent-les i contrastant-les amb referents internacionals, fets que faciliten la gestió en un escenari d’independència.\nA més, les polítiques hídriques de Catalunya, plenament emmarcades en la normativa europea (Directiva Marc de l’Aigua, DMA, 2000/60/CE), visualitzen Catalunya com un Estat modern, compromès amb els reptes europeus. Aquest compromís comporta garantir el bon estat ecològic i químic de totes les aigües (rius, llacs, aqüífers i costa), ser autosuficient amb l’aigua de què es disposa i internalitzar-ne els costos”\nEl lector pot deduir que l’Agència Catalana de l’Aigua és capdavantera en l’aplicació de la normativa europea i actua amb una visió que engloba tot el territori nacional del Principat, sense importar-li gaire la competència que l’Estat exerceixi, a través de la Confederación Hidrográfica del Ebro, en la part catalana de la conca de l’Ebre (Segre, Nogueres, Montsant, Siurana, Algars, Matarranya, etc). No ho negarem, perquè de veres ha estat així, si més no fins fa un temps.\nL’abandó de la nova cultura de l’aigua\nJust el mateix dia que es presentava Estatuir Catalunya, la Fundació Nova Cultura de l’Aigua (FNCA) enviava una nota de premsa als mitjans de comunicació on afirmava que “no solament es constata un abandonament de la línia de la nova cultura de l’aigua sinó que hi ha una regressió real en la política d’aigües de l’ACA” després que la FNCA hagués mantingut dues entrevistes en l’espai d’un any amb diversos representants polítics i tècnics de l’aigua al nostre país.\nI, també, el dimarts dia 6 de novembre de 2012 –que caldrà considerar, des d’ara, el dia dels difunts de la gestió pública de l’aigua a Catalunya-, el Govern de la Generalitat de Catalunya adjudica la privatització del servei d’Aigües Ter-Llobregat (ATL) a Acciona, mentre que el Ple de l’Àrea Metropolitana de Barcelona aprova la creació d’una empresa mixta amb un 85% de participació d’Agbar per legitimar allò que un jutge ha sentenciat que és il·legal. La creació d’aquesta empresa mixta ha tirat endavant amb el vot favorable conjunt de la sociovergència dels partits de la Sra. Chacón i del Sr. Duran i Lleida, l’abstenció del PP i d’ERC (que, cosa curiosa, ostenten alcaldies metropolitanes la concessió municipal d’aigua de les quals és en mans d’empreses del grup d’Agbar) i l’únic vot en contra d’ICV.\nAquest fatídic dia 6 de novembre de 2012 no és sinó el punt àlgid d’un retrocés brutal en la política de l’aigua a Catalunya. Un anar enrere que, amb el canvi de govern a finals del 2010, no va fer res més que agafar embranzida, si bé s’havia iniciat molt abans ja, en època del President Jordi Pujol, i que l’últim Conseller ecologista de debò del tristpartit s’encarregà de calar-hi foc.\nI és que malgrat que s’hagi escrit unes quantes vegades, cal tornar a recordar que la creació de l’Agència Catalana de l’Aigua l’any 2000 ja va nèixer amb un endeutament d’uns 570 M€. Quan CiU passà el testimoni del Govern al primer tripartit, l’endeutament ja ratllava els 840 M€; els dos tripartits, fins a l’entrada del govern del president Mas, incrementaren aquest endeutament als quasi 1.300 M€.\nFou entre els anys 2006 a 2010, quan Francesc Baltasar ocupava la Conselleria de Medi Ambient i Habitatge, que s’acabà de reblar el clau i es va servir en safata la privatització del cicle de l’aigua a CiU. L’any 2009, després de sortir de la pitjor sequera en els darrers 60 anys, els Consells d’Administració d’ATL i de l’ACA, on estan representats els ajuntaments i els usuaris de l’aigua, varen aprovar increments del 14,5% i del 9,5% en la tarifa d’abastament i en el cànon de l’aigua. Fou el conseller Baltasar, d’ICV, qui es negà en rodó a assumir el (teòric) cost polític d’aquests increments. Anotar que cada punt d’increment del cànon de l’aigua suposa uns 1,5M€ més d’ingrés; negar, per cost polític, un increment del 9,5% suposa deixar d’ingressar uns 14 M€ més a l’any que, multiplicat per quatre anys de consolidació (2009, 2010, 2011 i 2012), sumen la gens menyspreable xifra de 56 M€ que l’ACA ha deixat d’ingressar. Com a dada comparativa, la partida prevista als pressupostos d’enguany de l’ACA per a l’expedient de regulació d’ocupació (ERO) i que pot arribar a afectar un terç de la plantilla, és de 2,3 M€. Dit d’una altra manera: Francesc Baltasar impedeix l’ingrés de 56 M€ a l’ACA i aquesta decideix fer fora a 200 treballadors per un cost 24 vegades inferior al que ha deixat d’ingressar! Visca l’estat del benestar! I, mentre, el Sr. Francesc Baltasar se’n va a dormir cada dia amb la consciència ben tranquil·la…\nEl suposat “cost polític” de l’augment de tarifa\nPerò, si això és escandalós, és a dir, si no té nom el fet que l’endeutament de l’ACA fruit de la incompetència política de tots els governs haguts i per haver –a excepció honrosa de l’època de n’Albert Vilalta i d’en Salvador Milà–, es tradueixi a fotre fora 200 treballadors i recular fins a èpoques del franquisme més obscur en la gestió, control, planificació i regulació de l’aigua a Catalunya –una època que crèiem oblidada i més pròpia de la Confederación Hidrográfica del Pirineo Oriental i del “Dios guarde a usted muchos años”–, més innombrable és argüir no voler que el preu de l’aigua s’acosti, progressivament, al seu cost real en pro d’un “cost polític”.\nAquest estiu, el Govern de CiU ha incrementat en un 70% la tarifa d’aigua d’ATL; i en més d’un 10% el cànon de l’aigua des que és al govern. És més que probable que CiU ultrapassi o s’acosti a la majoria absoluta el 25 de novembre. Quin haurà estat, doncs, el cost polític de CiU per haver incrementat de cop la tarifa d’ATL un 70%? Clar i català: tindrà més diputats al Parlament regional de la Ciutadella! No voldríem que ningú deduís que per tenir majoria absoluta al Parlament regional el que cal és pujar un 70% les tarifes de l’aigua; imagino que els catalans i les catalanes són prou intel·ligents per ponderar altres aspectes més rellevants en l’elecció de llur vot. Perquè, al cap i a la fi, i si no us ho creieu féu els números, un litre d’aigua potable de l’aixeta és dues mil vegades més barata que la que pugueu comprar al supermercat (sigui de garrafa “ecològica” o d’ampolla de plàstic “sostenible”).\nRespecte el “cost polític” tenim un altre exemple, protagonitzat per l’alcalde del Prat de Llobregat, també d’ICV com en Francesc Baltasar. Des que la venda d’aigua als supermercats del Prat va baixar més d’un 40%, coincidint amb una millora espectacular de la qualitat organolèptica de l’aigua de l’aixeta gràcies a 2 plantes de dessalobració pagades, en part, amb endeutament de l’ACA i d’ATL, l’empresa municipal Aigües del Prat SA, que resisteix enmig de l’oasi del conglomerat d’Agbar a l’Àrea Metropolitana, incrementà en més d’un 30% la factura que cobra als abonats de la ciutat pratenca. Cost polític? Cap ni un: els ciutadans satisfets de pagar més perquè el servei públic i la qualitat de l’aigua han millorat molt significativament: poden beure directament aigua de l’aixeta sense gust ni olor. Un acte ben saludable i molt normal a Madrid o a París, però no a molts pobles i ciutats de l’Àrea Metropolitana.\nEl gust i l’olor de l’aigua de l’aixeta a l’Àrea Metropolitana\nI si molts ciutadans de l’Àrea Metropolitana no poden beure aigua de l’aixeta no és perquè no es disposi de les instal·lacions necessàries per treure el gust i l’olor de l’aigua. Tant la planta que potabilitza l’aigua del riu Llobregat a Abrera com la que ho fa a Sant Joan Despí tenen uns filtres potentíssims que permeten que l’aigua potabilitzada pugui beure’s sense olor de clor ni gust a amoníac. Unes instal·lacions que, com moltes altres, foren finançades en part amb endeutament de l’ACA i que suposaren una inversió de més de 130 M€. Aquestes instal·lacions estan en funcionament des del gener de 2009, a Abrera (electrodiàlisi reversible), i des de setembre de 2009, a Sant Joan Despí (osmosi inversa). A més a més de servir per equiparar el gust de l’aigua del Llobregat a la del Ter (es realitzaren proves de tast amb especialistes, com si fossin catadors de vi), asseguren que l’aigua potabilitzada estigui per sota del límit fixat per la Unió Europea en relació a uns components químics anomenats trihalometans, de potencial efecte cancerígen.\nPer què, en canvi, el ciutadà no ha notat la millora en l’aigua de l’aixeta? Perquè els membres del Consell d’Administració d’ATL –en essència, els representants polítics dels municipis– tampoc no han volgut assumir el “cost polític” d’incrementar la tarifa d’ATL com a conseqüència de l’ús continuat d’aquestes instal·lacions. Condemnen una gran part dels seus electors a seguir comprant aigua al supermercat quan, si ho fessin de l’aixeta, podrien arribar a estalviar-se fins a 120€ per família i llar.\nSobta, en canvi, que el ple de l’Àrea Metropolitana aprovés un increment en la tarifa que cobra Suez (perdó, Agbar) durant l’any 2009 del 8,3% amb l’excusa de la posada en marxa de l’osmosi inversa quan la planta començà a funcionar el setembre de 2009, si bé l’increment s’aplicà des de l’1 de gener. L’excel·lent relació mercantil entre l’Àrea Metropolitana de Barcelona i Suez (perdó, Agbar) arrenca de l’època en què l’Entitat Metropolitana actuava de contrapoder a la Generalitat de Jordi Pujol, l’època en què els barons socialistes del PSOE al Baix Llobregat, amb qui llavors era alcalde de Cornellà, Sr. Montilla, agombolaven el Sr. Àngel Simón que ostentava la gerència de l’Entitat, ara president d’Agbar… Allà és on cal buscar aquest amor platònic que explica la recent tupinada de l’empresa mixta, un amor platònic que comptava amb un pare protector, el Sr. Ricard Fornesa, llavors president de La Caixa. Sempre ha de sortir en la nostra història contemporània aquesta entitat financera.\nPerò tornant als trihalometans potencialment cancerígens, d’on surten? Els trihalometans són uns compostos que es formen en el procés de potabilització de l’aigua com a conseqüència de la unió química del clor, que s’utilitza com a desinfectant, amb la matèria orgànica que conté l’aigua a potabilitzar. També es formen trihalometans a partir del bromur que conté l’aigua. Així, a la potabilitzadora del Ter, els trihalometans són de clor, mentre que al Llobregat ho són de bromur. Però els nivells són molt més elevats al Llobregat que al Ter perquè l’aigua del riu Llobregat conté molts més bromurs i clorurs que la del Ter. Per què? Perquè al Bages fa decennis d’anys que les empreses mineres es dediquen a acumular milers de tones de sal a celobert. Unes muntanyes de sal que provoquen la salinització de les aigües superficials del Cardener i del Llobregat, rius que subministren aigua a més de 4,5 milions d’habitants i obliguen l’ACA a fer inversions de més de 300 M€ per contrarestar els efectes sobre la salut humana i sobre els ecosistemes aquàtics.\nAquest greu impacte ambiental és infinitament superior als fangs de Flix i, en canvi, desconegut per la immensa majoria de la població. L’actual empresa que explota les mines de potassa a Súria i a Sallent, la multinacional israeliana Iberpotash, hauria d’internalitzar els costos de la seva activitat, però sempre ha comptat amb el beneplàcit de la Generalitat que, sota l’excusa dels llocs de treball que genera la mineria al Bages, ha preferit no afrontar el problema de les repercussions sobre la qualitat de l’aigua. Potser si aquests més de 300 M€ els hagués pagat la Generalitat des del seu pressupost i no pas l’ACA en base al seu endeutament, les coses haguessin canviat.\nLa “mort” de l’ACA\nUna Agència Catalana de l’Aigua que també va pagar en base al seu endeutament les obres d’emergènia de la sequera del 2007-2008 mentre la Conselleria d’Economia i Finances destinava fons de contingència del pressupost de la Generalitat a ampliar la Fira de Barcelona al poligon Pedrosa de l’Hospitalet. Una ACA que, com s’afirmava més amunt, està retornant al fer de les antigues confederacions hidrogràfiques que el franquisme s’encarregà d’utilitzar com a mostra de la ingent obra del Dictador. Un “fer” que és sinònim de docilitat, de manca de criteri i d’objectivitat, de grisor i falta d’empenta. Un organisme que vegeta, que no viu, dirigit per dos homes provinents del grup Agbar que utilitzen l’ACA per a la seva guerra personal contra el president d’Agbar, Sr. Àngel Simón; una direcció, gerència i directora de recursos humans que atemoreixen els treballadors des de fa més de 18 mesos amb un ERO; uns dirigents que han fet posar la por al cos i sembrat la desconfiança. Uns dirigents que amb a penes 2 anys s’han carregat i desmantellat el que va costar més de 10 anys de crear des de l’any 2000. Una Agència que no s’assembla en res amb aquella que el document Estatuir Catalunya definia.\nMolt magre ho tindrem si hem de bastir estructures d’estat amb aquesta classe política esclava del capital i amb aquests dirigents que es pensen que una empresa pública és un cementiri d’elefants.\nMalgrat tot, visca la terra lliure!\nEtiquetes:AccionaAgència Catalana de l'AiguaAigües de Barcelona Agbar Sorea SuezAigües Ter LlobregatÀrea Metropolitana de BarcelonaArticlesCabals ambientals i ContaminacióGestió Municipal\nNotícia - Abastament de l'aigua i drets de la ciutadania\nLa pujada de l'aigua aprovada per ATLL és superior al preu que volia ACCIONA\n6 desembre, 2012 en 9:35 am\t— Respon\nÉs lamentable, però n’és la realitat. Nosaltres hem de pagar l’ús i l’abús que en fan, els qui es nombren a sí mateixeos, els “nostres” polítics.\nMolt bon article. Felicitats!\n[COMUNICAT] Per primer cop el Parlament Europeu ha debatut sobre la creació de l’Empresa Mixta controlada per AGBAR\nComunicat i Informe: Implicacions per a la ciutadania degudes a la creació d’una empresa mixta a l’AMB


Màxima preocupació del govern andorrà per la possible aturada del sector de la construcció - La Valira\nMàxima preocupació del govern andorrà per la possible aturada del sector de la construcció\nL’alerta del sector de la construcció d’una possible aturada per la manca d’abocadors de terres a Andorra ha encès les alarmes fins al punt que el mateix cap de Govern, Xavier Espot, ha decidit participar en el “procés d’acompanyar” als representants de les corporacions comunals i dels professionals en la recerca de solucions.\nAixí ho ha anunciat el ministre portaveu, Èric Jover, aquest dimecres en la roda de premsa habitual després de la reunió del gabinet.\nAmb tot, Jover ha insistit en el fet que les competències són dels comuns i, per tant, a ells correspon trobar espais on llançar els residus. Al respecte, ha advertit dels riscos que suposa l’actual situació més enllà d’una aturada com potser l’encariment dels materials de la construcció. Una preocupació que també es fa extensiva als arquitectes perquè sense obres no hi poden haver nous projectes.\nPel que fa la possibilitat de repercutir l’increment de materials en els contractes tancats, Jover no ha tancat la porta del tot però reconeix que s’han de cenyir al marc legal establert pel qual s’han fet adjudicacions. El què es vol evitar és que les empreses que no han guanyat impugnin els concursos.


Paterna es prepara per a acollir àquestdiumenge l'última etapa de la Volta ciclista a la CV\nL'Ajuntament de Paterna està ultimant els preparatius per a acollir aquest diumenge l'última etapa de la Volta ciclista a la CV i l'eixida de la Volta a la CV Feminas, que se celebra per primera vegada enguany.\nTal com ha avançat el regidor d'Esports, José Manuel Mora, "és un orgull que Paterna torne a ser epicentre del ciclisme, albergant dos esdeveniments tan importants i notoris, que suposen situar a la nostra ciutat en el mapa dels grans esdeveniments esportius".\nLes carreres comptaran amb la participació de més de 45 equips, 20 equips i 120 corredores en la Volta Dona i 25 equips i 200 corredors en la categoria masculina, entre els quals es troba l'actual campió del món, Alejandro Valverde. En tots dos casos es realitzarà un recorregut neutralitzat de 55 quilòmetres pels principals carrers del municipi.\nQuant a les mesures adoptades per a garantir la seguretat durant l'esdeveniment, el regidor Mora ha assenyalat que "s'has'ha creat un operatiu especial formatper40 motos i 6 Jeeps de la Guàrdia Civil, 4 furgons del Cos Nacional de Policia que al costat de 60 efectius municipals entre policia local i protecció civil, vetlaran perquè la carrera transcórrega sense incidents".\nAixí mateix, es tallaran els accessos als carrers Mestre Ramón Ramia Querol i Enginyer Castell, on se situarà el control de signatura des de les 8.30 h, i durant tot el matí.\nA més, hi haurà corts puntuals per on transcorre el recorregut neutralitzat; l'avinguda Europa, carrer de l'Alba, Rei En Jaume I, Rabossar, Savina, Av Vicente Mortes, Carrer Major, Castell, Santisim Crist de la Fe i carretera de Manises on se situa el quilòmetre 0.\nFinalment, el regidor ha destacat l'impacte que l'esdeveniment tindrà per al municipi "a més de retransmetre's a través de Euroesport en més de 65 països, durant la passada edició, va ser seguida per 12 milions d'espectadors de 200.000 llars de la Comunitat Valenciana, la qual cosa suposa una important repercussió turística per a Paterna" ha recordat el regidor.


Vila demana el compromís dels "demòcrates progressistes" espanyols per evitar que la democràcia s'"enfonsi en la foscor" ! ACN ! directe!cat\nBaix Empordà Dimarts, 26 de setembre de 2017 00:32 h\nVila demana el compromís dels "demòcrates progressistes" espanyols per evitar que la democràcia s'"enfonsi en la foscor"\nLa coordinadora general del PDeCAT, Marta Pascal alerta del risc de "perdre tot el que tenim" a mans d'aquells que volen aturar el referèndum\nACN La Bisbal d'Empordà.-El conseller d'Empresa i Coneixement, Santi Vila, ha demanat als "progressistes demòcrates" espanyols que prenguin partit amb l'1-O perquè el que planteja el referèndum va molt més enllà de la independència. "Si no guanyem aquesta batalla, la democràcia espanyola s'enfonsarà de nou en el racó més fosc dels temps", ha avisat, alhora que ha retret a partits com ara el PSOE i el PNB haver deixat Catalunya "a l'estacada" en la defensa de llibertat i drets fonamentals. Ho ha dit durant un acte de campanya del PDeCAT pel 'Sí' a la Bisbal d'Empordà, on s'ha comptat també amb la presència de la coordinadora general del partit, Marta Pascal. En el seu discurs, Pascal ha fet una crida a la participació i evitar que, aquells que "amb l'excusa volen aturar el referèndum, ens prenguin tot el que tenim". L'acte ha reunit unes 150 persones al Teatre El Mundial.\nEl conseller d'Empresa i Coneixement, Santi Vila, ha fet un repàs de tots els "greuges, humiliacions i incompliments" que ha viscut Catalunya en els últims anys, des de les firmes del PP en contra de l'Estatut fins al pacte fiscal que el president Mas va demanar a Rajoy i que aquest va resoldre amb "un cop de porta". Ho ha esmentant subratllant que és "important recordar tot això i que cal explicar-ho a la gent". Només així, ha afegit, comprendran com s'ha arribat fins aquí i com, fins i tot els més moderats –posant-se a ell com a exemple- han entès que la independència era l'únic camí per seguir endavant. D'altra banda, també ha fet referència a la falta de propostes del govern de Madrid que, en comptes de demanar als catalans que "no marxin" i buscar una solució, el que han fet ha estat enviar "policies, fiscals, jutges, amenaces i vaixells que fan riure" –en referència al que està amarrat al port de Barcelona amb la imatge de Piolín i altres personatges-. I s'ha preguntat si Espanya, "és només això?".Durant el seu discurs, ha apel·lat a la implicació de "demòcrates progressistes" espanyols, que fins ara s'han mantingut al marge de l'1-O, que han mirat "cap a l'altre costat" i que "ens han deixat a l'estacada" defensant drets i llibertats fonamentals. A tots ells, citant explícitament al líder del PSOE, Pedro Sánchez, de qui ha dit que "ja fa tard" amb la seva intenció de "vestir una alternativa", els ha advertit que es preparin, perquè després de la "persecució dels catalans", aniran contra aquells que no pensen com ells, com ara contra els "agnòstics o els que no volen viure a Madrid". "Que vagin fent els progressistes demòcrates de bona fe", ha afegit per continuar dient que el que està en risc amb l'1-O és la democràcia i "el progrés de tots". L'exalcalde de Figueres també ha enviat un missatge al PNB ara que els pressupostos de l'estat estan pendents d'aprovació. I s'ha preguntat si, veient tot el que està fent Rajoy amb Catalunya "contra la democràcia i les llibertats", el PNB podrà donar suport als pressupostos del PP. "Tenim molts germans d'ànima democràtica, que han patit el dolor d'haver resistit els fanàtics i intransigents i ara, per tenir un quilòmetres més d'AVE, cadascú anirà a la seva?", s'ha preguntat. El risc de perdre tot el que s'ha assolitPer la seva banda, la coordinadora general del PDeCAT, Marta Pascal, ha començat el seu discurs agraint la fortalesa i compromís dels 750 alcaldes que donen suport a l'1-O malgrat les amenaces. I ha recordat que precisament aquest dilluns ha estat a Madrid per donar suport a un d'ells, com és l'alcalde de Tortosa i diputat del PDeCAT al Congrés, Ferran Bel, que s'ha negat a declarar davant la fiscalia del Tribunal Suprem. Pascal ha fet una crida a la participació al referèndum d'aquest diumenge perquè, "si no som molts" l'1-O, "la política que ens oferiran serà la de la residualització" a mans d'un estat espanyol que, al seu entendre, té una "visió allunyada i esbiaixada" del que passa a Catalunya. I ha alertat del risc que, "amb l'excusa de voler aturar l'1-O, ens prenguin tot el que tenim i el projecte de prosperitat per al futur".Per cloure la seva intervenció, ha repetit una cita que va dir el president Puigdemont fa uns dies i que un seguidor seu de Facebook li havia escrit al mur: "Ens volen enterrats però no saben que som llavor". L'acte ha comptat amb la intervenció del president del PDeCAT a comarques gironines, Pere Vila; el coordinador organitzatiu del partit, David Bonvehí i el cap de llista de Compromís per la Bisbal-PDeCAT i actualment regidor a l'oposició, Xevi Font. L'acte s'ha fet al Teatre El Mundial del municipi on hi ha assistit unes 150 persones, entre els quals hi havia alcaldes i regidors del Baix Empordà. Per finalitzat l'acte de campanya pel 'sí', s'ha cantat Els Segadors.


Recordant el present: Col·laboració especial. Crònica del recital de Josep Carreras\nCol·laboració especial. Crònica del recital de Josep Carreras\nPer Joan Rodríguez. Expert, entre d'altres coses, en òpera, i habitual del Liceu\nNit d’homenatge la de dimarts al Liceu. Un Josep Carreras emocionat es presentava 50 anys després de la seva primera aparició en aquell mateix escenari, a l’edat d’onze anys. El públic es va mostrar entregat d’entrada i disposat a ovacionar al tenor independentment de com és desenvolupés el recital. Així, tant bon punt Carreras va trepitjar l’escena, un llarg aplaudiment li va donar la benvinguda, portant-lo al límit de l’emoció.\nEl públic del Liceu estava format per una barreja a parts iguals de fervents admiradors anònims i de figures de l’star sistem polític i cultural català. Des de l’Honorable José Montilla a l’Alcalde Hereu, passant la sempre estimada Núria Feliu, entre molts d’altres.\nA partir d’aquí, un recital que va anar de menys a més. El repertori format bàsicament per cançons napolitanes, estava pensat per acomplir una doble finalitat: no arriscar massa vocalment i allunyar-se de les rareses operístiques, per arribar al màxim de públic possible i agradar tant als Liceístes com al públic que va seguir la retransmissió en diferit que va fer TV3.\nVocalment, el tenor va demostrar que malgrat haver perdut potencia vocal (normal a la seva edat), segueix conservant el timbre i la dicció clara que sempre el van distingir. Una veu que no és el que era, però que segueix testimoniant com en va ser d’important en els anys de plenitud.\nEn acabar, una apoteosi de reconeixements que Carreras va voler agrair arribant a interpretar fins a vuit peces extra, no previstes al programa inicial.\nLa festa al teatre va acabar als volts de tres quarts d’onze de la nit, moment en el que Carreras es va traslladar a la Barceloneta per saludar en directe a les dues mil persones que s’hi havien congregat per seguir la retransmissió del recital. A elles també les va voler obsequiar amb una última peça cantada en directe: Rosó.\nAixí doncs, el tenor va rebre un homenatge merescut després d’una llarga trajectòria que l’ha portat a ser un referent mundial a nivell professional així com un exemple de superació en la lluita contra el càncer. Felicitem-lo a ell, i felicitem-nos tots plegats, ja que almenys per un cop, aquest país ha sabut reconèixer en vida, la univesalitat merescuda d’un dels seus ciutadans.\nEtiquetes de comentaris: col·laboració, música, òpera\nels intempestius estem amb vostè, venim de la connexió Endora...\n20 de juny de 2008 a les 15:36:00 CEST\nCom el dia de l'Edita? O no va arribar a tant?\nPer molts anys (amb algun dia d'anticipació)\nAHHHH ens veiem el dia 5\n20 de juny de 2008 a les 19:44:00 CEST\nNo Albert T, res a veure amb el dia de la Grube. Aplaudiments de reconeixement, no d'histèria col·lectiva, jaja\n20 de juny de 2008 a les 19:55:00 CEST