Esquerra Unida i UPyD: la síndrome forçada de Peter Pan\nEl marcat bipartidisme espanyol minimitza molt el 'tercer espai'\nJOAN RUSIÑOL Madrid 14/05/2011 00:00\n260x366 Esquerra Unida i UPyD: la síndrome forçada de Peter Pan Esquerra Unida i UPyD: la síndrome forçada de Peter Pan\nA Espanya, els partits petits no es fan grans. Ni els més vells, com Esquerra Unida, ni els de nova creació, com Unió Progrés i Democràcia, el projecte espanyolista liderat per la diputada Rosa Díez. El sòlid bipartidisme els condemna a ser permanentment una jove i eterna promesa que no acaba de fer el salt. És una peculiar, i forçada, síndrome de Peter Pan, en què l'infantilisme i el narcisisme recauen en el sistema electoral, que fa difícil que maduri res al voltant del PSOE i del PP. El 22-M no en serà una excepció, segons diuen totes les enquestes electorals.\nSense atreure els desencantats\nEsquerra Unida, la formació política que lidera Cayo Lara, no recollirà els fruits del profund desgast que pateixen els socialistes. I això que el context de crisi econòmica hauria d'afavorir una formació que s'ha situat a l'esquerra dels sindicats tradicionals en temes com la reforma de les pensions, que CCOO i la UGT van pactar amb el govern espanyol. Ara bé, la debilitat del PSOE els pot donar la clau d'alguns governs autonòmics i municipals, com el d'Extremadura i el de Sevilla. En els dos casos, el PP podria ser la força més votada i els escons d'EU, sumats als del PSOE, els permetrien mantenir les majories progressistes actuals.\nVistos els resultats en solitari, però, l'últim baròmetre del CIS no afavoreix la coalició. A Castella-la Manxa, la terra de Lara, no aixequen el cap. El 22-M es quedarien amb un residual 4,4% dels vots que els situaria, de nou, fora de la cambra autonòmica i, per tant, sense capacitat per ser els àrbitres del govern autonòmic més disputat. En regions tradicionalment esquerranoses, com Astúries, els comunistes podrien perdre un escó i passar de 4 a 3. Un fet curiós és que, segons el CIS, baixarien tots els partits amb representació a l'hemicicle i els vots anirien a parar a la nova formació de l'exvicepresident espanyol Francisco Álvarez-Cascos, que ara defensa un discurs conservador amb tocs regionalistes.\nEsquerra Unida i UPyD han estat socis de conveniència al Congrés a l'hora de reivindicar un canvi a la llei electoral general, que perjudica les forces polítiques més petites i decanta el vot a les dues grans. Un fet que justifica només en part la situació actual d'aquests partits perquè, amb la mateixa norma, a les eleccions generals del 1993 i del 1996, EU va saber atreure votant socialista i va aconseguir 18 i 21 diputats, respectivament. Ara només en té un i Iniciativa-EUiA un altre.\nA més, a les autonòmiques cada comunitat té la seva pròpia llei.\nRosa Díez, l'eterna candidata\nLa "marea magenta" que promou Rosa Díez tampoc assoleix un lloc a la primera línia de sortida. El seu discurs nacionalista espanyol ha tingut una forta repercussió social i mediàtica a Madrid. Fins i tot ha aconseguit aglutinar un vot desencantat amb els polítics tradicionals, malgrat que ella ocupa càrrecs públics des de principis dels anys 80 i ha estat, entre altres coses, vicepresidenta de les Juntes Generals de Biscaia, consellera del govern basc, i europarlamentària del PSOE.\nAra les enquestes la deixen lluny de tenir la clau del govern madrileny, una aspiració que fins fa uns mesos semblava factible. De fet, té més possibilitats d'entrar a l'Ajuntament, on Ruiz-Gallardón té una imatge més moderada que Esperanza Aguirre. A UPyD -com a Ciutadans a Catalunya- els perjudica una campanya centrada en els problemes locals i no pas en la polarització nacional, tot i que ho intenta amb temes que mobilitzen la seva gent com la legalització de Bildu.\nL'objectiu és fer-se un lloc entre els grans, sigui com sigui, i desempallegar-se de Peter Pan.


He omplert la banyera d'aigua freda.: El Barça, un club elitista.\nJordi en aquest cas no estic gaire d'acord amb tu. Crec que la massa del Barça no pot seguir creixent sense control. 1 de 2: o els nous socis renuncien al seu dret d'abonament i esperen a que algú els posi en venta, o 2. Fem com el Manchester United i es reparteixen els abonaments entre els abonats (no ho veuria just).\nSé que és complicat, però crec que Rossell l'únic que fa és que el club es converteixi en ingovernable amb el temos.\n15 de novembre de 2010, a les 19:55\nÉs absurd que, mentre hi ha seients buits al Camp Nou, es limiti d'aquesta manera poder ser doci del Barça. Sembla que vulguin convertir el Barça en un Club privat. I això no és. El Barça és de tots i aquesta mesura em sembla absurda i inútil. Abans teníem un Barça català i alhora universal. Ara, el volen covertir en una cosa petita on per poder entrar-hi cal tenir "antecedents de sang". Penós.\n15 de novembre de 2010, a les 20:43\nEt recordo que durant el mandat de Laporta, va haver-hi un any que es van donar de baixa més de 1000 abonats del Palau. I no era pel mal rendiment esportiu (que també), sinó perquè es va obligar als abonats a ser socis. Després van rectificar i ho van tornar a deixar com estava, veient el seu estrepitós fracàs.\nCrec que des d'aleshores això no ha canviat. I de fet, amb una mica de sort, et podries haver abonat al Palau si haguessis fet aquesta cua a les taquilles.\nRespecte al tancament del nombre de socis, ja vaig fer un post explicant que jo ho veia necessari, però que Rosell es va equivocar totalment en la manera de dur-ho a terme.\n15 de novembre de 2010, a les 21:01\nEl Sandrusco és molt pijillo, i cal servar l'estatus!\n15 de novembre de 2010, a les 21:20\nJo no acabo de veure la necessitat de tancar l'accés a nous socis, però reconec el meu desconeixement sobre el tema i he llegit que calia fer-ho. Sense saber-ne més, no puc aventurar una opinió. Vaig llegir a ca l'Albert això dels socis i ho vaig trobar molt sensat. Sembla que sap de què parla, i diria gairebé amb seguretat que no ha estat una invenció de Rosell. Les maneres també desconec si són bones o no, ja que com que no entenc la necessitat, encara menys sabria fer-ho de manera correcta.\ns'està guanyant el cel aquest home, tot i que s'ha de controlar hi han d'haver formules millors\n15 de novembre de 2010, a les 21:43\nJo no sé qui té raó, no hi entenc... però em sembla molt trist això de la limitació dels socis.\nSempre he pensat que si algun dia m'ho podia permetre me'n voldria fer... Evidentment, en el meu cas no seria UN, serien DOS... i, vivint a Reus, doncs la veritat és que és una despesa una mica "capritxosa"... però era una cosa que m'hagués agradat... Ara ja sé que no podré.\nMon pare era soci, però mon pare va morir fa cinc anys i mig -i va ser soci fins que va morir-... què dic? que tinc un pare ex-soci al cel?\n15 de novembre de 2010, a les 22:02\nJo també tinc un pare ex-soci al cel!!!!\nJordi: i jo no puc voler ser soci del Barça sense voler tenir seient a l'estadi? Sé que és gairebé impossible aconseguir-ne un, per tant, em conformo amb ser soci. I repeteixo, la força del Barça, la grandesa del Barça és la seva massa social. A part, no oblidem que també és part dels ingressos del club! I si tant malament anem de diners...\nAh!! I una altra cosa! Hi ha molta gent que fa anys que té abonament i no hi va mai. Els posa al seient lliure i apa, amb una mica de sort, encara guanyen diners. Contra aquests també s'hauria d'anar.\nAlbert B. i R.: privat i elitista. Ara qui sigui soci del Barça ho pot posar al Currículum, perquè no tothom ho pot ser. Com dius, el Barça és de tots, no d'uns pocs. I és un sentiment!\nAlbert: Crec que per ser abonat al Palau també s'hauria de ser soci, no? Quin sentit té, sinó? I per què amb el futbol sí i amb el bàsquet no? És una mica inqüerent...\nSí, sí, recordo el post. I recordo que no estava massa d'acord amb el que deies. Si vols limitar el número de socis estrangers, el que es pot fer és que, per exemple, el 10% de la massa social sigui destinada als de fora. I conforma va creient els socis d'aquí, aquest 10% també creixerà. No és mateix un 10% de 100 que de 200. No sé si m'explico...\nZel: de la zona alta!\nXeXu: jo tampoc acabo de veure-la, tampoc...\ngarbi24: no crec que tancar l'entrada de socis sigui una bona fórmula. No ho entendré mai!\nAssumpta: ni tu ni molts podran fer-se socis del Barça. Ara és exclusiu per uns pocs. Ah! I s'hereda de pares a fills, com fa tres-cents anys enrere.\nEl meu avi també ho era. I va ser soci 50 anys! També ho podria alegar!\nMama: sí, sí, recordo quan anava al Barça amb l'avi quan era petit!\n16 de novembre de 2010, a les 9:21\nBuffff... primer de tot, jo buscaria un "plan B" per tal que no fos necessari tancar l'aixeta a nous socis. Segur que existeix. Els abonaments poden ser limitats, evidentment. El nombre de socis no tindria perquè ser-ho.\n16 de novembre de 2010, a les 11:28\nSànset el pla B és limitar el % de socis estrangers, si tanta por li fa!\n16 de novembre de 2010, a les 13:35\nSí, és una mica injust que els del Palau no hagin de ser socis, però com t'he dit, quan ho van treure el nombre d'abonats va caure en picat. Al Camp Nou hi ha molta més demanda.\nPer altra banda, el problema no són els socis estrangers, Jordi! Són els d'aquí. Si un dia tinguéssim un Camp Nou on hi caben 90.000 abonats (com és el cas) i tinguéssim 180.000 socis (falta poc), aleshores podria arribar un candidat a la presidència que digués: "si em voteu, tots els socis podran anar al Camp, perquè els seients no seran fixos sinó que hi haurà una rotació".\nAmb la limitació de socis s'evita això, perquè si algun dia passés hi hauria cops de puny entre els socis.\n16 de novembre de 2010, a les 15:37\nBé, els estrangers també són un problema, perquè el Barça podria caure a mans d'un xeic àrab, per exemple, i perdria la seva identitat.\n16 de novembre de 2010, a les 15:39\nquè dius, que els espanyols no podran ser socis???\n17 de novembre de 2010, a les 8:55\nnomés un 10% d'ells...\n17 de novembre de 2010, a les 11:02


Cuarentena Fest, un festival a distància perquè "la música no pari" malgrat el coronavirus La República\nCuarentena Fest, un festival a distància perquè “la música no pari” malgrat el coronavirus\nACN Barcelona.-Una trentena de músics independents d’arreu de l’estat espanyol impulsen el Cuarentena Fest, un festival musical a distància i transmès ‘en streaming’ per mitigar “la cascada imparable” de cancel·lacions […]\nACN Barcelona.-Una trentena de músics independents d’arreu de l’estat espanyol impulsen el Cuarentena Fest, un festival musical a distància i transmès ‘en streaming’ per mitigar “la cascada imparable” de cancel·lacions de concerts i festivals per les mesures preventives davant del COVID-19. L’esdeveniment, no presencial, se celebrarà del 16 al 27 de març, i el ‘públic’ en podrà seguir les actuacions -gratuïtes- a través dels canals de YouTube dels artistes i de la pàgina web cuarentenafest.tumblr.com. “Que la música no pari, no”, arrenca el manifest fundacional d’un certamen on estan confirmats, per ara, artistes com Pavvla, Kids from Mars, Lois, Evripidis & his Tragedies, Bárbara, Betacam o Estrella Fugaz.\nEls seus impulsors –músic d’arreu de l’Estat- pretenen que la música no s’aturi malgrat les mesures imposades que limiten l’assistència i l’aforament dels esdeveniments culturals. “Les sales i els músics estan patint les conseqüències en un ja de per sí sector precari”, lamenten en el manifest. Aquests artistes es proposen que “la música no pari” i que músics i segells independents “segueixin oferint cultura en aquests temps difícils”. “Si les circumstàncies no ens permeten trobar-nos amb els fans, volem seguir arribant-hi, en el seu confinament, a les seves cases”, plantegen. Els concerts del Cuarentena Fest s’oferiran des dels “espais de creació” de cada un dels artistes, és a dir, en les actuals circumstàncies, el seu dormitori. I d’aquí, “a les cases de tota Espanya”.


Quina era la finalitat inicial del Castell Torre Baró? – NouBarris.Net\nQuina era la finalitat inicial del Castell Torre Baró?\n29 de juliol de 2021 21 de juliol de 2021 Informatius\tCastell, estiu, Nou Barris, patrimoni, Relligant Nou Barris\nPregunta: Quina era la finalitat inicial del Castell Torre Baró?\nUna fortificació important\nUn habitatge per un noble\nUn hotel per una urbanització\nUn punt estratègic de vigilància\nResposta d’ahir: Parc Central\n26 de juliol de 2021 Què és el rec comtal?\n← A quin parc està situada Can Carreras?\nQuina escola hi ha a l’Ateneu de Nou Barris? →


JMBorràs jr: Challenge La Canonja (CRONICA 1ª PROVA)\nChallenge La Canonja (CRONICA 1ª PROVA)\nAhir a la tarda es va disputar la primera de les 3 curses que componen la vint-i-cinquena edició de la Challenge de La Canonja.\nA les 11 del matí ja tenia la bici carregada al cotxe i ja feiem via cap a terres Tarragonines. De camí ens agrupem a la resta del team i carregats de tuppers de pasta tirem avall..\nAls volts de les 12.30h ja erem a meta. Obrim tuppers i a repostar! Algún es va regalar premi en forma de pa de pessic cassolà avans de començar, jejeje..\nAmb poc temps per fer la digestió comencen a arrivar la resta de corredors i a fer les inscripcions.. Mare meva quan d´Èlit, em dic jo.. Tothom degudament uniformat i alguns amb llicència en mà i d´altres amb la provisional, però en total ens incribim a cursa 207 valents.\nL´incondicional Julie no para de fer-nos fotos i donar-nos ànims, es respira un ambient excel·lent al team.\nAls volts de les 15.30h es dona la sortida neutralitzada! En Javi anava amb tantes ganes que avans de que donguessin la sortida real ja buscava l´escapada!\nSortim del poble i.. PPppppppiiiiiiiiiiiipppp!!!!! Comencen els atacs! Un, dos, tres.. Carretera oberta i molts valents!\nEm trobo molt a gust al pilot i aprofito per saludar en Carles Lara, en Cuervo, en Forné i d´altres.\nDe quan en quant apareix qui va ser el meu "angel de la guarda" ahir i em va apuntant: -Joan Manel, al lloro que en un km comença la pujada. - Joan Manel, ves al tanto que després d´aquell revolt comença el repetxó. - Joan Manel, si a 100 metres no la lien els del CJAM la lio jo.. -Vale Javi merci, li vaig dient jo..\nNo em dono ni compte i ja estem pujant el coll de la Batalla. Aixeco la vista i em dic: -Això deu ser un efecte òptic, perquè la carretera pica amunt i el contakm´s marca 36km/h!! No pot ser..\nEls primers km´s els passo molt bé, però sense adonar-me´n ja estem a l´ultima rampa dura que tothom en parla desde fà dues hores.. No vull mirar però ella em crida, aguanto bé..\nVeig en Xavi que també puja còmode, això em reconforta.\nUn pal, un altre, això s´estira, jo aguanto fins que a 200 metres de coronar les cames passen a ser de pedra. Em van passan els corredors, el grup s´ha trencat, de sobte em passa l´ultim corredor del primer grup, noooo!!! Em passa l´Albert i el tiu puja sense cadena! Quina facilitat..\nNo puc deixar escapar aquest grup, corono amb 25 metres perduts i al fals plà en comptes d´ocellets al cap i tinc una pila de 5´s que ballen sardanes damunt el meu casc...\nNo sé d´on trec les forces però aconsegueixo recuperar-me i contactar amb el grup novament.\nBaixant el port tiro de glucosa i em recupero, però encara resta el coll d´Alforja.\nL´Amat em veu la cara i em dona tots els ànims que pot.\nComença la Forja i el grup s´estira pels efectes dels corredors del CJAM i algún més, que tiren amb força per neutralitzar l´escapada.\nA 100 metres de coronar em passa el mateix que a la Batalla, però aquest cop aconsegueixo mantenirme amb el grup. Un cop a dalt penso: -D´aquí ara no em despenja ni el tato!!\nBaixant em recupero i l´Amat s´acosta i em diu: -Joan Manel, ves pensant el la volatta.\nA 10 km´s de meta es vola, al meu contakm´s ha registrat 80 km´s/h de màxima.\nEn una de les llarges rectes llepo roda amb el del davant i aleshores és quan se m´apareix el meu angel de la guarda de veritat i evita que s´acavin per mi les curses en molt temps.. Veig la gent que es posa les mans al cap i algún em mira i em diu: -T´has salvat de miracle Borràs..\nDe sobte trec el meu tiratxines de la butxaca i començo a tensar la goma.\nEl pilot s´enfila i caçem els escapats, tot i que encara resten dos valents per davant. Segueixo tensant la goma del tiratxines..\nEntrem a La Canonja i la goma està tensada, tot a punt!\nAconsegueixo col·locar-me dels 10 primers del grup i medeixo les distàncies..\nVeig l´arc de meta i flassss!! Deixo anar la goma i em llenço sense mirar als cantons cap a meta mentre vaig remuntant algúns corredors..\nCreuo meta el quart del pilot i sisè de cursa, bona volatta!!\nTots plegats em fet una molt bona cursa entrant amb el pilot capdavanter, que aquí el més tonto feia rellotges...\nLa sorpresa ve quan em diuen que soc el primer Ma30 de cursa!\nPrimer trofeu del 2011 que no puc deixar de dedicar a l´equip AMATSTRONG CYCLING TEAM (tercers per equips!!). Estic segur que si no hagés estat per ells que no hagés posat el que em faltava per poder aguantar el trepidan ritme de cursa de més de 42km/s de mitja.\nVa per vosaltres team!!!\nLa Classificació aqui.\nen diumenge, de febrer 06, 2011\nCarles Lara 7 de febrer de 2011, a les 4:21\nEnhorabona crack! Molt bona cursa la teva. Ànims i el proper cap de setmana, més.\nJMBorràs Jr 7 de febrer de 2011, a les 5:47\nGracies Carles, la veritat es que vaig patir per poder aguantar amb els millors i guardar una mica de força per l´arrivada.\nVa ser emocionant poder donar el primer trofeu al nou equip!\nEns veiem a la següent!\nJAUME TERES Y XESC TERES 7 de febrer de 2011, a les 6:03\nBravi Bad Boy!!!!!!!!!! dediques el lloc al Team, d'accord ells són el teu motor de motivació i sense ella no anem en lloc, però... VA PER TU TIO QUE EL 2010 VA SER MOLT DUR, AMB DOS COLLONS!!!!!!!! Gas i xampany.


24 de febrer de 2009 – Bloc d'en Joan Jubany\nDaily Archive: febrer 24, 2009\nL’últim sopar d’en Pellofa XXXI\nAmb els meus fills i la meva companya hem assistit a l’últim sopar d’en Pellofa XXXI, al Fossar Xic de Mataró. Enguany en Pellofa és un nen: un escolar. Tot menjant escudella se li ha colat un galet "per l’altre forat", s’ha ennuegat i… caput, s’ha mort. L’hem pogut retratar, encara viu, quan ja se l’enduien en una camilla. No ha arribat a la cantonada, el pobre. Demà anirem a l’enterament.\nAquest matí he anat a Barcelona a fer una entrevista de la qual he sortit content i animat. He comprat el diari El Punt per llegir alguna cosa al tren i he vist que avui ha estrenat una nova edició digital que inclou un "portal" per a cadascun dels municipis del Principat de Catalunya. Benvingut un nou mitjà digital, que de ben segur contribuïrà a enriquir la informació local de proximitat des de l’òptica catalana. Desitjo que ho faci, perquè realment, el panorama de la premsa a Mataró no és gaire engrescador. El periodisme crític pràcticament no existeix i el preiodisme d’investigació és cosa d’una altra galàxia.


Múscul escalè anterior - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPosició de l'escalè anterior (en vermell).\nEls músculs vertebrals anteriors. L'escalè anterior és visible a la part inferior esquerra (en vermell).\nEn les apòfisis transverses de CIII-CVI.\nEn el tubercle escalènic de la primera costella.\nArtèria cervical ascendent (branca de l'artèria tiroïdal inferior)\nNervis cervicals C5-C6.\nEleva la primera costella, estabilitza i inclina lateralment el coll.\n13385 : multiaxial – jeràrquic\nEl múscul escalè anterior (musculus scalenus anterior) és un dels tres parells de músculs escalens. És un múscul del coll, de forma triangular, irregular i gruixut. S'insereix en la part superior de les vèrtebres cervicals III, IV, V i VI, i per la part inferior, a la primera costella. En el seu recorregut, es dirigeix cap endavant passant per darrere la clavícula.\nÉs irrigat per l'artèria cervical i l'artèria tiroïdal inferior. I la innervació va a càrrec de les branques anteriors dels nervis cervicals III-VI. La seva principal funció és com a múscul que participa en la inspiració, però també inclina i fixa la columna vertebral.\nEntre els músculs escalè anterior i escalè mitjà es troba el hiat interescalènic, pel qual passen l'artèria subclàvia i el plexe braquial. En la vora lateral de l'escalè anterior emergeix el nervi frènic, que és el nervi motor del diafragma.\nEl múscul escalè mínim, escalé menor o de Sibson, és una variació ocasional del múscul escalè anterior.[nota 1]\n↑ Latarjet, Michel. «Anatomía Humana». Buenos Aires - Madrid: Ed. Médica Panamericana (6ª edició), 2004.\nPosició del múscul escalè anterior. Animació.\nInsercions en la primera costella.\nMúsculs del coll. L'escalè anterior en vermell.\nDissecció superficial del costat esquerre del coll. Es mostra les artèries caròtide i subclàvia.\nSecció horizontal del coll a nivell de CVI. S'observa la fascia coli. L'escalè anterior és visible al centre, en verd.\nArtèries mamàries internes i les seves branques.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Múscul escalè anterior\nscalenus+anterior+muscle al Diccionari d'eMedicine\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Múscul_escalè_anterior&oldid=20958533»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 abr 2019 a les 21:42.


Reproductors MP3 de memòria flaix: Molt diferents en preu i prestacions [Pàg. 1 de 3] | Revista | EROSKI CONSUMER\nReproductors MP3 de memòria flaix: Molt diferents en preu i prestacions\nLa quantitat de memòria, la facilitat d'ús i les funcions afegides, claus per a una bona elecció\nS'han analitzat nou reproductors MP3 de memòria flaix que costen des dels 85 euros d'Acer Advanced (té 512 MB de capacitat, que equival a 512 minuts de música, unes 8 hores) fins als 210 euros d'Ipod Nano (amb 2 GB de capacitat, unes 32 hores). Paradoxalment, Mpio FG100, un dels reproductors més cars (157 euros), és el de menys capacitat: a penes caben al seu interior (256 MB) unes quatre hores de música en MP3. La millor relació qualitat-preu és Creative Zen Nanoplus (113 euros, 512 MB), un dels més apreciats en la prova d'ús. Una altra opció és Sony NW-E105 (104 euros, 512 MB), pitjor valorat pels usuaris però amb una bateria que dura molt més que la dels altres reproductors. Qui preferisca un reproductor que a més de MP3 llegisca el format lliure Ogg haurà de decantar-se per Samsung YP-ST5X, l'únic dels estudiats que entén cançons en aquest format lliure.\nEls reproductors de música en MP3 de memòria flaix són aparells petits i lleugers que supleixen els seus predecessors walkman i discman. La música es passa des d'un ordinador a aquests dispositius en format MP3, per la qual cosa cal disposar d'un PC per a canviar la música del seu interior. Les cançons en MP3 es poden "baixar" d'Internet (bé pagant en una botiga, com Itunes, bé directament de la pàgina web d'artistes que les ofereixen gratuïtament, o bé utilitzant un sistema d'intercanvi d'arxius) o fabricar-les un mateix, passant els CD d'àudio a aquest sistema.\nEl fet que la memòria interna d'aquests reproductors siga flaix i no un disc dur té l'inconvenient que la seua capacitat és més limitada: el més gran dels estudiats, Ipod Nano, només té 2 GB, quan els de disc dur tenen diverses desenes de GB. A canvi, els flaix són més manejables i, com que no tenen parts mòbils, les sacsejades que puguen sofrir a causa del moviment de l'usuari no afecten la reproducció ni danyen l'equip, per la qual cosa són idonis per a ser utilitzats mentre es fa esport.\nResisteixen les caigudes?\nCom que és habitual que els reproductors de MP3 sofrisquen caigudes, se'n va comprovar la resistència. Per fer-ho es van introduir en un barril de volteig durant 25 voltes, cosa que equival a 50 cops com els que poden sofrir en un ús quotidià. Al final de la prova Acer va presentar greus danys que van causar que deixés de funcionar, i l'Ipod Nano, encara que continuava funcionant, va sofrir en la pantalla nombroses ratllades, encara que van ser petites i poc profundes. Els altres no van mostrar cap desperfecte.\nEs va comprovar, d'altra banda, la durabilitat dels auriculars sotmetent-los a una tracció de 10 Newtons durant un minut, a més de 1.000 flexions de 90º amb una tracció de 2,5 Newtons. Cap no va deixar de funcionar. Els cables d'auriculars més llargs són els d'Acer, Creative i Sony, mentre que els més curts són els de Samsung i Blu-Sens. Ipod Shuffle inclou un segon joc de cascos.\nEn un reproductor que se sol portar a la butxaca s'agraeix que siga lleuger i menut. El menor dels estudiats és Ipod Shuffle, seguit de Blu-Sens (un 31% més gran), mentre que els més grans són Mpio i Oregon (quatre vegades més grans que el Shuffle). Quant al pes, tots són lleugers, però hi ha diferències: Ipod Shuffle també és el menys pesant (22 grams) i Mpio el que pesa més (63 grams). Els dos Ipod són més plans que la resta, per la qual cosa resulten més fàcils de guardar i transportar.\nSony, Acer i els dos Ipod manquen de ràdio, encara que els auriculars que inclou Acer sí que incorporen aquesta funció. Els vuit permeten classificar les dades en carpetes (una prestació molt important per a poder escoltar els discos d'un en un), i és possible utilitzar-los com a mitjà d'emmagatzemament per a passar arxius d'un PC a un altre, com antigament es feia amb els disquets. Cap no permet ampliar la memòria. Sony, Ipod Shuffle i Oregon no graven veu i l'Ipod Nano ofereix aquesta opció usant un micròfon opcional no inclòs. Ipod Nano és el que té el nombre més gran de funcions (calendari, alarma, jocs...). El de Samsung disposa de temporitzador i l'Oregon es pot utilitzar sota l'aigua.\nPer a mesurar la duració de les bateries es va reproduir la mateixa cançó al màxim volum fins que es van apagar els equips. Sony, amb gairebé 50 hores, va aguantar el doble que el segon més durador (Mpio, 25 hores) i vuit vegades més que el que menys (Blu-Sens, només 6 hores). Altres reproductors amb una duració escassa van ser Oregon (9 hores) i Acer (10 hores).\nPer a carregar la bateria dels dos Ipod i d'Oregon es requereix un ordinador, fet que dificulta aquesta operació quan no es té accés a un equip informàtic. En Blu-Sens la bateria es pot carregar amb un endoll convencional; la resta, els altres cinc reproductors, funcionen amb piles.\nSony i els dos models d'Ipod obliguen a utilitzar un programa específic per a passar les cançons de l'ordinador al reproductor, la qual cosa representa una molèstia per a l'usuari, que pot voler utilitzar el mateix sistema per a transferir arxius a què està acostumat (com, per exemple, l'Explorador de Windows). Cap dels dos Ipod es pot utilitzar des de Linux ni des d'un Windows anterior al 2000 (l'actual XP, sí) i el reproductor analitzat de Sony no funciona sobre Linux ni sobre Mac OS. En els altres set, encara que incorporen programa propi, el seu ús és opcional, per això són compatibles amb qualsevol sistema operatiu que accepte USB: Windows, Mac OS o Linux. Però aquests programes amb funcions afegides són només per a Windows, excepte el cas dels dos Ipod, que funcionen també en Mac OS. Cap equip no té en compte els usuaris de Linux.\nQuant a la connexió, els nou reproductors estudiats es connecten al PC mitjançant el port USB per a transferir cançons. Acer és l'únic que no suporta l'estàndard USB 2.0, per la qual cosa és molt més lent en la transferència. Ipod Nano admet la connexió FireWire, estàndard no tan estès com USB, però més ràpid.\nSegons els consumidors\nSis usuaris habituals van provar i van qualificar distints aspectes d'aquests reproductors de l'1 al 10. Els que més van agradar van ser Samsung (7,6 punts), seguit d'Ipod Nano i Blu-Sens (tots dos amb 7,3 punts) i Creative (7,2 ). El pitjor reproductor MP3 segons els usuaris és Ipod Shuffle (5,8 punts), sobretot per l'absència de pantalla, que dificulta seleccionar les cançons. Els elements més penalitzats pels usuaris han sigut l'absència d'equalitzador i de pantalla (Ipod Shuffle) i la manca de ràdio (els dos Ipod i el Sony). Segons els usuaris, el disseny més atractiu és el de l'Ipod Nano i el més difícil d'usar, Acer.\nEls usuaris van valorar subjectivament la qualitat del so. Per fer-ho van escoltar una mateixa cançó amb dos auriculars: els que incloïa cada equip i uns altres de gamma alta. La conclusió principal és que la diferència de qualitat no es va percebre quan es van usar els mateixos auriculars, per la qual cosa la qualitat del so no depenia del reproductor sinó dels auriculars que porten incorporats, entre els quals sí que va haver-hi diferències significatives. Els auriculars pitjor valorats van ser els d'Oregon (6,3 punts), seguits dels d'Ipod Shuffle i Mpio (6,8 punts), mentre que els millors van ser els d'Ipod Nano (8,2 punts), per bé que els més còmodes són els d'Ipod Shuffle.\nLes millors pantalles\nIpod Shuffle és l'únic sense pantalla, segons el fabricant perquè està dissenyat perquè les cançons es reproduïsquen aleatòriament. Els altres vuit equips, que sí que tenen pantalla i per tant són més senzills de manejar, també ofereixen aquesta funció aleatòria. Les vuit pantalles són del tipus LCD. Un dels equips més petits, Ipod Nano, és el que disposa de la pantalla més gran (746 mm2, més del doble que la resta), a més de l'única a color i amb possibilitat de mostrar imatges, encara que s'ha comprovat que es ratlla amb facilitat. Les més petites són les de Sony (141 mm2) i Oregon (168 mm2).\n[Pàg. 1] Molt diferents en preu i prestacions


Centenari del naixement de Josep Palau i Fabre a la Setmana del llibre en Català. - Fundació Palau. Centre d'Art. Caldes d'Estrac\nCentenari del naixement de Josep Palau i Fabre a la Setmana del llibre en Català.\n« FINESTRA… A JOSEP PALAU I FABRE\nNIT DE POETES i HOMENATGE A JOSEP PALAU I FABRE »\nDel 8 al 17 de setembre, la Setmana del Llibre en Català celebra la seva 35a edició i ho fa convertint-se en l’oferta més gran de la història de llibres en català. La Setmana, un dels esdeveniments culturals més importants del país, acollirà més expositors que mai, afavorint sempre el contacte directe, la relació entre llibreters, editors i lectors, que podran trobar totes les novetats, però també llibres de fons i les col·leccions de cada segell. Com sempre, amb una àmplia proposta d’activitats de tot tipus (presentacions, recitals, itineraris literaris, xerrades…) per a infants i adults, que també contribueixen a estimular i a promoure la lectura en català.\nDins dels actes de La Setmana del Llibre en català, la institució de les Lletres Catalanes organitza cada dia lectures dels autors que es commemoren efemàrides. El dia 9 de setembre a les 16:45h estarà dedicat a Josep Palau i Fabre a càrrec de Manuel Guerrero, comissari de l’Any Palau i Fabre


Concessió Honoris Causa – 50 anys de Dret a Lleida\nSopar Antics Alumnes\nIX Conferència Anual de l'AEDE\nActe de Lliurament d'Orles\nConcessió Honoris Causa\nRetrobament d'Antics Alumnes (Alumni UdL)\nConcurs de microrelats jurídics\nPremi al Millor Assaig de les Jornades Jurídiques\nCicle Cinema Jurídic\nActe Institucional 50 Anys de Dret a Lleida\nXXVI Jornades Jurídiques\nInauguració Oficial del Curs\nConcurs de Cartells '50 Anys de Dret a Lleida'\nL’advocada iraniana Shirin Ebadi, premi Nobel de la Pau 2003, serà nomenada doctora honoris causa de la Universitat de Lleida (UdL) el proper mes de maig. Així ho ha aprovat avui el Consell de govern a petició de la Facultat de Dret, Economia i Turisme, que ha proposat atorgar la distinció a aquesta defensora dels drets humans, en especial dels dels infants i de les dones, coincidint amb el cinquantè dels estudis de Dret a Lleida.\nEbadi va ser una de les primeres dones jutgesses del seu país, d’on es va haver d’exiliar al 2009 després de ser degradada i perseguida. Aquesta jurista, que compta amb 25 doctorats honoris causa a països com els Estats Units, Islàndia o Austràlia, ha estat advocada defensora de molts casos on es van vulnerar els de drets humans i polítics de ciutadans iranians, com el de la tortura i assassinat de la periodista Zahra Kazemi.\nLa primera dona musulmana guardonada amb un premi Nobel es va mostrar molt crítica amb la reforma que limita la justícia universal que va aprovar el Govern espanyol al 2014. Shirin Ebadi és partidària de la globalització de la justícia «per fer el món més petit pels criminals i els dictadors, perquè no puguin evitar la resposta dels tribunals».\nLa sessió del Consell de govern també ha servit per aprovar el Compte General de l’exercici 2017, que inclou els de la Universitat de Lleida i la Fundació UdL, i que ara s’ha de sotmetre a la consideració del Consell Social. La Fundació ha registrat un superàvit de 15.271 euros, inferiors als 19.537 del 2016 tot i mantenir la seua activitat, organitzant un total de 13 congressos nacionals i internacionals.\nPel que fa a la UdL, d’un pressupost de 83,1 milions d’euros, s’han liquidat ingressos per 82,6 milions i reconegut obligacions per import de 84,4 milions, segons ha informat el gerent, Josep Maria Sentís. El romanent de tresoreria per a despeses generals ha estat d’un superàvit de 25.314,71 euros, «molt inferior als 382.054,16 de l’exercici anterior per la no comptabilització d’alguns ingressos que es recuperaran l’exercici 2018», ha explicat Sentís.\nPel que fa als ingressos, la matrícula ha estat inferior «per la reducció del 10% de la matrícula en els màsters oficials i la no comptabilització de la tutela acadèmica de dos centres adscrits per canvi d’aplicatiu informàtic, ha puntualitzat el gerent. Quant a la despesa, ha augmentat la partida de personal per a les noves titulacions d’Igualada, la devolució de part de la paga extra de 2012, la devolució de part de la paga extra de 2014 i el pagament del premi de jubilació del PAS laboral.\nL’informe d’auditoria, efectuat per Faura Casas Auditors-Consultors SL, conclou que els Comptes anuals de l’exercici 2017 «expressen, en tots els aspectes significatius, la imatge fidel del patrimoni, de la situació financera i de la liquidació del pressupost de la Universitat de Lleida de la UdL a 31 de desembre de 2017, així com dels seus resultats corresponents a l’exercici anual acabat en aquesta data, de conformitat amb el marc normatiu d’informació financera que resulta d’aplicació i, en particular amb els principis i criteris comptables i pressupostaris continguts en el mateix».\n© 2020 50 anys de Dret a Lleida.


Salzinsel Binz Osteebad Binz Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMargaretenstrasse, 20, Binz, Osteebad Binz, Alemanya, 18609 - Veure al mapa\nMés informació sobre Salzinsel Binz\nConvenientment situat a Binz, Salzinsel Binz és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Binz. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, lloguer de cotxes són només algunes de les comoditats que fan que Salzinsel Binz sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, estació d'Ipod, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com camp de golf (a 3 km), pesca. Salzinsel Binz és una elecció inteligents per a viatgers a Binz, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Salzinsel Binz de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


IB3N | Manix canviarà mig equip titular contra el Coruxo per mor de les baixes\nIB3 Notícies > esports > Manix canviarà mig equip titular contra el Coruxo per mor de les baixes\nManix canviarà mig equip titular contra el Coruxo per mor de les baixes\nJordan queda fora de combat durant dos mesos i es suma a la llista d'imprescindibles del tècnic que no podran jugar\nNi una, ni dues, ni tres. L’Atlètic Balears afronta el partit amb el Coruxo amb cinc baixes destacades. Cinc teòrics titulars no podran jugar contra els gallecs. Villapalos, per sanció, i els lesionats Manu Herrera, Jorge Ortiz, David Haro, que tot i que s’espera que viatgi amb l’equip, té difícil jugar, i Jordan Holsgrove, amb un cop fort al turmell esquerre que el pot tenir dos mesos de baixa, no podran ajudar l’equip a l’estadi d’O Vao.\nContra el Coruxo els balearicos volen sumar el segon triomf consecutiu a domicili, després de guanyar al Sanse. Un repte que no serà gens fàcil. Els gallecs només han perdut un partit a casa aquesta temporada.\nPassi ell que passi a O Vao, l’Atlètic Balears continuarà líder.


Vallesos 10 - Carpeta - Hostals, fondes i cases de menjar\nLa necessitat de reposar, de fer un àpat calent i fer-ho d’una manera agradable ha anat omplint la nostra geografia de referències sovint inoblidables\nL’any 1604, feliçment retornat d’un llarg viatge recollit en el llibre Voyage en Espagne, el cavaller Barthélemy Joly, conseller del rei de França Enric IV, va descriure el que havia vist (i patit!) durant el seu llarg trajecte per terres catalanes. Així, en entrar a les terres del Vallès, amarades de vegetació i amb una orografia ben complexa, explica que “passem per un lloc escabrós anomenat Trentapasses per causa dels trenta llocs per on els bandolers poden destrossar els viatgers. Dinem a Llinars, peix i amanida amb mel i ous ferrats cuits a l'oli. A la nit ens vam hostatjar a la Roca, a l' Hostal dels Tres Reis, que és conceptuada com la millor fonda de tot el país.” En aquestes quatre ratlles, el viatger francès suggereix l’horitzó tèrbol d’un Vallès indòmit, acolorit de batusses entre bàndols, i de camins rals sinuosos. I, entremig d’aquella natura abrupta i de la contínua perillositat de cada pas, un racó per recollir-se, reposar el cos i refer l’estómac. L’hostal.\nI és que els camins polsosos que unien les poblacions vallesanes, sotraguejats i plens de revolts i desnivells, enfosquien el trajecte i el convertien en un escenari ben propici per a malfactors i bandolers, i havien esdevingut, doncs, “llocs de perill”, perquè “(...) tots els catalans estan sobre les armes i pels camins se’ls troba amb espases, pedrenyals i ballestes” escrivia Francesco Guicciardini, ambaixador de Florència a la cort de Ferran el Catòlic en el seu Diari de Viatge de l’hivern del 1512.\nEls hostals, punt de trobada\nAixí, situats en llocs estratègics dels camins que enllaçaven les poblacions, els hostals –que és com s’anomenava tradicionalment els llocs de parada per descansar, fer un àpat o passar la nit– solien ser masies situades a peu del camí i que, amb la doble funció de pagesia i hostalatge, marcaven el ritme i la cadència de qualsevol trajecte. Aquests hostals –presents en els textos medievals de Bernat Desclot o Ramon Llull–, esdevenen, doncs, punts de pas on viatgers i animals s’aturen. I, com és natural en llocs on hi ha trànsit de passavolants de tota mena, en els hostals no hi devien faltar els negocis diversos, els enganys, jocs, baralles i torradores que es desprenien de la barreja en un mateix lloc de comerciants, militars, pagesos, traginers i un aiguabarreig de gent que veia en aquests establiments, al mateix temps, un lloc interessant per a les seves activitats o simplement un espai necessari per reposar, menjar i dormir.\nAquesta realitat bigarrada de gent de tota mena i la parada gairebé obligada de tothom que transitava pels camins van fer que els hostals fossin, alhora, font de prosperitat per als seus amos i elements que marcaven el territori. És el cas de l’hostal de la Barata, del terme de Matadepera, que figura en el primer mapa de Catalunya fet pel calderí Josep Aparici l’any 1720, com a punt de connexió pel coll de Daví de la ruta entre Barcelona i Manresa. Per entendre quin tipus d’establiments representen hostals com el de la Barata, ens fixem en la llicència atorgada a Josep Barata el 1703. A l’hostal, diu la llicència, a més d’acollir gent de pas, s’hi podia vendre vi, pa, carn, ordi, civada i tot el que fos necessari per als viatgers, i també de tenir fleca i taverna. L’hostal de la Barata es va mantenir en funcionament durant més de cinc segles ja que se’n té notícia des de l’any 1330 quan Fra Guillem, abat del Monestir de Sant Llorenç del Munt, cedeix a Ramon Barata una peça de terra anomenada Linars, al peu del camí ral de Barcelona, amb el propòsit d’establir-hi un hostal. I encara l’any 1846 Joan Barata i Guitart va pagar impostos pel dret a tenir-hi un hostal. Així doncs, quant als orígens d’aquests establiments, sembla del tot versemblant que es puguin datar en èpoques medievals, com el de la Grua a Montmeló, que il·luminava la ruta que feien els peregrins camí de Santiago, el camí de Sant Jaume a les nostres terres.\nOrigen de poblacions\nAquesta puixança d’hostals com el de la Barata també va comportar que al seu entorn hi naixessin altres establiments necessaris pels viatgers. Poblacions com l’actual Aiguafreda, a mig camí entre Granollers i Vic, van ser durant generacions el punt de parada i repòs del bestiar i els seus propietaris. Així, al costat d’hostals com de l'Abella, el d'en Met de la Plaça, el de Can Queló, el de la Polla o el d'en Pinós, hi havia les quadres annexes, ben espaioses per a aixoplugar-hi els carros i el bestiar. I, a més, hi van proliferar els ferrers que hi donaven servei i que van donar lloc al nom de les Ferreries al poble que només a mitjan segle xix va passar a anomenar-se Aiguafreda, una vegada la centralitat parroquial va passar a l’església de Santa Maria construïda a la vall del Congost. De la mateixa manera, en els orígens del nucli actual de Matadepera hi hem de comptar amb el paper de centre polaritzador de l’Hostal de la Marieta, fundat per Francesc Ventayol i Maria Pratginestós el 1772 i que des de l’inici de l’activitat va esdevenir el nucli a partir del qual es van anar establint famílies, formant el que ara seria l’eix central del poble actual. L’anècdota (recollida, com d’altres notícies que s’inclouen en aquest article, per Antoni Ferrando i Roig en el seu excel·lent llibre Les sendes dels bandolers) és que el pagesos de la zona es mostraven tan crítics amb aquell hostal –perquè juntament amb les famílies que anaven instal·lant-se en aquella zona feien servir molta llenya i els malmetien la fruita dels camps– que van batejar aquell carrer, origen de l’actual Matadepera, com a la Llagosta, com si es tractés d’una plaga bíblica.\nAquesta tendència d’aglutinar població a l’entorn d’un establiment d’aquestes característiques és prou usual i Marc-Aureli Vila ens informa, a l’article “Notes geoeconòmiques del Valles Oriental”, que “(...) a finals del segle xiv i aprofitant un eixamplament del congost i a mig camí, s'hi forma un caseriu, el Figueró, al contacte d'un hostal (...) en aquest hostal, que devia funcionar des de qui sap quan, viatgers i traginers hi devien fer, quan menys, una parada de descans”. O ens parla de la Garriga com a “lloc de parada i fonda.” I el mateix addueix del poblament concentrat a Sant Celoni, “(...) no ens costa gaire de creure que aquesta església estava rodejada d'uns habitacles entre els quals no hi devia mancar des dels més vells temps, i quan menys, un hostal”.\nSi bé aquesta qualitat de constitutiu i polaritzador de població és ben evident, en molts d’altres casos els hostals antics contribueixen a la creació de la toponímia local o de carrers (com és el cas del carrer Calderó de Mollet, dedicat a la nissaga que va ser propietèria del mas on fins a mig segle xx va existir l’hostal La Marinette –i no pas al Calderón escriptor del segle xvii espanyol, tal com la perspicàcia messetària havia inclòs en el nomenclàtor municipal).\nPerò els hostals, i les fondes –anomenades així d’una manera més tardana per influència del francès de l’Orient com a llengua franca dels ports comercials del Mediterrani (de l’àrab fúndaq com a ‘establiment públic on s’hostatgen els mercaders i les mercaderies’)–, amb la mecanització de les comunicacions van continuar esdevenint un element que definia el territori. Així, amb les incipients línies regulars que van començar a resseguir les carreteres, primer amb tartanes i mules i, més endavant, amb cotxes automòbils, va néixer el concepte de “parada”. Les parades, auspiciades per las companyies que feien un trajecte concret i que necessitaven concentrar els usuaris en un punt de la carretera, esdevenen un segon floriment de les fondes o els hostals. D’aquesta manera, no és gens estrany que al voltant de la parada s’hi oferís el servei de menjar o de repòs: la idea d’horaris i puntualitat en els serveis de mobilitat és molt moderna i les parades esdevenien un lloc de trobada i, sovint, de llarga espera. L’arribada de la tartana o la diligència i, més endavant, de l’automòbil de línia amb visitants, passavolants i correu era un esdeveniment quotidià però, alhora, excepcional, que trencava la grisor i l’ensopiment proverbial de les poblacions, generant al seu voltant l’emoció de la novetat. Els hostals feien més tèbia l’espera dels clients del servei i esmorteïen amb un bon esmorzar i un porró el pas anodí del temps. La parada del cotxe del Sagalés a la Violeta de Cartellterçol o a can Talet de Sant Feliu de Codines, la proximitat de la línia fèrria a la Fonda Europa de Granollers, o la línia de servei d’autobusos que sortia davant de la Marinette entre Mollet i Barcelona en motiu de l’exposició universal de Barcelona del 1929 (i que va significar que Salvador Llavina abandonés la casa de menjars de La Nau i es fes càrrec de l’històric hostal molletà, avisat d’aquesta avinentesa per Josep Serra, aleshores alcalde de Mollet), va comportar una nova oportunitat de plenitud pels antics hostals de carretera i ara, també, punts de parada de cotxes de línia.\nHostals i fondes que van ser\nPerò en aquest recorregut, diguem que centenari, per camins i pedregars també hem de fer esment dels establiments, fondes i hostals, que havien format part de l’imaginari de tota una època i que actualment ja no ofereixen els seus serveis. Es tracta de fondes i hostals, alguns de gran tradició, com la Fonda El Panorama de Sentmenat, amb un passat lligat als incipients estiuejants, que van tancar les portes tot i deixant un llarg enfilall d’històries. O com la Fonda Pi, de Castellar del Vallès coneguda durant molts anys com a Bar Pino, que també hi oferia pensió i que va ser on es van allotjar els operaris que estaven posant les línies de telèfon. O també la Fonda Domènech de Llinars del Vallès, que va ser durant dècades el lloc escollit per passar les vacances de molts estiuejants barcelonins i on, a més, els diumenges –dia de mercat– la gent de fora que venia de lluny hi feia nit i hi guardava carros i animals.\nD’altres hostals de carretera també van desaparèixer, com ara l’Hostal de la Casanova de can Pere Torn, vora l'antiga carretera de Ribes, a Tagamanent, que també era la botiga de queviures, la centraleta telefònica i l'indret on cada any es feia la Festa Major de Santa Eugènia del Congost. I tants d’altres, de fet, que no van aconseguir esmolar el pas del temps i van esdevenir un record d’àpats ben païts, de llits amb flassades reconfortants o de vetllades festives amb la gramola o l’acordió fent bategar els cors dels parroquians.\nTanmateix, molts altres establiments van saber evolucionar amb el temps i, nascuts com a hostals de camí o, fins i tot, com a tavernes on es venia vi (i altres begudes al detall) i se servien menjars, han anat trobant el seu lloc. Alguns han esdevingut hotels, com a marca d’un prestigi desitjat per l’empenta dels seus propietaris, i d’altres han mantingut el caràcter més popular. Així, establiments històrics com l’Euterpe i l’Espanyol de Sabadell han reobert les seves portes amb una oferta de restauració diversa però que lliga amb els antics establiments, de gran tradició a la ciutat. O l’històric Can Prat de Mollet, que l’any 1746 ja existia com a hostal de camí ral i lloc de parada on es canviaven les cavalleries de les diligències, i que l’any 2002 es va reinaugurar com a restaurant Can Prat després d'unes intenses reformes. O el restaurant El Cim de Castellar del Vallès on la tercera generació familiar de restauradors centra el seu capteniment en l’organització d’esdeveniments, com a mostra d’un camí que han anat seguint alguns d’altres establiments històrics vallesans.\nD’altra banda, els trets de caràcter d’alguns establiments s’ha vist intensificats per la voluntat dels propietaris o, fins i tot, per la centralitat on estan ubicats com Cal Marfà de Mollet, arrelat en el centre neuràlgic de la ciutat, a l’actual Plaça Prat de la Riba, punt de trobada tradicional de la pagesia que anava al mercat. Ens ho recorda Glòria Arimon i Ventura en el seu llibre Cent anys de mercat a Mollet (1906-2006), “(...) venien pagesos de Gallecs, Caldes, Sentmenat, Palau, Montornès, Martorelles, Sant Fost, la Llagosta... i després d’haver comprat i venut, anaven a esmorzar al bar Marfà, on feien tertúlies i canvis d’impressions; també feien tractes de bestiar major, com vaques, vedells o cabres. (...) La sala del fons del Marfà, en temps del Quimet, la Remei i el cunyat, es convertia en una veritable llotja”. El punt de trobada.\nAquesta mateixa funció, a Granollers, l’havia fet Ca la Sila. El santaulalienc Manel Cabot Cuscó en Una història d’un petit pagès, explica com “quan necessitaves uns negociants tenies d'entrar a la Fonda Europa que estaven allà parlant o esmorzant, si necessitaves un negociant de porcs eren en el bar Ca la Sila”. I és que l’antic hostal La Sila, que havia estat fundat l’any 1830 per Cecília Camillo, va ser, durant anys, el punt de trobada de la petita pagesia vallesana que negociava amb quatre caps de bestiar i que, això sí, no deixava escapar cap àpat. I si el dijous podia ser a la Fonda Europa o Ca la Sila, millor.\nI esclar que en aquesta aproximació ens deixem un tou d’establiments vallesans que representen tot un món, i que a hores d’ara els continuadors d’aquella raça tenaç d’hostalers i hostaleres continuen bregant per omplir el pap de viatgers i estadans amb platillos o fartaneres, fent cuina de mercat o centrant-se en les moderníssimes i audaces tapes. Però tots, afartapobres, optants a estrelles Michelin o fondistes de tota la vida, continuen obrint cada matí amb l’intent, tan honest, que la clientela, havent fet l’àpat i amb l’estómac agraït, pensi a tornar.\nEl nucli de Santa Fe del Montseny amb l'hostal i l'església i una masia al fons a mitja muntanya. Foto: Josep Maria Co i de Triola, entre 1912 i 1925. Arxiu Fotogràfic Centre Excursionista de Catalunya.\nLa Fonda el Panorama de Sentmenat. Foto: Museu històric de Sentmenat.\nUna imatge de la Fonda Domènech, de Llinars del Vallès a inicis del segle XX. Foto: Postal antiga.\nEsmorzars del bar Cal Pare, de Sabadell. Fotos: Arxiu de Cal Pare.\nDetall de la representació del Vallès al mapa del calderí Josep Aparici. Foto: © Institut Cartogràfic de Catalunya.\nParada de cotxes davant de l’hostal la Violeta de Castellterçol amb una diligència estirada per cinc matxos. Foto: Arxiu la Violeta.\nEl pou miraculós de l’hostal de la Grua\nL’hostal de la Grua de Montmeló, avui desaparegut, havia estat molt popular durant anys però potser la vicissitud més comentada és la visita que hi va fer Sant Vicenç Ferrer i el miracle que, com documenta Francesc Roma i Casanovas, hi va fer: “(...) Seguint á Sant Vicents Ferrer molta gent pera escoltar sa santa paraula, al arrivar al hostal de la Grua á la vesprada venian tots amb fam. Demaná, lo Sant, que hi havia pera menjar y veurer; y li respongué l’hostaler: un tros de pà florit y cosa de dos porrons de ví agrós. Feu posar tota la gent á renglas; benehí lo pá y’l pou ab lo citat Sant Christ; ‘s posá á repartir pa que’s torná fresch, atipant á tothom; tragueren galledas y més galledas plenas del pou haventse tornat l’aygua vi sabrós. En vista d’aqueixos dos miracles, lo citat Sant digué: conech que aqueix siti, atrau á tant sagrada Imatge y per aixó vos la hi deixo. L’hostalé, avaro com ell sol tancá lo pou y feu pregonar lo vi; pero al anar per vendre’n trová que tornava ésser aygua.” (Ramon y Ribera, Miguel, [vers 1755], Portentosa vida de el apostol de la Europa Sant Vicente Ferrer. pàgina 150).\nLa Marinette de Mollet\nL’origen de la casa del que, amb els anys, va esdevenir la Marinette de Mollet cal anar-lo a buscar en una casa edificada per Jaume Umbert als inicis del segle XV. El 1687 Francesc de Calderó i Resplans va adquirir el mas Umbert i, l’any 1863, l'Hostal d'en Calderó va ser considerat com a propi per Josep de Calderó i Casals. Un canvi en el traçat de la carretera reial i de la via fèrria de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses va significar un daltabaix per a l’hostal i no és fins a l’any 1920 que Miquel Bosch de Calderó el rehabilita totalment (com mostra la imatge de la inauguració de la rehabilitació) i el converteix en l’hostal La Marinette, dedicant aquest nou nom a la seva muller, Maria Damm, que va ser qui el va encoratjar a fer les obres de conservació, embelliment i nova obertura del que havia estat l'Hostal d'en Calderó. Maria Damm (a la imatge de la dreta), Marinette com a diminutiu alsacià, era filla de Joseph Damm, fundador l’any 1876, juntament amb el seu oncle, de la fàbrica de cervesa Damm de Barcelona. A la mort de Joseph Damm l’empresa va quedar en mans dels seus tres fills Josep, Carles i Maria Damm i Calàs.\nL'Hostal La Marinette va ser regentat per Salvador Canals i Fontanillas, des de 1920 a 1929, i per Salvador Llavina, de 1929 a 1960. L'any 1965, Josefina Bosch, filla de Miquel Bosch de Calderó, va traspassar en venda la resta de la finca a Regina Aguda Alvarez. Va ser venuda novament l'any 1972 a Margarida Rabasa i Negre, que la traspassà definitivament a l'Ajuntament de Mollet, l'actual propietari.\nFer l'amor i no la guerra\nDurant la Guerra del Francès (1808-1814) hi va haver una gran destrucció de cases i, esclar, d’hostals que esdevenien el punt més vulnerable donada la seva obertura essencial en un món reclòs com el de l’època. Així a Montcada, com explica Josep Bacardit i Sanllehí (en el seu http://montcadapost.blogspot.com.es), ”segons el memorial enviat al Capità General de Catalunya al finalitzar la guerra, que la xifra d’edificis afectats va ser de 84, entre altres,(...) l’Hostal Font Freda, l’Hostal Can Sans, etc.”\nD’hostal, se’n va salvar un, l’Hostal de la Torre (anomenat també l’Hostal de cal Passaigües o de ca la Teresina de la Torre), conegut ara com Can Joanet o la Tasca. Ocupat pel oficials francesos, l’Hostal de la Torre, va adquirir rapidament bona fama i era freqüentat també per d’altres caps militars escampats per la zona. I és que “l’amo de l’hostal que, pel que sembla deuria ser espavilat, va acceptar la situació del moment (no li quedava més remei), però va saber jugar bé les seves cartes. (...). A fi d’evitar o rebaixar l’esperit de revenja (dels militars francesos) se les va enginyar per oferir un nou servei a tots els seus hostatges: va omplir cada dia l’hostal de nombroses dones de mala vida i que servissin per esplai i per apaivagar la fogositat d’aquells militars.”\nImatge de l'any 1909. Carrer Major de Montcada amb l'Hostal de la Torre. Foto: http://montcadapost.blogspot.com.es.


Pares i fills (Josep Ramoneda)\nJOSEP RAMONEDA 24/10/2015 17:42\nFa uns dies vaig veure a la televisió una senyora de mitjana edat explicant que la seva filla havia tornat a casa perquè s’havia quedat sense feina. Me’n va sorprendre el to. Transmetia una indissimulada satisfacció. Estava contenta perquè havia recuperat el poder sobre la filla. És un efecte no desitjat però terrible de la profunda crisi social que vivim: la perversió de les relacions quotidianes de poder. El restabliment de formes de submissió que haurien d’estar superades. La mare, que va passar pel tràngol de l’emancipació de la filla, de cop torna a tenir-la a casa. El gest instintiu de protegir els teus (la paraula no és innocent) inclou la satisfacció de recuperar un poder perdut que és destructor per a totes dues, encara que no se n’adonin.\nÉs cert que la família ha sigut un espai de solidaritat fonamental davant dels estralls de la crisi. Però això ha tingut uns alts costos: la confusió dels rols, fortes tensions generacionals i, fins i tot, violència interfamiliar. Quan els temps de l’emancipació i desenvolupament de les persones es modifiquen, les conseqüències no són mai positives. I menys en un país on està molt estesa la idea que els fills són propietat dels pares i sempre estaran en deute amb ells. Massa sovint l’emancipació es viu com una falta. I tanmateix és determinant en la realització vital de les persones, és l’afirmació de l’autonomia plena, també respecte als pares, que ja no poden continuar negant-la. Per això és tan greu que l’emancipació es retardi o que la precarietat provoqui el retorn a la tutela familiar dels que ja havien aconseguit sortir-ne.\nRecentment hi hagut dues sentències judicials dignes d’atenció: un jutge de Vigo va autoritzar una jove de 15 anys a avortar malgrat l’oposició dels seus pares, que al·legaven les seves creences religioses. I el Tribunal Suprem, modificant la seva doctrina, va retirar la pàtria potestat a un maltractador que va agredir la seva dona davant la filla. “El fi primordial de la institució de la pàtria potestat és vetllar per l’interès dels menors”, diuen els jutges. És a dir, no és cap dret absolut dels pares sobre els fills. Els fills no són seus: són persones autònomes amb vida pròpia.


Joan Saura - llista d'aparicions\nwww.proquimac.com toboganes Feber\nJoan Saura : Informació.\nEn els següents talls de veu apareix Joan Saura.\nSaura: sentÃ¨ncia Estatut\nFragment d'intervenciÃ³ en la TertÃºlia de "La Nit" de la COM del conseller dâ€™Interior, Joan Saura . Data : 2010-06-18\nRetÃ²rica, l'anÃ lisi de la setmana. AnÃ lisi de la cimera del G20, i de les intervencions de Joan Saura degut a la pol.lÃ¨mica dels mossos\nJoan Saura parla de la reuniÃ³ de govern.\nTeresa Fernandez de la Vega i Joan Saura es fan amics\nL'entrevista del dia a Joan Saura, conseller d'Interior, Relacions Institucionals i ParticipaciÃ³ Ciutadana. El comentari d'actualitat del notari Juan JosÃ© LÃ³pez-Burniol. . Data : 2008-07-15\nEntrevista: Joan Saura\nCOM t'ho diria. Entrevista: Joan Saura.. Data : 2008-07-15\nJoan Saura i Jose Montilla volen fer reformes al Govern.\nCarod Rovira viatge amb Mikimoto i Joan Saura\nMesures de Joan Saura contra la sequera\nLa sequera segons Joan Saura, Jose Montilla i Jorge Vagensberg\nJoan Saura fa servir la tÃ¨cnica del Feng Sui\nEntrevista al conseller Joan Saura L'escola del teu fill tancarÃ per vaga? En motiu de la vaga convocada dijous 14 algunes escoles no obriran les seves portes. Ã‰s el teu cas?. Data : 2008-02-13\nEntrevista al conseller d'Interior i Relacions Institucionals i ParticipaciÃ³. Data : 2008-02-13\nEntrevista a Joan Saura, conseller d'Interior i Relacions Institucionals i ParticipaciÃ³ Ciutadana. En motiu del Dia escolar de la No violÃ¨ncia i la Pau, ens visitarÃ Jordi Armadans, director de FundaciÃ³ per la Pau . Data : 2008-01-30\nEn Joan Saura fa les proves d'accÃ©s a mosso d'esquadra al Toni ClapÃ©s\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2007-12-27\nEn Joan Saura ha tornat a obrir el tÃºnel de Vielha\nEn Joan Saura comenta el simulacre dâ€™ocupaciÃ³ de la seva casa al Port de la Selva\nEn Joan Saura estÃ estressat\nEn Joan Saura de veritat ha passat la mÃ per la cara de Minoria Absoluta\nMuntatge d'en Joan Saura i la legalitzaciÃ³ de les drogues\nLa reacciÃ³ d'en Joan Saura sobre menjar ases\nLa cosina del gat de Joan Saura deixa Girona a les fosques\nEn Joan Saura es desentÃ©n de l'assalt a la casa de la famÃlia Tous, i la Tura s'ofereix com a portaveu d'Interior\nEls primers problemes d'en Joan Saura a Interior\nLa Joan Saura\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-11-27\nEls projectes d'en Joan Saura amb els Mossos\nPresentaciÃ³ del govern d'Entesa Nacional pel ProgrÃ©s\nEscolta, en directe, la intervenciÃ³ del candidat del PSC a la presidÃ¨ncia de la Generalitat, JosÃ© Montilla, i la dels lÃders d'ERC i ICV-EUiA, Josep-LluÃs Carod-Rovira i Joan Saura, en la presentaciÃ³ al Parlament del govern d'Entesa Nacional pel ProgrÃ©s. Data : 2006-11-07\nEn Joan Saura serÃ conseller d'Interior\nEn Joan Saura s'ha tornat molt carinyÃ³s\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-10-30\nEn Yoda dÃ³na suport a en Joan Saura\n1-N. Entrevistes als candidats. Joan Saura\nDurada : 00:20:16\nEn Joan Saura a EMAR amb una entonaciÃ³ estranya\nEn Joan Saura i en Bruce Springsteen\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-10-24\nEntrevista a JOAN SAURA, candidat d'ICV-EUiA\nMida : 33663168\nEn Joan Saura vol prendre decisions mentre Ã©s president en funcions\nEn Joan Saura cridant "Govern d'esquerres" durant la campanya electoral\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-10-18\nEn Joan Saura estÃ disposat a governar en solitari\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-10-02\nEn Joan Saura fa l'arrel quadrada de 863\nEn Joan Saura tÃ© la casa inundada\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-09-13\nJoan Saura i el futur del tripartit\nMatins.COM, dirigit i presentat per GlÃ²ria Serra, entrevista al conseller de Relacions Institucionals i president d'ICV, Joan Saura, que veu difÃcil que es pugui reeditar el model del govern del tripartit com fins ara. Segons Joan Saura, s'han comÃ¨s errors per falta de sentit comÃº. TambÃ© podeu escoltar un debat sobre si falten taxis a Barcelona. Data : 2006-09-04\nEn Joan Saura ha estat reelegit com a candidat d'ICV-EUiA per la seva famÃlia\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-07-18\nDurada : 00:01:31\nEn Joan Saura confessa que va apallissar uns mossos d'esquadra\nEn Joan Saura vol donar un impuls a en Carod ... perquÃ¨ s'estimbi per un barranc\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-05-08\nEn Joan Saura demana unes guarderies sostenibles\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-05-04\nEl Concert de la teva vida -Oleguer Presas, Joan Saura-\nGrÃ cies a la colÂ·laboraciÃ³ desinteressada de www.amicsrac1.net . Data : 2006-04-23\nJoan Saura i l'aprovaciÃ³ de l'Estatut\nL'endemÃ de l'aprovaciÃ³ de l'Estatut al CongrÃ©s dels Diputats, entrevistem el conseller de Relacions Institucionals i ParticipaciÃ³. Joan Saura, entre altes, assenyala que "no hi ha cap excusa per votar no a l'Estatut". TambÃ© podeu escoltar les seccions "CrÃ²niques quaotidianes" i "Meditacions en el desert". Data : 2006-03-31\nJoan Saura. Laboratori d'idees. L'EmpordÃ\nPodeu escolat l'entrevista al conseller de Relacions Institucionals. La secciÃ³ "Laboratori d'idees" que avui ens apropa les investigacions del doctor Antoni MÃ nuel LÃ¡zaro. TambÃ© analitzem la situaciÃ³ al Baix EmpordÃ desprÃ©s dels aiguats de fa un mes. Data : 2005-11-02\nPasqual Maragall i Joan Saura van dormir junts\nLa proposta d'en Joan Saura per reformar el govern


⏯ Els busos i camions per agilitzar la vacunació "si cal també vacunaran de nit" | Lleida.com\n⏯ Els busos i camions per agilitzar la vacunació "si cal també vacunaran de nit"\nEl conseller de Salut, Josep Maria Argimon, ha afirmat que els sis autobusos i camions itinerants que es van posar en marxa aquest dimarts per agilitzar la vaccinació amb una sola dosi "si cal també vacunaran de nit". Durant la resposta a preguntes dels grups al ple del Parlament Argimon ha reconegut que estan "certament preocupats" per les característiques d'aquesta onada de la covid-19 que afecta més a la gent jove i les classes benestants. També ha defensat que els drets a l'eutanàsia i l'avortament estan "garantits" a Catlaunya però ha reconegut que no ho estan de manera equitativa territorialment i ha assegurat que el departament hi està treballant.\nArgimon ha defensat que els sis autobusos i camions suposen "una estratègia diferent de vacunació" però ha recordat que això no significa que hi hagi més vacunes, a una resposta del grup parlamentari de JxCat.\nPer part d'En Comú Podem, David Cid ha mostrat "preocupació" al conseller de Salut pel manifest d'ordes religiosos sobre la nova llei de l'eutanàsia. Ha dit que aquesta "indignació" se suma a la situació relacionada amb l'avortament.\nArgimon ha defensat que els drets s'han de garantir i que l'objecció de consciència és un dret de les persones i no de les institucions. "Clarament no és equitatiu territorialment, no li puc dir que sí, però ens vam comprometre a treballar amb això", ha reblat.


Crònica del Premini mixt: Bàsquet Vilafant Negre 59 – CB Bescanó 30\nHan jugat: Laia Pons, Núria Mitjà, Bernat López, Roger Santmiquel, Helena Puigmal, Ian Chavarria, Pol Sànchez, Dídac Vilarrasa, Xavi Lara i Berta Ayats\nParcials: 10-6, 8-0, 0-4, 9-4, 12-1, 6-4, 5-8, 9-3\nHem començat una mica adormits (i avui no hi ha excusa per l’hora), però després del temps mort, hem reaccionat i hem començat a defensar com sabem. Quan recuperem la pilota i aixequem el cap i la passem, és quan podem sortir ràpid; però si el primer que fem és botar la pilota, perdem tot l’avantatge perquè l’equip rival ens para.\nTret d’això, hem fet un bon partit en general. Felicitats petits i petites i ens veiem dilluns!\nTots els Blacks agraïm a la Laia Pons per haver debutat amb nosaltres!!


Xerrada: LGTBI+, no et tallis i pregunta - GRA. Servei de Joventut - Ajuntament de Granollers\nXerrades de març\nEl proper dimecres 13 de març a les 19 h la xerrada de LGTBI+ serà per compartir dubtes al voltant de la diversitat sexual i afectiva. Aclareix tot el que vulguis preguntar.\nA càrrec de Laura Poch, tècnica del Punt d’Informació\ni Assessorament sobre diversitat sexual i de gènere de Granollers.\nCom a novetat, aquest any podràs venir de manera presencial a les xerrades o seguir-nos a través de les xarxes socials del Gra (Youtube i l’Instagram) en directe.


La Biblioteca: Projecte de novel·la nº3 - Capítol 2\nla novel·la de la Biblioteca\nMil i una maneres\nProjecte de novel·la nº3 - Capítol 2\nSona el despertador a les sis del matí en punt. Quin soroll més detestable... Em giro una mica sobre mi mateixa en el llit i li dono una petada mentre em tapo la cara amb el coixí. Ahir em vaig passar fins les tantes empaquetant les últimes caixes de roba i llibres de la meva habitació i fent la maleta. La mare diu que totes les caixes que ens emportem a la nova casa a Dublín arribaran un o dos dies més tard que nosaltres. Però que no ens endurem cap moble.\n- Quan vaig vendre la casa vaig dir als nous propietaris que el preu incloïa tot el mobiliari i quan el van veure no van posar cap pega. Així que vaig poder comprar la casa d’allà també amb tot el mobiliari.\nAl principi tot em semblava molt confós. Com la nostra casa s’havia venut tant ràpid? Com la mare comprava una casa a cegues sense anar a visitar-la ni un sol cop?\nEs veu que casa nostra portava anys a la venta i jo ni m’havia adonat. Una alegria més! I que els viatges de negocis de la mare a Dublín també havien servit per anar a visitar cases... Què bé!\n- També s’ha de dir que el senyor O’Higgins- el seu cap- com és un vell amic meu de la facultat em va ajudar molt a buscar casa. De fet, en la que anirem a viure es sortia moltíssim del nostre pressupost però estava tant obstinat en que visquéssim a prop de l’oficina que l’empresa ens va posar el que faltava. No ho trobes increïble?\nEl que trobo increïble és que la mare no se’n hagi adonat que el senyor O’Higgins està penjat d’ella de tota la vida... Està clar però que ella no, perquè me’l segueix introduint com si mai m’hagués parlat d’ell.\n- Impressionant, mare.\nAhir mentre sopàvem la mare em va ensenyar algunes fotos de la casa. M’encanta! No és una casa, encara que la mare ha anat dient sempre casa casa casa. En realitat és un àtic de dues plantes enorme! Es té una vista preciosa de la ciutat, però el millor de tot... Està molt a prop del parc de St. Stephen’s Green! És el meu lloc preferit de tota la ciutat. Un parc preciós ple d’arbres frondosos, amb una verdor espessa i consistent, un llac ben bonic amb l’aigua reflectint el sol i els arbres i ple d’ànecs, una glorieta elegant, camins laberíntics que passen per tots els racons... M’encanta! M’hi passaré tot el dia sabent que està just davant. Oh i a més a més està molt a prop d’una llibreria antiga enorme on em deixaria tota l’herència comprant llibres. El paradís!\nI a més. Ahir em va trucar un altre cop la Núria. Em va dir que si vull cada cop que hi hagi vacances estic convidada a passar-les a casa seva! Al final no m’hauré d’acomiadar per molt de temps de la meva estimada costa. Fins i tot podria passar-hi totes les vacances d’estiu. Els seus pares si que saben... Així que només hauré d’aguantar el tipus durant època escolar. Ah! Parlant de l’escola... Falten tres setmanes per l’inici de les classes allà a Irlanda. “Però si estem a 4 d’agost!” Em va dir la Núria. Sí, però allà comença el curs el 25 d’agost... A sobre aniré a una escola on es porta uniforme. Visca! (m’encanta ser sarcàstica).\nPerò l’escola en si no està gens malament. Són diversos edificis al voltant d’un jardins amb caminets per anar d’un a l’altre. És una escola molt antiga i conserven el sistema original. I per dins el típic estil anglosaxó. Molta fusta, colors foscos, paper pintat, etc. Clar després de veure tot això vaig pensar:\n- Ostres mare però aquesta escola deu costar un ull de la cara!- vaig dir mentre obria els ulls i la boca a més no poder.-\n- És l’escola on vaig anar jo de petita. Em consideren de la família. En el fons la direcció d’aquesta escola és molt petita, així que entre això i les notes que treus t’han concedit una beca.-deia la mare amb orgull-\n- Mira que bé.- vaig dir mig satisfeta.-\nAixí que escola privada, àtic supervistes i bona ubicació! D’acord, he de reconèixer que no serà tant suplici com em pensava... Però que m’ho pensés és culpa de la mare, per amagar-me els detalls fins el dia abans de marxar! A qui se li acudeix.\nDurant les següents hores tot passa de manera mecànica. Ve un camió a buscar les caixes de les nostres coses: roba, llibres, decoració, estris de cuina, etc i ens ho portarà a algun lloc on ens ho facin arribar d’aquí dos dies a la nostra nova llar. Nosaltres ens anem per una altra banda amb un taxi fins l’aeroport (que ens costa una clatellada) perquè el nostre cotxe de moment se’l queda el pare que encara no marxa. Suposo que el vendrà o alguna cosa així...\nDurant el vol em toca el seient del passadís i tinc dues dones molt pesades a costat que no em paren de fer aixecar perquè volen anar al lavabo. Però per sort agafem turbulències i ens obliguen a posar-nos el cinturó.\nEl trajecte se’m fa curt. Porto el mini portàtil i vaig escrivint en un document de text la pròxima entrada del bloc, sobre tots els descobriments que vaig fer ahir de com serà la meva vida d’ara en endavant: l’escola, el lloc on viuré i l’entorn. Tampoc sé res més... L’entrada em queda amb cert aire disgustat. Segueix fent-me mal allunyar-me tant de casa però intento canviar d’actitud per acabar creient-me que aquest canvi d’aires m’anirà bé...\nSempre he estat una noia poc sociable, bastant introvertida i tancada. No per ser tímida o avergonyida, sinó perquè sóc bastant auto suficient. De manera que les poques amistats que tinc m’han costat molt d’aconseguir. Fins fa un temps preferia passar la tarda d’un dissabte a casa llegint un bon llibre, escrivint, escoltant música... I de tant en tant quedar amb les “amigues”.\nTot va canviar quan fa gairebé dos anys, una amiga no molt amiga em volia presentar a una colla de noies d’un altre institut. Jo no volia... Però ella va insistir i al final vaig accedir.\nAquella colla de noies va acabar convertint-se en la meva colla. Les millors amigues que es poden tenir! Entre elles estava la Núria, amb la que de seguida vaig fer molt bona relació. Li vaig agafar confiança amb molt poc temps, com mai havia fet. I així va ser com ens vàrem unir. Les trobaré tant a faltar... No les penso oblidar, però em pregunto quina mena d’amistats faré on vaig a viure.\nÉs clar que el trajecte se m’ha fet curt! Si no he parat de pensar en tota l’estona.\nLes hores següents passen de la mateixa manera: en un obrir i tancar d’ulls. Sortint de l’aeroport ens esperava un cotxe d’empresa que primer ens porta a l’edifici d’oficines on treballarà la mare. Un edifici alt, tot de cristall fosc i amb el nom de la multinacional a dalt de tot. Semblava mentida que tot allò fos de la mateixa empresa! La mare sembla nerviosa. És estrany perquè sempre ha tingut molta seguretat en si mateixa pel que fa a la feina:\nTarda una mica en contestar. Té la mirada perduda en algun punt del final del carrer:\n- Escolta'm Jade. Hi ha moltes coses que encara no et puc explicar. Però tot arribarà m'entens?\n- No. Mare, què passa?\n- Jade...-sospira- tu... Segueix-me, d'acord?\n- De què va tot això? És només un edifici d'oficines!\nVeureu, no tinc res més escrit però perquè us feu una idea:\nLa Jade és filla d'un matrimoni recent divorciat d'una irlandesa i un barceloní (com ja sabeu). Els dos pares decideixen fer un canvi d'aires i la mare s'emporta a la Jade a viure a Dublín, aparentment per la feina. Tot sembla molt precipitat: la Jade no fa ni dues setmanes que ho sap i la mare ja sap on viuran, a quina escola anirà, el seu cap l'ajuda molt i ja ha venut la casa! I parlant de l'escola... És la mateixa a la que va anar la mare però té alguna cosa fora del normal que pica al nas. Hi ha edificis restringits, professors i alumnes molt reservats.\nDe tots aquests alumnes, hi ha un que crida especialment l'atenció de la Jade (no només perquè és molt guapo però un arrogant insuportable) sinó perquè desapareix durant hores i casualment sap moltes coses d'ella.\nEl noi, i tota la gent que envolta la Jade, guarda un secret. Un secret que gira al voltant de la mitologia celta... Aquells éssers màgics, alguns amigables i d'altres terrorífics que pretenen acabar amb la raça humana i que no existeixen! O si?\nPublicat per Nu Ria a 15:00:00\nEtiquetes de comentaris: enquesta, la novel·la de la Biblioteca\nOn serà el pròxim viatge de la Núria i en Will?\nFes clic per accedir al meu Wattpad!\nEn Will i la Núria a Wattpad!\nSomni nº7 por Nuriablocs se distribuye bajo una Licencia Creative Commons Atribución 4.0 Internacional.\n;) Please Follow & Comment\nSubscriu-te! (si vols és clar e.e)\nLa meva madrina\nLa inspiració existeix\nperò ens ha de trobar treballant\nTafaners a la biblioteca\nProjecte de novel·la nº3 - Capítol 1\nNovel·la nº3: quan arribarà?\nUn dia afortunat seguit d'un dia que no ho va ser ...\nRessenya El Círculo\nProjectes que s'engrandeixen sols (i em deixen fet...\nSomni nº6 - Part 4: A la ratlla dels meus propis l...\nSomni nº6 - Part 3: Recordo com va començar tot......\nSomni nº6 - Part 2: El que m'esperava darrere la p...\nSi fas el que sempre has fet\ntindràs el que sempre has tingut\nApa que no molaria provar-ho!\nCercar dins la Biblioteca...\nEls temes que més s'han parlat!\nSomnis (33) Somni per parts (31) amor (30) amistat (17) intriga (13) pensaments (9) ell (7) Música (6) la novel·la de la Biblioteca (6) raonament (5) Fotos & Art (4) Mil i una maneres (4) records (3)\nJo no cometo errors\ntinc èxit en trobar què no funciona\nLes entrades que més s'han llegit\nSomni nº7 - Part 4\nAviat tornem a estar a la setena avinguda, on sabem que hi ha un hotel gràcies a que hem preguntat a una dona pel camí. L’hotel Sheraton, p...\n- Hauríem de moure'ns ja.- em recolzo sobre un colze, de cantó, per mirar-lo mentre juga amb els cabells que em cauen a la cara.- -...\nSomni nª7 - Part 9\nEl destí de moment sembla estar dormint la mona, perquè portem ja una bona estona pel carrer i no tenim la més remota idea d'on anar. ...\nFa un any també plovia.\nUn any. Sencer i just. Un any! Un any fa que vaig retrobar-me amb aquest projecte abandonat de la meva infància i el vaig reconvertir en el ...\nSomni nº7 - Part 6\nJa fa una estona que m’he quedat sola dins la banyera, encara amb les espelmes enceses i la ràdio. Però ja no tenen aquell caliu romàntic i...\nBàsicament, és així la cosa\nNo sé quantes vegades he dit ja...\n...que adoro el mar\nCom m'agraden els dies de pluja...\nTota la raó :''')\nAltres blocs que us podrien interessar...\nFrom La Costa\nLos beneficios de tomar fruta\nLa Biblioteca Oblidada por Nuriablocs se distribuye bajo una Licencia Creative Commons Atribución 4.0 Internacional.\nEl contingut d'aquest bloc està protegit sota una llicènsia Creative Commons. Tema Picture Window. Amb la tecnologia de Blogger.


materials:csre:mbit:b5:b5t4:index [Formació del professorat]\nBucles i iteracions\nQuan cal repetir una sèrie d'instruccions diverses vegades, aquestes es poden "empaquetar" dins d'una estructura d'iteració (repetició) o bucle. Això permet escurçar el codi del programa i fer-lo més eficient.\nEl menú de MakeCode conté els blocs que permeten la repetició de fragments de codi: diverses vegades o mentre es compleixi una condició.\nLa línia intermitent\nDefinir l'encesa de més d'un LED pot comportar un programa molt llarg amb instruccions repetitives.\nEn aquest cas l'única diferència és la coordenada X dels LEDs a encendre:\nEl mateix es pot aconseguir repetint una única instrucció i definint el valor canviant per una variable que va canviant el seu valor cada cop que s'executa:\nEl bloc d'iteració para (for) executa les instruccions que conté un nombre establert de vegades, mitjançant una variable que va augmentant en 1 el seu valor cada cop que s'executa, des d'un valor inicial 0 fins al valor final definit.\nAra, amb el bloc repetir podem fer que la intermitència es produeixi un nombre concret de vegades. Per exemple, en prémer un botó:\nAprenguem a treballar amb bucles i iteracions: Compte enrere


Pla de jubilació EPSV | Seguros Bilbao\nEn què consisteix?GCO Previsió Renda fixa, EPSVGCO Previsió renda variable, EPSVGCO Previsió mixt fix, EPSVRendibilitat\nEn què consisteix el pla de jubilació EPSV?\nFiscalitat de l'EPSV\nEls contribuents el cònjuge dels quals no obtingui rendes que s'hagin d'integrar en la part general de la base imposable, o les obtingui en una quantia inferior a 8.000 euros, podran reduir en la base imposable general les aportacions realitzades a favor d'aquest cònjuge, fins a un màxim de 2.400,00 euros.\nA Àlaba, Bizkaia i Gipúscoa, les aportacions a favor de discapacitats amb una minusvalidesa física o sensorial més gran o igual al 65% o psíquica més gran del 33% o, sigui quin en sigui el seu grau, declarada judicialment són les següents: ells mateixos poden aportar 24.250 euros i els seus tutors o parents poden aportar 8.000 euros a l'any, amb el límit conjunt per a tots aquestes aportacions de 24.250 euros.\nLa qualificació fiscal de les prestacions és la de rendiments del treball, i s'hi aplicarà en qualsevol cas la retenció corresponent d'acord amb les taules de retenció de l'IRPF que hagi aprovat cada diputació foral.\nEls gestors l'EPSV cerquen la màxima rendibilitat del pla a través de diverses inversions. El pla escollit s'adaptarà al perfil de risc del client, que pot triar entre:\nPla de renda fixa amb actius monetaris a curt termini. Tenen menys risc però també menys rendibilitat. És recomanable per a clients als quals els falten pocs anys per jubilar-se.\nPla de renda variable. Inverteix almenys un 70% en actius de renda variable, cosa que possibilita obtenir més rendibilitat. Està pensat per a clients que miren la jubilació a llarg termini.\nPla de renda fixa mixta. Un pla intermedi que permet invertir fins al 30% en renda variable.\nPla de renda variable mixt. Una alternativa que s'adapta a la situació del mercat en cada moment, amb una oscil·lació de la inversió de renda variable entre un 30% i un 75%.\nLes EPSV no són plans estàtics. És important anar canviant de pla amb el pas del temps, per adequar el risc assumit al temps que queda per a la jubilació. D'aquesta manera, es podrà triar l'estratègia de cicle de vida i serà la mateixa EPSV la que canviarà el soci de pla en funció de l'edat, segons s'indica en el document ‘Estratègia de Cicle de Vida’.\nEs poden traspassar els drets consolidats d'un soci d'un pla de previsió a un altre, a la mateixa EPSV o a una altra EPSV?\nEn què consisteix GCO Previsió renda fixa, EPSV?\nEl pla GCO Previsión renda fixa, EPSV és una modalitat d'estalvi orientada a complementar, fonamentalment, la pensió de jubilació dels estalviadors amb uns avantatges fiscals molt interessants. Les inversions es materialitzen en renda fixa i en zona euro.\nBeneficis de GCO Previsió renda fixa, EPSV\nQuan em jubili, puc obrir i fer aportacions a GCO Previsió renda fixa, EPSV?\nNo, no pots obrir un pla GCO Previsió renda fixa, EPSV en aquesta situació. No obstant això, si l'obertura és anterior a la jubilació, pots continuar fent-hi aportacions amb posterioritat i decidir el moment en què les cobraràs. Amb caràcter general, és incompatible fer aportacions per a la jubilació i, alhora, cobrar prestacions per aquesta contingència.\nDocument de dades fonamentals per al soci\nEn què consisteix GCO Previsió renda variable, EPSV?\nEl pla GCO Previsió renda variable, EPSV és una modalitat d'estalvi orientada a complementar, fonamentalment, la pensió de jubilació dels estalviadors amb uns avantatges fiscals molt interessants. Les inversions es materialitzen principalment en renda variable.\nBeneficis de GCO Previsió renda variable, EPSV\nQuan em jubili, puc obrir i fer aportacions a GCO Previsió renda variable, EPSV?\nNo, no pots obrir un pla GCO Previsió renda variable, EPSV en aquesta situació. No obstant això, si l'obertura és anterior a la jubilació, pots continuar fent-hi aportacions amb posterioritat i decidir el moment en què les cobraràs. Amb caràcter general, és incompatible fer aportacions per a la jubilació i, alhora, cobrar prestacions per aquesta contingència.\nEn què consisteix el pla GCO Previsió mixt fix, EPSV?\nEl pla GCO Previsió mixt fix EPSV, guanyador de diversos premis Expansión, és una modalitat d'inversió que combina la inversió en renda fixa amb un màxim del 30% en renda variable, perfecta per a inversors moderats que volen maximitzar els rendiments de la seva inversió. Aquesta distribució d'actius pretén unir seguretat i rendibilitat.\nBeneficis de GCO Previsió mixt fix, EPSV\nRendibilitat adequada al risc assumit mitjançant una inversió adequada.\_n\nQuan em jubili, puc obrir i fer aportacions a GCO Previsió Mixt fix, EPSV?\nNo, no pots obrir un pla GCO Previsió Mixt fix, EPSV en aquesta situació. No obstant això, si l'obertura és anterior a la jubilació, pots continuar fent-hi aportacions amb posterioritat i decidir el moment en què les cobraràs. Amb caràcter general, és incompatible fer aportacions per a la jubilació i, alhora, cobrar prestacions per aquesta contingència.\nRendibilitat de l'EPSV


L’Oficina de Consum del Segrià incrementa considerablement les consultes i reclamacions, un 30% de les quals són afectacions per la Covid-19 | Consell Comarcal del Segrià\nInici Àrees i serveis L’Oficina de Consum del Segrià incrementa considerablement les consultes i reclamacions, un 30% de les quals són afectacions per la Covid-19\nL’Oficina de Consum del Segrià incrementa considerablement les consultes i reclamacions, un 30% de les quals són afectacions per la Covid-19\nAquest any ja ha tramitat 773 expedients, 264 més que en tot el 2019\nL’Oficina Comarcal d’Informació al Consumidor del Segrià (OCIC) ha tramitat des de l’inici de la crisi sanitària 226 expedients que corresponen a afectacions derivades de la crisi del coronavirus, la qual cosa representa un 30% del volum total de l’Oficina.\nDe fet, la pandèmia ha fet augmentar considerablement l’activitat de l’Oficina, sobretot pel que fa a les consultes. La majoria dels expedients estan relacionats amb l’oci, com cancel·lacions de viatges o d’entrades per a espectacles.\nPel que fa a l’activitat general de l’Oficina de Consum del Segrià, aquesta ha tramitat un total de 773 expedients des d’inicis d’aquest any, superant amb escreix els 509 tramitats durant tot l’any 2019: 346 consultes; 273 queixes, denúncies o reclamacions; 153 mediacions i 1 arbitratge.\nL’activitat duta a terme en aquest tercer trimestre del 2020 és la següent: 113 consultes resoltes, 87 reclamacions, 7 queixes, 1 denúncia, 39 mediacions tramitades i finalitzades, 24 mediacions resoltes favorablement, 14 mediacions arxivades per no haver prosperat la mediació, 1 mediació no admesa i 1 mediació derivada a arbitratge.\nCal recordar que a l’Oficina Comarcal d’Informació al Consumidor del Segrià s’atenen les persones consumidores domiciliades en els 38 municipis que integren la comarca, amb tasques com atenció al públic; informació a les persones consumidores i usuàries sobre els seus drets i la forma d’exercir-los; recepció i tramitació de consultes, queixes i denúncies; tramitació de les reclamacions presentades i efectuar-ne la mediació i gestionar, quan sigui possible, els arbitratges de les reclamacions que no han estat resoltes per via de la mediació en consum.


El Verdaguer - Calldetenes - Pobles de Catalunya\nEl Verdaguer (Calldetenes - Osona)\nEl Verdaguer (Foto: Graciel·la Vidal, 2017)\nLlinda 177? (Foto: Graciel·la Vidal, 2017)\nPas de carruatges (Foto: Graciel·la Vidal, 2017)\nEntrada principal (Foto: Graciel·la Vidal, 2017)\nLlinda datada 1778 a una finestra (Foto: Graciel·la Vidal, 2017)\nCobert (Foto: Graciel·la Vidal, 2017)\nGran casal construït en diferents èpoques i format per diversos cossos. La primera notícia documental prové del 1254, tot i que els seus orígens es remunten als segles XI i XII. Al XIII (i també al XVI) pateix un cert sotsobre però es reactiva als segles següents, engrandint-se i adquirint nous terrenys, amb modificacions realitzades fa pocs anys.\nL'habitatge actual, edificat aprofitant el desnivell del terreny, té forma de L. El més antic, del segle XVI, és un cos quadrangular cobert a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana principal, de planta baixa i primer pis, encarada a migdia; i un altre cos, del XVIII, de planta rectangular que s'adossa al mur de ponent del cos primigeni. Aquest cos posterior és de planta baixa, primer i segon pis i sorgeix pel cobriment dels estables. Amb el temps, la cabana -edificació independent amb un gran arc d'entrada, per guardar estris diversos- acaba unida a aquesta façana de ponent, molt allargada.\nLa façana antiga i principal té al davant un pati inclinat amb la roca del terreny com a terra. A la part sud de l'entrada hi ha un pas soterrat format per una gran volta de diafragma, que connecta el pati amb la façana nord, i que servia per al trànsit rodat de carros, accés directe a les corts.\nEl material constructiu és maçoneria irregular i arrebossat i carreus ben treballats a les obertures, algunes datades.\nA l'interior, ben conservat, cal esmentar l'existència d'un petit oratori.


L’arxiu municipal de Dénia conserva prop de dos-cents mil documents del 1492 - À Punt\nL’arxiu municipal de Dénia conserva prop de dos-cents mil documents del 1492\nManuals, actes notarials i arbres genealògics ajuden a reconstruir la vida del poble\nUn exemplar antic de l'arxiu de Dénia / À Punt NTC\n09 de juny 2022 - 21:42\nEls arxius són les actes notarials del nostre passat, on es guarda un patrimoni històric que es transmet de generació en generació. Aquest dijous, coincidint amb el dia internacionals dels arxius, un equip d’À Punt Notícies s’ha endinsat en l'arxiu municipal de Dénia, on es conserven al voltant de dos-cents mil documents municipals en paper, de l'any 1492.\nEn un autèntic passeig per la història, trobem el manual de consells més antic, datat el 1492. “Hi ha actes del segle XV que ens conten el dia a dia i les necessitats de la població. Per exemple, si necessitaven un mestre de lletres, com consta en un dels documents o un cirurgià per atendre a la gent” ha explicat Rosa Serer, arxivera del centre.\nEls arxius són el millor antídot contra les llegendes i les falses notícies. Són actes notarials en tota regla, a través de les quals podem reconstruir la vida del poble. N’hi ha que mostren quant es pagava per obrir una botiga, o per exemple les deu lliures que es gastà l'Ajuntament en coets en el segle XVII.\nMolta gent hi acudeix per reconstruir el seu arbre genealògic. Per facilitar-los aquesta tasca, hi ha llibres de bateig i de casaments del segle XVI que s'estan digitalitzant. Visitar els arxius és retrobar-se amb la nostra pròpia història. Un patrimoni que cal conservar per a no perdre els orígens.


Ni una més, ni una menys. – LA VALLDIGNA ANTIFEIXISTA\nLA VALLDIGNA ANTIFEIXISTA\nNi una més, ni una menys.\n25 noviembre, 2015 La Valldigna Antifeixista\nEn el que portem d’any i a falta de poc més d’un mes per a que acabe el 2015, 62 dones i xiquetes han sigut assassinades a causa de la violència masclista. Sols a l’octubre, 10 van ser les dones van ser assassinades.\nAquests assassinats són l’últim esglaó, la pitjor demostració de violència masclista. Sexisme, control, maltractament físic i/o psicològic, amenaces, humiliació en públic, violacions, llenguatge sexista, micromasclismes… Totes aquestes són formes de violència masclista, moltes de les quals estàn normalitzades o invisibilitzades a la nostra societat. Unes són més explícites i altres són més subtils, però hem de saber detectar-les i denunciar-les per a acabar amb elles, i que no desemboquen en la forma més cruenta: l’assassinat.\nMoltes vegades, la invisibilització naix dels propis mitjans de comunicació amb la seua manera de tractar els assassinats, buscant sols el sensacionalisme, cas semblant per desgràcia també, amb les xarxes socials. Massa vegades ens trobem titulars on els casos prenen un tarannà molt diferent a la realitat. “Ha sigut trobada morta” o “ha mort una dona”, de la mateixa manera que es presenta a l’assassí com a que “era una persona normal” o justificar l’acció amb “alienació mental” o “brot psicòtic”. No les han trobades mortes, són assassinades per homes que creuen en la seua superioritat davant la dona, fruit del profund arrelament que té la cultura patriarcal a la nostra societat.\nA més, per acabar de descontextualitzar la realitat, es tendeix a culpabilitzar i a generalitzar a les víctimes amb les denúncies falses, que solament representen el 0’005% del total de denúncies per violència masclista. En altres casos, arriba a culpabilitzar-se a la pròpia víctima per no haver denunciat. 62 dones i xiquetes assassinades no són culpables, són víctimes del patriarcat que creix i actua impunement al nostre dia a dia.\nQuantes dones assassinades més calen per a canviar comportaments masclistes? Quantes més per a actualitzar protocols d’actuació i formar-se més en violència masclista? Quantes més per a destinar més ajudes i recursos per a previndre la violència masclista? No volen ni una assassinada més, ni una dona menys.\nHem de ser conscients del problema de la violència masclista i de les seues arrels. La societat ha de despertar i admetre que la cultura patriarcal ens està matant, ens està assassinant, i no anem a tolerar cap morta més.\n← Festes locals marcades pel maltractament animal\nFestes populars i sense maltractament →


Alerta! Deadlines setembre 2019\nDates límit de presentació de projectes a fòrums internacionals i formació\nVLC Pitch Forum 2019\nLa convocatòria està dirigida a projectes de ficció, televisius i en format de llargmetratge. Els seleccionats realitzaran un taller amb la productora Marian Sánchex Carniglia, lliçons magistrals de guionistes de prestigi internacionals, els 'secret writer's room' i finalment els 'pitch' i converses 'One to One' amb productors i representants de cadenes i plataformes televisives.\nData : 04/11/2019 - 08/11/2019\nLloc : València, Espanya\nData límit : 15/09/2019\nTorino Short Film Market 2019\nOrganitzat per l'Italian Short Film Centre, el TSFM ofereix una oportunitat única per al diàleg i l'intercanvi entre professionals del món dels curtmetratges i dels mitjans digitals. Durant quatre dies, el TSFM organitza sessions de pitchings, panells, projeccions, reunions one-to-one i esdeveniments per vendre, produir i difondre curtmetratges i contingut digital.\nData : 21/11/2019 - 23/11/2019\nLloc : Torino , Itàlia\nData límit : 16/09/2019\nPitching que selecciona projectes infantils amb gran potencial per a comssioning i multiplataformes. Pensat per a creadors i productors que busquin finançament per als seus projectes en desenvolupament. Matchmakings: Al MIPJunior, les empreses tenen l'oportunitat de participar en trobades one-to-one amb compradors i comissioners per trobar possibles coproductors per els seus projectes. Més info: Alerta Catalan Films & TV\nData : 12/10/2019 - 14/10/2019\nLloc : Cannes, França\nData límit : 10/09/2019\nMannheim Meeting Place 2019\nEspai per als productors que vulguin aixecar el seu primer o segon llargmetratge i que busquin coproducció internacional, i per als productors amb experiència que busquin projectes de coproducció minoritària.\nData : 17/11/2019 - 20/11/2019\nLloc : Mannheim, Alemanya\nData límit : 01/09/2019\nLes Arcs Coproduction Village & Work-in-progress 2019\nEsdeveniment que presenta una selecció de 20 projectes europeus en desenvolupament que busquin coproducció o finançament. El mercat vol augmentar la visibilitat de projectes de tot Europa. Cada any hi participen al voltant de 550 professionals (productors, agents de venda, distribuïdors, finançadors,...). Els productors amb projecte seleccionat són convidats a Les Arcs durant tres dies per tal de participar a reunions one-to-one, conferències i actes de networking.\nData : 14/12/2019 - 21/12/2019\nLloc : Les Arcs, França\nData límit : 06/09/2019\nCinemart és el mercat de coproducció especialitzat en cinema d'autor associat al Festival de Rotterdam. Selecciona 15 projectes de llargmetratge (mínim 60') que tindran l'oportunitat de presentar-se en reunions one- to-one prèviament programades. Així mateix es facilita el networking amb possibles coproductors, agents de vendes i finançadors. Més info: Alerta Catalan Films & TV\nData : 26/01/2020 - 29/01/2020\nLloc : Rotterdam, Països Baixos\nPlataforma de networking i formació per a cineastes novells que es celebra en el marc del Festival de Berlín. Es poden presentar projectes en desenvolupament al Doc Station, al Script Station i al Short Form Station i pels projectes en una fase més avançada de producció, poden participar al Talent Project Market.\nData : 22/02/2020 - 27/02/2020\nLloc : Berlin, Alemanya\nData límit : 02/09/2019\nA partir del 2 de setembre, s'obre la convocatòria de l'edició 2020 del programa Shortcat, el programa de promoció internacional del curtmetratge català de Catalan Films & TV. El Shortcat consisteix en la selecció, per part d'un comitè de professionals i experts del món del cinema i de la indústria audiovisual, de 7 curtmetratges que es presentaran als mercats i festivals internacionals més importants del sector del curtmetratge i que serà adreçat especialment a programadors, distribuïdors, compradors, institucions i premsa. Més informació.\nData : 02/09/2019 - 20/09/2019\nLloc : Barcelona, Catalunya\nData límit : 20/09/2019\nMIPCOM és el punt de trobada de referència de la indústria audiovisual centrat en contingut digital i televisiu. Reuneix anualment professionals de l’entreteniment de tot el món i és el mercat de referència a nivell internacional. Catalan Films & TV disposa d’un preu umbrella amb descompte i posa a disposició dels professionals catalans un stand al Palais des Festivals. Més info: Alerta Catalan Films & TV\nData : 14/10/2019 - 17/10/2019\nLloc : Cannes , França\nContent London 2019\nEl Drama Series Pitch cerca projectes en desenvolupament. Pitching de sèries que se celebra durant el Content London. L'organització selecciona 15 titols que es presentaran en un pitch de 10 minuts davant una audiència formada per uns 2.500 professionals del sector.\nData : 03/12/2019 - 06/12/2019\nLloc : Londres, Regne Unit\nData límit : 30/09/2019\nCol·laboració entre IFFR Pro de Cinemart i VR Days Europe que vol promoure noves formes d'experiències visuals. Busquen nous treballs realitzats per cineastes joves i emergents. Un jurat format per experts en VR, cinema i tecnologia seleccionarà diversos projectes per presentar a professionals internacionals a IFFR PRO x VR Days. Els professionals examinaran les possibilitats de finançament i distribució. També pretenen trobar possibles socis per als projectes seleccionats.\nData límit : 13/09/2019