Una República de la Gent i per a la Gent. Moment actual i perspectives. | Un entre molts\nCosta bastant trobar temps per escriure en aquest temps convulsos mentre acumules dues feines, reunions i accions. També hauria de ser més disciplinat però tard o d’hora m’havia d’ordenar les idees. I sí, encara que s’ha abusat massa de la paraula històric aquestes setmanes estan sent històriques si mirem el que ha passat els darrers 30 anys i a Europa Occidental en general. Els de la meva generació mai havíem vist quelcom així.\nPodria allargar-me fent una cronologia dels esdeveniments però prefereixo deixar-ho així, la mobilització contra la repressió el 20-S marca ja un salt enorme respecte a tots els escenaris del procés que havíem viscut fins ara. El punt culminant és l’1 d’octubre, un referèndum que havia estat ja desactivat és dut a terme i convertit en una victòria per la centenars de milers de persones autoorganitzant-se per guardar els col·legis electorals i per resistir a la repressió de la policia. El referèndum es va a dur a terme tot i tenir un estat en contra que va utilitzar totes les seves armes contra nosaltres, tot i les brutals càrregues de la policia. No em molestaré amb l’assumpte de les garanties, un 42% de participació ena questes condicions és heroic i una victòria contra l’estat espanyol. Al cap de dos dies, la Vaga General (disfressada per alguns com “Aturada de País” ) va esdevenir un èxit complet.\nEl que voldria però en aquest escrit és senyalar alguna punts claus del moment actual i algunes perspectives de futur\nEls esdeveniments de l’últim més han mostrat que si és possible algun tipus de independència de Catalunya és només a través de les grans mobilitzacions i l’autoorganització des d’abaix. Quan més ha trontollat el règim del 78, quan més dèbil ha estat el govern central i quan més aprop hem estat de constituir-nos com a poder independent ha estat quan la mobilització de masses ha estat més forta i ha desbordat més les vies institucionals i les consignes pactades des de dalt i les consignes del govern i al direcció de l’ANC. En aquest sentit l’aparició dels Comitès de Defensa del Referèndum ha estat un salt qualitatiu importantíssim i fonamental. Ara bé, quan el President Puigdemont va proclamar la República i tot seguit va suspendre-la el govern central va passar a controlar els tempos del procés i a tenir la paella pel mànec i tota possibilitat de mediació internacional es va esfumar.\nEl bloc democràtic\nEn aquest curs dels esdeveniments especialment entre el 20-S i el 3-O grans masses de gent i organitzacions que no es definien com a independentistes però si que creien tant en el dret democràtic a decidir com en les llibertats bàsiques de persones i col·lectius s’han mobilitzat i han participat oposant-se a la repressió i prohibicions del Govern Central, en alguna articles s’ha anomenat el “bloc democràtic” que ajuntaria a independentistes i un gran conjunt d’organitzacions d’esquerres de diverses orientacions entre les que s’inclou la llibertària. Un bloc heterogeni i necessàriament contradictori entre sí però que sí que podria ser majoritari a Catalunya amb tota la força que això suposa. La necessitat de no trencar aquest bloc ha estat un argument per postergar al declaració de la República.\nTanmateix cal assenyalar dues coses importants. La primera que aquest bloc democràtic no és pot reduir a la suma de càrrecs electes sinó en la presa de posicionament i mobilització en el seu àmbit de grans conjunts de gent a títol individual i organitzacions de base que fins ara no havien mostrat interès. Reduir aquest bloc democràtic a la posició dels Comuns com a partit és un error fatal.\nAquest bloc democràtic no és pot reduir a la suma de càrrecs electes sinó en la presa de posicionament i mobilització en el seu àmbit de grans conjunts de gent a títol individual i organitzacions de base que\nLa segona és que postergar les declaracions implica una desmoralització ja no només entre el bloc democràtic sinó també en gran part dels independentistes, el PDeCAT (i amb raó) segueix vist amb desconfiança i que les negociacions en despatxos marquin el rumb de la mobilització és percebut per gran part de la gent mobilitzada com que els polítics de nou els estan estafant, i no van gens desencaminats.\nPostergar els moviments i esperar suports internacionals que no arriben donen marge a recomposar el processisme que va ser superat pels esdeveniments entre el 20-S i el 3-O. Ha quedat clar, sinó ho estava abans és que la independència tranquil·la que desitjaven alguns és impossible, i per alguns d’aquests sectors és preferible una Catalunya intervinguda que una Catalunya on el poder estigui en mans de la gent.\nEixamplar el bloc democràtic des de la reivindicació social\nUna aposta que em sembla bastant més convincent és eixamplar el bloc democràtic dotant de contingut social a la reivindicació de la República, aquest component s’intueix però caldria explicitar-ho, actualment hi ha entre 15 i 20% de treballadors en atur, segueixen havent-hi desnonaments i unes 500000 persones per sota del llindar de la pobresa, les classes populars catalanes segueixen patint l’agressió capitalista. Cal repetir i visibilitat que un poder de la Generalitat suposaria la entrada en vigor de les lleis actualment suspeses pel Tribunal Constitucional com la llei contra la pobres energètica entre altres. Són importants però no suficients, es podria afegir la derogació laboral de 2012 i la pujada del salari mínim a 1000 euros en l’àmbit català per citar algunes mesures que tindrien una gran acceptació social. I que el govern de la Generalitat es vegi obligat a acceptar-les. Alhora la defensa dels serveis i institucions públiques contra la intervenció del Govern Espanyol ofereix una oportunitat no només per defensar el que ja tenim sinó per millorar-ho.\nLa defensa dels serveis i institucions públiques contra la intervenció del Govern Espanyol ofereix una oportunitat no només per defensar el que ja tenim sinó per millorar-ho.\nL’objectiu de un estat no només més democràtic sinó també amb una economia més orientada a les classes populars si que podria animar encara més les persones de a peu que conformen aquest bloc democràtic. I en el moviment que és d’on surten les coses aquest component serà necessàriament clau i s’anirà desenvolupant.\nEls pròxims dies tornen a ser claus, en aquests sentit el paper del Parlament torna a marcar l’agenda de mobilitzacions. Entre dijous o divendres sabem si el Govern es rendeix fins a noves eleccions, si proclama la República o si segueix constituït desobeint l’aplicació de l’article 155.\nSi decideix desobeir resulta imprescindible per a la part del bloc democràtic independentista i no independentista començar a traçar uns objectius i reivindicacions de forma autònoma al govern i a les organitzacions transversals del Procés i si cal pressionar-les. Ser autònoms vol dir no estar subordinats però això no treu seguir recolzant el Govern de Catalunya front al Govern Central i al bloc monàrquic del règim del 78. Qui ens enquadrem en aquesta part hauríem de començar a dotar de contingut social a les reivindicacions, no només amb proclames, sinó de manera efectives i defensar les escoles, la sanitat i els serveis d’emergència no amb vistes de mantenir el que hi ha sinó a millorar-ho per al conjunt de les classes populars. I que el Govern de la Generalitat vegi que no pot seguir desobeint sense nosaltres.\nPossibilitats molt optimistes però ben possibles\nPerquè és ben sabut proclamant o no la independència la Generalitat no tindrà el control efectiu del territori ni serà un estat de facto sinó que serà un estat fallit, passaria a ser responsabilitat del govern de la Generalitat mantenir el control de la major quantitat possible de les seves estructures, i també responsabilitat del bloc democràtic fer efectiu aquest control actuant de forma autònoma amb l’objectiu de millorar-los. Aleshores tindríem dos poders sobre un mateix territori, és una situació freqüent en aquest tipus de processos durant la Història i també la Història recent, la qüestió és quin d’aquests dos poders s’acabaria imposant amb el temps.\nAquí resultaria clau la reivindicació social, que en les parts del poder controlades per la Generalitat s’apliquessin polítiques més favorables a les classes populars podria inclinar definitivament la balança a favor d’una República que comptaria amb una majoria de la població organitzada amb tot el que aixó suposa. I amb el temps, a curt plaç no tindríem la Revolució de 1917, ni el control obrer anarcosindicalista de 1936 ni una revolució anticapitalista (de moment) però sí un poder en forma semblant a una República de marcat caràcter antifeixista, antioligàrquic (al enfrontar-nos als grans poders dels bancs i la UE, una República de caràcter social amb uns CDR’s com a columna vertebral. L’existència d’aquest poder canviaria cap al nostre favor la correlació de la lluita de classes a Europa especialment al sud. Pensem ‘hi. Si vam poder fer l’1O també podem fer-ho.\nBé, aquest cop m’he allargat però és que el tema dona per molt i només he tocat alguns dels punts que voldria, disculpeu les faltes, les corregeixo aquesta tarda.\n« Una tardor de 2017 i un hivern de 2018 (I)\nLa Guerra és la Pau »


L'Arboç vol incentivar el reciclatge en bars i restaurants. | Ajuntament de l'Arboç\nS'aprova una reducció del 50% de la taxa pels que facin bé la recollida selectiva\nper Redacció dijous, 31 de desembre 2020 - 09:55h\nLes ordenances fiscals del 2021 de l'Ajuntament de l'Arboç contemplen una rebaixa del 50% a la taxa d'escombraries per als bars i restaurants, amb l'objectiu d'ajudar a minimitzar les dificultats que ha creat la pandèmia del coronavirus. No obstant això, des del consistori han avisat que hi haurà casos en els quals no s'apliqui aquesta reducció.\nD'aquesta manera, aquells bars i restaurants que no reciclin de forma correcta no podran gaudir de la bonificació. Segons l'Ajuntament, aquesta decisió es pren amb l'objectiu d'incentivar «el compliment de les obligacions de reciclatge especificades en l'ordenança municipal de medi ambient».\nRecàrrec pels casos flagrants\nA més a més, des del govern local afegeixen que en els «casos flagrants de males pràctiques de reciclatge» inclús es podrien penalitzar els establiments «amb un increment de la taxa de fins a un 25%» respecte a l'import de l'ordenança del 2020. En aquests casos, els propietaris seran informats prèviament de l'amonestació i podran presentar al·legacions.\nL'Ajuntament de l'Arboç va aprovar el passat 21 de desembre les ordenances fiscals per l'any 2021, entre les quals destaca la gratuïtat de la taxa d'ocupació de la via pública per part de les terrasses dels bars i restaurants.\nAjuntament de l'Arboç L'Arboç comerç medi ambient


Casa Horta de Pollenca Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCasa Horta de Pollenca-, Pollença, Mallorca, Espanya, 0 - Veure al mapaCasa Horta de PollencaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 27 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaire condicionatpiscina privadabalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Mallorca, no busqui més enllà de Casa Horta de Pollenca. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Mallorca. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de servei de bugaderia, caixa forta. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Mallorca, faci de Casa Horta de Pollenca la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Coses a fer, maneres de relaxar-sepiscina [exterior] Serveis i comoditatscaixa fortaservei de bugaderiazona de fumadorsAccéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatneverasala d'estarbalcó/terrassapiscina privadaservei de planxabanyeraplat de dutxatelevisió de pantalla planaempolles d'aigua de cortesiarentadoraTV satèl•lit/cableestris de cuinarenta vaixelles forn microonesreproductor de DVD/CD Idiomes ParlatsEspanyol Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Travelopo t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


Vilafranca es tanca enfront del coronavirus | comarquesnord\nVilafranca es tanca enfront del coronavirus\nMolts serveis municipals no funcionaran des de dilluns, segons apunta l'alcaldessa Sílvia Colom\nTema: Ajuntament de Vilafranca · Coronavirus · Inclou vídeo · Sanitat\nLa Comissió de Sanitat de l’Ajuntament de Vilafranca, reunida el divendres a les Oficines Municipals decidia pendre una sèrie de mesures importants per lluitar contra la propagació del Coronavirus a Vilafranca. D’aquesta manera l’Alcaldessa de Vilafranca, Silvia Colom compareixia davant dels mitjans de comunicació per informar que l’Ajuntament ha suspés tots els actes que organitza fins al 14 d’abril, presentant un llistat a la Conselleria de Sanitat per al seu estudi. Tal vegada si la situació canvia al voltant del Coronavirus es puga reprendre l’agenda cultural, esportiva i festiva.\nLa Comissió decidia també el tancament de molts serveis municipals que ja no funcionaran des d’aquest dilluns. Es mantindrà l’activitat tant a les Oficines Municipals com a l’Edifici de la Mancomunitat Comarcal amb atenció telefònica, via correu electrònic o whatsapp.\nS’informava per part de l’Alcaldessa del paró a nivell educatiu que s’enceta aquest dilluns 16 de Març i també de la importància d’evitar desplaçaments innecessari que puguen fer entrar o eixir gent de Vilafranca.\nL’Ajuntament està també en contacte amb les grans empreses existents a Vilafranca, així com la Fundació Gerón, encarregada de la Residència de la Gent Gran que emetia també un comunicat. Totes elles han adoptat mesures sanitàries extraordinàries per evitar la propagació del Coronavirus.\nEn l’apartat final de la seua intervenció, Sílvia Colom informava de les constants reunions amb el Centre de Salut de Vilafranca al voltant de la situació generada pel Covid-19.\nUna situació delicada i excepcional la que s’ha presentat en aquest tram final de l’hivern a nivell global i que ha obligat a pendre als Ajuntament dels nostres pobles mesures importants per combatre aquesta pandemia.


INSTA-COOK: Objectiu: un dimarts amb final dolç. Cupcakes passió i xocolata.\nObjectiu: un dimarts amb final dolç. Cupcakes passió i xocolata.\n“Y una cosa estaba totalmente clara, la vida, jamás había sido tan dulce…”\nAbans quan tenia un dia estressant, m’agradava fer croquetes. Fa un parell de dies, vaig descobrir els cupcakes. Ni n’havia fet mai, ni els havia provat i ara, després de fer-ho, puc afirmar que és la manera perfecte per fer que un dia de nervis acabi d’una manera dolça.\nMenjar xocolata pot tenir una influència important sobre l'estat d'ànim, en general condueix a un augment de sensacions agradables i una reducció de la tensió, són perfectes per iniciar una setmana que es preveu complicada.\nA banda dels ingredients, fer-los pot resultar també molt relaxant; es tracta d’una recepta molt agraïda, plena de textures que a mi, particularment, em relaxen enormement. La massa de les magdalenes és cremosa i suau i remenar-la és tot un plaer...i de la buttercream...no hi ha res més relaxant que batre la mantega, el sucre i la mica de llet fins tenir una textura crema, llisa i brillant.\nNomés ens queda un element. El color. Quin color podria acabar d’arrodonir uns cupcakes pensats exclusivament per donar un gir al dia?\nEl color té una dimensió psicològica i juga un paper important en la nostra vida, que ens influencia cada dia. Els especialistes en cromoteràpia utilitzen els rajos càlids i estimulants del color vermell animar als pacients. Jo tinc la cuina vermella i sempre que sóc a dins, em sento feliç, he fet la prova...cupcakes vermells.\nLa decisió de fer-los, també ha estat perquè tenia una mica de buttercream de xocolata que em va sobrar l’altre dia dels de xocolata i no sabia que fer-ne, així que, i com no tenia molta quantitat, només he fet sis cupcakes, però us deixo la recepta de dotze, que és la original i val la pena, si us hi poseu, de fer-ne més...us volaran de les mans!!!\nPer la massa, es necessiten, igual que a l’altre recepta de cupcakes, que vaig posar al blog el dissabte, el següents ingredients:\nCom sempre, és important que abans de posar-nos a fer la massa, posem a prescalfar el forn a 180º, i al mateix moment, hem de treure la mantega de la nevera, ja que tant per a la buttercream, com per la massa de cupcakes, ha d’estar ben tova.\nSeguidament, deixem preparada la safata de cupcakes amb les càpsules de paper, tenir-ho tot ben organitzat és molt recomanable.\nTamisem la farina amb el llevat i el cacau i els reservem en un bol.\nDesprés batem la mantega amb el sucre, fins que estiguin ben integrats i la barreja es blanquegi; afegim els ous, un a un, sense deixar de batre, fins que quedin ben incorporats i quan tinguem una massa ben esponjosa i homogènia, afegim la meitat de la farina, barregem, la llet que haurem barrejat amb l’essència de vainilla, i tornem a batre. Hem de seguir batent fins que es tingui una massa ben fina i llavors, ja podem afegir la resta de la farina amb el cacau. El millor és batre-ho tot durant un minut a velocitat baixa, fins que la mescla sigui homogènia i després ja podem posar la massa a les càpsules per cupcakes que teníem preparades d’abans.\nSi no voleu que tota la massa surti de les càpsules quan aquesta pugi, heu d’omplir només 2/3 parts del motllo. Va molt bé per omplir-los amb una cullera de servir boles de gelat (de tamany mig).\nS’han de coure durant uns 22-25 minuts aproximadament (podem comprovar que són cuits punxant els cupcakes amb un escuradents).\nÉs imprescindible tenir paciència i deixar refredar els cupcakes al damunt d’una reixeta abans de posar la buttercream o farcir-los, si no ho féssim la buttercream es desfaria. Mentre es refreden, preparem la buttercream, que en aquest cas, jo he fet de color vermell.\nPer fer la buttercream, necessitem:\n325gr de sucre glas\n1 cullaradeta d’essència de vainilla\n1 culleradeta de colorant vermell en pasta\nIgual que abans, primer hem de tamisar el sucre glas i posar en un bol amb la mantega, amb textura de pomada, l’extracte de vainilla, el colorant en pasta i la llet. Tapant el bol, i amb molt de compte, ja que és possible que s’aixequi molta pols, hem de començar a batre a velocitat mínima durant aproximadament un minut. Després, quan la massa comenci a ser homogènia, s’ha d’augmentar la velocitat i batem al menys durant cinc minuts a velocitat alta.\nLa crema de mantega es tornarà cremosa.\nJo en aquest cas els he fet farcits amb el buttercream de xocolata intens que em va sobrar dels cupcakes de dissabte, així que la recepta del farcit la podeu mirar al post que vaig penjar.\nQuan els cupcakes estiguin ben freds, amb l’ajuda d’una cullereta traiem del mig una mica de cupcake, amb molt de compte, del tamany d’un gra de raïm, posem el buttercream de xocolata i tapem amb el trosset que hem tret.\nDesprés ja podem decorar el cupcake amb la buttercream vermella que tenim preparada, que és molt vistosa.\nFem una rosa de crema, començant pel centre del pastisset, situant la “ boquilla” (d’estrella tancada), en vertical i anant girant, en el sentit de les agulles de rellotge, mentre es segueix apretant de manera constant perquè surti sempre la mateixa quantitat de crema. Com m’agrada que els cupcakes tinguin força volum, he aplicat una segona capa, seguint la primera, és a dir, que la segona va de fora a dins.\nHaga una lista de cosas importantes para hacer hoy.\nEn la parte superior de su lista ponga comer chocolate.\nAhora, usted tendrá al menos una cosa hecha.


Assistència al cor: un excés de mort amb les alertes impel·lia | Sublimis\nFDA en un excés de mort amb un dispositiu d’assistència cardíaca de la gamma Impella\nAquest és el dispositiu de suport ventricular dret Impella RP, usable fins a 14 dies, Indicat en pacients que desenvolupen una insuficiència cardíaca correcta aguda o la descomponació després de la implantació d’un dispositiu de suport ventricular esquerre, infart, trasplantament cardíac o cirurgia de cor oberta, depenent del lloc web d’Abiomed.\nLa FDA ha aprovat aquest dispositiu 20 de setembre de 2017. En els estudis clínics pre-màrica, amb criteris d’estrictament i exclusió estricta de pacients, supervivència a 30 dies després de l’explotació del dispositiu o la sortida de l’hospital, o fins a la iniciació de la teràpia a llarg termini (empelt cardíac) , la implantació quirúrgica d’un dispositiu de suport a la dreta del dret ventricular permanent) era de 73,3%, informa de la FDA.\nEn un estudi de post-màrqueting, realitzat per la sol·licitud a petició de la FDA, que ha de seguir un total de 60 pacients recentment tractats durant un any a través del registre CVAD. In Lloc de l’empresa, els resultats intermedis mostren que només 4 de cada 23 (17,4%) els pacients han arribat al criteri principal de la supervivència, fins i tot tal com es va avaluar en la prova de pre-màrqueting.\nL’Agència ha sol·licitat anàlisis addicionals en abiomed. Les dades transmeses al gener per l’empresa “suggereixen que l’elevada taxa de mortalitat observada en l’estudi de post-màrqueting es podria relacionar principalment amb les diferències en les característiques de preimplantació dels pacients inclosos en relació amb els pacients dels estudis de pre-màrqueting”, indica La FDA.\nExplica que 16 dels 23 pacients d’estudi de post-màrqueting no haurien respost als criteris d’inclusió de proves de pre-màrqueting: tenien un xoc cardiogènic des de més de 48 h, va tenir un intra – Atenció cardíaca cositals, havia estat tractada amb una bola contra-impulsa intra-aòrtica, o tenia una preimplantació de l’esdeveniment neurològic hipòxic o isquèmic.\nLa FDA recorda a professionals de la salut que l’aprovació de l’Impella El sistema RP es basa en els resultats dels estudis preclínics que han inclòs els pacients amb un xoc cardiogènic per menys de 48 hores abans de la implantació d’eliminació . A més, cap havia tingut una arrestació cardíaca intra-hospital, ni havia estat tractada amb globus contra-impulsos intra-aòrtics o havia patit un esdeveniment neurològic hipòxic o isquèmic abans de la implantació.\n“Tot i que aquests esdeveniments clínics No impediu una decisió clínica d’utilitzar el dispositiu, cal advertir als metges que es produeixin un o més d’aquests esdeveniments abans que la implantació d’IMELLA RP pugui reduir la taxa de supervivència esperada “, diu l’agència nord-americana.\nEl dispositiu és diferent de les de la mateixa gamma avaluada recentment per l’Alta Autoritat de Salut (ha) a França, que són dispositius que queden, l’assistència temporal temporal també, sinó per a una durada més curta, Impella CP i Impolla 5.0, Nota.\nAquests dos dispositius van rebre una opinió negativa de la Comissió Nacional de la Comissió Nacional el març de 2018 l’avaluació de dispositius mèdics i productes sanitaris (CNEDIMTS), que ha considerat el seu servei espera U (SA) insuficient per a un registre d’amortització en la indicació reclamada de “Fallada ventricular aguda refractaris a un tractament mèdic òptim, que es produeix en un context de: xoc cardiogènic d’origen isquèmic (per exemple, infart de miocardi) o no (per exemple, la cardiomiopatia dilatada, miocarditis viral, cardiomiopatia valvular); Xoc cardiogènic en cirurgia cardíaca postoperatòria “.\nPrevious Post - Previous post: L’alcalde de Buenos Aires tanca el zoo de la ciutat. 2500 animals aviat alliberen.\nNext Post - Next post: Militeu els inversors per a la creació de un índex en el no-Side


Estudis mostren que els làctis sencers presenten més beneficis a nivell cardiovascular i de síndrome metabòlica que els semi o desnatats | Endocrinologia i Nutrició Hospital Quirón Dexeus Barcelona\nD'aquesta manera, al desgreixar-los, infravalorem la resta de components grassos que eliminem i les seves propietats nutricionals. Perdem àcids grassos saturats i trans saludables, mono i poliinsaturats, al igual que vitamines liposolubles com la D i K.\nI sí, heu llegit bé, hi ha greixos saturats i trans saludables:\n• Metanàlisi (Panth N, 2018): els àcids grassos saturats de cadena mitjana (C6: 0, C8: 0 i C10: 0) presents en els làctics incrementen el HDL (colesterol bo) i no alteren el LDL ni els triglicèrids sanguinis totals, de manera que podrien suposar beneficis a nivell cardiovascular.\n• Metanàlisi (Liang J, 2018): l'àcid trans-palmitoleic (trans-16: 1n-7) present en els làctics d'animals remugants augmenta la sensibilitat a la insulina i redueix els triglicèrids sanguinis i la resposta inflamatòria crònica, de manera que suposa un benefici directe contra qualsevol malaltia inflamatòria, incloent la síndrome metabòlica (obesitat, MCV, diabetis, hipertensió i dislipèmia).\nA més, en diversos estudis s'ha confirmat que la relació entre la ingesta i la síndrome metabòlica varia més en funció del tipus d'aliment, i no tant per la seva quantitat de greix. També s'ha associat el consum de làctics sencers amb una major sacietat i inferior ingesta de carbohidrats.\nLa vitamina K, present en els làctics sencers que han experimentat un procés de fermentació com el formatge, iogurt o quefir, també mostra beneficis a nivell cardiovascular. A nivells elevats podria reduir la calcificació arterial i millorar la resistència a la insulina (Mozaffarian D, 2018).\n- Caldria prendre precaucions amb els individus que es mediquin amb anticoagulants (Sintrom o Warfarina), ja que són antagonistes de la vitamina K i podrien donar-se complicacions tromboembòliques.\nPodríem concloure que el greix dels làctics no és perjudicial com s'ha donat a entendre durant anys i que s'haurien de revalorar les recomanacions sobre el seu percentatge gras per part dels professionals i en funció de cada pacient.\nÉs important reconèixer els aliments, en aquest cas els làctics, com una matriu de substàncies i saber que els seus beneficis no es donen per un sol nutrient, sinó per tot el seu conjunt.\nDes de ENDOCS t'animem si "pots" i t'agraden els làctics, els consumeixis de qualsevol manera. Sí que és aconsellable que, si el teu objectiu és la pèrdua de greix corporal, límitis el consum de làctics MOLT greixosos per poder aconseguir de manera més fàcil el teu objectiu. En el cas que et costi molt, podríem fer reduccions calòriques en altres aspectes.\nLes Dietistes-Nutricionistes de ENDOCS busquem alternatives perquè puguis continuar / iniciar la teva pauta alimentària el millor possible.


• Llum Llopis va guanyar els seus combats pel màxima puntuació per a plantar-se en la final autonòmica, que també va guanyar • Tres judokes del Judo Club Alcoi al Campionat Autonòmic aleví\nTags: Alcoi, Judo Club Alcoi\nRecentment s’ha celebrat a Torrevieja el Campionat Autonòmic aleví de judo. El Judo Club Alcoi va acudir amb tres judokes, Llum Llopis, Mariola Fresneda i Iván Jordá.\nIván, en menys de 52 kg masculí al seu primer any d’aleví, va disputar tres combats pagant la inexperiència en aquesta categoria perdent els combats per xicotetes errades.\nPel que fa a les xiques, Llum i Mariola competien en la categoria de pes de menys de 42 kg. Mariola va disputar dos combats, cedint en els últims instants d’aquests. Per contra, Llum va guanyar els seus combats pel màxima puntuació per a plantar-se en la final autonòmica, que també va guanyar en els últims segons del combat.


Browse: Home » EMOCIÓ, RITME I TECNOLOGIA: DUES VERSIONS EXCLUSIVES DE L’IBIZA I EL ARONA AMB BEATSAUDIO\nNoves versions equipades amb un complet equipament, en el qual destaca el sistema de so BeatsAudio i el nou Digital Cockpit. SEAT i Beats by Dr. Dre, dues marques amb valors compartits per millorar l’experiència de conducció. Les dues versions incorporen detalls estètics personalitzats que accentuen el seu caràcter exclusiu.\nSEAT i el sistema de so BeatsAudio van un pas més enllà amb el llançament de dues versions exclusives dels models més urbans i juvenils: iBIZA Beats i Arona Beats, que arribaran al mercat en l’últim trimestre de l’any. Vehicles urbans amb esperit juvenil. Aquesta definició no només es compleix al peu de la lletra en els nous models de SEAT, sinó que és igualment vàlida per a la reconeguda marca d’àudio Beats by Dr. Dre, que ha transformat la nostra manera de gaudir de la música. La col·laboració entre SEAT i Beats va donar començament l’any passat a l’oferir BeatsAudio com a sistema de so premium en diferents models de la gamma (Eivissa, Lleó, Arona i Ateca).\nTots dos models compten amb detalls estètics exclusius i un equipament específic, a les quals se suma un sistema de so premium amb el qual escoltar la música com si es tractés d’acompanyar als teus artistes preferits en l’estudi de gravació.\nEl sistema de so BeatsAudio que equipen l’Ibiza i el Arona Beats, està compost per un amplificador de 8 canals i 300 watts, un processador de senyal digital (DAB) i set altaveus de qualitat excepcional: dos tweeters en els pilars davanters, dos woofers a les portes davanteres, dos altaveus de banda ampla a la part posterior i un subwoofer integrat en el buit de la roda de recanvi, que canalitza el so cap a l’interior de l’habitacle.\nA més del sistema de so Premium, l’Ibiza i el Arona Beats incorporen el nou Digital Cockpit, un quadre d’instruments digital que el conductor pot personalitzar al seu gust des del volant multifunció o el sistema de infoentreteniment. Així mateix, inclou també el sistema Full Link -per vincular el telèfon intel·ligent a la pantalla d’16,5 cm (6,5 ”) mitjançant MirrorLink, Android Acte o CarPlay-.\nTots dos models destaquen per un equipament personalitzat que inclou fars Full LED, seients de disseny exclusiu, motllures cromades a les finestretes, noves estreps de disseny específic i il·luminades, que donen la benvinguda amb una llum d’ambient en tons blanc i taronja, els colors de BeatsAudio i, per descomptat, el logotip BeatsAudio a la porta del maleter.\nL’Ibiza i el Arona Beats inclouen una reixeta al voltant dels fars antiboira de color taronja Eclipse. Aquest mateix color es repeteix en la carcassa dels retrovisors exteriors ia l’interior, en el marc de la pantalla d’infoentreteniment i en les costures de la palanca de canvis, el volant i el fre de mà. Els panells interiors de les portes vénen de sèrie en color Ice Metall; de la mateixa manera que la consola, només en el cas del Arona.\nEls dos models estaran disponibles en un nou color: Gris Magnètic. El conjunt de la gamma, format per cinc colors, es completarà amb el taronja Eclipsi, plata Urban, negre Midnight i blanc Nevada. El Arona Beats, per la seva banda, estarà disponible en tres opcions de carrosseria bicolor: Negre Midnight, Gris Magnètic i Taronja Eclipse.\nSEAT, passió per la música\nEls nous models Beats de l’Ibiza i el Arona debutaran davant el públic al Primavera Sound, un important festival internacional de música en el qual SEAT participa en qualitat de col·laborador estratègic. Aquesta aliança reforça el compromís de la marca espanyola amb la música i els seus llaços amb Barcelona, on el fabricant està també present en esdeveniments de calibre mundial, com el Mobile World Congress o l’Smart City Expo World Congress.\nEl SEAT Ibiza Beats comptarà amb tres motors de gasolina i tres dièsel. La gamma de gasolina comença amb un 1.0 MPI de 75 CV i continua amb un 1.0 TSI de tres cilindres, amb 95 o 115 CV. Totes les versions de gasolina vénen amb canvi manual. Quant a l’oferta Diesel, el SEAT Ibiza Beats s’oferirà amb els motors 1.6 TDI de 95 i 115 CV. Tots ells amb canvi manual.\nEn el cas del Arona Beats, la gamma de gasolina començarà amb el 1.0 TSI de 95 CV, vinculat a un canvi manual de cinc velocitats. A aquest li seguirà un 1.0 TSI de 115 CV, amb canvi manual de sis marxes o amb DSG de doble embragatge i set velocitats.\nPel que fa al Diesel, l’eficient i fiable 1.6 TDI estarà disponible a 95 i 115 CV. La versió de 95 CV permet triar entre un canvi manual de cinc velocitats o DSG de set velocitats; la de 115 CV ve acompanyada d’un canvi manual de sis velocitats.\n← RENAULT EXPOSA LA SEVA GAMMA Z.E. AL VEM 2018\nPREUS PER A ESPANYA: NOU BMW 620D I 620D XDRIVE GRAN TURISME →


Cultura invertirà 500 milions per dur a terme el primer Pla Estratègic Cultural Valencià pioner a Europa – Compromís\nCultura invertirà 500 milions per dur a terme el primer Pla Estratègic Cultural Valencià pioner a Europa\nEl conseller d’Educació, Investigació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, acompanyat per la vicepresidenta del Consell Mònica Oltra, ha presentat #FesCultura, el primer Pla Estratègic Cultural Valencià, dissenyat a partir d’un estudi encomanat a l’Àrea d’Investigació en Economia de la Cultura de la Universitat de València.\nFes Cultura conté 7 objectius prioritzats i avaluables que es desenvolupen a partir de 7 plans, els quals contenen 70 mesures concretes. Es tracta d’un pla pioner a Europa, pel fet de definir les polítiques culturals mitjançant un procés participatiu i obert a la ciutadania mitjançant un estudi previ.\nLes grans línies d’actuació de Fes Cultura en el període 2016-2020 són la creació i consolidació d’una vertadera indústria cultural valenciana, la democratització de l’accés a la cultura, la descentralització territorial, la internacionalització i la cooperació entre institucions.\nPer aconseguir-ho hi ha prevista una inversió de 500 milions d’euros fins a 2020 amb el compromís que puga augmentar-se si s’aconsegueix un finançament just. Això suposa arribar a 2020 a l’1% del pressupost de la Generalitat. A més, es preveu que les mesures incloses en Fes Cultura puguen augmentar en un 7% la productivitat de l’economia valenciana.\nCreació de 10.000 llocs d’ocupació i 12.000 empreses culturals\nEntre els principals objectius d’aquest pla es troba la creació de 10.000 llocs d’ocupació, l’augment del nombre d’empreses culturals a 12.000, així com fomentar l’increment en 200 milions d’euros de la despesa que fan els valencians i les valencianes en béns i serveis culturals, assolir 2 milions d’espectadors teatrals anuals i incorporar 8.000 persones en la pràctica amateur d’arts escèniques, augmentar fins a 2,5 milions els espectadors de música en viu i duplicar l’oferta de concerts a 10.000, aconseguir 6 milions de visitants als museus valencians i incorporar 80 nous punts de lectura i 300.000 usuaris en la xarxa de biblioteques.\nEl conseller Marzà, ha explicat que aquest pla respon a la demanda dels sectors culturals i de la societat valenciana: “Ens reclamaven que hi haguera una política cultural definida, amb uns objectius, amb un full de ruta, amb una avaluació possible, és a dir, que hi haguera un espai compartit on poguérem construir conjuntament i que, d’una vegada per totes, tinguérem una política cultural que anara més enllà de l’ocurrència”.\nMarzà ha incidit en la importància de la cultura com a poble i ha destacat que “els valencians i les valencianes ens hem de mostrar com som i no com ens han pintat; eixa és una de les claus d’aquest pla estratègic, ja que els valencians i les valencianes som especialment bons en creativitat, especialment bons en cultura.”\nEn aquest sentit, la vicepresidenta del Consell, Mònica Oltra, ha declarat que “aquesta presentació del pla és un punt d’inflexió que es resumiria en un frase: de l’ocurrència a l’estratègia. Aquest pla posa la cultura en el lloc on mai hauria d’haver deixat d’estar, en un lloc central “. Oltra ha volgut agrair que Fes Cultura “incorpore de la mateixa manera als homes i a les dones, perquè estic convençuda que és una garantia haver incorporat en condicions d’igualtat les dos visions que compartim del món”.\nA l’acte també ha intervingut Pau Rausell, responsable d’ECONCULT, l’Àrea d’Investigació en Economia de la Cultura de la Universitat de València que ha rebut l’encàrrec de dissenyar l’estudi avaluatiu i de diagnosi que ha donat peu al disseny per part de Cultura del Pla Estratègic Cultural Valencià 2016-2020. Rausell ha explicat que “per primera vegada a Europa s’ha plantejat un procés participatiu obert a la ciutadania per tal de definir els objectius de la política cultural” i ha afegit que «només hi ha un cas semblant al món: Canadà, on s’ha realitzat una iniciativa semblant”.


Consell Local de Joventut de Lleida | No és fàcil\n12 febr. No és fàcil\nDurant el mes de gener i febrer, les entitats hem de realitzar la justificació de la subvenció de 2017. Comencem bé l’any tenint en compte que moltes entitats ens veiem obligades a renunciar a una gran part de la subvenció “gràcies” a la paralització de les institucions catalanes. Però no tot és culpa del 155.\nLes sol·licituds es van realitzar entre el març i l’abril del 2017, quan s’havien de realitzar al febrer però la Generalitat ho va retardar un mes i mig. Després de totes les notificacions, al·legacions i “problemes” que sorgeixen pel camí, la resolució definitiva es publica al mes de novembre. Per tant, les entitats van estar 6 mesos sense saber si podrien o no realitzar els projectes i davant la situació política, les coses no van millorar. Un cop publicada la resolució, encara es va tardar un mes en fer el primer pagament. Un pagament que no donava per a res, a dues setmanes d’acabar l’any.\nEn conclusió, la culpa no ha estat només del 155 sinó d’un seguit d’obstacles que han deixat paralitzades a moltes entitats, sobretot juvenils tenint en compte que aquestes no comptem amb una liquiditat continua i per tant, complica el desenvolupament dels nostres projectes. Ens agradaria que les institucions es comprometin a complir els termini i donin més ajuda a aquelles entitats que tenen dificultats econòmiques i d’altres.


Ahlam Bsharat és una escriptora que és filla del vent, dels arbres, el so dels ocells i dels rius - LOBLANC\nAhlam Bsharat és una escriptora Palestina que va participar aquesta setmana en la Residència Creativa del Mediterrani que organitza l’entitat pública CASA MEDITERRÁNEO a la ciutat d’Alacant. Ella va nàixer en Tammun en el nord del seu país, encara que ara viu en Tamallah, prop de Jerusalem. El seu lloc d’origen és un lloc de molta de calor, dedicat a l’agricultura, amb belles muntanyes i rius, plena naturalesa, qüestió que està present en la seua literatura. També existeixen assentaments israelians. Entre altres coses, treballa en el Ministeri de Cultura on va emprendre un projecte compromés amb la literatura infantil de la qual és especialista i creadora.\nP: Eres autora guardonada de poesia, novel·les, has fet guions de ràdio i televisió. Com des de la nostra revista ens sentim compromesos amb el gènere volem conéixer quin tipus de poesia fas, els temes, la qual cosa assegues…\nR: En poesia escric sobre pensaments no novel·lescos. La vida, la meua llar, el meu apartament de Ramallah que em dóna la tranquil·litat per a estar sola però entre la gent. Les meues flors al balcó, és a dir la meua poesia és la meua vida actual. Per tant, és el meu món interior. D’alguna manera són les meues memòries que transporte en un gan camió replet de reflexions existencials. A mi em feia por publicar la poesia que al final és com veig la vida i explicar el que estic vivint. Estar espantada és la condició de ser poeta i per això la por és un dels meus temes principals en la poesia: no sóc una persona real sinó sóc com els meus poemes. El dia que els publique seré llavors real.\nP: La infància t’importa. Vas ser finalista per al Premi Etisalat de Literatura Àrab per a xiquets i xiquetes. De fet has fet tallers d’escriptura creativa per a la infància.\nR: En els meus poemes i les meues novel·les escric sobre la meua infància. A la ciutat on vaig nàixer em sentia un xicotet insecte però també com una filla del vent, dels arbres, els sons dels ocells i dels rius, sent naturalesa lluny de tot, i vaig descobrir que tenia també una família. Aquesta situació ha sigut la base per a convertir-me en una narradora de contes per a entretindre’m a la meua mateixa i a la resta de la infància.\nP: Vas ser artista en residència a Bèlgica i França, quins projectes vas desenvolupar?\nR: A Bèlgica vaig estar en 2008, la meua primera residència a Europa on va ser com un exercici de viure sola, lluny de la meua terra bregant en una nova part del món. Un mes allí. La meua experiència a França, quatre mesos a París, va ser un projecte per a treballar un dels meus llibres on recree el meu lloc profund que he parlat en la meua infància. Va ser molt interessant escriure en aquesta ciutat plena d’art que és París contant la història de la xiqueta que viu al costat del Mar Mort.\nLa teua última novel·la crec que va ser La factoria de la memòria (traduït lliurement). Una obra que ocorre al teu país. Què comptaries de la teua novel·la per a atraure els-as lectors-as.\nR: Parla d’un xic que perd a la seua mare i per tant pateix per aqueixa situació. Creu que està traint la memòria de la seua mare perquè viu el present. Per tant, és un debat interior del personatge sobre la vida en un format filosòfic, situació que trobes en aquesta i altres novel·les meues. Una novel·la que ocorre en un lloc real de Palestina que és el cim Al Asor que està en un lloc ocupat per Israel. Vaig intentar donar la llibertat a aqueix lloc en la meua novel·la donant l’oportunitat a tres xics i una xica per a jugar allí, al joc de la memòria, que és una lluita contra l’oblit on cada jugador té un rol específic en l’activitat que realitzen davall d’un arbre propi de Palestina i Jordània que és el Carob. Per tant parle de l’ocupació però des d’està metàfora que relate.\nP: Què vas fer el dilluns en la trobada organitzada per Casa Mediterrani?\nR: M’ha donat l’oportunitat d’estar lluny de la por i de posar els meus poemes en un llibre tots junts. A vegades necessitem estar lluny dels nostres hàbits o lloc de confort perquè t’enforteix perquè intentes descobrir la raó per a viure en l’actualitat. Em dóna l’oportunitat de practicar els meus sentiments i de tornar a aqueixa xicoteta xiqueta del meu lloc profund. En la trobada vaig tornar a la meua infància on tinc alguna cosa que fer, que intente descobrir.\nNota: per a la realització d’aquesta entrevista comptem amb la participació professional d’Ariadna García en qualitat de traductora, cosa que agraïm molt.\nPreviousLa Diputación de Alicante apoya al Museo Paleontológico de Elche en la conservación de su patrimonio\nNextCamela celebrarà a Alacant amb “Rebobinant 25 aniversari”, el seu quart de segle musical


El Ripollès pateix un nou terratrèmol, amb una intensitat de 2,4 graus — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El Ripollès pateix un nou terratrèmol, amb una intensitat de 2,4 graus\nEl Ripollès pateix un nou terratrèmol, amb una intensitat de 2,4 graus\nEl Ripollès s'ha vist sacsejat aquest dimecres a la nit per un nou terratrèmol, de 2,4 graus a l'escala de Richter i amb epicentre entre Sant Joan de les Abadesses i Sant Pau de Segúries, segons fonts de l'Institut Geològic de Catalunya (IGC). No es té constància, però, de danys personals o materials.\nEls veïns que van percebre el moviment, a quarts d'11 de la nit, l'han definit com una sotragada que ha fet bellugar els mobles de casa. Com en d'altres terratrèmols semblants, han comparat la sensació a la d'un cop de porta molt fort. El sisme no s'ha percebut a Ripoll.\nL'Institut Geològic ha recordat que cada any hi ha diferents moviments com aquest a Catalunya, que formen part de l'estabilització del terreny i que no solen tenir conseqüències greus. Aquest fet se sol produir al Pirineu i el Ripollès és entre les comarques on és més habitual.


Minuts de ràdio - Botiga Editorial Edimurtra\nInici / Llibres / Minuts de ràdio\nMinuts de ràdio. Viure la festa cada dia\nAmb Minuts de ràdio voldria sintonitzar amb persones que concec, amb amics, i també amb gent que encara no conec personalment. Parlar per la ràdio, escriure i publicar un llibre és obrir les portes del cor de bat a bat per comunicar a tothom allò que un sap, és i viu.\nViure la festa cada dia vol ser un camí de goig que valori tot d’aspectes positius – i d’altres que semblen negatius- de la vida quotidiana de les persones.\nAutor: Josep Lluís Socías Bruguera\nIl·lustracions: sí, b/n; autora: Berna López\nSigueu els primers a ressenyar “Minuts de ràdio”


Ibrahimovic, molt a prop de tornar al Milan\nIbrahimovic, en una imatge d'arxiu. | AC Milan\nEl davanter suec podria ser el gran reforç del conjunt italià durant el mercat de fitxatges d'hivern, segons 'Goal'\nper Redacció 05 de desembre de 2018 12:48\nZlatan Ibrahimovic és a només un pas de tornar a l'elit del futbol europeu. El davanter suec ha brillat en la seva primera temporada a la MLS estatunidenca i, segons Goal, el davanter suec i el Milan ja han arribat a un acord perquè l'exjugador del Barça vesteixi la mateixa samarreta que va posar-se després del seu pas pel Camp Nou.\nGattuso, entrenador del Milan, vol un recanvi de garanties per donar descans a Higuaín i Cutrone i poder lluitar, així, per classificar-se per a la Champions 2019/20. Encara que ja té 37 anys, Ibrahimovic ha demostrat que està en forma i, a més, el suec té una gran experiència a la Serie A, competició que ha guanyat en quatre ocasions i en la qual ha marcat 148 gols en 294 partits.\nEl mitjà de comunicació no especifica si el contracte que unirà Ibrahimovic i el Milan serà de cessió mentre la MLS no torna a reprendre's o bé es perllongarà durant més temps. Sigui com sigui, les informacions que el Corriere della Sera va difondre a principis d'octubre comencen a confirmar-se. L'exfutbolista blaugrana és molt a prop de tornar a competir a Europa.


Volen que els estudiants també estiguin "completament lliures de deures i d'exàmens a la tornada"\nNÚRIA MARTÍNEZ Barcelona 10/04/2017 19:44\n651x366 Una família, en el moment de fer deures / CRISTINA CALDERER Una família, en el moment de fer deures / CRISTINA CALDERER\nDesprés de la vaga dels caps de setmana de novembre, la Confederació Espanyola d’Associacions de Pares i Mares d’Alumnes (Ceapa) ha reactivat la campanya contra els deures per Setmana Santa. A més, sol·liciten que, fins al 24 d'abril, els estudiants "estiguin completament lliures de deures escolars i d'exàmens a la tornada".\n"És un model que correspon al segle passat, i estem dient a les famílies que deixin d'acceptar-lo", apunta el president de la (Ceapa) José Luis Pazos, que afegeix que "les vacances han de ser per descansar". En aquest sentit, assegura que els deures "porten molt temps instaurats", i per tant, "és difícil canviar la mentalitat en poc temps". A més, denuncia que els alumnes tinguin deures per Setmana Santa, "mentre mestres i pares descansen".\nPer saber amb més exactitud com està funcionant la campanya contra els deures, la Ceapa ha fet un estudi entre pares i mares d'alumnes en què han participat més de 67.000 persones. Els resultats conclouen que s'ha obtingut una reducció dels deures escolars en un 32,60% els caps de setmana i en un 23,76% durant la setmana.\nSegons l'enquesta, l'eliminació o reducció dels deures escolars s'ha aconseguit en el 61,43% dels casos mitjançant acords amb el professorat. S'ha produït un descens percentual de les persones que defensen l'existència dels deures per fer a casa (-1,76%), han augmentat els que aposten per reduir el temps que es dedica a aquestes tasques (6,06%) i també són més les persones que s'han manifestat a favor d'eliminar els deures (3,83%).\n"Volem que els deures no existeixin, però per això ha de canviar el model educatiu, i això no es fa amb la campanya", conclou Pazos.\nSetmana Santa sense deures


[02/01] Vaga portuària a Barranquilla - «Brazo y Cerebro» - «Adelante» - «Alba Roja» - Atemptat a Nàpols - Gervasio - Girolo - Ottesen-Jensen - Dorlet - Perales - Ramírez Romeo - Baudy - Adam - Villeval - Steinberg - De Boe - Alcaraz - Mérida - Cano - Arru"\nShowing article 2721 of 10527 in channel 13961322\nFirst Article ... Article 2719 Article 2720 Article 2721 Article 2722 Article 2723 ... Last Article\n[02/01] Vaga portuària a Barranquilla - «Brazo y Cerebro» - «Adelante» - «Alba Roja» - Atemptat a Nàpols - Gervasio - Girolo - Ottesen-Jensen - Dorlet - Perales - Ramírez Romeo - Baudy - Adam - Villeval - Steinberg - De Boe - Alcaraz - Mérida - Cano - Arru\nJanuary 3, 2015, 5:28 am\nNext Bon any nou\nPrevious Adolfo Suárez (UCD), Santiago Carrillo (PCE) i Felipe González (PSOE) contra els comunistes de les Illes (OEC)\n[02/01] Vaga portuària a Barranquilla -«Brazo y Cerebro» - «Adelante» - «Alba Roja» - Atemptat a Nàpols - Gervasio - Girolo - Ottesen-Jensen - Dorlet - Perales - Ramírez Romeo - Baudy - Adam - Villeval - Steinberg - De Boe - Alcaraz - Mérida - Cano - Arru\n- Surt Brazo y Cerebro: El 2 de gener de 1932 surt a Terrassa (Vallès Occidental, Catalunya) el primer número del setmanari anarcosindicalista Brazo y Cerebro. Órgano de los Sindicatos de la comarca de Tarrasa. Portavoz de la Confederació Nacional del Trabajo. AIT. El primer número portà l'epígraf d'Arthur Schopenhauer «El cervell humàés més temible que l'urpa del lleó.». Publicà notícies sobre sindicalisme, antirepressió, qüestions orgàniques, etc. Trobem articles de Delfín Badía, S. Badía, L. Barbedette, J. Cavallé, J. Cuatrecasas, Libertario Díez, Ricard Domènech, Carolina Gaspar, J. Jové, Llops, Julio Llorca, Louis Loreal, Gregorio Marañón, J. Martí Alcaraz, Leopoldo Martínez, Antònia Maymon, Santiago Navarro, O. Orraván, Espartaco Puig, M. Rigo, J. Rusiñol i J. Torres, entre d'altres. En sortiren sis números, l'últim el 13 de febrer de 1932.\n- Surt Adelante: El 2 de gener de 1937 surt a Reus (Baix Camp, Catalunya) el primer número del setmanari anarcosindicalista Adelante. Órgano de la CNT y de la FAI en Tarragona y su provincia. Portavoz de los trabajadores en general. A partir del número 2 (16 de gener de 1937) portarà el subtítol «Órgano de la CNT y de la FAI en Reus y su región» i després«Órgano de la CNT y de la FAI de la IV Región. Portavoz de la Confederación Regional del Trabajo de Catalunya (CNT-AIT)». Cristóbal fou el redactor en cap. Trobem articles de J. Higueras, Ginés García, Cienfuegos, Beltran, Luisa Alba, A. Menéndez Aleyxandre, entre d'altres. El número 38 (20 de novembre de 1937)és un extra dedicat a Buenaventura Durruti. En sortiren 52 números, l'últim el 29 de gener de 1938.\n- Eugenio Girolo: El 2 de gener de 1886 neix a Andalo Valtenillo (Llombardia, Itàlia) el propagandista anarquista Eugenio Girolo. Fill d'una família pagesa molt empobrida --sos pares es deien Bernardo Girolo i Caterina Maccani--, emigrà molt jove a Suïssa, d'antuvi per a feines estacionals i a partir de 1904 de manera definitiva. A partir de finals de 1903 envià col·laboracions al periòdic de l'Spezia Il Libertario. En juliol d'aquell any s'instal·là a Schaffaussen (Schaffhausen, Suïssa), on envià regularment cròniques al periòdic milanès Il Grido della Folla. En 1905, sota el pseudònim Eugenio Vattelacerca, envià articles a L'Aurora de Ravenna. En 1906 s'establí al cantó helvètic de Sankt Gallen i intensificà la seva col·laboració amb la premsa llibertària. El juliol de 1906 intentà organitzar a Basilea una conferència sobre « Humbert I d'Itàlia i Gaetano Bresci», però fou prohibida a resultes de la intervenció del cònsol italià. El desembre de 1906 deixà Suïssa i marxà a Milà, on treballà com a obrer mecànic i visqué a casa de companys i a la impremta de La Protesta Umana (1906-1909). En aquesta publicació va escriure articles sota diversos pseudònims (Olorig,Girolo, Eugenio Vattelecerca, Attilio Regolo, etc.). A més, donava conferències dominicals per als companys de la regió; va ser en una d'aquestes conferències, a Piacenza d'Adige, que fou detingut per «ultratges als carrabiners» i condemnat a 40 dies de presó. Després tornà a Suïssa i s'instal·là a Arbon, d'on fou expulsat per «vagabundejaria» arran dels fets del «Primer de Maig» de 1908 i repatriat a Andalo. Poc després, passà a França i a l'alsaciana Mülhausen fou detingut i expulsat per«possessió de propaganda anarquista». Després d'un temps a Itàlia, el desembre de 1908 el trobem novament a Arbon. En 1911 s'instal·là a Rorschach i a partir de l'any següent comença a col·laborar, sota el pseudònim Maligno, en Le Réveil / Il Risveglio de Ginebra, on va fer apologia de l'atemptat de l'anarquista maçó Antonio D'Alba contra el rei Víctor Manuel III d'Itàlia a Roma. La policia el qualificà aleshores de ser, juntament amb Luigi Bertoni, «el més actiu i violent dels conferenciants anarquistes existents a Suïssa». En 1914 es traslladà a Horgen i després a Zuric, on continuà la seva tasca de conferenciant. Durant la Gran Guerra, restà a Suïssa, mentre un tribunal militar de Milà el condemnava per«deserció». Fou força actiu en el Grup Llibertari de Zuric, amb Spotti, Misefari, Copetti i altres. En acabar el conflicte, el gener de 1919, fou expulsat de Suïssa, després d'haver passat quatre mesos tancat preventivament a la presó de Zuric sota l'acusació de«preparar bombes». Després passà a Itàlia, on després d'un temps a Milà s'instal·là a partir d'abril de 1920 a Carrara, on fou nomenat secretari adjunt de Propaganda de la Cambra de Treball. Afiliat a l'anarcosindicalista Unió Sindical Italiana (USI), el juliol de 1920 participà en el Congrés Anarquista Nacional realitzat a Bolonya. Buscat per la policia i els escamots feixistes, en 1925 emigrà clandestinament a França i després d'un temps a París --on ajudà l'anarquista Ersilio Belloni-- marxà, el juny de 1926, a Luxemburg, d'on fou expulsat en 1927, refugiant-se aleshores a Brussel·les i a la regió de Lieja. Malgrat la seva salut malmesa i la manca gairebé absoluta de recursos, continuà entre 1936 i 1937 participant en reunions d'anarquistes italians amb Mario Mantovani. Eugenio Girolo va morir el 27 de març de 1937 de meningitis i encefalitis a l'asil de Beckheim de Brussel·les (Bèlgica). Deixà dos fills, Orazio i Eufelia.\n- Elise Ottesen-Jensen: El 2 de gener de 1886 neix a Hoyland (Rogaland, Noruega) l'escriptora, feminista, neomaltusiana i militant anarquista Elise Ottesen, més coneguda com Elise Ottesen-Jensen i també com Ottar. Fou la dissetena filla d'una família de 18 infants; son pare, Immanuel Ottesen, era pastor i sa mare, filla d'un bisbe. Elise es negà a fer la confirmació, plena de dubtes religioses arran de la lectura de fulletons agnòstics i ateus (Arne Garborg, Henrik Wergeland, etc.), i després renegà totalment de la religió. Quan tenia 17 anys començà a fer estudis d'odontologia, però en una explosió en un laboratori de la seva escola perdrà dos dits i aquest fet impossibilitarà el seu projecte d'esdevenir dentista. Després escriurà per diversos diaris (Nidaros,Ny tid, Arbeidet), dedicant-se un temps al periodisme. En 1913, a Bergen, conegué l'anarcosindicalista i agitador pacifista Albert Jensen, amb qui s'unirà sentimentalment, però no es casarà fins molts anys després --Albert era sobretot anarcosindicalista i Elise era més partidària de l'anarcocomunisme kropotkià. Durant els anys de la Gran Guerra també farà amistat amb l'anarcosindicalista danès Christian Christensen. Després que Albert fos expulsat de Noruega en 1915 per publicar Direkte Aktion, la parella marxarà a Copenhaguen (Dinamarca), on tindrà un infant, que morirà dos dies després de néixer. Expulsada de Dinamarca en 1919 per«activitats revolucionàries», la parella s'establí a Estocolm (Suècia). En aquest país Elise Ottesen-Jensen s'afilià en 1922 a l'anarcosindicalista Sveriges Arbetares Centralorganisation (SAC, Organització Central de Treballadors de Suència) i col·laborà en el seu òrgan d'expressió, Arbetaren, amb articles anarcofeministes i fent servir el pseudònim Ottar. En 1925, en desacord amb els editors d'Abertaren, publicà la seva pròpia revista,Vi kvinnor (Nosaltres, les dones) --anys més tard publicarà en la revista anarquista sueca Brand (Foc). Sensible a la problemàtica de les famílies nombroses, i arran del suïcidi de la seva germana petita Magnhild a resultes de veure's obligada per son pare a renunciar a son fill nounat a Dinamarca, esdevindrà una activa militant neomaltusiana, lluitant pel control de natalitat mitjançant mètodes anticonceptius, com ara el diafragma, que havia après a usar gràcies al metge Anton Nyström --en va repartir 1.800 durant les seves gires propagandístiques. Amb els seus nombrosos articles i conferències arreu Suècia, contribuirà a informar amb rigor sobre sexualitat i política a les dones i a lluitar per l'abolició de la de la llei que prohibia els mètodes contraceptius, que finalment serà derogada en 1937. En 1933 fundà a Suècia, amb un grup de metges radicals i de sindicalistes, la Riksförbundet för Sexuell Upplysning (RFSU, Associació Nacional per a la Conscienciació Sexual), societat que presidirà fins al 1959. A més de militar per l'avortament lliure i per la difusió dels mitjans anticonceptius, lluitarà pels drets dels homosexuals. Durant la II Guerra Mundial fou cap de l'oficina d'Estocolm de la International Rescue and Relief Committe (IRRC, Comitè Internacional de Socors i de Rescat) i ajudà nombrosos refugiats jueus que fugien de l'Alemanya nazi --un orfenat a Or Akiva (Israel) porta el seu nom. Durant els anys quaranta, aconseguí federar diverses organitzacions que donaren lloc a la International Planned Parenthood Federation (IPPF, Federació Internacional de Planificació Familiar), institució que presidirà entre 1959 i 1963. Durant els anys cinquanta editarà i col·laborarà en la revista Populär Tidskrift för Psykologi och Sexualkunskap (Revista Popular de Psicologia i Coneixement Sexual). El reconeixement oficial li vindrà donat en 1958 amb el nomenament de doctora honoris causa en medicina per la Universitat d'Uppsala --en 1951 ja havia rebut la medalla«Illis Quorum». En 1972 fou designada per 48 parlamentaris noruecs per al Premi Nobel de la Pau, però aquell any el Comitè Nobel de Noruega decidí no enviar cap candidat per aquest premi. A més d'articles (Revolt, Alarm, etc.), publicà diversos llibres --Ovälkomna barn: ett ord till kvinnorna (1926), Människor i nöd: Det sexuella mörkrets offer (1932), ABC för ett lyckligt äktenskap (1947, amb Nils Nielsen), Arbetarrörelsen. Männens eller mänsklighetens rörelse? (1980, una selecció d'articles publicats en Arbetaren i en Brand durant els anys vint)-- i unes memòries--Och livet skrev (1965) i Livet skrev vidare (1966). Elise Ottesen-Jensen va morir el 4 de setembre de 1973 a Estocolm (Suècia). En 1986, centenari del naixement d'Ottar, el govern suec edità un segell amb el seu retrat i una cita seva («Somio amb el dia que tots els infants que vinguin al món siguin desitjats, que tots els homes i les dones siguin iguals i que la sexualitat sigui una expressió d'amor, d'alegria i de tendresa.»); aquest mateix anys s'erigí a la ciutat noruega de Sandnes un monument a la seva memòria obra de l'artista Kari Rolfsen.\n- Louis Dorlet: El 2 de gener de 1905 neix a Cizely (Borgonya, França) el militant anarquista i pacifista Louis Dorlet, també conegut com Samuel Vergine. D'origen pagès, va poder realitzar estudis superiors a la Sorbona de París. Coneixedor de nombroses llengües, va trobar feina al banc Saint-Phalle de París. Durant els anys 20 va esdevenir anarquista. En 1925, quan feia el servei militar a Alemanya, va ser condemnat per «deserció a l'estranger, en un país en Estat de setge, amb abandó d'uniforme». Entre 1927 i 1932 va col·laborar habitualment amb Le Réfractaire, òrgan de la «Lliga dels refractaris a totes les guerres». En 1932 va organitzar un comitè de suport amb els 3.000 aturats a Drancy, a prop de París, que organitzarà una gala per treure diners amb l'ajuda dels artistes de La Muse Rouge i editarà un full, Le Chômeur (quatre numeros entre agost de 1932 i gener de 1933). També, amb el suport de Médard Ferreiro, antic redactor de Le Libertaire en 1914 i membre de la municipalitat socialista, va crear una cooperativa de consum que va estar dirigida molt de temps per l'anarquista Courtois. Membre de la Unió Anarquista, va esdevenir el maig de 1934 secretari de redacció de Le Libertaire. També va col·laborar en diverses publicacions anarquistes, com ara Le Flambeau, L'Éveil Social, Le Semeur, Terre Libre, La Conquête du pain, Combat Syndicaliste, etc. En 1936 va fundar, amb Paul Marmande, La Revue Populaire, que només va treure tres números (l'últim el gener de 1937). En 1939 va ser mobilitzat i destinat en un hospital veterinari a Alsàcia on tenia cura dels cavalls, però va caure presoner 15 dies després de l'armistici i enviat a un camp de concentració (Stalag IIIA) a Luckenwalde, en un comando de treball a prop de Berlín, d'on intentarà nombroses vegades fugir; enviat a fer feina als ferrocarrils alemanys, va aconseguir escapar amb alguns companys i va ser detingut per les tropes soviètiques, aconseguint arribar lliure a França el juliol de 1945. Després de l'Alliberament, en 1945, va instal·lar-se a Bona (Borgonya, França) com a llibreter i va continuar amb la seva col·laboració en Le Libertaire i enDéfense de l'Homme, de Louis Lecoin, del qual arribarà a ser el director en 1955, signat els seus articles amb nombrosos pseudònims (Serge,Louis Dorival, Louis Dey). En 1965 va participar en el grup de vells militants que van crear el Centre Internacional de Recerques sobre l'Anarquisme (CIRA) de Marsella. Instal·lat a prop de Cannes amb sa segona companya, una mestra, va adquirir un terreny a Golfe-Juan, on va construir ca seva amb les pròpies mans, convertint-se l'indret en alberg de nombrosos companys i companyes. En els últims anys de sa vida, malalt de la vista i retirat a la Gascunya, va col·laborar en Liberté, de Louis Lecoin, en L'Union Pacifiste, Espoir i Le Libertaire. És autor de nombrosos fullets, com ara L'Inquisition en Espagne en 1935 (1935), Le sabre et la soutane (1936), L'antidote: les bases scientifiques de l'individualisme et les conclusions qui en découlent (1969), L'esprit tropeau et ses conséquences (1971), Autopsie de la Bible (1971), Parlamentarisme, violence individualle et violence étatiste (1973); i d'un llibre, Au fil de mes souvenirs: propos libertaires (1986). Louis Dorlet va morir el 18 de maig de 1989 a Dacs (Aquitània, Occitània).\n- Abel Ramírez Romeo: El 2 de gener de 1917 neix a San Vicente de la Sonsierra (La Rioja, Espanya) l'anarquista i anarcosindicalista Abel Ramírez Romeo. En 1922 seguí a son pare a Vitòria (Àlaba, País Basc), on aquest s'havia instal·lat. Quan tingué l'edat, s'afilia a les Joventuts Llibertàries i posteriorment a la Confederació Nacional del Treball (CNT). En aquests anys va fer amistat amb el metge anarquista Isaac Puente Amestoy. Quan el cop militar de juliol de 1936, pogué fugir del cercle feixista i lluità als combats bascos d'Oiartzun, Errenteria i Tolosa; posteriorment continuà la guerra en els batallons«Bakunin» i«Ingenieros I». El setembre de 1937 fou apressat per les tropes franquistes a Astúries; jutjat, va ser condemnat a 12 anys de reclusió i patí diverses presos i camps de concentració, com el de Miranda de Ebro en 1941. Un cop aconseguí la llibertat provisional, ocupà diversos càrrecs de responsabilitat orgànica en el moviment llibertari clandestí, com ara el de membre del Comitè Comarcal de la CNT (1945) i del Comitè Regional del Nord en representació de Vitòria (1946). Fins que passà a França en 1947 fugint de la repressió, fou delegat d'Àlaba en diversos plens i congressos de la CNT basca. En arribar a França defensà els acords presos per la comarcal alabesa i demanà a la CNT un congrés de conciliació per intentar arranjar els desacords existents entre l'exili i l'interior. En 1948 fou membre del grup basc del sector«reformista» o«col·laboracionista» de París i també milità a Bordeus i a Pau. Durant aquests anys d'exili es dedicà a l'estudi de la història del moviment anarquista basc i de la biografia d'Isaac Puente, esdevenint un referent en el coneixement de la seva vida i obra, encara que la seva biografia Doctor Isaac Puente. Biografía, ideario y polémica, amb pròleg de Fabián Moro, resta inèdita. Trobem articles seus en Cenit,Le Combat Syndicaliste i Cultura Libertaria. Abel Ramírez Romeo va morir el 24 de juliol de 1995 a Le Blanc-Mesnil (Illa de França, França).\n- Paul Adam: El 2 de gener de 1920 mor a París (França) l'escriptor anarquista i ocultista Paul Auguste Marie Adam Raxi-Flassan (Paul Adam). Havia nascut el 7 de desembre de 1862 a París (França) en una família d'industrials i de militars oriünds de l'Artois i de Flandes; son pare fou el director dels Correus de la Casa Imperial. Va fer els estudis secundaris a l'Institut Henri IV de París abans de llançar-se a la carrera literària a partir de 1884, professió que compaginava amb la d'escrivà. Col·laborà en La Revue Indépendante, abans de publicar a Bèlgica la seva primera novel·la, Chair molle (1885), la qual fou titllada d'immoral i d'«excés de naturalisme»; l'escàndol fou tan gran que fou jutjat el 10 d'agost de 1885 i condemnat a 15 dies de presó amb pròrroga i a pagar una forta multa. Després abandonà el naturalisme i es decantà vers el simbolisme, publicant en revistes lligades a aquest moviment, com ara Le Symbolisme i La Vogue. En 1885, amb l'escriptor anarquista Jean Ajalbert, fundà el polèmic periòdic llibertari Le Carcan. En 1886, amb Jean Moréas, escriurà Le Thé chez Miranda i Les Demoiselles Goubert i publicà la novel·la intimista Soi. En 1888, amb la publicació de la novel·la Être, li arribà l'èxit. En 1892 pronuncià el seu cèlebre Éloge de Ravachol, dedicat a l'afamat anarcoterrorista. També foren força nomenats els seus escrits Excitation à la Révolte i Les souhaits anarchistes. El 6 de febrer de 1897 fou un dels testimonis de Jean Lorrain en el dual amb Marcel Proust a Meudon. Partidari del general Georges Boulanger, milità en els moviments nacionalistes i tradicionalistes i, durant la Gran Guerra, s'acostà a les tropes per atiar la seva moral i fundà la Lliga Intel·lectual de Fraternitat Llatina. Conreà l'assaig, la novel·la, les narracions, els relats de viatges, i entre les seves obres destaquen La Force (1899), L'enfant d'Austerlitz (1901), Au soleil de juillet (1903), La russe (1903) i Stéphanie (1913), entre d'altres. Com a ocultista, expert en cartomància i ús del tarot, fou membre del primer Consell Suprem de l'Ordre Kabalística de la Rosa-Creu (OKRC) i fou un des primers iniciats en l'Ordre Martinista. L'anarquisme contradictori de Paul Adam va ser en el seu temps criticat per uns i ridiculitzat per altres.\n- Albin Villeval: El 2 de gener de 1933 mor a París (França) el propagandista anarquista i sindicalista revolucionari Albin-Antoine-Paul Villeval. Havia nascut el 18 de desembre de 1870 a París (França). Son pare, Joseph Villeval (Albin), fou un militant de la Internacional i communard d'origen belga que acabà deportat a Nova Caledònia. Criat pels seus oncles Paul i Denis, amb 14 anys, després de realitzar els estudis primaris al barri de Plaisance, al XIV Districte de París, entrà com a aprenent a la impremta tipogràfica Lahure, on treballaven els seus oncles, i amb 17 anys se sindicà. Durant l'hivern de 1888 i 1889, fou un dels fundadors al barri de Plaisance del Partit Socialista Revolucionari (PSR), on milità Paul Delesalle, company d'escola, i d'aquest grup es creà un cercle anarquista que s'encarregà d'animar i que estigué en estret contacte amb el Cercle Anarquista Internacional (CAI) de París. En 1891 va ser nomenat administrador del periòdic bimensual anarquista Le Forçat i el 29 de juliol d'aquell any va ser condemnat per l'Audiència del Sena a sis mesos de presó i a 100 francs de multa per«provocació a la mort i al pillatge». A començaments de 1892 creà, redactà i edità l'efímer periòdic La Misère. Insubmís al servei militar, decidí exiliar-se i s'instal·là a Brussel·les (Bèlgica), on ja existia un nodrit grup de refractaris a la guerra i de desertors, i com son pare era d'aquest país, adoptà la nacionalitat belga. Amb el suport del seu oncle Denís, edità a Brussel·les La Misère, que va publicar 10 números entre el 9 d'abril i el 24 de setembre de 1892 i que fou administrat per Jean Profiter. Aquest mateix any, imprimí a Saint-Gilles (Brussel·les, Bèlgica) l'únic número que es publicà de L'Antipatriote, que serà reprès en 1894 per Charles Herkelboeck a Saint-Josse-ten-Noode (Brussel·les, Bèlgica). A la Impremta Villeval estampà nombrosos fullets anarquistes. En 1892 fundà el grup llibertari «Art Social», que publicà la revista L'Art pour l'Art (de desembre de 1892 a maig de 1893), on un dels seus redactors fou el seu oncle Denis. El febrer de 1893 va ser condemnat per un delicte de premsa a dos anys de presó i a una multa, però aconseguí fugir de Bèlgica amb el suport de militants del Partit Obrer Belga (POB). Després visqué clandestinament a Chimay (Hainaut, Valònia) i a Le Cateau (Nord-Pas-de-Calais, França), on hi treballà de tipògraf, però on no hi pogué desenvolupar propaganda. Després d'una ràpida estada a París, marxà cap a Barcelona (Catalunya), on es relacionà amb Fernando Tarrida del Mármol, que havia conegut a Brussel·les; però, ignorant la llengua i sense feina, decidí establir-se al Llenguadoc (Occitània), passant per diverses localitats (Seta, Besiers, Nimes i Montpeller) i treballant en diversos oficis (mosso de cafè, figurant teatral, aferrant papers pintats, etc.). Descobert, va ser detingut, jutjat i condemnat a dos anys de presó, però ràpidament fou amnistiat; malgrat tot, va ser processat per insubmissió, jutjat en consell de guerra i condemnat a sis mesos de treballs comunitaris el quals acomplí. Un cop lliure després d'haver de fer el servei militar, fundà una família i reprengué la seva professió de tipògraf, especialment en el periòdic dreyfusard parisenc Le Journal du Peuple (1899), dirigit per Sébastien Faure, i va fer reaparèixer La Misère (1898). En 1902 fou gerent de la Revue sociale des travailleurs du Livre, òrgan mensual durant un any de la minoria revolucionària del sector editorial. Sota la influència de Gustave Franssen, esdevingué corrector i l'1 de setembre de 1904 va ser admès en el Sindicat de Correctors de París, organització a la qual li donà un gran impuls i on assentà les bases programàtiques de la «Carta d'Amiens». Encapçalà aquest sindicat i lluità contra la direcció reformista de la Federació del Llibre. Entre el 12 i el 20 de setembre de 1904 participà en el XIV Congrés Nacional Corporatiu, VIII de la Confederació General del Treball (CGT), que se celebrà a Bourges (Centre, França), on es manifestà contra la representació proporcional. Entre el 5 i el 12 d'octubre de 1908 participà en el X Congrés de la CGT celebrat a Marsella (Provença, Occitània) i posteriorment en els de Lió (1919) i Orleans (1920). Entre 1905 i 1910 fou responsable del Sindicat de Correctors, i entre 1913 i gener de 1920 –durant la Gran Guerra organitzà la solidaritat amb les famílies dels correctors víctimes del conflicte bèl·lic–, i finalment, entre juny de 1932 i la seva mort. En 1911 publicà, en lliuraments dins L'Humanité, el fullet Les amours d'un communard. Entre gener de 1920 i novembre de 1921 fou secretari adjunt de la Federació Francesa de Treballadors del Llibre (FFTL), en substitució de Claude Liochon. En aquests anys col·laborà en l'òrgan de la CGT,La Bataille Syndicaliste (1911-1915), i en La Bataille (1922-1925),òrgan de les minories sindicalistes de la CGT. Entre abril i maig de 1918 col·laborà en La Plèbe, que reagrupava els antibel·licistes. Influenciat per la Revolució russa, en 1921 s'afilià al Partit Comunista Francès (PCF), però l'abandonà ràpidament. El març d'aquell any col·laborà en el triple número especial de Le Temps Nouveaux consagrat a Piotr Kropotkin. En 1924 entrà a formar part del grup editor de La Révolution Prolétarienne i durant els anys 1930 i 1931 va fer costat la crida del «Comitè dels 22», que pretenia la reunificació sindical. Albin Villeval va morir el 2 de gener de 1933 a París (França) i fou incinerat tres dies després al columbari del cementiri parisenc de Père-Lachaise.


Setmana Santa de Tarragona: LA PROCESSÓ DELS 110 ANYS DELS NATZARENS\nLA PROCESSÓ DELS 110 ANYS DELS NATZARENS\nEls natzarens van prendre dissabte al vespre els carrers de la Part Alta. El motiu, els 110 anys de la fundació de la Germandat. Ho van celebrar però d'una manera especial, inèdita, no van desfilar amb cap dels seus Misteris ni del seu titular Jesús Natzarè, ni tan sols amb el seu Sant Crist de la Parròquia de Sant Francesc. Ho volgueren fer amb el Sant Crist de la Sagristia de la Catedral de Tarragona per recordar que al segle XVIII aquest Crist estava a l'església de Sant Miquel del Pla, actual seu de la Germandat i lloc on es resguarden els seus passos. Amb la col·laboració del Capítol de la Catedral i especialment del seu president Degà Monsenyor Miquel Barberà Anglès, la Germandat obtingué el permís per traslladar la imatge en processó.\nI així ho van fer, instants abans de les 19h a l'altar Major de la Catedral reposava la talla anònima al damunt d'un cadafal construït expressament per l'acte processional i escortat pels portants mentre el Cor Al·leluia entonava diferents peces sacres.\nEls natzarens i participants d'altres confraries abillats amb la corresponent vesta i alguns també amb la cucurulla acompanyaren al Sant Crist fins a l'interior de l'església de Sant Miquel del Pla. L'Arquebisbe de Tarragona Dr. Jaume Pujol i Balcells, diferents clergues de la ciutat i una representació del consistori també participaren a l'acte. Desprès de resar unes oracions i de fer l'adoració al Sant Crist, la comitiva va retornar pel mateix camí que havien fet fins a la Catedral on tornaren a dipositar el Sant Crist dins la Sagristia.\nPodeu veure més fotografies de l'acte clicant aquest enllaç: Processó Commemorativa 110 Anys dels Natzarens (02.03.2013)\nPublicat per Daniel Pallejà Blay a 11:02\nEtiquetes de comentaris: Natzarens


Cayetana titlla de «congrés de xenòfobs» l'acte de Junts x Catalunya\nJordi Roca, PP, Partit Popular, Tarragona, eleccions 10-N\nJordi Roca, durant la seva intervenció, sota l'atenta mirada de Cayetana Álvarez de Toledo.\nEn l’acte del PP, al Teatre Tarragona, també van intervenir Rosa Díez i Jordi Roca, el candidat popular de Tarragona pel Congrés dels Diputats\nActualitzada 08/11/2019 a les 08:36\nEn la seva intervenció en l’acte de campanya del PP a Tarragona, Cayetana Álvarez de Toledo va començar donant les gràcies a Pedro Sánchez, va seguir titllant de «xenòfob» i «supremacista» l’acte de Junts per Catalunya, que es feia tot just a pocs metres, al Teatre Metropol, i va acabar assegurant als assistents que el Partit Popular està «millor que mai, encara que no ho sembli».\nAl president del govern espanyol en funcions, li va donar les gràcies per donar-li l’oportunitat de fer aquest míting per segona vegada, i per donar-li l’oportunitat de què «la gent conegui a través de Jordi Roca que existeix una altra Catalunya, la democràtica, la del civisme, la que ens permet conviure». Però, com ja és habitual, el plat fort del discurs d’Álvarez de Toledo va ser Catalunya i els independentistes. Va dir que a l’acte de Junts per Catalunya hi havia assistit Artur Mas, que és «la mare de la criatura, i Pujol n’és el pare». També va explicar que per videoconferència van connectar amb Carles Puigdemont, del qual va assegurar que «és el cabdill de Waterloo, el pròfug». I de Laura Borràs va dir que és gairebé la seva preferida, «amb llibres als debats per demostrar que no és supremacista». De Toledo també va criticar que «TV3 no és de tots, sinó d’una meitat». «S’ha d’acabar amb l’adoctrinament i tenim mecanismes per fer-ho. No pot ser, que amb els diners de tots els catalans, s’hagi pagat a la productora de Toni Soler, que va dir en el seu programa ‘Putos gossos de merda’ als Mossos d’Esquadra», va afegir. Finalment, la popular va instar a Pedro Sánchez a què demanés perdó «per arribar al govern gràcies als colpistes», i va assegurar que, encara que no ho sembli, el PP està «millor que mai».\nUna mica més autocrític va ser Jordi Roca, el candidat del PP de Tarragona pel Congrés. Roca va començar l’acte reconeixent «els errors» de la seva formació i fent un «propòsit d’esmena». Roca va assegurar que l’independentisme «ha utilitzat l’engany i fa un toc quirúrgic sobre la mentida per eliminar tot el que significa Espanya sobre Catalunya» i va defensar que a això és al que han dedicat «la seva propaganda». I va afegir: «Han aconseguit que molts s’avergonyeixin de la seva identitat i la seva cultura», i que el del nacionalisme es tracta d’un supremacisme poc original, ja que «la frase ‘Un líder, un poble, una llengua’ és una frase que ja coneixem de fa anys». Roca va assegurar també que PP, Vox i Cs sumaran més vots que Esquerra a Tarragona, però trauran 2 o 3 escons i els constitucionalistes cap, i va manifestar que si haguessin anat tots junts sota el nom «Espanya Suma, Tarragona Suma o Tabarnia Suma, m’és igual», haguessin guanyat al nacionalisme.\nPer la seva banda, l’exsocialista Rosa Díez va centrar el seu discurs entre les esquerres i les dretes, i va preguntar retòricament a Sánchez, en qui va centrar gran part del seu discurs, que «Què és ser progressista?», i va seguir: «Només Sánchez pot construir un govern progressista? Què passa que el progrés es propietat de l’esquerra? Hi ha alguna cosa més progressista que construir igualtat i democràcia?». Díez va afegir que aquesta democràcia a Europa l’havien aconseguit les dretes i les esquerres.\nComenta el contingut : Cayetana titlla de «congrés de xenòfobs» l'acte de Junts x Catalunya


Avui dimarts 9 d'abril, inici de les Jornades Construint Alternatives decicades al cooperativisme - ESQUERRA ALTERNATIVA PER BARBERÀ - CANDIDATURA D'UNITAT POPULAR\nHome / jornades d'informació i debat / Avui dimarts 9 d'abril, inici de les Jornades Construint Alternatives decicades al cooperativisme\n9:14:00 X Esquerra Alternativa per Barberà - Candidatura d'Unitat Popular\nAvui dimarts 9 d’abril iniciem les Jornades Construint Alternatives que hem dedicat alcooperativisme. La primera sessió de les jornades les hem volgut plantejar com un acte introductori on puguem conèixer el conjunt de valors que podríem considerar universals i que són la base del consideraríem cooperativisme i, al mateix temps,tractar el cooperativisme com una alternativa real, factible i necessària al capitalisme. Per aquesta primer acte inaugural comptarem amb un convidat expert en aquesta matèria, l’economista i membre del Seminari d’Economia Crítica Taifa Josep Manel Busqueta.\nL’acte inaugural tindrà lloc a la Sala Salvador Allende, a la Biblioteca Municipal Esteve Paluzie, a partir de les 19h.\nUs animem a assistir i participar.\nAprofitem també per anunciar-vos que, en motiu de les jornades, posarem en marxa per a les persones que feu servir la plataforma Twitter, el hashtag #ConstruintAlternativesBdVon anirem difonent i informant al voltant del desenvolupament de les jornades. Us animem a què també interaccionem a través d’aquest recurs.\nAssemblea de l'EAB\nTags: jornades d'informació i debat\njornades d'informació i debat\n10 d'abril, Presentació pública del pas a EAB-CUP\nJa fa unes setmanes que, oficialment, l'EAB ha esdevingut EAB-CUP seguint un procés de reconeixement mutu entre experiències municipal...\n2a Assemblea Oberta de Junts per Barberà, dissabte 11 d'abril\nUs anunciem i us volem convidar a la 2a Assemblea Oberta 'Fem Programa' de Junts per Barberà, que desenvoluparem aquest proper dis...


Descoberta al carrer de Montnegre (o era Jordà?) | Barcelona Singular\nL'annexió de Les Corts a Barcelona va obligar a canviar el nom d'un dels principals vials del petit veïnat del Camp de la Creu\nLes Corts, Les Corts, Ciutat / 11/02/2011 / Per Marc Piquer\nATENCIÓ: L’EDIFICI JA HA ESTAT ENDERROCAT\nLa reforma de la barriada del Camp de la Creu, a tocar de la Colònia Castells, a les Corts, ha posat al descobert la denominació originària d’un tram del carrer de Montnegre. Sota la placa posada en un extrem de la finca del número 43 n’ha aparegut una altra d’anterior, en record a Josep Jordà i Santandreu.\nLa idea del nom va ser del seu fill, Josep Jordà i Gelabert, i promotor de la urbanització que es va construir sobre aquests terrenys adquirits pel pare un any abans de morir. De la mare tampoc no se n’hauria oblidat i, segons algunes fonts, li va dedicar un carrer molt proper, que encara existeix (res a veure amb el que ens diu el Nomenclàtor de l’Ajuntament, que atribueix el carrer de Gelabert a Joaquim Gelabert i Rosés, també terratinent de la zona).\nPerò tornant al carrer que ens ocupa, el de Jordà, s’hauria substituït pel de Montnegre per evitar una duplicitat amb dos carrers més: el carrer de Jordà (ara del Secretari Coloma), a Gràcia, i el carrer de Jordà (un altre Josep Jordà!) que avui roman al nucli vell de Sarrià.\nSembla que tot això no es va tenir en compte l’any 80, quan els responsables del consistori van aprovar dir-li Jordà a una avinguda del districte d’Horta-Guinardó. Aquesta vegada, però, no hi ha dubtes, atès com s’anomenen molts carrers veïns (Sinaí, Jericó, Natzaret, Judea, Vall d’Hebron…): s’hi homenatja el riu de Palestina.\nCarrer de Jordà (ara Montnegre) (Les Corts). Ruta: Camp de la Creu\nCamp de la CreuCarrersHistòria\nMés nouEl miracle de “Sant” Bacardí\nMés anticRectors retratats


Etiqueta: objectius de xarxes socials | Martech Zone\nEtiqueta: objectius de les xarxes socials\nDijous, febrer 25, 2021 Dissabte, febrer 27, 2021 Douglas Karr\nCom puc iniciar-me a les xarxes socials? Aquesta és una pregunta que segueixo rebent quan parlo sobre l'impacte de les xarxes socials en els esforços de màrqueting d'una empresa. En primer lloc, analitzem per què la vostra empresa voldria estar activa a les xarxes socials. Motius pels quals les empreses utilitzen el màrqueting en xarxes socials Aquí teniu un vídeo explicatiu fantàstic sobre 7 maneres en què el vostre màrqueting en xarxes socials pot obtenir resultats comercials. Com començar amb Social\nCom mesurar l’èxit de les xarxes socials\nDimecres, octubre 7, 2015 Douglas Karr\nMesurar l’èxit de les xarxes socials és més difícil del que la majoria creu. Les xarxes socials tenen tres dimensions: conversions directes: aquí és on la majoria dels professionals del màrqueting volen mesurar el retorn de la inversió. Un enllaç porta un visitant directament des d’una publicació o compartició de xarxes socials a una conversió. Tot i això, no crec que sigui allà on es troba la majoria del ROI. Influir en les conversions: tenir una comunitat rellevant que doni la paraula és increïblement poderós. Jo\nDissabte, agost 8, 2015 Douglas Karr\nNo és tan senzill com la gent pensa. Per descomptat, després d’una dècada de treballar-hi, tinc una bona sort de seguiment a les xarxes socials. Però les petites empreses normalment no tenen deu anys per accelerar la seva estratègia i generar impuls. Fins i tot a la meva petita empresa, la meva capacitat per executar una iniciativa de màrqueting de xarxes socials molt estratègica per a la meva petita empresa és un repte. Sé que necessito continuar augmentant el meu abast\nQuins factors fan que una estratègia de xarxes socials tingui èxit?\nTuesday, April 28, 2015 Diumenge, octubre 4, 2015 Douglas Karr\nAquesta tarda, estava assegut amb alguns líders en mitjans empresarials, socials i digitals i parlàvem del que es necessita per a un màrqueting reeixit. El consens aclaparador era bastant senzill, però us sorprendria de quantes empreses lluiten ... per on començar. Vam compartir històries d’empreses que no entenien la seva proposta de valor, però que compraven nous llocs. Vam compartir històries d’empreses que no tenien cap alineació de vendes i màrqueting i


PressReader - La Vanguardia (Català): 2018-10-14 - Una llei al forn\nUna llei al forn\nLa nova norma redefineix l’elaboració d’alguns productes i n’inclou altres de nous\nLa Vanguardia (Català) - 2018-10-14 - SUMARI - ALBERT MOLINS RENTER Barcelona\nLa llei de Qualitat del Pa, a punt de sortir. La nova norma redefineix l’elaboració d’alguns productes.\nEl Govern espanyol està a punt d’aprovar un Reial Decret que vol que, a partir d’ara, sigui la norma de qualitat per al pa . A Espanya ja n’hi havia una, però era del 1984, i l’evolució tecnològica, “així com les noves tendències de consum” –segons es diu al preàmbul de l’esborrany– han impulsat el Ministeri d’Agricultura a “realitzarne una profunda revisió ”.\nEn espera del text definitiu que aprovi el Govern, l’esborrany que s’ha fet públic rep valoracions diferents.\nEn general, el gran què d’aquesta legislació és que estableix les condicions que han de complir els diferents tipus de pa perquè es puguin vendre sota les seves diferents denominacions. La seva fórmula exacta també queda recollida al text normatiu. El problema és, segons el forner artesà Jordi Morera, de la fleca L’Espiga d’or a Vilanova i la Geltrú, que el text “no pensa que els consumidors tinguin accés a un producte el més saludable possible ni talla les ales al pa mal fet”. Per la seva banda, Jaume Bertran –president del Gremi de Flequers de Barcelona – opina “que som davant una llei essencialment ben feta, però que tampoc no ens treu de cap mal pas concret, i per contra, no diu res de la comercialització del pa, que avui dia és un dels grans problemes del sector”. Bertran opina que “no és just que es pugui vendre en qualsevol lloc sense cap tipus de garanties, i per contra, les fleques, en ser establiments especialitzats, només puguin vendre pa i pastes, quan les ciutats són plenes de bars camuflats de fleques”.\nMés enllà que el decret fos necessari, un aspecte en què hi ha unanimitat és que aquest encerta en la regulació que es fa del pa integral. Quan entri en vigor, només es podrà vendre amb el nom de ‘pa integral’ només aquell “elaborat amb farina integral exclusivament”.\nQuan una fogassa no contingui en la seva totalitat farina de gra sencer, es podrà vendre igualment sota la denominació de ‘pa integral’, però s’haurà de fer constar –amb la mateixa tipografia, amb la mateixa mida i el mateix color– el percentatge de farina integral utilitzada, així com el d’altres farines que s’hagin fet servir.\nSegons l’opinió de Joan Quilez –director Tècnic i de qualitat d’Europastry, empresa dedicada a l’elaboració de pa– aquesta “definició del que és el pa integral facilita la comunicació i evita la confusió”. Per la seva part, Morera diu que aquest és “un pa que està molt de moda i en què hi havia molt engany”, però lamenta que el que s’ha fet bé amb el pa integral no s’hagi fet tan bé amb el pa en què intervenen altres farines. Amb el pa d’espelta i d’altres cereals antics, només s’exigeix que la proporció sigui superior al 50%.\nMorera diu que “aquest tipus de farines són difícils i costoses de mecanitzar per a la indústria, ja que les màquines les destrossen”, i potser calgui buscar aquí la raó per la qual a aquests cereals no se’ls tracta igual que a la farina integral. En canvi, Quilez explica que “la indústria és perfectament capaç de fer un pa 100% amb farina d’espelta”, i que el que succeeix en realitat “és que la norma actual recull l’esperit de la vella,\nen què ja es deia que es podia comercialitzar com a pa d’espelta aquell fet amb com a mínim el 51% de farina d’aquest cereal”.\nEn general, la llei fa un esforç per actualitzar la definició d’alguns productes, com els esmentats o el pa de multicereals (vegeu l’infogràfic) i n’introdueix altres que el 1984 no es van incloure.\nUn d’ells és la massa mare, la responsable de “les sensacions sensorials i dels valors nutricionals del pa”, explica Bertran. Per als profans, la massa mare és aquella composta per farina de blat o un altre cereal, aigua i sotmesa a una fermentació espontània. La seva funció és assegurar la fermentació de la massa de pa. Una massa que es fa a part i que s’afegeix després a la massa que es courà. La massa mare conté una microflora constituïda sobretot per bacteris làctics i llevat. El que ja no agrada a alguns forners artesans és que permeti que pugui\nser objecte d’una sembra amb microorganismes autoritzats.\nEl projecte de Reial Decret estableix que es pugui vendre amb la menció d’‘elaborat amb massa mare’ el pa fet mitjançant la incorporació, en una proporció de massa mare igual o superior al 15% del pes total de la pastada, i en què el temps transcorregut des del començament de l’elaboració de la massa mare fins al començament de la cocció de la peça sigui superior a les 20 hores.\nPer a Joan Quilez, el requisit del 15% és excessiu, i creu que és un aspecte que “en el text definitiu es pot veure modificat”. La massa mare és la responsable del gust àcid del pa. “Com més massa mare més àcid és el pa. Amb un 15%, el pa resultarà molt àcid, i s’obtindrà un producte molt semblant al pa que es consumeix a Alemanya, per exemple. Sigui com sigui, el públic mediterrani no hi està acostumat, per la qual cosa anirà destinat a una veta de mercat molt limitada. Si el que volem fer és un producte exclusiu, molt bé, però si el que volem és fer un pa que tingui un consum més elevat, i que més gent s’aprofiti de les propietats nutricionals de la massa mare, no hauríem d’utilitzar quantitats tan elevades”, explica Quilez.\nPer contra, Jordi Morera creu que la norma és massa permissiva. “Ja no és un problema de si el 15% és molt o poc, la qüestió és que es permeten els llevats industrials\nNomés es podrà vendre com a pa de gra sencer el que sigui 100% de farina integral\nsense cap límit. No té sentit, ja que si s’utilitzen és igual la quantitat de massa mare que s’inclogui, ja que anul·len tots els beneficis que aporta la massa mare. I molt menys que es permeti utilitzar el terme ‘elaborat amb massa mare de llarga fermentació’ després de només 4 hores de fermentació de la massa”, una vegada se li ha afegit la massa mare. “Molts dels problemes que hi ha avui dia d’intolerància al gluten es deuen al fet que no deixem que el pa fermenti prou temps. Els llevats industrials escurcen el temps de fermentació”, diu Morera.\nFinalment, la nova norma defineix el que s’entén per elaboració artesana. Morera diu: “Els mateixos forners artesans ja no utilitzem aquest adjectiu per definirnos, perquè és una batalla que hem donat per perduda”. La regulació de l’artesania és una competència de les Comunitats Autònomes, i el que s’entén com a tal no coincideix d’una a l’altra. “Es parla de tirades curtes i que ha de prevaler el factor humà sobre el mecànic, i que ha d’existir la figura del mestre forner, però tot això sense més concreció”, afegeix Morera, que dubta que amb aquesta nova llei, “els fabricants industrials no puguin utilitzar el terme artesà”.\nEs permet l’ús de llevats industrials, que anul·len els beneficis per a la salut d’aquesta massa


decibel.cat : Cram\nTot comença l'any 97, on un grup d'amics decideix tirar endavant la idea de formar un grup de música arrel de veure els Lax'n'Busto a la Festa de l'Avant de Sants. I així van anar fent fins que uns amics d'en Jordi Segura, el Pere i la Sandra d'Arbúcies els hi van proposar de tocar en una festa que organitzaven. Després de parlar-ho una mica, i veient que els hi faltarien recursos, van poder convencer a en Miquel Aranda (ex-component de La Caixa Fosca) per incorporar-se com a guitarra solista.\nEl concert va anar tan bé, sobretot gràcies a la gent d’Arbúcies (Penya Garocs i altres), que a la setmana següent es van reunir per xerrar si allò havia sigut un fet aïllat o potser podrien mirar de continuar tocant de manera més o menys regular i en format acústic: veus i guitarres.\nDesprés de discutir una estona, van crear el grup Guitarres Rústiques, que passat un temps va esdevenir el grup: RUSTICS. A partir d'aqui vnm estar un temps fent cançons, algun que altre concert i finalment van gravar una maqueta amb vuit temes a l'Estudi 84, de Barcelona.\nLlavors, cap a la primavera del 2000, en Miquel va deixar el grup. A partir d'aqui va anar sorgint la idea de fer evolucionar el format acústic cap a alguna cosa més "elèctrica". A l'estiu d'aquell mateix any van incorporar un bateria, en Joan, i al setembre va arribar el darrer component: en Jordi Llop, guitarra elèctrica i tècnic de so.\nDesprés d'un temps preparant temes propis i fent diversos concerts, van gravar una maqueta amb 5 temes cap a l'hivern de 2003.\nPer motius laborals en Jordi Llop i en Xavi Villar van haver de deixar el grup a l'estiu d'aquest mateix any. Així, van passar a treballar diverses versions tant de rock català com de pop espanyol. Llavors es va incorporar en Xavier Alloza al baix. La cosa no acabava de rutllar ja que el tema de les versions no els hi feia el pes i no trobaven un guitarra solista. Fins el 24 de febrer de 2004...\nAquell dia els van proposar actuar a la Festa Major de Cornellà telonejant al grup Gossos, cosa que va il·lusionar força ja que mai havien compartit escenari amb grups coneguts. Aquell mateix dia també van provar un nou guitarra, en Jordi Palmer, el qual es va incorporar ràpid al grup. A partir d'aquest moment van reprendre els temes propis, que era el que més els agradava fer, van tornar a assajar regularment, fent cançons noves i es van posar les piles de debó per iniciar un projecte nou. Van decidir també canviar el nom del grup: CRAM.\nTot això els va portar a gravar una maqueta amb 6 temes, en la qual també hi van col·laborar en Dani Ventura a la gravació i producció, i en Natxo Sabater als teclats a una de les cançons. Finalment, en Natxo s'incorpora definitivament al grup al maig de 2005.\nÉs per aquestes dates que comencen a enregistrar el primer disc del grup. L'estan gravant als Estudis Tívoli del Vendrell amb en Jesús Rovira (Lax'n'Busto) a la producció. Esperen tenir-lo enllestit cap al juny-juliol de 2005.\nAixí, l'actual formació del grup la componen els següents membres:\nMarc Pratdesaba - veu\nJordi Segura - guitarra i veus\nJordi Palmer - guitarra\nXavier Alloza - baix\nLena Bros - teclats\nJoan Carrasco - bateria i veus\nOficial ( http://www.cramweb.tk )


Apartment Le Florid.5 Agde França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Le Florid.5Apartament-, Cap d'Adge, Agde, França, 34300 - Veure al mapaExcel·lent8,5Basada en3comentarisApartment Le Florid.5Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Le Florid III Le Cap d'Agde està situat idealment a Le Cap d'Agde; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Le Florid III Le Cap d'Agde és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió, forn microones, renta vaixelles, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Le Florid III Le Cap d'Agde és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Le Cap d'Agde.\nCal que informeu el Apartment Le Florid.5 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Benicarló viu al Mercat de Nadal amb un gran èxit d’assistència – La Calamanda\nInici Express\tBenicarló viu al Mercat de Nadal amb un gran èxit d’assistència\nBenicarló ha viscut avui dissabte la tradicional jornada de Mercat de Nadal. Les diferents propostes que integraven l’activitat comercial nadalenca s’han centrat a la plaça Sant Bertomeu, el carrer Major i el carrer de Sant Joan\nLa inauguració, a càrrec d’autoritats i Reina i Dames de les Festes, ha tingut lloc a les 11 del matí i el mercat ha obert les seues parades fins a les 21:00 hores. Amb aquesta activitat es fomenta i dinamitza el comerç de la localitat al mateix temps que es dota al centre de la localitat d’un ambient eminentment nadalenc.\nEn aquest sentit, a més de la presència de les parades i els estands a la plaça, s’organitzen diferents activitats, com els tallers nadalencs adreçats al públic més infantil o un Show Cooking per a adults. Ja a la tarda es programava una xocolatada i creps organitzada per l’Associació de la Dona Llauradora.\nA més, els interessats podien participar en la campanya nadalenca de la Unió de Comerços, que està composta pel sorteig, la quantitat aquest any s’eleva a 2.000 euros i un altre de 500 euros a la targeta I + entre les persones que compren en els diferents comerços del municipi.