La lluita de Julian Assange\nBarcelonaJulian Assange de moment no serà extradit pel Regne Unit als Estats Units. El seu calvari, però, no s'acaba aquí. Aquest dimecres se sabrà si queda en llibertat provisional o no, fet no menor després de tants anys privat de moviments i reclòs, primer en una habitació a l'ambaixada de l'Equador a Londres (durant set anys!) i des de l'abril del 2019 en una presó anglesa. Però, surti al carrer o no, el seu cas judicial encara es pot allargar, i força. Els Estats Units ja han anunciat un recurs a la decisió de la jutge Vanessa Baraitser, del Tribunal Penal Central d'Anglaterra i Gal·les, que, d'altra banda, ha resolt contra l'extradició més per motius humanitaris –per evitar que el seu plausible suïcidi a les presons dels EUA– que per la qüestió de fons. I quina és la qüestió de fons? Doncs el xoc, sempre desigual, entre el dret a la llibertat d'informació i els secrets d'estat. La irrupció el 2007 de Wikileaks, l'entitat liderada per l'activista australià i dedicada a la filtració de documents oficials d'entrada inaccessibles però considerats d'interès per a l'opinió pública, va sacsejar el món periodístic i polític. I va obrir un intens debat sobre si era lícit aquell activisme informatiu, un debat que segueix viu. Per a uns, Assange és una icona de la llibertat d'informació. La persecució de què ha estat objecte la seva persona per part dels Estats Units no ha fet sinó reforçar aquesta imatge. Per a d'altres, Wikileaks ja fa temps que va perdre la seva neutralitat, per exemple quan va focalitzar-se contra Hillary Clinton en les eleccions que acabaria perdent davant Donald Trump.\nSigui com sigui, Wikileaks i la figura d'Assange són paradigmàtics, en l'era digital, d'un conflicte clàssic, que ve de lluny: el de fins a quin punt el poder polític, per molt democràtic que sigui, té dret a ocultar a la població dades i fets. La cultura democràtica s'ha de basar en la màxima transparència, una divisa sobre la qual queda molt camí per recórrer. Per definició, el poder tendeix a l'ocultació. I la feina periodística consisteix en destapar precisament el que no agrada, a posar llum i taquígrafs allà on servidors públics (i també ciutadans particulars) pretenen desar draps bruts.\nEn aquest sentit, Wikiliaks sens dubte ha sigut un revulsiu global, amb alguns èxits puntuals rellevants que li han valgut reconeixements i suports transversals. En tot cas, més enllà dels encerts o no de la seva estratègia personal davant la situació complicada que ha viscut i encara viu, que el seu creador porti més d'una dècada privat de llibertat i assetjat judicialment no deixa de ser un senyal inquietant de la reacció a la defensiva de la part més fosca dels aparells dels estats, és a dir, un símptoma de mala salut democràtica global. Tot i que la jutge Baraitser hagi frenat ara la seva extradició als EUA per preservar la seva salut, en realitat el que s'està jutjant és la salut democràtica i informativa globals.\nJulian Assange extradició llibertat de premsa


15 anys reivindicant la importància del sector automobilístic de la Sagrera | betevé\nUna mostra celebra els 15 anys de l'AEHA, formada per extreballadors de la Hispano Suïssa\nEster Magdaleno | dimecres, 11 d'oct. del 2017, a les 20.23\nL’Associació d’Estudis Històrics de l’Automoció (AEHA) celebra enguany el 15è aniversari amb una mostra a l’Espai Josep Bota de la Fabra i Coats. L’entitat va ser creada per part d’extreballadors de les empreses Hispano Suïssa i La Pegaso, ubicades a la Sagrera, per recuperar i recordar la tasca del sector automobilístic en aquesta zona de Barcelona. L’exposició recull la història d’aquestes empreses d’automoció amb fotografies, màquines i peces de col·leccionisme d’entre el 1904 i el 1981.\nL’AEHA ha col·laborat amb el Museu d’Història de Barcelona en la cessió de peces de maquinària, algunes de guardades al Museu de la Ciència i la Tècnica de Catalunya, ubicat a Terrassa.\nL’empresa d’automoció Hispano Suïssa va ser creada el 1904, al límit entre la Sagrera i Sant Andreu, per l’empresari Damià Mateu i l’enginyer suís Mark Birkgt. Joaquim Corral, president de l’AEHA, explica que en aquella època l’empresa va ser com una escola on es treballadors i enginyers van iniciar-se i prosperar en aquest sector. Hi van arribar a treballar fins a 1.200 persones i es van especialitzar en camions, vehicles de luxe i de competició. Van participar en curses i en fires internacionals i es van posicionar al nivell d’altres països amb més experiència en automoció. “L’esforç col·lectiu de tota aquella gent va fer que pels nostres carrers de Sant Andreu i la Sagrera circulessin els millors cotxes del món”, assegura Corral. Després de la Guerra Civil, l’Instituto Nacional de Indústria (INI) va adquirir la Hispano Suïssa, que va passar a anomenar-se La Pegaso, on van arribar a treballar 3.000 persones.\nEn la mostra es poden veure peces inèdites que no s’han vist en cap exposició de l’AEHA, com un motor dièsel del 1976 de 400 cavalls de potència, un canvi de marxes i un diferencial de camió. A més es pot veure una reproducció del vehicle Z102, que va ser anomenat Pegasín i del qual es van realitzar una setantena d’unitats. En la mostra també es pot veure un recull fotogràfic de les lluites sindicals per millorar les condicions dels treballadors. El president de l’AEHA explica que s’ha perdut gairebé tot el material històric d’una empresa capdavantera com va ser la Hispano Suïssa i va quedar repartit per tot Espanya. “És una llàstima que no s’hagi tingut cura de preservar el patrimoni històric que és d’aquí”, conclou Corral.\n— automòbils — Fabra i Coats


L’Alt Pirineu i Aran celebra la 14a edició de les jornades InvesJove, d’Investigació i Recerca a l’Educació Secundària\nviurealspirineus 11:48 08/04/21\nDurant la cloenda, a càrrec del director de l’Institut per al Desenvolupament de l’Alt Pirineu i Aran (IDAPA), Pere Porta, s’ha presentat el llibre digital de l’edició de l’any passat.\npirineu alt aran jornades edició celebra\nMaria Aran Vàzquez Casanovas, una de les tres representants de l'INS Pere Borrell de Puigcerdà /puigcerda.cat\nUn any més, l’Alt Pirineu i Aran ha acollit les jornades InvesJove, d’Investigació i Recerca a l’Educació Secundària, que enguany arriba a la seva 14a edició. El projecte Invesjove s’adreça a l’alumnat de Batxillerat dels instituts del territori de l’Alt Pirineu i Aran per potenciar la investigació i la recerca, proporcionar pautes i estratègies per dissenyar-la i, posteriorment, comunicar els resultats. Hi han participat l’INS Pere Borrell de Puigcerdà, l’INS d’Aran de Vielha, l’INS Hug Roger III de Sort, l’INS la Pobla de Segur, l’INS Pont de Suert i l’INS de Tremp.\nInclou diferents accions, com xerrades-taller a cada institut sobre tècniques de comunicació oral i de redacció d’un projecte. També ofereix tres jornades per a l’alumnat de primer de Batxillerat i la comunitat educativa, estructurades en una conferència sobre l’elaboració de treballs científics i la presentació, per part de l’alumnat de segon de Batxillerat, de les propostes respectives. Finalment, es publica un llibre digital amb els texts-resum de les produccions seleccionades pels centres.\nLes jornades han consistit amb la presentació de 16 treballs de recerca simultàniament per l’alumnat a tres plataformes digitals.\nS’ha presentat el llibre digital amb els texts-resum dels treballs de recerca presentats a la tretzena edició, la de l’any 2020\nS’ha ofert la ponència “Com els nanorobots milloraran la nostra qualitat de vida”, a càrrec de Samuel Sánchez Ordóñez, llicenciat i doctor en química per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). Actualment treballa a l’Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC), on desenvolupa les seves funcionscom a investigador ICREA liderant el grup de recerca Smart nano-biodevices.\nDurant la cloenda, a càrrec del director de l’Institut per al Desenvolupament de l’Alt Pirineu i Aran (IDAPA), Pere Porta, s’ha presentat del llibre digital de l’edició de l’any passat, la 13a, que es consultar al web de l’Institut.\nAquest recull el conformen 22 treballs dels diferents centres educatius que van participar a l’InvesJove 2020, amb temàtiques molt variades, i on queden representades les diverses modalitats de Batxillerat.\nL’elecció de continguts i àmbits geogràfics de les recerques estan molt vinculats a la realitat i les problemàtiques de l’Alt Pirineu i Aran. Són un bon indicador dels lligams personals i emocionals dels joves investigadors amb la seva terra i amb els seus desitjos que, un cop formats, puguin reincorporar-s’hi, aportant coneixement, treball i il·lusió. A més, es valora molt positivament la diversitat de registres i de llengües emprades, com l’aranès, el català, el castellà i l’anglès.\nEls treballs de recerca del Batxillerat són el final d’un camí llarg i complex, que es desenvolupa en el marc de les activitats curriculars.\nEls treballs de recerca del Batxillerat són el final d’un camí llarg i complex, que es desenvolupa en el marc de les activitats curriculars. El procés s’inicia amb el plantejament del tema a investigar, continua amb el treball de camp, cerca d’informació, tractament de les dades obtingudes i redacció de la memòria final. Tots els estudis seleccionats es publiquen, en versió resumida, per difondre bones pràctiques i reconèixer la importància de la feina ben feta de l’alumnat i del professorat implicat.\nLa celebració de les diverses edicions d’InvesJoveés possible gràcies a la col·laboració dels equips comarcals que integren els Serveis Educatius del Departament d’Educació (Alta Ribagorça-Val d’Aran, Cerdanya i Pallars), amb el suport de l’IDAPA.\nAixí, el projecte InvesJove es consolida i s’enforteix amb la participació dels diferents centres de secundària del territori i també per l’èxit que representa, per a l’alumnat la publicació dels seus treballs.\nEls Festivals de Senderisme s'estenen per primer cop a les onze comarques que integren la marca turística Pirineus\nL’IDAPA presenta el llibre i el mapa de termes tradicionals del Pallars Jussà i els béns comunals\nNeix l’Àrea 5G Alt Pirineu per millorar el benestar ciutadà i la competitivitat de les empreses


Busques feina al sector Smart City? | Xarxa Punt TIC\nMarket Place #bcntreball del sector Smart Cities\nBarcelona Activa, en col·laboració amb la Fira de Barcelona, organitza el dimarts 18 de novembre un esdeveniment de networking per al reclutament, on persones que busquen feina en el sector dels smart cities podran conèixer empreses que tenen ofertes de feina d'aquest sector i busquen professionals.\nEl Market Place #bcntreball del sector Smart Cities tindrà lloc dimarts 18 de novembre, al Recinte Gran Via de la Fira de Barcelona (Av.Joan Carles I, núm.64), de L'Hospitalet de Llobregat.\nConsulta el document de les ofertes de feina, a la pàgina de la jornada (s'anirà actualitzant).\nSi compleixes el perfil d'alguna oferta que t'interessi, preinscriu-te en aquesta sessió indicant el número de l'oferta/es per la qual adjuntes el teu CV (si és més d'una indica tots els números).\nA continuació espera que Barcelona Activa es posi en contacte amb tu per confirmar la teva inscripció/participació. T'enviarà un correu electrònic segons revisin si encaixes amb el perfil.


Primers jocs i descobertes a les estances del sol.\nDesprés dels primers dies d'adaptació, els nens i nenes de les estances del Sol...\nJa hem conegut a algunes titelles com l'esquirol o la girafa amb les que cantem el bon dia i saludem als companys i companyes de l'estança.\nLes capsetes de música ens ajuden a trobar la calma i conéixer noves cançons.\nDonem la benvinguda a nous companys que s'han incorporat aquests dies..\nContinuem coneixent als companys i es donen els primers contactes amb els més grans de l'escola durant les estones de jardí...\nEl vincle es va creant dia darrera dia amb les referents de l'estança...\nLa continuïtat i la rutina ens ajuda a crear hàbits respectant el moment evolutiu de cada infant..\nL'alimentació: el pas del pit i/o biberó a la cullera...\nLa higiene i el contacte amb l'aigua...\nAcompanyament en el descans...\nAmb l'arribada de la tardor també arriben nous materials a les estances: fruits de tardor com magranes, mandarines, boniatos i carbasses ens ajuden a fer noves descobertes de colors i sabors.\nPublicat per El blog de l'escola a 7:26 Cap comentari:\nIniciem les tertúlies de Créixer en família!\nAquest passat divendres 20 d'octubre vàrem iniciar la primera sessió en rotllana de Créixer en família. En aquesta primera trobada els pares i mares assistents vàren expressar quins eren els seus neguits, dificultats, reptes, en el dia a dia en la criança dels seus fills i filles.\nAlguns dels temes que van sorgir van ser els límits, transmetem les pors als nostres fills?, la perseverància, el temperament, el llenguatge, l'alimentació, la decisió de l'infant de quina quantitat vol, entre altres.\nAlguns participants com en David, pare d'en Liam de 10 mesos i la Maribel, mare d'en Marc de 2 anys, compartien les seves experiències i dificultats a l'hora de posar un límit als seus fills. Altres famílies donaven la seva opinió i entre tots es comparteixen experiències per tal d'ajudar-los a trobar una nova eina, una solució.\nArrel d'aquest i altres temes, es parla dels diferents estils educatius de criança de cada família: l'autoritari i el de deixar fer, i de la manera de cóm fer per trobar un punt intermedi.\nEl temps de tertúlia ha passat volant i abans d'acabar proposem agafar un paperet i deixar el nostre pensament per escrit de la nostra experiència d'avui a la primera sessió i què esperem de les properes.\nFins la propera sessió famílies, us hi esperem a tots i totes!\nPublicat per El blog de l'escola a 6:29 Cap comentari:\nL'aigua a l'ambient d'experimentació\nDurant el mes d'octubre a l'ambient d'experimentació va aparèixer l'aigua com a material amb el que experimentar.\nL'aigua és un element molt atractiu pels infants. la piscina, la platja, la dutxa, rentar-nos les mans... els hi encanta, d'una manera o un altra gaudeixen amb l'aigua.\nA més d'un element per experimentar, també ens funciona en moltes ocasions per relaxar-nos en moments d'angoixa.\nLlavors, perquè no presentar-la per poder experimentar, jugar, manipular, etc?\nA l'estança dels núvols, ambient d'experimentació van començar les propostes amb aigua, presentades en aquesta ocasió en safates. Amb aquesta manera de presentar, oferim als infants un lloc més delimitat però amb el qual poden compartir amb més companys i companyes les diferents descobertes, poden observar les maneres de fer dels demés, poden interactuar amb les seves accions...\nA més de les safates vàrem afegir material adicional amb el qual han pogut fer trasbalsaments, pompes, han esquitxat i tot el que ha passat per la seva ment i la seva imaginació.\nÉs genial veure que passa si bufes, bufes...\nEns cal molta concentració per fer segons quines accions.\nA més, també hem gaudit d'una nova proposta, ja que des del nivell de 1-2 ens van demanar que si els hi podíem fer ampolles plenes d'aigua de colors per les estances. Així que dit i fet. Per petits grups, en una taula els hi van deixar un pot amb aigua, una safata amb papers de pinotxo d'un color i una cullera, a veure què passa!\nProvem a veure que passa si fiquem el paper dintre de l'aigua?\nL'aigua canvia de color!!\nEl paper mullat! quina sensació.\nEns van quedar molt xules aquestes ampolles!\nMolt contents del resultat final, van ser els propis infants que van portar les ampolles als nens i nenes de 1-2.\nEls núvols, ocells, llampecs i les estrelles desitgen que juguin i gaudeixin molt amb elles.\nLes van fer arribar personalment als petits.\n"El agua es la cosa más suave, aún así puede penetrar tierra y montañas. Esto demuestra claramente el principio de que la suavidad supera la dureza." Lao Tse.\nPublicat per El blog de l'escola a 7:07 Cap comentari:\nGLOBUS i COETS\nDurant aquest mes d'octubre hem començat a fer algunes propostes més a les estances. Aquest cop va ser una proposta compartida, a cada estança de Globus i Coets vam posar un material diferent de joc: a Globus vam muntar llum, amb els lots i ampolles de colors, lents de colors, les taules de llum, el projector amb llum...A l'estança de Coets vam proposar un material que tenen més a l'abast durant el dia a dia, els animals. Aquests els vam presentar amb fustes i amb el calaix amb pedres, perquè poguessin experimentar a l'hora que descobrien tots els animals que hi havia per l'espai!\nAprofitant que vam fer l'entrada a la sala de psicomotricitat vam pujar a les estances tots junts, un cop preparats al passadís vam obrir portes i els infants van poder gaudir de les propostes. La proposta compartida fa que l'infant pugui decidir en tot moment que és el que vol, que li bé de gust i on se sent més segur d'iniciar el joc. Alguns infants van gaudir de les dues propostes, altres van buscar el lloc on estaven més tranquils, però tots i totes van passar una bona estona.\nCompartim les lents per descobrir els colors!\nS'han trobat els animals? Què ha passat?\nPublicat per El blog de l'escola a 5:23 Cap comentari:\nEls primers dies a l'estança dels AVIONS!\nHan passat uns quants dies des de que es van obrir les portes de l'escola. Alguns dels infants ja la coneixien del curs passat, però per d'altres ha sigut una nova experiència! El període d'adaptació no és fàcil i tots l'han de passar, cada infant a la seva manera, però poc a poc ens estem adaptant.\nFins ara, hem viscut moltíssims sentiments i emocions noves, sobre tot els primers dies d'adaptació; angoixa, por, tristesa, felicitat, tranquil·litat, alegria... I hem creat uns bons vincles amb la Sílvia i la Clara!\nA l'estança dels avions encara estem en un moment on s'han de cobrir moltes necessitats bàsiques. Cada infant porta el seu ritme, el qual respectem, i per tant hi ha dies que costa trobar el moment per a fer la proposta d'activitat. Hi ha dies que expliquem el conte del patufet, altres que escoltem la dansa de la castanyera, algun dia hem fet llum i color a l'estança, també hem sortit al pati de rajoles etc.\nA més, moments com el bon dia on ens trobem amb la papallona i el gall que ens canten cada matí ens ajuden a relaxar-nos i gaudir d'aquesta estona tant màgica!\nEls de 2-3 estrenem botes d'aigua\nPrimer projecte de l'ambient creatiu\nNadons, primer mes a les estances del Sol\nEls ambients de 2-3\nPRIMERS DIES DE GLOBUS I COETS


L'ORGANITZACIÓ - LA TUTELA\nEl Patronat, el Comitè de direcció i l’equip multidisciplinari de professionals garanteixen el compliment de la missió institucional. Per a fer-ho possible, també comptem amb el suport de persones col·laboradores i voluntàries.\nEl Patronat és el màxim òrgan de govern de la Fundació.\nEls patrons exerceixen el càrrec, de forma gratuïta, per un termini de 4 anys reelegibles.\nActualment, el Patronat està constituït per 11 persones compromeses que aporten el seu temps i coneixements a la nostra missió.\nMaría Asunción Amelivia Rodríguez\nHa exercit l’especialitat de Medicina Física i Rehabilitació a l’Hospital Vall d’Hebron de Barcelona.\nEntre 1988 i 1992 va exercir a diferents unitats de rehabilitació d’Assistència Primària de l’Àrea Sanitària “Costa de Ponent” de l’ICS.\nHa col·laborat com a voluntària a Aspace Santa Coloma i a Intermon Oxfam Barcelona.\nLlicenciat en Psicologia per la Universitat de Barcelona, especialitzat en neuropsicologia clínica.\nActualment es dedica exclusivament a la consulta clínica. Va portar la direcció tècnica del Taller Llar Sant Josep, centre d’atenció a persones amb discapacitat intel·lectual.\nHa estat formador de mestres d’escoles especials i d’estudiants universitaris i ha dut a terme diferents treballs de recerca en l’àmbit de la discapacitat intel·lectual.\nEduardo Maria Enrech Larrea\nLlicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona. Pertany a la Carrera Judicial des de 1989.\nActualment és el Magistrat del Jutjat de Primera Instància núm. 6 amb competència Mercantil de Lleida. Fa setze anys que és Degà dels Magistrats del Partit Judicial de Lleida.\nDocent de Dret Privat Civil Mercantil a la UdL i a diferents col·legis professionals de Lleida.\nTinc un fill amb una discapacitat lleu. Això m’ha descobert un món complex, rigorós, i ple de gent fantàstica. I sobretot, molt enriquidor com a persona. Jo procuro posar el meu gra de sorra. Com diria Eduardo Galeano: “molta gent petita, des de llocs petits, fent coses petites, poden canviar el món”.\nAnna Sanahuja Mota\nDoctora en Ciències Físiques per la Universitat de Barcelona. La seva trajectòria professional es va iniciar a la Facultat de Física com a professora titular (1976-1991).\nPosteriorment, es va incorporar al Museu de la Ciència de la Fundació “la Caixa” com a responsable de producció i manteniment, assumint més tard la gerència d’aquesta institució. Va participar des de l’inici en el projecte de remodelació del Museu i, per tant, en el naixement de l’actual CosmoCaixa, del qual va ser directora entre 2004 i 2012.\nJoan Turró i Vicens\nProfessor mercantil i llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona.\nActualment és Director General de la Fundació Universitària Balmes i conseller delegat de l’Agència de Desenvolupament Econòmic i Social de la Comarca d’Osona “Creacció”. Anteriorment, va ser gerent de la Universitat Autònoma de Barcelona i Secretari General de Justícia de la Generalitat de Catalunya.\nCrec que és molt important implicar-se i traslladar la nostra experiència professional a entitats del tercer sector, com un mecanisme d’aportació personal de valor.\nJordi Domingo Garcia-Milà\nAdvocat, soci fundador l’any 1975 del Bufet Jordi Domingo. Es va graduar a la Universitat Central de Barcelona i és membre de l’ICAB des de 1975.\nMés de 44 anys d’experiència en dret civil, mercantil, internacional i processal.\nVa participar en el procés de la Transició Espanyola en comissions d’ajut parlamentari.\nVa ser col·laborador actiu de l’Escola de Pràctica Jurídica (ICAB), la Universitat Central de de Barcelona i el Center for International Legal Studies (Salzburg).\nVa fundar, el 1989, el primer despatx espanyol a Moscou i va desenvolupar una estreta relació amb la Unió Europea.\nHa col·laborat en el desenvolupament de projectes empresarials a nivell internacional i, en especial, en països d’economia emergent. El despatx BJD va ser col·laborador de NNUU i membre del Centre de les Nacions Unides per a la Facilitació del Comerç i Desenvolupament del Comerç Electrònic (UN / CEFACT).\nÉs membre originari, i portaveu, de la plataforma Constituïm que va elaborar –amb la participació activa de més de 3.500 persones- un projecte de constitució per a la República de Catalunya que va ser lliurat, com a eina de debat i reflexió, a la Presidenta del Parlament al maig de 2016.\nExsecretari del Consell Assessor per a l’impuls del Fòrum Cívic i Social per al Debat Constituent. És President de la Coordinadora de l’Advocacia de Catalunya.\nTeresa Nicolau Llorens\nFormada a les escoles de negoci d’ESADE i IESE, té més de 30 anys d’experiència en gestió financera estratègica en empreses del sector privat i en entitats públiques de primer nivell, gestionant les àrees de Finances, IT, Legal, Fiscal, Compres, Control de Gestió, Fusions i Adquisicions.\nVa iniciar la seva carrera professional a la multinacional financera PricewaterhouseCoopers. Posteriorment, va ser gerent del Col·legi d’Advocats de Barcelona. En els darrers anys, ha format part de l’equip directiu de diferents empreses d’àmbit internacional.\nPepita Cabiscol i Pujol\nLlicenciada en Psicologia Clínica per la Universitat Ramon Llull (2002) i diplomada en Treball Social per la Universitat de Barcelona (1989), diplomatura de la qual ha estat docent durant més de dues dècades. Actualment és cap del servei d’atenció a persones amb discapacitat (des del 2008) i del servei d’atenció a persones amb drogodependència (des del 2017) del Consorci de Serveis Socials de Barcelona.\nVa iniciar la seva trajectòria professional com a assistent social a Sant Joan de Déu i l’Hospital de Sant Pau. Entre 1991 i 2008 va ser la directora-gerent de la residència i el centre de dia “Josep Mas i Dalmau” d’atenció a persones amb discapacitat intel·lectual de nivell profund i amb problemes de conducta. També va dirigir el projecte de transformació de l’antic Hospital d’Aguts “Quinta de Salut de l’Aliança” en un centre sociosanitari.\nHa format part del Patronat de diferents entitats socials i ha estat membre del Consell de Deontologia Professional del Col·legi de Diplomats en Treball Social i Assistents Socials de Catalunya.\nMarta Codina Mir\nMestra d’ensenyament primari especialitzada en Pedagogia Terapèutica.\nHa exercit sis anys a l’escola privada i després sempre a la pública: en un suburbi, en un poble, i trenta-un anys en la integració d’alumnes amb discapacitat visual escolaritzats en escoles ordinàries. Ha impartit classes sobre la discapacitat visual a diferents universitats i ha cooperat amb les escoles especials de cecs de Bòsnia i Herzegovina.\nAcompanya a una persona amb ceguesa que rep el suport de La Tutela.\nCrec que hem de vetllar pel benestar integral de les persones que necessiten ajuda per aconseguir-ho.\nMetgessa psiquiatra i psicoterapeuta. Màster del Test de Brazelton per la Universitat de Harvard. Especialista en Perinatalitat.\nResponsable de l’atenció psicològica a la Unitat de Cures Intensives Neonatals de l’Hospital de Sant Pau mitjançant la Fundació Eulàlia Torres de Beà.\nDocent del Màster d’Atenció Precoç a la Universitat Ramon Llull i del Màster en Atenció Primerenca a l’ISEP.\nPresidenta de la Coordinadora Catalana d’Entitats Tutelars.\nNo puc concebre la tasca assistencial sense una finalitat on la tasca social no estigui implícita.\nComissions delegades del Patronat\nPer a una major eficàcia i descentralització de tasques, la Fundació s’estructura en comissions de treball en les quals hi participen patrons i membres de l’equip professional.\nActualment estan constituïdes les següents comissions:\nEconòmica i jurídica\nAquest òrgan està integrat per persones de reconeguda trajectòria professional en els àmbits sanitari, jurídic i social que aporten la seva experiència i introdueixen nous elements d’anàlisi a les polítiques socials de la institució.\nA partir dels objectius que marca el Patronat, el Comitè de Direcció dissenya i desenvolupa el Pla estratègic de la Fundació.\nEstrella Vidal Alonso\nTelma Arbués Ogaya\nMar Sanz González\nDirecció d’organització i administració:


La Diputació destina 2 milions d'euros a accions esportives i socials - Diari de Girona\nLa Diputació destina 2 milions d'euros a accions esportives i socials\nEls dos diputats exsocialistes Pia Bosch i Pere Albó s'abstenen perquè el govern de CiU afirma que no "és possible" doblar l'import\nERC i PSC van votar a favor de la proposta del govern de CiU. Martí artalejo\nLa Diputació de Girona va decidir ahir destinar un paquet d'ajudes d'1.995.800 euros per a accions socials, esportives i culturals durant aquest 2015. La partida més gran es destinarà a subvencionar la promoció i el foment de l'activitat fisicoesportiva, amb un pressupost global d'1.325.000 euros. Es tracta de donar suport a l'esport mitjançant diverses línies d'actuació, entre les quals hi ha el suport econòmic directe per mitjà de subvencions.\nLes ajudes tindran un import màxim del 50% del pressupost de l'activitat, i hi poden optar les entiatts esportives vinculades al futbol, bàsquet, bàsquet amb cadira de rodes, hoquei sobre patins, hoquei sobre gel, handbol, tennis de taula, judo i gimnàstica artística, entre d'altres.\nTambé es va aprovar una línia d'ajuts adreçada a ajuntaments i entitats per a projectes d'acció social: manteniment de centres municipals d'adults i centres d'educació especial, projectes de cooperació al desenvolupament i projectes de sensibilització. En total, s'hi han destinat 595.000 euros, i l'import màxim que es concedirà als ajuntaments i a les organitzacions no lucratives beneficiaris serà de 15.000 euros. Hi poden optar les activitats inclusives adreçades a col·lectius vulnerables: les accions comunitàries i de lluita contra l'exclusió social i el foment de la inserció sociolaboral de persones usuàries de serveis socials d'atenció especialitzada.\nEls diputats exsocialistes Pia Bosch i Pere Albó es van abstenir perquè van demanar que la partida social es dobli. El vicepresident de la Diputació, Miquel Noguer, va dir que de moment "no és possible" fins que no es faci la liquidació de l'any passat, però ja va recordar que al programa "Salut i crisi" del Dipsalut s'hi va afegir un milió d'euros addicional.\nLes bases i la convocatòria de subvencions en règim de concurrència competitiva per a edicions dels centres i instituts d'estudis locals i comarcals per l'any 2015 i per a les activitats d'aquests són la tercera i la quarta branca d'aquest paquet d'ajudes, i tenen un pressupost de 60.000 euros i 15.000 euros, respectivament.


Quasi 10.000 persones podran gaudir dels viatges de Castelló Sènior a partir de setembre - Diari Millars, informació local en valencià.\nL’èxit d’esta iniciativa de la Diputació és tal que s’han inscrit més de 18.000 majors per a les 9.743 places oferides esta edició.\nLa Diputació de Castelló començarà este mes de setembre una nova edició de Castelló Sènior, gràcies a la qual podran gaudir de viatges per la província 9.743 persones majors de la província. L’èxit de la iniciativa impulsada per Javier Moliner és tal, que en esta edició s’han desbordat les sol·licituds, ja que hi ha hagut més de 18.000 persones inscrites.\nEl president del govern Provincial, Javier Moliner, s’ha mostrat molt satisfet pel comportament tan positiu dels castellonencs davant esta iniciativa que ara comença a realitzar els viatges sol·licitats des que al maig es va convocar la seua quarta edició.\n“Ara que comença a baixar l’arribada de turistes en arribar al final de l’estiu, gràcies a Castelló Sènior ajudem a millorar l’ocupació hotelera i mantenir els llocs de treball en el sector durant més temps. A més, contribuïm a oferir una alternativa d’oci a la gent gran de la província i a la divulgació de molts racons desconeguts que la nostra província té i de la qual ens sentim tan orgullosos”, ha explicat Moliner.\nÉs per açò que “una forma de revitalitzar i mantenir l’ocupació, i també que molta gent coneguera aqueixos racons de la província era oferir unes places perquè la gent gran poguera fer viatges, i així s’està complint”.\nPost més nousMor un motorista a Vila-real\nPost més vellsTroben 46 plantes de marihuana en una casa de Vinaròs


Claus per mantenir una alimentació saludable i moderada aquest Nadal | DKV Salud y Bienestar\nClaus per mantenir una alimentació moderada per Nadal\nClaus per mantenir una alimentació saludable i moderada aquest Nadal\nEl manifest de DKV “Per un consum responsable de sucre” advoca per alternatives basades en la dieta tradicional mediterrània o en el “menjar real”\nAmb les reunions familiars, menjars especials i festes que tenen lloc durant aquesta època, és freqüent caure en excessos amb els aliments o abusar de carns vermelles o sucres.\nL'arribada del Nadal ens porta alegries, retrobaments, regals… Però també excessos en els menjars i hàbits poc saludables que cal intentar evitar.\nLes festes i menjars familiars comporten que, en general, s'abandonin per un temps els hàbits alimentaris adquirits durant l'any i que es tendeixi a menjar en més quantitat i aliments menys saludables, ja que els menús incorporen aliments més calòrics, rics en greixos i en sucres que a la llarga poden ser perjudicials per a l'organisme. Avui dia, un tema que està en el punt de mira dels experts en salut és el sucre que la societat consumeix sense saber-ho.\nConsciència per Nadal\nDurant el Nadal és habitual consumir dolços com els torrons, massapans o polvorons, que contenen grans quantitats de sucre. Però els sucres s'amaguen en tota mena de productes, fins i tot en aquells en què menys s'espera, com per exemple lactis ultraprocessats, cereals d'esmorzar, plats precuinats o embotits.\nTal com indica Carlos Ríos, un dels autors del manifest, cal intentar incorporar a la nostra dieta el que es coneix com el menjar real (tots aquells aliments mínimament processats), ja que tenen nul·les o molt baixes quantitats de sucre.\nAlguns exemples d'aquest tipus d'aliments són verdures, hortalisses i fruites, fruita seca, llegums, peix i marisc, tubercles o ous. Una altra opció també podrien ser els aliments que constitueixen la dieta mediterrània. Segons el manifest elaborat per DKV, l'ús d'oli d'oliva verge extra per als amaniments, un parell de racions de verdura diària o 3 peces de fruita al dia seran extremadament beneficioses per a la salut.\nA més, un altre factor beneficiós per a l'organisme és menjar a poc a poc i d'aquesta manera digerir millor els aliments. Una acció important per combatre els excessos de Nadal i evitar que passin factura a la nostra salut física o emocional és ser conscients del que mengem i posar mesures per evitar menjar més del que es recomana.\nSí, menjar sa en època nadalenca és possible i, a més, fàcil d'aconseguir amb una bona planificació. La clau rau a organitzar-se i escollir bé, ja que hi ha molts plats rics i sans a base de peix, verdures i fruita. D'aquesta manera, podem substituir els embotits, formatges i patés per amanides de fruites, musclos o fins i tot cremes de verdures. En cuinar els plats principals, una bona opció són les carns magres com pollastre o gall dindi, i també els peixos cuinats al forn amb guarnició de verdures.\nTambé es recomana reduir el consum de begudes alcohòliques o ensucrades, ja que són una de les fonts de calories i sucre més importants de les quals se sol abusar per Nadal. És recomanable consumir-les exclusivament en aquells moments més especials, com ara el brindis.\nTambé s'ha d'incentivar el procés de cuinar i preparar personalment els aliments i evitar així el consum d'ultraprocessats, dels quals recomanen reduir la compra en quantitats importants.\nContinuar amb l'activitat física\nEncara que es tracti de dates amb més compromisos de l'habitual, durant el Nadal no s'ha de deixar de fer exercici, ja que fer activitat física cada dia (almenys 30 minuts) és summament important. Alguns dels beneficis de l'exercici físic són la reducció del risc de mort prematura, infart, accident cerebrovascular (ictus), diabetis tipus 2, hipertensió, síndrome metabòlica, càncer de mama i de còlon, entre d'altres malalties.\nAquestes són algunes de les pautes que podem tenir en compte per gaudir d'aquestes festes. En definitiva, ser conscient del que es menja, prendre petites decisions i no deixar de costat els hàbits diaris són clau per passar el Nadal d'una manera molt més saludable.


El govern espanyol envia al TC l'impost als pisos buits, la llei de governs locals i la llei d'igualtat de dones i homes\nEl govern espanyol envia al TC l’impost als pisos buits, la llei de governs locals i la llei d’igualtat de dones i homes\nACN Madrid.-El consell de ministres en funcions ha aprovat aquest divendres la interposició de tres recursos d’inconstitucionalitat contra sengles lleis del Parlament: La 14/2015 que estableix l’impost als habitatges buits, contra alguns preceptes de la 16/2015 de governs locals, i contra la 17/2015 d’igualtat efectiva entre homes i dones. L’executiu espanyol inclou als recursos la petició perquè s’apliqui l’article 161.1 de la Constitució, que suposa la suspensió cautelar automàtica de qualsevol llei o disposició autonòmica que sigui objecte de recurs per part de l’administració central. Per tant, les normes quedaran suspeses de manera temporal des del moment en què el Tribunal Constitucional admeti a tràmit els escrits. L’executiu espanyol també amenaça amb portar al TC la Llei 24/2015 sobre contra desnonaments i contra la pobresa energètica. En total l’executiu de Rajoy té al Constitucional 30 recursos contra lleis i acords del Govern i el Parlament.\nEn roda de premsa on ha exercit les tasques de portaveu en substitució de Soraya Sáenz de Santamaría (de viatge als EUA), ell ministre de Justícia, Rafael Catalá, ha assegurat que l’executiu actua d’acord als informes jurídics que apunten a una invasió competencial per part del Parlament de Catalunya. “Estem convençuts que les normes entren en matèries reservades de l’Estat”, ha dit Català, que ha assegurat que la interposició de recursos al TC també forma part de la “normalitat institucional” i que el govern espanyol vetlla pel” respecte a la llei i a la constitució i als marcs competencials d’uns i altres”.El mateix ministre ha justificat la petició perquè s’apliqui la suspensió cautelar automàtica de la norma per l’article 161.1 de la Constitució. Segons Català, les tres lleis tenen “la transcendència suficient” perquè sigui així. “L’impacte que tenen els continguts de les lleis justifica la mesura cautelar”, ha sentenciat.L’executiu espanyol en funcions actua en aquesta direcció malgrat el compromís del president del govern espanyol en funcions, Mariano Rajoy, va assolir el passat dimecres amb el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, per intentar reduir la ligitiositat amb la Generalitat al Tribunal Constitucional. Actualment l’Estat té al Tribunal Constitucional 30 recursos contra lleis i disposicions del Parlament i del Govern, i la majoria han comportat la suspensió automàtica de les normes. Catalá ha justificat la interposició dels tres recursos pel fet que expira el termini de què disposa l’Estat per anar al TC.Segons el ministre, el recurs contra la Llei 14/2015 que grava els habitatges buits té com a finalitat evitar una doble imposició. Segons l’executiu espanyol, en la mesura que el sistema de finançament de les administracions locals ja estableix que es pot gravar amb un 50% de l’IBI els habitatges la taxa de la Generalitat introduiria una segona taxa sobre el mateix fet. Els recursos contra La llei 16/2015 de governs locals i 17/2015 per a la igualtat efectiva entre homes i dones parteixen d’una suposada invasió de les competències de l’Estat. L’executiu de Rajoy podria ampliar aquest compte en breu presentant un altre recurs d’inconstitucionalitat contra la Llei 24/2015 contra els desnonaments i contra la pobresa energètica, la norma que –després de la suspensió per part del TC de la Llei aprovada ad hoc- la Generalitat utilitza per garantir que no es talla el subministrament de gas i electricitat a les llars en risc d’exclusió. El ministre ha assegurat que pel que fa a aquesta norma “encara no estem en el moment final” i cal “seguir treballant” amb la Generalitat per trobar un “acord” que permeti no anar al Tribunal Constitucional. “Pot passar que un Parlament aprovi una norma que modifiqui el plantejament inicial si hi ha un acord sobre la qüestió”, ha sentenciat.


Guillem Anglada no és precisament un optimista, ni antropològic ni tecnològic. Diu coses com aquestes: “nosaltres [els humans] tenim els dies comptats i desapareixerem. Els recursos del planeta són finits i el nostre creixement demogràfic sembla que no té fi... La humanitat s’acabarà i punt.” Per això sembla tan imperiosa la recerca de planetes habitables, com a única possibilitat de supervivència de l’espècie humana, atès que a la Terra les coses van molt mal dades.\nComèdia o no, les notícies que arriben de l’altra banda de l’Atlàntic no són precisament encoratjadores en aquest sentit. Trump ja ha anunciat que se’n fot, del canvi climàtic i del protocol de París. De la música i de qui la toca. Que tornarà a l’economia del carbó. Que l’ecologia, el feminisme, els drets humans, i tota la resta li esvaren. I els seus compatriotes l’han votat. No ben bé la majoria dels nord-americans, però sí una majoria necessària i suficient. Qui aturarà aquestes bestieses?\nSegons David Cole ( New York Review of Books, 14 novembre 2016) l’aturaran els nord-americans mateixos, si es mobilitzen. I podrien fer-ho, perquè la majoria de les idees i propostes de Trump són il·legals. I els Estats Units és “una democràcia constitucional dissenyada precisament per a contrarestar els impulsos dels homes perillosos”. Quin dubte pot haver-hi que Trump és un d’aquests homes perillosos. Un candidat que ha manifestat en la campanya electoral idees tan lamentables, perilloses i desestabilitzadores com ara “construir un mur; prohibir l’entrada i deportar musulmans; acabar amb la reforma sanitària d’Obama; rebutjar les mesures derivades del tractat sobre el canvi climàtic; endurir la llei anti-libel; criminalitzar l’avortament; ficar en la presó els oponents polítics; reforçar una política de control policial sense miraments; recuperar la vigilància massiva i acceptar la tortura.” Tant de bo tinga raó David Cole, i altres veus que es manifesten a hores d’ara en aquest mateix sentit als Estats Units, i la tradició de resistència cívica en noms dels valors inspiradors de la Constitució i la democràcia americana s’impose. Des d’Europa caldria fer, solidàriament, tots els possibles perquè fos així.\nAmb Trump Estats Units se sumen a les grans potències unilateralistes menades per un nacionalisme imperial sense cap consideració pel destí global de l’espècie, entestades a destruir el sistema de controls i contrapesos, el sistema de seguretat col·lectiva posterior a la Segona Guerra Mundial. Rússia s’acaba de despenjar de la Cort Penal internacional, a la qual EUA no s’hi havia sumat. Trump no té cap respecte per l’ONU. La Xina malda per recuperar el seu status de gran potència imperial, amb un rerefons de nacionalisme ètnic (de l’ètnia han, concretament) que atia les tensions al seu entorn. I a Europa el Brexit i la crisi de la UE amb les tendències centrífugues són una pèssima notícia.\nEn el fons el que passa, amb totes les mediacions que vulgueu, és que la civilització industrial o, millor dit, el capitalisme, és un sistema expansiu que no té aturador. O creix o es desestabilitza i genera una crisi devastadora. Ho veiem cada dia. Creixement econòmic igual a bo. Estancament, mala cosa. Fins quan pot durar això? El creixement de les forces productives, en la mitologia marxista, era sempre progressista i positiu, i aquesta valoració vingué molt bé als despotismes industrialitzadors que foren els règims del socialisme real. Marx, per descomptat, era més caut i en alguns passatges dels seus escrits, com va demostrar Manuel Sacristán, manifestava dubtes i reserves. Però evidentment, aquests no fores els passatges més llegits de la seua obra...\nUna racionalitat amb visió de conjunt, amb sentit de la responsabilitat pels altres, que seria la premissa per a controlar una civilització que se’n surt visiblement de polleguera i que ja ha demostrat en episodis passats no tan llunyans (les dies guerres mundials) fins on pot arribar...\nMés valdria pensar en alternatives viables en aquesta línia, pactades i acordades, abans que no en idees tan esbojarrades com haver de buscar nous planetes per a traslladar-hi humans en perill d’extinció...


Quant a EUA: Monkking Factory\na casa / Sobre nosaltres\nLa fàbrica Monkking té una superfície d’uns 35 acres, amb una superfície útil del taller que ocupa aproximadament 30.000 metres quadrats.\nEstàvem especialitzats en dissenyar i fabricar bosses amb marques Monkking i marques OEM durant més de 27 anys d'experiència. La nostra fàbrica va ser fundada el 1993, una ciutat costanera de Fujian, Xina, que gaudeix de la reputació de "la ciutat de bosses i maletes". La nostra seu central es troba a la ciutat de Xiamen i la fàbrica es troba a la ciutat de Quanzhou. Monkking era l'objectiu d'unir i lluitar per la innovació, per proporcionar als clients els millors serveis i productes.\nEl vostre proveïdor fiable, la vostra millor opció.\nEns comprometem a oferir el servei més professional i la productivitat més innovadora per a tots els clients nacionals i estrangers. Al mateix temps, ens esforcem per ajudar els nostres treballadors a crear un entorn de treball social més saludable, segur, còmode i creatiu. Volem que la nostra gent s’apassioni pel que fa cada dia i que desenvolupi persones que tinguin un impacte positiu sobre les seves vides i treballen al seu entorn. També volem treballar amb socis mundials per estudiar i investigar els nous projectes, conèixer la solució i afrontar tots els nous reptes.\nFER NEGOCIS AMB NOSALTRES\nL'equip de R + D de Monkking s'esforça per innovar i desenvolupar 35 nous dissenys de productes funcionals al mes per satisfer els requisits de vendes dels clients.\nLes plantes dels nostres tallers estan ben equipades amb més de 200 empleats qualificats, vuit línies de producció i 200 jocs de màquines de cosir informatitzades. Amb capacitat: 100.000 unitats de motxilles complicades o 200.000 unitats de motxilles simples al mes.\nEl nostre objectiu és aconseguir una estratègia de guanyar-guanyar: ajudar els nostres socis a aconseguir resultats empresarials rendibles, alhora que assegurem una vida estable dels empleats i un entorn social sostenible.\nLa fàbrica Monkking té 27 anys d’experiència en el camp de les bosses, ara som molt professionals en el disseny, desenvolupament i fabricació de bosses de diversos tipus.\nFer negocis amb nosaltres és la vostra opció correcta.\nLa nostra marca de "MONKKING", que s'ha registrat a 22 països d'ultramar, i establim oficines de màrqueting a Moscou, Rússia i Xiamen, Xina, gaudeix de més i més popularitat mundial.\nAmb més de 27 anys d’experiència, vam dissenyar i fabricar tipus de bosses, com ara motxilles, bosses d’exterior, bosses, bosses d’espatlla / missatgeria, maletí / màniga per a portàtils i altres. Quan les matèries primeres van arribar al magatzem i abans d’iniciar la producció, el nostre IQC farà proves de tela i comprovarà el logotip i el logotip del brodat de la serigrafia, etc. Després de cosir, QC faria inspeccions de qualitat de cada bossa i s'asseguraria que totes les bosses siguin correctes abans d'embalar. La nostra empresa continua desenvolupant productes i ampliant la capacitat de producció, ara hem establert associacions estratègiques amb diverses marques en el camp de la personalització ODM.\nEQUIP DE VENDES DE MONKKING AMB CLIENTS\nEl nostre servei no només és el reconeixement del client, sinó també la cerca de l’èxit del client. Sempre ens adherim al principi de "Bona fe, qualitat, gestió científica" i insistim en "La qualitat primer". Comprometeu-vos a convertir-vos en una empresa líder en la indústria, a aconseguir una marca nacional i mundial forta.\nSerem la vostra millor elecció i proveïdor de bosses fiable a la Xina.


I ara el règim ens fa pagar a tots els deutes d’El Periódico... - Editorial Vicent Partal\n«No es pot canviar el país sense canviar del tot la dependència d'aquest bloc històric de poder que mana a Espanya i de les seues maneres de fer»\n22.04.2019 - 10:36\nActualització: 22.04.2019 - 12:36\nLa notícia publicada pels nostres col·legues d’Eldiario.es sobre la implicació institucional de la venda d’El Periódico ha causat una indignació ben lògica. Com sabeu, aquest diari ha estat venut a Prensa Ibérica pel grup de bancs encapçalat pel Santander i CaixaBank, que ja n’eren els amos, de fet. Jaume Roures volia comprar-lo però els bancs han considerat que això era perillós per al règim circular de poder del qual formen part. Així que han declinat l’oferta, beneficiosa en termes econòmics i professionals. No volen que El Periódico acabe a les mans d’una persona que consideren sobiranista. I han anat a cercar un altre comprador. Però com que aquest comprador, a diferència de Roures, hi tenia poc interès, el cost de la venda s’ha encarit. Molt.\nEl Periódico devia als bancs prop de cent milions d’euros. Dels quals, vint-i-cinc al Banc Santander, vint a CaixaBank, catorze al Banc Sabadell i quantitats menors a algunes altres institucions. Entre les quals els instituts català i valencià de finances, organismes públics de les Generalitats als quals en devia quinze. Ara, perquè Prensa Ibérica compràs el diari, els bancs han acordat de perdonar el 70% del deute al nou comprador. De manera que la Generalitat catalana i la valenciana perdonaran a Prensa Ibérica deu milions d’euros i mig dels contribuents, que s’esfumaran per sostenir un diari espanyolista zombi.\nEl podien haver tancat, com passa habitualment amb els negocis ruïnosos, o el podien haver venut al millor postor, com indiquen els manuals del capitalisme oficial. Però en una de les operacions més demostratives que jo recorde de la manera com funciona el peculiar capitalisme d’amics espanyol, el cost de l’operació ha anat a parar una altra vegada a tots vosaltres. I dic ‘una altra vegada’ perquè tots sou conscients de quina manera tan indecent alguns d’aquests bancs que ara perdonen diners a El Periódico ja van ser beneficiats per l’estat espanyol en les reestructuracions bancàries i rescats d’aquests darrers anys. Recordaré només que els van atorgar cinquanta-quatre mil milions d’euros en ajudes i que d’aquests només n’ha recuperat prop de quatre mil.\nDescrita la situació, em permetran emperò que us explique que, malgrat ser indignant, l’operació amaga un conjunt de símptomes clars de com està de putrefacte el règim.\nPrimer símptoma: El Periódico s’ha enfonsat. No cal explicar gaires coses més; és evident. Aquest diari és una ombra pàl·lida de què va ser una vegada i és per culpa del servilisme polític que ha conreat. El poder l’ha mantingut artificialment aquests darrers anys només per tenir una plataforma d’incidència política, de manipulació de la realitat. Però no l’han pogut aguantar més perquè la seua degradació ha arribat a extrems impossibles d’entendre. Encara té dins molt bons professionals i segurament seria un diari recuperable, però l’obsessió espanyolista de la direcció ha trencat tots els ponts amb la clientela i l’ha llançat pel penya-segat. La publicació de la famosa ‘The Nota’ sobre l’atemptat de Barcelona en va arruïnar la credibilitat de manera definitiva.\nSegon símptoma: Els bancs han hagut de tirar la tovallola. El conjunt dels bancs perdonaran prop de noranta milions d’euros a l’empresa editora d’El Periódico. Són molts diners, però no necessàriament a la seua escala. Tenint present que l’estat els ha regalat pel cap baix cinquanta mil milions d’euros aquesta darrera dècada, convindreu amb mi que noranta són una minúcia.\nPerò el problema no és la xifra sinó el context. El sistema circular ha implicat sempre que operacions d’estat es dissimulaven rere pantalles aparentment privades. Per això, per exemple, mitjans sense lectors tenen tanta publicitat de les empreses de l’Ibex mentre que no en tenim capçaleres molt més ben posicionades en el mercat. Quan Pablo Iglesias denuncia com actuen en convivència les clavegueres mediàtiques i policíaques de l’estat espanyol, ara que això l’afecta a ell, fa curt. En un estat pràcticament sense empreses de veritat i on les grans empreses depenen gairebé totes de la regulació estatal, la capacitat del sector polític per a utilitzar el sector empresarial en favor seu és clau. I així, amb aquesta mena d’intervencions, han construït aquest sistema mediàtic tan fortament controlat pel poder de l’estat i tan descarat.\nQuin és el problema ara? Que no és que El Periódico en tinga, sinó que tot el sistema mediàtic del règim en té, de problemes, alguns d’irresolubles. I ni els bancs ni l’estat espanyol no ho poden salvar ja, tot això. I ho saben. Intentaran maniobres vastíssimes –la creació artificial del duopoli de la televisió privada a Espanya és un cas increïble, per exemple. Però aquells temps de l’alegria en què els diners anaven i venien de butxaca en butxaca és evident que s’ha acabat. I els bancs saben que deuen molts favors però també saben quin risc corren ara ells mateixos.\nTercer símptoma: L’única alternativa sensata arriba de fora del règim. I aquesta és una novetat interessant. Jaume Roures i Mediapro són considerats pel règim com uns estranys, gent de fora, encara que, cal aclarir-ho, la biografia del mateix Roures és la que és. Però tant hi fa. Quan algú de fora del règim apareix com la millor alternativa en termes estrictament tècnics i professionals genera pànic, i aquest pànic és ben visible en la quitança del 70% del deute. Durant dècades el règim circular espanyol (política-banca-Ibex 35-mitjans-política) ha treballat intensament per consolidar un bloc de poder on no cabien els intrusos. I ara això no s’aguanta més, entre algunes altres coses perquè la despesa descontrolada té uns límits clars. El Banc Central Europeu, en el seu recent informe sobre el 2018, recorda que Espanya és l’únic estat de la Unió subjecte a un procediment de dèficit excessiu i que, malgrat això, ‘amaga un dèficit estructural molt gran i creixent’. Ja no poden fer qualsevol cosa que vulguen…\nQuart símptoma: El país, el nostre, ha entès a la perfecció que ha d’escapar d’aquest cercle demencial de poder. I al darrere del procés d’independència hi ha això, també. I per això mateix, perquè hi ha la consciència que és necessari fer-ho, són tan importants els canvis en profunditat que es produeixen més enllà del reduït espai de la política.\nÉs molt important que CaixaBank o el Banc Sabadell hagen mogut les seus fora del Principat i cal esperar que no hi tornen mai més perquè això els fa perdre el seu escut polític –no ser un banc més, subjecte al mercat, sinó la representació dels catalans– i perquè així ja no poden amenaçar el país que els va alçar.\nÉs important el camí que Òmnium va marcar abandonant les subvencions i vivint dels socis i és més important encara que 166.321 persones l’hagen convertit en l’organització cultural més important d’Europa.\nÉs molt important que més de catorze mil persones s’hagen fet voluntàriament membres de VilaWeb i hagen fet així que la subscripció dels lectors siga la primera font d’ingressos del nostre diari, cosa que ha marcat un camí de creixement i competitivitat molt important. Un camí que marca la conformació d’un sistema de mitjans basat en lectors i radicalment independent.\nI és molt important, en un altre terreny, que una organització com la Intersindical haja fet un salt de dimensió tan gran en tan poc temps. O que el teixit empresarial es vaja organitzant, fins i tot amb candidatures a les cambres de comerç.\nLes fires de comerç alternatiu, les mil i una iniciatives locals en tots els camps o l’aparició d’alternatives econòmiques consolidades per la gent com a reacció als abusos de les empreses del règim, com podrien ser Som Energia o la Caixa d’Enginyers, són uns altres bons exemples en el sentit que el país ha entès que no és només ambla política que cal atacar el règim, sinó que som en un combat total. I no es pot canviar el país sense canviar del tot la dependència d’aquest bloc històric de poder que mana a Espanya i de les seues maneres de fer.\n21.04.2019 · 22:13\nEfectivament Partal, crec que té tota la raó quan diu que és un escàndol colosal. Són bancs privats, però això els autoritza a fer com si fossin l’amo de la finca? Ells son mers administradors d’un banc, no els seus amos, i han de retre comptes. Ho explicaran a la junta general que han regalat 90 milions per fer que un diari que els seus directius van transformar en nun pamflet, sen surtin “de rositas”?\nVeurem que passa en la propera junta d’aquest bancs creditors que regalen diners en detriment dels seus accionistes, ja prou castigats pel deteriorament de la cotitzación de les accions corresponents.\n21.04.2019 · 22:52\nEm preocupa ben poc el paper dels mitjans d’informació unionistes, hem arribat fins aquí amb ells en contra, no ho oblidem! El que cal és deixar de ser clients de les seves elèctriques, gasistes, bancs, etc. Què paguin car el que han fet. Jo ja estic a Som Energía, Factor Energía, Triodos Bank, Parlem. Si tothom fes el mateix ja estarien prop de la destinació final.\n21.04.2019 · 22:59\nTotalment d’acord. Només un petit apunt: en un altre ordre de coses, qui diu bancs diu partits. Compte que el que de fons vol ser i representar Vilaweb en el món periodístic (català) actual no ho vulguin ser i representar les candidatures de Primàries Catalunya en el món polític (català). Ni que sigui per això, per la rellevància de fons que poden tenir de cara al futur, Vilaweb faria bé de no caure en el desinterès i la desinformació sobre aquestes candidatures que concorreran a les urnes el proper 26-M, crec que quaranta-i-pico candidatures en total. I faria bé de no xiular cap a una altra banda de la mateixa manera que, com és bastant òbvi, es fa des de la immensa majoria del panorama mediàtic català, perquè és una evidència que hi ha un silenciament mediàtic de la Barcelona és capital de Graupera i companyia, silenciament mediàtic amb el qual a vegades em fa la impressió que Vilaweb flirteja. I afegiré que em fa certa “basarda” que la mala relació (ni que sigui justificada) d’aquest diari amb la Diana Corominas, integrant de Barcelona és capital, no influeixi en tot plegat. Desitjo que no hi afecti gens en absolut, però com a lector i subscriptor de Vilaweb crec que tinc el dret d’expressar els meus dubtes i temors al respecte. Abans no sigui massa tard.\n21.04.2019 · 23:13\nÉs ben penós com juguen amb la gent, i el que és pitjor amb la seva pròpia clientela. Ja ho comentava aquí https://www.vilaweb.cat/comunitat/2019/04/18/prensa-iberica-compra-el-periodico-i-esdeve-el-principal-grup-mediatic-als-paisos-catalans/\nNo ens enganyem, no hi ha alternativa a La Caixa, ho saben, se senten forts, i se n’aprofiten. S’ha de denúnciar, sí. S’ha de comunicar-los-hi per escrit, sí. Podem fer més, sí. En faran cas?, no. No, fins no surti una alternativa real on pugui fer-los-hi mal. Ells han creat un monstre i nosaltres l’hem ajudat a créixer. S’han fet grans amb els petits estalvis de la gent assalariada, teixit empresarial, treballadors, autònoms…els hi és igual. Saben hi guanyen més amb les mogudes BOE, contactes, IBEX i tota la pesca.\n21.04.2019 · 23:19\nLa gent ha de ser més valenta i predicar amb l’exemple. Treure els diners d’aquests bancs. Miri que en sòc de carregós parlant-ne dia si, dia també.\nI vostè, el seu diari, amb quin banc treballa?\n21.04.2019 · 23:26\nAvui l’amic Vicent está espés. No m’extranya després de lo de Coripe\n21.04.2019 · 23:42\nSi mantenen negocis ruïnosos o fan operacions on perden bous i esquelles és perquè no ho poden evitar. Acabaran tancant. I parle dels bancs. Del Periódico, ara tenen el Mediterráneo de Castelló, també. Un altre zombi.\n22.04.2019 · 00:24\nTotalment d’acord en abandonar les empreses de l’Ibex 35. És una de les tasques que realment estan a les nostres mans i que funciona i és a l’abast de tothom sense requerir heroicitats. Pel que fa a trencar amb la banca, ja és més difícil simplement per falta d’alternativa. Repeteixo el que vaig dir fa un parell de dies en una notícia relacionala amb l’escàndol d’El Periódico:\n“Trobo que una de les coses més urgents que hauria de fer la Generalitat és la constitució d’un banc públic català de la mateixa qualitat tècnica que té “la Caixa”. Estic segur que el dia que això passi (si arriba a passar), una riuada de catalans deixarien la Caixa per fer-se clients de la banca pública catalana. Si aquests pirates de les torres negres mantenen la quota de mercat al Principat essent manifestament hostils a Catalunya és, senzillament, perquè no hi ha cap alternativa financera que se li pugui comparar. Totes les cooperatives de crèdit i similars, estan molt bé però són a anys llum de poder competir tècnicament amb els de la Diagonal.”\n22.04.2019 · 00:27\nNo comprenc la relació entre la decisió dels bancs de perdonar la part del deute que els pertoca amb el fet que els instituts de finances de les Generalitats Catalana i Valenciana també perdonin la seva part del deute. Qui hi mana, en aquests instituts de finances? Els bancs? Que no dieu que són òrgans de la Generalitat de Catalunya i de la Generalitat del País Valencià? Haurem de deduir-ne, doncs, que en aquestes institucions hi manen col·laboracionistes que faciliten l’espoli al nostre país? Em preocupa prou més que els d’aquí ens robin per donar els diners al terrorisme espanyolista mentre públicament fan teatre dient com en són, de dolents, aquests mateixos espanyols.\n22.04.2019 · 00:31\nJo me’n ric que “the nota” s’ hagi fet ric de riure tant. Aquest pobre home no aixecarà mai el cap. Sap greu, MOLT, pels qui van deixar la vida aquell 17 d’agost que no oblidarem MAI.\n22.04.2019 · 00:48\nEstic completament d’acort amb Guillem Bosch, perqué parleu tant poc de Primaries Catalunya sent com és una opció revolucionària dins del panorama polític de Catalunya?\n22.04.2019 · 00:49\n“ la Generalitat catalana i la valenciana perdonaran a Prensa Ibérica deu milions d’euros i mig dels contribuents” No ho perdonaran, són obligats a fer la quitança, per l,acord?? del 85% dels creditors. Descartant una oferta més favorable pels nostres interesos com a ciutadans. Prevaricació?\nEns supervisen les factures del paper de fotocopiar i ens encolomen la socialització de les pèrdues d’una empresa privada. Ho paguem cadascú de nosaltres, com si n’haguèssim sigut de subscriptors. Açò no es pot denunciar? D’altra banda, d’acord amb el Guillem Bosch, sobre el bandejament que feu en VilaWeb al fenòmen de Primàries. Jo mateix em presento a la llista de @CastelldefelsperlaRepública, i som 41 ciutats de Catalunya.\n22.04.2019 · 02:02\nEstem en plena campanya de les eleccions espanyoles i valencianes, no de les municipals. Ací pot trobar alguns dels molts articles sobre les primàries que ha publicat VilaWeb: https://www.vilaweb.cat/etiqueta/primaries-catalunya/ mentre no havia començat cap campanya encara.\n22.04.2019 · 08:33\nQue La Caixa, el Santander i el Sabadell han jugat des del principi a ser la crossa financera de la conservació del franquisme ja fa anys que és evident. L’únic que és sorprenent és que a hores d’ara encara hi hagi una gran quantitat d’independentistes que hi tinguin comptes oberts, i sobretot, que La Caixa continuï sent el banc de la Generalitat de Catalunya. En Josep Salart fa molt de temps que demana a crits que tots els catalans retirin tots els diners d’aquests bancs i els posin en d’altres, com per exemple La Caixa d’Enginyers, que és catalana i respecte als catalans, cosa estranya en un banc. Ara, segurament molts dels que no li van fer cas i van pensar que només era un extremista, els doldrà veure com aquests Bancs amb qui han estat tan fidels, els traeixen de mala manera utilitzant els seus diners per a enfortir el feixisme espanyol, és a dir que armant a l’enemic. Que cada un faci el que li sembli, però és que al final semblarem una mica justets.\n22.04.2019 · 08:56\nAlguns economistes com a molt prediuen quan vindrà el que anomenen “crisis econòmiques” i ens diuen que es corresponen a “cicles” de l’economia; mentre és tot un misteri qui les origina, planifica, controla, perquè serveixen, qui se n’aprofita, com canvia de mans el poder polític, el financer, el productiu, etc.; sobre les regions econòmiques, ascendents, descendents, latents; perquè hi han àrees en permanent conflicte bèl•lic arreu del planeta, etc. Poca informació i molt simplificada pels especialistes, encara gràcies, arriba a la societat.\nPer exemple, sabem que s’ha produït una cisi econòmica mundial i especialment a la Regió d’Espanya coneguda vulgarment com a bombolla financera immobiliària; de la que ens donen algunes dades; per exemple, sobre quan diners ha rebut la banca dels contribuents, que les caixes catalanes hi han desaparegut, que els seus responsables han estat jutjats per la fotesa d’uns sous i absolts; però res sobre el “muntatge” planificat i orquestrat des del poder oficial amb el canvi de la llei del sòl que ho va permetre i com va involucrar amb la complicitat de les administracions locals, col•legis professionals, bancs, premsa, etc. Poca anàlisi de les causes i com ha canviat de mans el poder polític i financer a la Regió d’Espanya i com perjudica i allunya a Catalunya de la seva independencia efectiva.\nSr. Partal coneixem algunes coses, molt poques i superficials de com vivim i pràcticament res del passat; perquè gairebè tot ha estat manipulat, tergiversat o ocultat. I, poca cosa més! Per tant, em sembla que és a partir d’aquest gran desconeixement que hauríem d’esforçar-nos a tots els nivells de la societat, doncs no pot ser que visquem amb, molt poques excepcions -en la que poso a VilaWeb-, tanta indigència, desconeixement, superficialitat, abandó professional, acadèmic, polític, mediàtic, etc. Ja ho deia bé En Montaigne: Mai veiem el tot de res!, però el que passa aquí a esquena dels ciutadans és llastimós, però malgrat tot ens diem que vivim. Increïble.\n22.04.2019 · 09:19\nNo més paraules i més fets, comprar el Punt -Avui, Vilaweeb, Caixa d’Enginyers, Omnium Cultural, Supermercats Bon-Preu ,Plataforma per la Llengua, etc. si 100.000 catalans, no demano massa, tiguessin les ideas clares, seriem imparables.\n22.04.2019 · 09:25\nEL VIL DINER CATALÀ\nAquella frase tan espanyola de “muera la inteligencia”, no és un estirabot, és una declaració de principis. Té un sentit i una vigència increïbles, després ho varen suavitzar amb el “is diferent”.\nEl Mercat va penetrar en l’àrid erm castellà, no podia ser diferent en el segle XIX-XX a Occident. El que és diferent és l’adaptació que l’oligarquia i el seu règim neofranquista va trobar en el capitalisme a través de fer de la corrupció i el nepotisme el modus vivendi, amb control polític (control ideològic de la unitat de la pàtria), a través dels bancs i de les empreses de l’Ibex i amb l’ajuda dels creadors d’enemics històrics (els mitjans), espoliant sense límits a la ciutadania i al seu entramat industrial català. D’això se’n parla poc, massa poc.\nEl liberalisme no saben ni el que és. La rendibilitat en termes econòmics és, per ells –els dels “dret de conquesta”– l’espoli i la ruïna de Catalunya. Fins i tot Trump es posà les mans al cap. D’això n’hem de fugir com d’un mal vent.\n22.04.2019 · 09:43\nD’acord amb el seu Editorial, però li ha faltat anomenar la importància del control de les Cambres de Comerç. Actualment dirigides per les empreses de l’ibex 35 i que participen en espais estratègics com les fires, els ports o consells. Durant tots aquests anys ells s’han preocupat de que ningú s’asebenti de les votacions per la seva direcció i així mantenir el seu control. Ara tenim la oportunitat de desbancar-los votant la candidatura Cambres de Comerç Eines de País.Tots els empresaris i Autònoms tenen dret a vot i ho podran fer telemàticament del 2 al 7 de Maig i presencialment el 8 de Maig. Hem de treballar per treure les urpes de les clavegueres de l’Estat de tot l’entramat polític, social i econòmic del nostre País, també fent -los fora de la direcció de les nostres Cambres i convertint-les en una eina al servei de les nostres Pimes, lliure, independent i democràtica.\n22.04.2019 · 10:19\nI res de demanar explicacions ni a la Generalitat ni al govern, no fos cas. Això si, molt preocupats tots, polítics, premsa i poble en general pel que passa a un poble de 1.000 habitants que ni els mateixos andalusos saben que existeix.\n22.04.2019 · 10:27\nBona Pasqua Vicent, i bon editorial.\nAleshores només cal que els accionistes d’aquests bancs, actuin, i demanin responsabilitats als gestors d’ambdues entitats. Crec que podria qualificar-se d’administració deslleial, perquè al capdavall els calers dels bancs són dels accionistes.\nPer altra banda cal actuar, i començar a bastir un banc públic català.\n22.04.2019 · 10:38\nLa constitució borbònica permet aquests abusos i altres de pitjors.\nPer això ens cal una constitució catalana que controli tota aquesta manera de fer corrupta i arbitrària.\nD’aquí la necessitat d’un procés constituent profundament democràtic (sense padres de la constitución). Tots hem d’aportar les nostres idees per tal que la constitució catalana no sigui redactada per un amic del rei com Roca Junyent.\n22.04.2019 · 10:42\nVisca Catalunya gràcies als catalans!\n22.04.2019 · 10:48\nCrec que la bona gent que varen comprar accions de La Caixa, quan es va convertir en banc, s´haurien d´alçar contra els gestors actuals que han malbaratat la seva inversió. El fet de “regalar” la seva inversió a El Periodico, sense ni consultar-ho als accionistes es per fer-los fora inmediatament.\nLa gent que, com jo mateix, no som accionistes només podem fer dues coses per mostar el nostre enuig, deixar d´operar amb La Caixa i seguir sense comprar El Peridico. Jo ja ho faig, i tú…¿¿¿\n22.04.2019 · 10:53\nFOTEM EL CAMP, AQUESTE ESPANYA JA NO LA CURA NI DEU, si es ser que existeix. Sabeu que existeigen a espanya tans POLITICS ( que cobran de per vida), com mestres, bombers, metxes policia, infermeres. MARXEM.\n22.04.2019 · 11:52\nLa corrupció fomenta el servilisme, i viceversa. Robant i comprant opinions només aconsegueixen fer créixer l’independentisme però algú ha d’anar sumant tot això, per passar comptes quan Catalunya se separe d’Espanya.\n22.04.2019 · 12:05\nPer saber-ne més sobre la imbricació entre poder polític, econòmic i mitjans a l’EStat espanyol, no us perdeu l’entrevista d’Ester Vera al diari Ara d’ahir diumenge a David Jiménez, un dels directors cessats del diari el Mundo, ja que ho explica des de dins d’un dels diaris importants de la capital del reino. Aquí teniu l’enllaç:\n22.04.2019 · 12:44\nSi, tipic de la oligarquia econòmica mesetaria: socialitzar les pèrdues i privatitzar els beneficis.\nPer això després polítics aprofitats, com la majoria del PP i moltíssims del PSOE (Felipe Gonzàlez gran farsant nacionalista espanyol n’és un exemple) , disposen de les portes giratories. Mentre el ciutadà va pagant amb els seus impostos per a mantenir-los.\nLo del Periòdico, diari que fa anys vaig deixar de comprar, quan es va fer la deriva pilotada pel nacionalista a sou E. Hernàndez, és una altra de la presa de pèl i la deslleialtat de Caixabank i Sabadell vers qui els va fer grans.\nFeiner, de Caixabank, Opus de tota la vida només entén de l’amiguisme amb la oligarquia espanyolista i la submissió al Borbó.\nMolts diuen de treure els comptes de Caixabank, però per altra banda es plantegen que no hi ha alternatives de proximitat operativa fins que la Generalitat crei una nova Caixa o Banc genuïnament catalans.\nAl respecte, en un article de fa dos dies, ja vsig dir que existeix una alternativa que permet castigar Caixabank (i també al Sabadell) i no nosaltres.\nEs tracta de treure, aquells que en tinguin, només els estalvis, no els diners del dia a dia, i dur-los per exemple a la caixa del Col·legi d’Enginyers. També dur les targetes de comprar als comerços.\nA Caixabank, o Sabadell, mantenim la nòmina o pensió, els rebuts domiciliats i la targeta d’operar als caixers, amb els diners del dia a dia.\nD’aquesta manera treiem poder de capital a aquestes dues entitats otrora catalanes, però mantenim, de moment, la nostra comoditat operativa i l’ús de ls seva xarxa d’oficines i caixers.\nAixò és fàcil de fer i ràpid, només obrir compte a la caixa del Col·legi d’Enginyers i fer una transferència dels estalvis.\nSegur que notaran el preu a pagar per la seva deslleialtat amb Catalunya.\n22.04.2019 · 13:10\nÉs lo de sempre, també ens fan pagar el rescat de les autopiistes de Madrid, el túnel de la Junquera, el Castor i tota la resta, com els AVES deficitaris, la llista és interminable, és el que ens dona la raó de voler la independència del nosre país juntament amb l’atac a la llengua i la cultura catalana i la llbertat d’expresió i…..\n22.04.2019 · 13:45\nEls tres pilars del Règim & BEX35:\nEl poder polític, el judicial i el mediàtic. Ben comunicats via portes giratòries i clavegueres. La mateixa òpera del segle XVI al XX, però ara, amb nous actors i noves tecnologies pel segle XXI.\nAbans vivia del colonialisme feudal i ara viu del subsidi. És com una inmensa paparra que s’ha construït mentida a mentida aixecant La Catedral de la Mentida.\nSi som capaços de trobar la Clau de Volta que aguanta La Catedral, totes les mentides cauran com fitxes de dominó… La mentida “Clau de Volta” és la consigna “Estado de Derecho”\n22.04.2019 · 20:35\nDons el sr Aragonès d’ERC, Vicepresident del govern i responsable de les finances de la Generalitat què hi diu en això?.\nSón els bancs els que manen en les finances dels Governs català i valencià?.\nPotser que donin explicacions, no?\n22.04.2019 · 22:52\nFa poc, vaig comprovar que el compte corrent on s’ingressava la meva quota de soci d’Omnium era de Caixabank. Al fer notar la meva sorpresa i disconformitat em van contestar que “hi estem treballant”. De moment no n’he tingut més notícies. Tot costa molt. I, en un país educat, encara més.\nLLEGIU ELS 31 COMENTARIS DELS SUBSCRIPTORS\n24.05.2022 · 02:17


Base de dades sobre aliments que indica la presència dels possibles al·lèrgens que la Directiva Europea obliga a incloure a l'etiquetatge: gluten, llet, ou, soja, cacauet i altres fruits secs, peix, mol·luscs, crustacis, api, sèsam, mostaça, a més d'altres com la lactosa, fructosa, sulfit o làtex. També informa sobre productes aptes per a vegans i diabètics. Hi ha l'opció d'escanejar el codi de barres de l'aliment per a realitzar la cerca.\nAdreçada a usuaris\nPermet consultar si un aliment és apte o no per a persones amb al·lèrgia a l'ou, intolerància al gluten o a la lactosa. Disposa d'una extensa base de dades de preparats alimentaris comercialitzats a Espanya. Mitjançant la lectura del codi de barres del producte, facilita informació sobre el seu contingut en gluten, ou o lactosa.\nDe pagament: 5,90 eur (gratuïtes les 10 primeres consultes)\nSistemes operatius: IOS i Android\nCercador de supermercats i locals d'oci (restaurants, bars...), a nivell mundial, on es venen o podem consumir productes lliures de gluten.\nAdreçat a pacients\nAplicació desenvolupada per Laboratoris Almirall, adreçada a les persones amb al·lèrgia al pol·len. Permet registrar diàriament com es troba el pacient i si hi ha necessitat de prendre medicació de rescat. Ofereix la possibilitat d'enviar un informe amb registres al metge o farmacèutic (requereix una clau que ha de proporcionar el professional al pacient). Facilita nivells de pol·len diaris a la ciutat en la que es troba l'usuari.\nAdreçada a pacients


Es presenta el sisè volum de l’Enciclopèdia Castellera | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nEs presenta el sisè volum de l’Enciclopèdia Castellera\nAquest nou volum és miscel·lani i tracta de la relació que tenen els castells amb diverses disciplines\nAhir a les 7 de la tarda es va presentar a l’Antiga Audiència el sisè volum de l’Enciclopèdia Casteller. L’acte va estar presidit per l’alcalde de Tarragona Pau Ricomà, i va comptar amb la presència de Joaquim Nin, vicepresident de la Diputació de Tarragona; Xavier Brotons, director de l’Enciclopèdia; Maria Lluïsa Gené, col·laboradora del volum; Inés Solé, vicepresidenta de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya.L’alcalde va destacar la relació dels castells amb el món de l’art i també va aprofitar l’ocasió per expressar el desig de tornar a viure els castells a les places un cop passi la pandèmia de la covid-19.\nAquest sisè volum de l’enciclopèdia és miscel·lani i tracta de la relació que tenen els castells amb diverses disciplines: l’art (monuments castellers i obres pictòriques), fotografia (del 1839 al 2019), cinema (del segle XIX a l’actualitat), música (amb un estudi sobre el Toc de castells, la peça més emblemàtica), literatura, llengua i política. Es preveu que aquest 2021 sortirà un nou volum d’aquesta obra.\nEl volum també inclou un apartat sobre el Museu Casteller i “La biblioteca castellera”, en què la bibliografia sobre castells es presenta classificada temàticament. Un epíleg que combina l’experiència de la colla inclusiva dels Castellers de la il·lusió amb la consecució., a finals del 2019, de l’anhelat 3 de 9 sense folre a càrrec de les dues colles dels Xiquets de Valls clou aquest volum l’obra, que es complementa amb un detallat índex onomàstic i toponímic de tot el conjunt.


Donar a conèixer feines fetes per dones: l’ofici de les cosidores d’errades\nLa regidoria de Polítiques de Gènere de l’ajuntament de Terrassa ha atorgat la I Beca de recerca Maria Verger a Roser López i Monsò pel seu treball d’investigació sobre L’ofici de les cosidores d’errades a Terrassa.\nmemòria | 31/12/2009\nMarta Corcoy.- La recerca presenta una aproximació al treball femení en la industria tèxtil entre l’any 1940 i els anys 80-90 del segle XX. Concretament se centra en mostrar la feina de les cosidores d’errades, és a dir les treballadores encarregades de corregir els errors que apareixien a les peces de tela fabricades durant el procés de tissatge. Un cop sortides del teler les peces de roba s’havien de repassar per tal de detectar-hi possibles defectes i si n’hi havia, eliminar-los. Era una feina que requeria habilitat amb l’agulla a més d’un coneixement pràctic dels lligams del teixit, ja que la cosidora havia de refer parts del “dibuix” de les teles.\nEra un treball fet pràcticament tot per dones i en moltes ocasions a casa seva o en tallers, sense contracte laboral. Això ha contribuït a la invisibilitat i al desconeixement de l’ofici que actualment ha desaparegut. Els avenços tecnològics han permès reduir els errors en tot el procés de tissatge i avui en dia el cost de corregir els defectes d’una peça de roba o de tela és més alt que el de reemplaçar simplement el producte.\nEl treball d’investigació s’ha fet a partir d’entrevistes a 10 cosidores que haguessin exercit l’ofici durant un mínim de 10 anys a Terrassa; que haguessin treballat a la fàbrica i/o al seu domicili; que haguessin passat per un procés d’aprenentatge de l’ofici i que en coneguessin tots els procediments i les tècniques. Dones casades, amb fills o també solteres, d’edats compreses entre els 55 i els 90 anys aproximadament.\nPer a més informació: www.terrassa.cat/dona