[Domènec Martínez] Comunitats energètiques i altres reptes, una nota en positiu\nYou are here: Home / Món cooperatiu / Veus / Opinions / [Domènec Martínez] Comunitats energètiques i altres reptes, una nota en positiu\nPrimer de tot. Terrassa compta amb un llarg recorregut (antecedents municipals) per impulsar les energies renovables. Des de la primera Ordenança solar tèrmica, l’Agència Local d’Informació, els Agents Energètics d’Edificis, el Campus Professional Vallparadís, les Jornades sobre Ecoinnovació, o les polítiques fiscals per incentivar la captació d’energia de fons renovables i l’autoconsum. La presència de Som Energia i altres operadors socials, han ajudat (Impuls Solar) a fer molta pedagogia i més visible aquest canvi. Cal ara, que la suma de tot això (voluntat política, iniciativa social, recursos) multipliqui la capacitat operativa, la formació, la professionalització i una industrialització més ajustada al territori.\nRas i curt, com ja hem dit en aquestes pàgines, necessitem una aposta industrial estratègica per desenvolupar la Terrassa de les energies netes.\nSegona reflexió. Tenim una gran oportunitat per fer aquest salt qualitatiu. Un canvi d’escala. La Llei 7/2021 (20 de maig) de Canvi Climàtic i Transició Energètica (amb totes les seves limitacions i insuficiències) és una gran oportunitat que hem de saber aprofitar. Aquesta llei, entre altres coses, ens obliga a cobrir un 50% de l’electricitat produïda mitjançant les energies renovables el 2030 i el 100% el 2050. Un repte colossal per a les administracions locals, les empreses, universitats, entitats i cooperatives compromeses amb l’economia social, i el conjunt de la ciutadania. És a dir evitar que els grans operadors energètics (l’oligopoli que va imposar l’impost al sol), s’apropiïn ara del discurs de les renovables per mantenir el control i l’hegemonia. Catalunya tampoc pot perdre aquest tren de la democratització de l’energia.\n“Ras i curt, necessitem una aposta industrial estratègica per desenvolupar la Terrassa de les energies netes”\nTercera reflexió. Terrassa ha presentat 40 projectes (agents públics i privats) per valor de més de 900 milions d’euros al Fons Europeus “Next Generation”. La digitalització, innovació i sostenibilitat, són epígrafs prioritaris. Una d’aquestes propostes estrella (155 milions d’euros) és l’anomenada Vallès Solar, que promou la CECOT. Es tracta d’impulsar la instal·lació d’1 milió de m2 de plaques fotovoltaiques a les cobertes de les naus industrials per autoconsum i canvi de model energètic, es diu a la presentació. En aquest punt vaig informar que aquesta és una proposta formulada fa més de 10 anys, “fomentar la captació d’energia solar mitjançant l’aprofitament dels sostres solars dels polígons industrials de Terrassa i de la comarca”, i recollida, entre d’altres documents públics, al Pacte Industrial del Vallès. Benvinguda sigui ara a propòsit dels fons europeus.\nCaldria garantir, vaig insistir, que una part d’aquests 155 milions, per exemple una tercera part, es pogués gestionar o contractar atenent i fomentant l’economia social, el cooperativisme, la banca ètica, enfortint l’economia del bé comú. És a dir, que no es simplifiqui amb una contractació d’un o grans operadors que molt sovint es dediquen a subcontractar a petites empreses i autònoms aplicant contractes a la baixa i que deriven en salaris miserables i precaris.\nQuarta reflexió. Autoconsum i comunitats energètiques. L’Agència d’Energia de Barcelona ha fet públic un estalvi de la factura energètica del consistori de més d’1 milió d’euros, impulsant un model energètic basat en l’eficiència, foment de les energies renovables i la participació ciutadana. És ben cert que a Terrassa hem de fer el nostre camí. La constitució de l’AMEP, Associació de Municipis i Entitats per l’Energia Pública “per impulsar la transició energètica cap a un model just, democràtic i sostenible” i que presideix l’Ajuntament de Terrassa, és una bona notícia, com ens ha informat Carles Caballero. He recordat que fa gairebé 20 anys va néixer la “Declaració de Rubí”, municipis i entitats per “promoure una nova cultura energètica”. Eren altres temps. Ara, l’emergència climàtica ens obliga a treballar sense més dilacions, sumant administracions, empreses, universitats i ciutadania.\nLes comunitats energètiques són noves figures que permeten avançar en l’autoproducció, la distribució i autoconsum a nivell local. Són aliances entre actors locals diversos (comunitats de veïns, ciutadania, entitats o cooperatives, ajuntaments) per facilitar la instal·lació de captadors solars, eòlics o d’altres característiques per avançar en una mena de nou contracte social, democratització de l’energia, facilitant accés universal, preus justos i garanties de subministrament. S’està treballant en la transposició de les directives europees 2018/2019, un model (comunitats energètiques) que ja ocupa un espai important a d’altres països de la UE.\nDiuen que una flor no fa estiu, però crec que les notícies en positiu també ajuden a superar les pandèmies i els virus mentals.\nRepresentant del Grup Local de Som Energia al Consell Municipal d’Economia Social i Solidària de Terrassa


Meublè Lo Miete Viei Ayas Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRue Prabochon 6, Ayas, Ayas, Itàlia, 11020 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Meublè Lo Miete Viei\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Champoluc, Meublè Lo Miete Viei és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Meublè Lo Miete Viei, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, escriptori, telèfon, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com esquí, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Meublè Lo Miete Viei és una selecció idònia per a la vostra estada a Champoluc.


El dilema del prisionero | Històries de la ciència\n← Llibres als que no hi dedicaré un post\nDe Arquímedes a Einstein →\nPublicat el 8 abril 2008 per omalaled\n(Nota: per problemes d’accés, no ho he pogut escriure abans; disculpeu)\nAquest llibre descriu por sobre el que avui dia coneixem per "Teoria de Jocs". El seu gran iniciador va ser John von Neumann, del que ja us he parlat en 1, 2, 3 i 4; el seguidor va ser John Nash, aquell matemàtic que va saltar a la fama per la pel·lícula "Una ment prodigiosa". Nash pateix esquizofrènia, però això no li va impedir dur-se el Premi Nobel d’Economia de 1994. No obstant, el que ens centra avui és la teoria de jocs vista des del punt de vista d’aquest llibre, del que us explico algunes curiositats.\nImagineu que teniu dos nens que volen repartir-se un pastís. Quina és la millor estratègia? Parlem sempre de solucions racionals. Si ho talla el pare, sempre hi haurà un que digui que l’altre té el tros més gran (fins i tot els dos diran que tenen el tros més petit). Es tracta d’un conflicte d’interessos. Tots dos volen la part més gran possible del pastís i tots dos saben que el seu rival vol precissament el mateix que ells.\nLa solució és que un nen talli el pastís en dos trossos i sigui l’altre qui esculli entre els trossos que ha fet el primer. El que talla el pastís sap que l’altre prendrà el tros més gran i la millor solució és, per tant, tallar-lo en dos trossos iguals. Aquest exemple és perfecte per a saber el que von Neumann entenia com a joc (és una aplicació de l’algorisme minimax).\nEn el joc anterior tenim un tipus de problema de summa zero, o sigui, que el que guanya un el perd l’altre i viceversa. El dilema del presoner, que dóna títol al llibre, arriba una mica més lluny i no és un problema de summa zero havent més opcions. La forma més clàssica de presentar-lo és la següent:\nDos homes acusats d’infringir conjuntament la llei han estat confinats per la policia en habitacions separades, o sigui, que cada presoner està aïllat i no pot parlar amb l’altre. Es diu a cadascun per separat que:\n1.- Si un d’ells es confessa culpable, però l’altre no, el primer rebrà una recompensa i el segon serà castigat.\n2.- Si ambdós confessen es castigarà a tots dos.\n3.- Si cap no confessa, ambdós quedaran lliures.\nHi ha dues opcions: confessar o no confessar, però tècnicament es diu cooperació o deserció. El problema es redueix a decidir quina opció hem de prendre.\nGenerar un problema de tipus "dilema del presoner" no és difícil. Hi ha prou amb una situació en la qual un pot millorar els seus interessos però que, si tothom fes el mateix, seria un desastre.\nEnara que aquest exemple només té dos jugadors pot haver-hi més. Un exemple real en el qual intervenen moltes persones és colar-se al metro. Imaginem que no hi ha ningú. Si ens colem, ningú no ens veurà (al món real, qui es cola ho fa amb total impunitat, però això és un altre problema). Ho fem o no? Si ho fem, ens estalviem el preu del trajecte, però si ho fes tothom, el transport quebraria i ningú no podria utilitzar-lo. És clar, un viatger que es coli no influeix en absolut però… i si tothom ho fes?\nUn altre exemple: hem xocat amb un cotxe i la reparació costarà molts diners. Deixem una nota dient hem estat nosaltres? Si ho fem, ens hi cauran totes les conseqüències; si no, la reparació la pagarà la companyia d’assegurances. Cal pensar, però, que que això repercuteix en l’increment de tarifes de dites companyies, que, a la vegada, tindran despeses addicionals. Per exemple si ho paguem nosaltres ens costaria 1000 euros i a la companyia 1500.\nAquest tipus de dilemes no és un invent nou, encara que el nom sigui alguna cosa relativament moderna. Per exemple, a la Biblia s’atribueix a Jesús la regla d’or: "Tot el que vulgueu que facin els homes amb vosaltres, feu-lo així vosaltres amb ells" (Mateo, 7:12). Encara que, com tots sabem, les persones solen actuar segons els seus propis interessos i mai mirant l’interès de l’altre.\nEn "El misteri de Marie Rôget", de l’Edgar Allan Poe esmenta que s’ofereix una recompensa i inmunitat al primer dels criminals d’una banda que confessi un delicte comès per la mateixa:\nEn aquesta situació, cadascun dels membres de la banda no vol la recompensa, ni anhela per escapar, tant com la por que té a queli traeixin els altres. Tracta desesperadament de trair als altres el més aviat possible, perquè així no sigui traït per ells.\nCom ningú opta per la recompensa, per al Poe (detectiu Pupin a la història) vol dir que el crim no va ser realitzat per la banda.\nUn altre exemple és el d’aquella caixa on hi ha diaris en la qual s’ha de ficar una moneda i agafar-ne un. Res no ens impedeix agafar-lo sense dipositar la moneda però si tot el món fes el mateix, passaria el que en el nostre país: que no existeixen.\nTambé és destacable l’exemple de pagar recompensa per un rescat en cas de segrest: si ningú pagués rescats, no hi hauria segrestadors.\nEm direu que tot és una qüestió de moral i que sempre cal actuar de la manera solidària. Però fixeu-vos que la resposta no sempre està tan clara. Potser que tots estiguem d’acord en què està malament colar-se en al metro, o no deixar nota en un cotxe al que hem xocat; però, oi que no consideraríeu malament o immoral que algú pagués un rescat en un segrest per un ser estimat?\nLa situació, sense tenir en compte les circumstàncies, és la mateixa, i la solució que creiem millor pot ser perfectament la contrària en diferents casos.\nEncara que el millor exemple de tots és en què a tots ens agrada tenir carreteres, gestionar els col·legis, el correu i altres funcions atribuïdes a l’estat. La pregunta és: qui aportaria diners per a això de forma voluntària? Qui miraria pels interessos de tots? Al final, és l’estat qui ens exigeix el pagament dels impostos.\nA la wikipedia teniu abundant informació d’això i del tipus de les taules que es fan i del que surten arreu pel llibre.\nUs dono encara més exemples. Suposeu que heu robat el diamant més gran del món i tracteu de vendre-ho. Teniu un comprador: el Sr. Dolent. Té fama d’embaucador i és l’home més despittat del món. Sabeu que anteriorment, el Sr. Dolent en una situació similar, havia dut el maletí amb els diners com prova de bona fe; el venedor havia ensenyat el producte i el Sr. Dolent treia finalment una ametralladora, quedant-se amb el producte i sense lliurar els diners. Ara, el Sr. Dolent us proposa quedar per a fer l’intercanvi. Què faríeu vosaltres?\nPodeu, per exemple, dir al Sr. Dolent que posi els diners en algun lloc llunyà i vosaltres poseu el diamant a l’altre lloc llunyà. Llavors, es parla d’on s’ha posat exactament per telèfon i així no hi ha problema perquè no ens hauríem de veure cara a cara amb ell. Però si realment és així, també podeu pensar: per què no quedar-me amb el diamant i amb els diners? Amagueu el diamant i ja està. Però potser també que aneu de bona fe i sigui el Sr. Dolent qui es porti tot.\nI no fa falta que robeu diamants per a veure-us en un dilema d’aquests. Imagineu que voleu comprar un pis en un edifici en construcció. Us demanen que pagueu per avançat. Com sabeu que el constructor no s’anirà amb els vostres diners sense acabar l’obra?\nEl problema d’aquests dilemes és que no és una cosa racional, amb solució única. A més, si ens equivoquem ens dirien que "hem fet el primo", i ens titlarien d’haver fet el ridícul.\nI, per si fos poc, els dilemes del presoner es donen en el comportament animal. Per exemple, sabem que a la Natura el gran es menja al petit. Si veiéssim que un lleó va al costat d’una ovella parlaríem gairebé d’un fenomen sobrenatural. Doncs bé, existeix un au que es diu corriol ("chorlito" en castellà i al llibre li diuen "ziczac", la paraula corriol és gràcies al comentari d’Adrià) que s’interna entre les dents dels cocodrils per a alimentar-se de paràsits. Els cocodrils no les danyen i gràcies a aquestes aus queden lliures de paràsits. D’altra banda, les aus es procuren el seu aliment. Els cocodrils podrien desertar amb facilitat i menjar-se les aus. La pregunta és, per què no ho fan?\nExemples d’aquest tipus de col·laboracions han intrigat des de fa temps als biòlegs. L’acord beneficia a ambdues parts, però un cocodril particular podria menjar-se un corriol particular. I si tots els cocodrils es mengessin a les aus? Doncs que no quedarien aus per a treure’ls els paràsits. Això, no obstant, és un raonament abstracte. Per a molts biòlegs, resultaria sorprenent descobrir que, realment, un cocodril pensa tot això; igualment sorprenent seria descobrir que existeix un principi moral que no els hi deixa menjar-se corriols. Així que ens quedem amb la pregunta: per què un cocodril concret (que l’importa molt poc el "bé de l’espècie") es retreu d’un fàcil menjar?\nEl mateix succeeix amb uns rats penats que es diuen vampirs. Si un individu no assoleix menjar en un lapse de dos dies, mor. Els rats penats satisfets regurgiten la sang per als seus companys de niu. Els que estan més plens de sang, gasten més calories durant el vol i no necessiten tant l’aliment com els seus companys famolencs. Però per aquestes indicacions, els vampirs "gorrons", o sigui, que mai regurgitarien als altres, tindrien més possibilitats de sobreviure, no? Doncs sembla ser que Gerald S. Wilkinson va mostrar amb uns experiments que aquells rats penats que havien estat alimentats per altres rats penats solien donar sang en les següents ocasions.\nLa selecció natural "escull" o "prefereix" aquells comportaments que maximitzen el nivell de supervivència. Els glotons sobreviuran a costa dels que comparteixen i acabaran per substituir-los. De nou, es planteja un dilema del presoner, que mostra tota la lògica implacable de la seva irracionalitat. Mirar per l’alimentació d’un mateix prevaleix enfront de la postura assenyada de compartir; com conseqüència, surten tots perjudicats.\nAixí mateix, és d’esperar que l’evolució doni lloc a altres maneres de comportament no cooperatius. Els éssers humans hem estat fets per l’evolució, igual que les altres espècies; potser que això doni explicació a totes les conductes absurdes i malvades que mostrem. Desertar és una estratègia evolutiva estable. Cooperar no ho és. El món i les persones són així. Von Neumann va afirmar en una ocasió:\nÉs absurd queixar-se de l’egoisme i la falta d’honradesa de la gent, com protestar perquè la intensitat del camp magnètic no creix llevat que existeixi el rotacional corresponent del camp elèctric.\nPer a qui coneix bé les ecuaciones de Maxwell la això és una cosa evident, però per a qui no les conegui podem traduir-la com protestar "perquè la Terra no és plana".\nLa pregunta, ara, és: està determinada genèticament la falta de cooperació? No és pregunta fàcil de contestar. Freqüentment, no coincideixen les preferències humanes amb la capacitat de sobreviure. Avui dia, els diners tenen gran part de les motivacions humanes i té bé poc a veure amb la capacitat de supervivència o amb les taxes de fertilitat de l’espècie. És possible que posseir objectes materials i diners sigui una conseqüència del comportament genètic al que fèiem referència, que potencia l’interès propi a la recerca d’aliment, aigua i parella.\nExplica també el curiós cas de els espinosos comuns. Són uns peixos que, quan veuen l’amenaça d’un peix gran, s’apropen a ell grups de reconeixement per a després tornar i així saber si realment està famolenc o si està agressiu. Les inspeccions són arriscades. Com el depredador només pot atrapar un peix, s’apropen en grups de dos o més. En realitat, ho fan per fases. Un s’apropa i avança uns centímetres. Si veu que els altres li imiten, s’apropa una mica més, però si els altres es van, ell també ho fa. Això ho va comprovar Manfred Milinski va fer una sèrie d’experiments amb peixos espinosos i miralls, perquè l’acompanyant, en realitat fos ell mateix. Però deixo que ho llegiu al llibre. (Per ciert, en aquest enllaç, aquest mateix home parla del dilema del presoner tot referenciant al canvi climàtic).\nDesgraciadament, la teoria de jocs no és vàlida per a predir el comportament humà. En aquesta part, el llibre planteja diferents tàctiques de jocs on els adversaris guanyen, sobretot, si deserten i el rival col·labora; clar que després és al revés: si el rival deserta i nosaltres col·laborem perdem més o, vist d’una altra manera, no guanyem tant.\nS’han fet jocs simulats amb persones per a veure quines eren les reaccions i hi ha situacions en les quals ambdós guanyaven més quan ambdós col·laboraven i de vegada en quan, deixaven de col·laborar perquè valoraven el guany no de forma absoluta, sinó en comparació del guany del rival. Curiosos els humans: No és que vulguem tenir més, sinó que volem tenir més que els altres.\nAquí fins es plantegen diferents tipus de persones. Hi ha qui és col·laborador nat i hi ha qui és desertor habitual.\nA partir de tot el que us he explicat, el llibre parla de forma extensa de la Guerra Freda, de la crisi dels míssils de Cuba (on Bertrand Russell va jugar un paper decisiu) i de la vida i obra de John von Neumann en relació a tot això. Si us interessen aquests temes, és un llibre força interessant.\nTítol: “El dilema del prisionero”\nALters opinions del llibre:\n5 comentaris a l'entrada: El dilema del prisionero\n8 abril 2008 a les 22:29\nCrec que més que veure com pots guanyar més, en molts casos es podria mirar com es perd menys. O què és millor a llarg termini que és el que han acabat fent els cocodrils.\nPel que fa als chorlitos no he pogut trobar el nom en català, tot i que he llegit Drumes però no surt al diccionari. Deu ser la solució que ha pres algú en no trobar la paraula adecuada.\nEl que m’ha cridat l’atenció, a part de la frase de Von Neumann que encara no entenc del tot és aquesta:\n“No és que vulguem tenir més, sinó que volem tenir més que els altres”\n8 abril 2008 a les 22:37\nÉs que era un joc en que si tos dos hi colaboraven, guanyaven més que si no, però el mateix. La diferència era en fer aquest joc a la realitat, molts desertaven. En preguntar a aquestes persones deien precisametn això: que no tenia gràcia que tots dos tinguessin el mateix.\nLa de von Neumann és, en paraules planes, que som dolents i volem més i ens importa un rabe la resta del mon 🙂\nI això dels chorlitos … hem de saber còm es diu en català 🙂\n10 abril 2008 a les 2:05\nMolt bo!, Adrià\nJa sabent que era corriol, he trobat una pàgina del SEO (Sociedad española de ornitología) que hi psa la traducció al gallec, euskera, catlà i angès.\n16 abril 2008 a les 20:24\nEl tema de l’altruisme en els animals és realment fascinant.\nEl que més m’ha cridat l’atenció, però, és com has traslladat (o ho ha fet el llibre) els exemples clàssics de jocs i teoria de cooperació a temes quotidians com colar-se al metro o agafar un diari. Crec que d’aquesta manera la persona es pot sentir més identificada amb la teoria que no pas amb jocs com el dilema del presoner, per fascinants que siguin. A més, amb els exemples que has posat ho he pogut relacionar amb al tema de la tragèdia dels comuns, que havia vist en d’altres contextos i mai havia associat a teoria de jocs.\n16 abril 2008 a les 21:53\nI no només això. Segons el Richard Dawkins, al seu llibre “El gen egoísta” hi dedica tot un capítol a parlar de la teoria de jocs perquè fet “a la llarga” determina la evolució de les espècies. O sigui que el tema donaria molt més de sí.


Economia local NOTÍCIES\nLa proximitat de les dates a les quals ens apropem ens brinda la possibilitat de reflexionar sobre l'economia de la nostra ciutat. Desembre és un dels moments més importants, a nivell econòmic, de l'any. Les Festes, al costat del període vacacional que les acompanya, ajuden a consolidar una economia local, la del Prat, cada vegada més enfocada als serveis. El secret de l'èxit de la dinamització dels negocis locals radica en la col·laboració entre el públic i els agents econòmics. Empreses, comerços, emprenedors i restauradores han de sumar els seus esforços amb l'Administració en el disseny de les estratègies de l'economia local per fer-la dinàmica i atractiva. Els socialistes creiem en aquesta implicació, i des de l'Ajuntament fem quant està a la nostra mà: ajudem a la restauració local en la promoció dels productes de proximitat, com el Pota Blava i la Carxofa Prat, i col·laborem amb el comerç local a través de campanyes d'impuls a la compra de proximitat. Fins i tot des de l'urbanisme es pot contribuir a la millora de l'economia local: fer carrers àmplies, paseables, prestant especial atenció als eixos comercials. M'agradaria aprofitar aquestes línies per desitjar-los, en el meu nom i en el de les meves companyes i companys del Grup Municipal Socialista, unes bones Festes i una bona entrada d'any. I ja saben, facin les seves compres nadalenques al Prat. També m'agradaria acabar amb un record especial per a la família i amics de la dona assassinada recentment a la nostra ciutat, una víctima més d'aquesta xacra que assola la nostra societat: la violència masclista.


El que hauries de saber sobre la compensació del compas magnètic - Noticies Fcv.cat bloc\nFcv Staff a\t Dimarts, 27 Mai 2014 a Brico\nLes masses de ferro dolç són de forma esfèrica, anomenats esferes Thomson, i de forma cilíndrica, anomenats cilindres de Mòdena i es col.loquen simètricament a banda i banda del bloc ia l'altura de l'agulla. Amb la compensació amb masses de ferro dolç s'anul.la el desviament cuadrantal produït pels ferros dolços de bord, que donen lloc a un camp magnètic accidental, que varia amb el rumb de l'embarcació i el valor canvia de signe cada 90 °. Quan està previst que l'embarcació navegui canviant molt de latitud es col.loca una barra, anomenada Flinders, de ferro dolç normalment a la cara de proa del bloc.\nEl camp magnètic que es produeix amb el corrent continu amb què s'alimenten els equips elèctrics de l'embarcació es pot corregir entrellaçant els cables d'alimentació i allunyant del compàs.\nQuan l'agulla està compensada, es posen per escrit els valors dels desviaments residuals en una taula de desviaments que el pilot consultarà per conèixer el rumb i la demora veritables.\nCom i quan cal fer una compensació magnètica de l'agulla ?\nPer a realitzar la compensació de l'agulla cal preparar prèviament l'embarcació tenint en compte :\nqu'estigui adrizada en les mateixes condicions a la dels seus navegacions\ncol.locant en la seva posició habitual tots els objectes metàl.lics\nprovar l'estabilitat de l'agulla\ncomprovar l'alineació del pla de crugia i de la línia de fe\nla bona alineació dels taxímetres\ni mirar que no queden objectes metàl.lics oblidats propers a la bitàcora.\nL'operació de compensar un vaixell a la mar fa temps, ja que el vaixell ha de fer girs de 360 º i estabilitzar als diferents rumbs.\nLa compensació s'ha de fer o bé cada un o dos anys, depenent de les legislació vigent, o bé després que l'embarcació hagi passat molt temps al mateix rumb, com per exemple en un dic sec o immobilitzat en un moll.\nQui realitza les compensació magnètica d'agulla ?\nLa compensació es realitza per personal especialista, que normalment solen ser capitans de la Marina Mercant autoritzats per l'administració marítima.\nDarrera modificació\ta\t Dimarts, 27 Mai 2014\nEl Gran Premi Catalunya Costa Brava obre el Campio...\nFX Vacances Equip Olimpic Vela Optimist CN Arenys de Mar 470 Femení Creuer A Dos RS: X Nacional Laser Master Barcelona Notícies RCR Cartagena Copa del Món ISAF Làsser Master J80 CN de València 49er Làser Standard Competicio Creuer Patí Vela JClass Vela Lleugera Menorca Maxi Làsser Radial Copa Europa Eurosaf Equip Paralimpic Vela Vuité Continent classe Sonar RFEV Skud Nota de premsa Trofeu Conde de Godó Merchbanc Campionat Mundial de Classes Olímpiques ISAF Delta Lloyd Regatta Campionat Catalunya Optimist 470 Masculí Dragon Boat festival RCN Barcelona Monitor Col.laborador Circuit Regates Catalunya Generalitat Catalana Subscripcio Tips Consells RS: X Femení Santander 2014 Dona i Sport 2.4 rM ORC Kite Surf


Carta al senyor alcalde - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nObra:Obres completes. Gent de casa (p. 735-736)\nIndret:Plaça de la Llana\nCarta al senyor alcalde (Fragment)\nJa que l'època present és tan democràtica... vinguen los procediments democràtics; vinguen noves barriades en lo cor de la ciutat, amb habitacions modestes i senzilles, a fi de que els menestrals i obrers que viuen en aqueixos carrerons, que a tan llastimer compadiment mouen als filàntropos benignes —i negociants al mateix temps —, tinguen aire, sol i carrers amples, aixís com los desitgen tan generosos benefactors; però no es prenga com a falsa excusa la reforma i serveixi per a allunyar-los i traure'ls de sos niuets deixant lo lloc a altres classes que encara que molt dignes i més acomodades, no per això han de tenir la privativa de gosar més aires i més sol que la menestraleria.\nLograt aqueix empenyo, a terra los carrerons, que ahir un company de redacció, per acabar-los de difamar, los suposa encobridors de maldats, enquibiment de lladres i de furts i d'accions lletges, lo mateix que si parlés de la plaça de Catalunya o de qualsevol carrer de l'Ensanxe!\nA terra de seguida eixos carrers malvats, amb tants obradors d'argenters, i aquestos apilotaments d'estotgistes i polidores, amb eixes fornals d'obreria de plata, de calzes, salpassers, canadelles, bergansins i presentalles! Avall los artífices esmaltadors de metalls rics, muntadors de pedres fines, gravadors, llapidaires, bijutiers, finistes, culleraires, negociants d'argent i d'escumilles, torners de gerros i canelobres i custòdies! Avall, tota eixa belitralla industriosa! Que Barcelona vol esclatar com una taronja que s'obre en grills i necessita que el sol la toqui, el vent l'auregi i els colors sanitosos li sien retornats... Avall la pobreria que no pot pagar crescuts lloguers de casa! O amunt, si per cas, dret a la Muntanya Pelada, a les Hortes de Sant Bertran o al cap del diable, a treballar per pocs diners! I amunt o avall d'una vegada si us plau, a recobrar la salut que us manca i a canviar d'aires i de dificultats en altres llocs més espaiosos!\nI vosaltres, botiguers de galindaines, perxers d'elàstics i lligacames, cadiraires, barbers, menestrals, ebenistes i herbolaris, ànsia, feu quatre petons als parroquians, que no els veureu mai més, i a vivir, que entra el rumbo i 1'abundància, i campeu's-e-la com pugueu, que no sou de la conxorxa, ni la broma es fa per vosaltres, ni la ganància, que prou tràfec us vindrà per sospirar i doldre el bé perdut.


IMMGRANTS IL·LEGALS & COVID 19, CANVIEM LES REGLES? | SOMCAT\nIMMGRANTS IL·LEGALS & COVID 19, CANVIEM LES REGLES?\nPosted at 11:52h in Nacional, Totes\tby\tinfo@zenzink.com 0 Comentaris\nDesprés de l’arribada de milions, vint-i-set, no són gran cosa. On és aleshores la notícia?, el fet escabrós?\nTreballadors, avis, mares amb símptomes o contactes acreditats amb afectats…. Gent que en molts casos ha hagut d’esperar setmanes i setmanes (alguns encara esperen) perquè els fessin la prova que els permetés saber si estaven contagiats i el que és pitjor, que en estar-ho podien transmetre-ho a les seves famílies, companys o fills …. Afegim, sanitaris treballant com kamikazes durant dies i dies sense prova, de vegades fins i tot amb mascaretes “reciclades” ….. però, ah caram!!, arriben 27 il·legals, ben segur que no són els únics, i ja tenim prova “ipso facto” per ells.\nSabeu com s’anomena aquest “joc”?, PRIMER ELS DE FORA!!\nVoleu canviar la partida?, amb SOM Catalans “la cosa” anirà així: PRIMER NOSALTRES!!\nClar com l’aigua!!


Els Falcons Sabadell, nou equip de la Superdivisió femenina de tenis taula - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEls Falcons Sabadell, nou equip de la Superdivisió femenina de tenis taula\nEl Falcons Sabadell ha adquirit els drets del F. D. Cassanenc i competirà per primera vegada a la seva història a la Superdivisió femenina de tenis taula. L'equip gironí ha decidit prescindir en les últimes setmanes de la secció de tenis taula, i el club sabadellenc i el Cassanenc han arribat a un acord perquè el club de Sant Oleguer ocupi la seva plaça a la màxima categoria femenina d'aquest esport.\n06/09/2013 - 15.02\nEl Falcons Sabadell disputarà per primer cop a la seva història a la Superdivisió (Foto: falconssabadell.cat).\nEl Falcons Sabadell ha adquirit els drets del F. D. Cassanenc i competirà per primera vegada a la seva història a la Superdivisió femenina de tenis taula. L'equip gironí ha decidit prescindir, en les últimes setmanes, de la secció de tenis taula, i el club sabadellenc i el Cassanenc han arribat a un acord perquè el club de Sant Oleguer ocupi la seva plaça a la màxima categoria femenina d'aquest esport.\nGràcies a la compra dels drets del Cassanenc per part dels falconistes, el tennis taula català continuarà comptant amb el mateix número d'equips de Catalunya a la categoria d'or d'aquest esport. En total en seran cinc: Fotoprix Vic, Calella, CN Mataró, Balaguer i Falcons. La Reial Federació Espanyola de Tenis Taula (RFETT) ja té tota la documentació necessària que ha requerit, i només ha de fer oficial que el Falcons Sabadell és nou equip de la Superdivisió femenina. Es tracta d'un tràmit que és qüestió d'hores, o màxim de dies.\nFins ara, el Falcons militava a la categoria de plata, a la Divisió d'Honor, i tenia l'objectiu d'intentar l'assalt a la Superdivisió en un parell de temporades, però ara, amb la renúncia del Cassanenc, ha tingut l'oportunitat. El conjunt sabadellenc compta a les seves files amb dues jugadores formades des de ben petites a Falcons, les germanes Maria i Sara Ballester, que amb èxits a nivell català i estatal i amb experiència a Divisió d'Honor, tindràn l'oportunitat de competir a la Superdivisió.\nEl Falcons Sabadell haurà de jugar els partits com a local al gimnàs de l'Escola Teresa Claramunt. En categoria masculina, ara fa uns anys el Falcons va competir durant quatre temporades a la Superdivisió masculina, i ara ho farà a la femenina.\nEl Barça tomba "in extremis" l'Atlètic de Madrid (2-1)\nSamuel Ezeala, el jove barceloní que triomfa en el rugbi francès\nEl barceloní Samuel Ezeala brilla en el rugbi francès


10 otomans menors de 100 dòlars que ofereixen més que només seients addicionals - Inspiració\nQuan intenteu mantenir un pressupost estricte, actualitzar la decoració de la casa podria semblar una impossibilitat. Però la bona notícia és que hi ha un munt de comerciants que ofereixen solucions a la vegada elegants i assequibles. I si només voleu fer alguns canvis menors en el vostre espai habitable, petites peces decoratives, però funcionals, com els otomans, poden crear un impacte sense gastar-hi ni una mica. De fet, podeu triar entre una gran quantitat de otomans menors de 100 dòlars independentment de l’estètica desitjada.\nLa primavera és el moment perfecte per fer-ho renovar l’energia a casa vostra, tant fent una caseta neteja i fent alguna clau intercanvis de decoració de temporada. Podria ser tan senzill com canviar a alguns teixits més lleugers o tan importants com introduir nous mobles funcionals. Els otomans se situen en algun lloc enmig d’aquests, ja que no ocupen molt d’espai, i per tant, requereixen poc compromís amb la decoració, però en realitat poden proporcionar un pop benvingut de colors, alguns útils emmagatzematgeo extra seientsi, per tant, pot marcar una gran diferència.\nSiguin quines siguin les vostres necessitats de disseny i funció, segurament podreu trobar l’otomà que s’adapta perfectament a casa vostra, fins i tot amb un pressupost limitat. Per davant, trobeu 10 opcions per adaptar-se a una àmplia gamma d’estils de decoració. I les millors notícies? Tots us costaran menys del que probablement heu gastat en l’últim parell de sabates.\nBotiga de folre Ophelia Amped 69 $ Urban Outfitters Vegeu-la a Urban Outfitters\nAmb una textura descarada i un color silenciós, aquest petit tamboret de velló d’Urban Outfitters seria una opció de seients acollidor quan hagueu de convidats addicionals, o bé necessiteu un bonic lloc per oferir-vos els peus.\nJULARP 99 $ IKEA Veure-ho a IKEA\nAquesta peça de patchwork d’IKEA faria una funció addicional a qualsevol habitatge.\nBotiga Faux Flokati 99,99 $ Mercat Mundial Veure-ho al Mercat Mundial\nUn estil esponjós de pell de pell del Mercat Mundial seria dolç en un espai especialment elegant, com un vanitat o un closet. Però com que és un color neutre, també podria encaixar pràcticament a qualsevol lloc.\nEmbarcament blau Aegean 99,95 dòlars 79,96 € 79 moll 1 Vegeu-lo al moll 1\nSi voleu emmagatzemar més, aquest estil de color blau verd del moll 1 pot ser l’òptim ideal per a la vostra llar. No només és un lloc còmode per seure, sinó que també podeu farcir mantes o coixins de llançament addicionals per a quan vulgueu aconseguir una calor i una acollidora.\nPou Michaela 92.99 $ Wayfair Veure-ho a Wayfair\nEls amants del disseny minimalista apreciaran aquesta botiga de juta natural i blanca que pot adaptar-se perfectament a moltes habitacions d'estil diferent, però que tindran un aspecte especial en un espai de disseny similar.\nModern Storage Velvet Tufted Storage Otoman de 89,24 dòlars Objectiu Veure-ho a l'objectiu\nAquest estil esmicolat de Target és la manera perfecta d’introduir el color de l’any de Pantone per al 2019, Corall viu, a qualsevol habitació.\nAuburn Otomà $ 99 $ 80 West Elm Vegeu a West Elm\nSi us plau comprar a alguns llocs de decoració elegants com West Elm, pot semblar difícil per a aquells que tinguin un pressupost estricte, però aquest elegant i feliç otomà del minorista només us costarà 80 dòlars.\nPou de Chevron 74,36 dòlars Hayneedle Veure-ho a Hayneedle\nNo s'ha de passar per alt quan el vostre objectiu principal per comprar els otomans de butxaca és assentar alguns seients addicionals, els poufs acollidors, com aquest estil de teixit de Hayneedle.\nAbbyson Tilly Otomà 69,69 dòlars. Overstock Vegeu-lo a Overstock\nAmb un seient de vellut i una elegant base metàl·lica, aquest otomà d'Overstock faria que qualsevol habitació es veiés a l’instant més cara, fins i tot va pensar que et costarà menys de 70 dòlars.\nPou Nelio Ikat 89,95 dòlars CB2 Veure-ho a CB2\nAmb el seu patró ikat (una tècnica popular a la cultura indonèsia), aquest pou rectangular es veuria excel·lent en cases eclèctiques que afavoreixen patrons i textures mundanes.\nvestit verd de Kate Upton\nimatges de moneders burberry


Acord amb el València pel traspàs de Norberto Murara ‘Neto’\nEl cost de l’operació del porter brasiler serà de 26 milions d’euros més 9 en variables\n27 de juny 19\nEl FC Barcelona i el València CF han arribat a un acord pel traspàs del jugador Norberto Murara Neto. El cost de l’operació serà de 26 milions d’euros més 9 en variables.\nEl jugador signarà contracte amb el Club per a les pròximes quatre temporades, fins al final de la temporada 2022/23, amb una clàusula de rescissió de 200 milions.\nPròximament us detallarem el programa previst amb motiu de la presentació de Neto com a nou jugador del primer equip de futbol.\nNeto, corpulència i agilitat\nL’agilitat i la velocitat de moviments de Norberto Murara Neto (19 de juliol de 1989), nascut a Araxá, li han permès defensar amb seguretat i encadenar actuacions destacades a la porteria del València (2017-2019), de la Juventus (2015-2017), de la Fiorentina (2011-2015) i del Paranaense (2002-2011). Porter des de ben petit a la seva terra natal, sempre s’ha enfundat els guants emulant el seu pare.\nNeto va saltar a Europa de la mà de la Fiorentina. Les seves dues darreres temporades als Gigliati van ser espectaculars, sent una de les peces cabdals de l’entramat defensiu de la Fiorentina, i li van valer per fitxar per la Juventus. Però al conjunt de Torí va ser el suplent de Buffon. El caràcter i l’objectiu de seguir millorant any rere any van conduir el brasiler al València, on ha estat el porter titular aquests dos darrers anys.\nAmb Neto la porteria s’encongeix\nEl porter brasiler infon presència sota pals. La seva alçada, quasi de dos metres, combinada amb la seva agilitat fan de Neto un porter que redueix l’amplitud de la porteria per a un davanter. D’aquesta manera, l’ex del València es mostra segur en les jugades aèries, però també és difícil superar-lo en la línia de gol i en l’un contra un. A més, tot i la seva alta estatura, Neto ha demostrat velocitat i reflexos sent el guardià de porteries complexes.


Joc de tovalloles 2 peces ARABESC :: Roba de llit des de 1,00€ :: :: Sanchez Hipertextil\nInici / Altres/Especial / Joc de tovalloles 2 peces ARABESC\nJoc de tovalloles 2 peces ARABESC\nJoc de tovalloles fabricat en ris 100% cotó, molt atapeïda i suau, per la prestigiosa marca ATRIVM, que és una garantia de qualitat. Amb elegant disseny en la sanefa, i en dos colors a triar: Lila i Beix. Aquest joc es compon de tovallola de lavabo (50x100) i de tovallola-llençol (100x150cm). Aprofiti ara el preu de liquidació i per menys del que costa la tovallola llençol ara es pot portar les dues peces. Exhaurit color beix\nJoc de llençols de 3 peces ALORA\nBouti + funda/es de coixí BARI


Establim un clima de confiança on es senten segurs i acollits, generant unes bones expectatives d’aprenentatge.\nTreballem amb projectes trimestrals elaborats pels propis docents que ens permet:\nUn major grau d’adaptació, modificació i plantejament d’aprenentatges en funció de les necessitats dels infants\nRespectar els ritmes d’aprenentatge dels alumnes\nUn enfoc globalitzador dels aprenentatges\nSón garantia de qualitat del nostre compromís per a una bona atenció al procés d’ensenyament-aprenentatge\nEls projectes per curs elaborats són:\nLa Mona Aranya\nTreballem mitjançant les TIC (Tecnologies de la Informació i Comunicació) amb els següents recursos i eines integrades dins de les aules com:\nPDI ((Pissares Digitals Interactives)\n1 hora setmanal d’Informàtica a partir de P4 a la sala d’ordinadors\nDesdoblaments a partir de P4: el tutor/a atén als alumnes en grup reduït, ja que l’aula es desdobla dividint-se en dos grups realitzant activitats com ara Informàtica o Psicomotricitat.\nMestre de reforç: un professional atén als alumnes que ho requereixin en petit grup per tal de reforçar alguna àrea en concret.\nOrientadora de l’etapa: realitza valoracions psicopedagògiques, derivacions a centres externs, orientacions al professorat, contacte amb l’EAP i atenció individualitzada o en petit grup als alumnes que ho requereixin.\nVetlladora: figura atorgada per Serveis Territorials (Dpt. D’Ensenyament) per als alumnes que així ho requereixin.\nApostem per l’aprenentatge de la llengua anglesa al llarg de tota l’escolarització\nDes de P3 s’imparteix 1 hora setmanal com a matèria complementària.\nLa responsable és una especialista en llengua anglesa i el Cheeky Monkey el personatge conductor.\nDisposem d’una hora al dia destinada a una matèria complementària que recolzen els objectius de les tres àrees bàsiques d’Educació Infantil ( Descoberta d’un Mateix i dels Altres, Descoberta del Medi Natural i Social i Comunicació i Llenguatges). Són les següents:\nT. DE CONTES\nDesenvolupament motriu global.\nApropament a la literatura i al gust per la lectura.\nDesenvolupament de la creativitat artística, motricitat fina, foment de l’autoestima, etc.\nIniciació a la llengua anglesa i al seu vocabulari.\nConeixement del seu propi cos, l’espai i les seves pors.\nSentir i experimentar la música.\nEscenificació de contes, hàbits de lectura, expressió verbal i comprensió, etc.\nÚs de diferents tècniques plàstiques.\nEl ritme d’aprenentatges va en consonància als treballats a l’aula amb els tutors/es.\nSala pròpia amb material específic psicomotriu.\nÚs de diferents tècniques.\nEls tutors/es disposen d’una hora setmanal per atendre a les famílies.\nCom a mínim, es realitza una tutoria individual anual amb les famílies.\nSeguiment de l’alumnat i comunicació constant mitjançant la Intranet de l’escola (plataforma digital).


EL NOM DEL\nMÓN ÉS BOSC\nWord is Forest\nLectura del 2004 d'aquesta novel·la dins l'antologia...\nM. Giménez &\nFrancisco Blanco &\nL’any 1973, entre d’altres coses, va ser un molt bon any pel que fa a la collita d’obres de ciència-ficció. Els premis Hugo de novel·la s’atorgaren a obres tan emblemàtiques com Els mateixos déus d’Isaac Asimov (amb finalistes de la talla de Robert Silverberg) i pel que fa a la novel·la curta, Ursula K. Le Guin va guanyar el premi amb El nom del món és bosc.\nAquest va ser el principal motiu pel qual em vaig comprar l’antologia Los premios Hugo 1973-1975 en el seu moment. Bé, aquest i perquè també hi havia una altra obra que sempre ha estat entre les meves preferides: “A song for Lya” de George R. R. Martin. I a més, en aquella antologia, a part de les obres esmentades també hi apareixia, per exemple, un altre conte de Le Guin que va guanyar el premi l’any següent: “The Ones Who Walk Away from Omelas” (encara inèdit en català)\nSigui com sigui, la lectura d’aquesta antologia on estava inclòs El nom del món és bosc va suposar la meva primera gran satisfacció amb una autora de culte com és Ursula K. Le Guin. Potser és cert que ara, després de disset anys des de la primera lectura, aquesta no m’ha sorprès de la mateixa manera, però és normal: Llavors, mai abans havia llegit una història de ciència-ficció ecologista — si exceptuem, una mica el rerefons de Dune— i l’impacte va ser gran, enorme.\nI és que a començaments del anys setanta del segle passat, ens trobàvem en plena New wave de la ciència-ficció i les temàtiques i objectius de les novel·les es redefinien contínuament per esdevenir un mitjà més crític i analític de la nostra societat. El nom del món és bosc és un bon reflex de l’època i hi trobarem mirades gens dissimulades a la Guerra del Vietnam, també a una visió molt poètica i romàntica de la perseveració del paradís i la natura però sobretot a una crítica ferotge al colonialisme i a l’explotació dels recursos des de la llunyana metròpoli (en aquest la mare Terra).\nParlant sobre colonització, només dos anys abans, Robert Silverberg ens presentava una de les seves millors novel·les de ciència-ficció com era Regreso a Belzagor, que atacava directament i sense dissimular als efectes de la descolonització africana. En aquell cas a posteriori, quan el mal ja estava fet. El 1972, Le Guin ens proposava una història centrada en el moment mateix en que la colonització radical d’un planeta està canviant i destruint l’ecologia i la manera de viure dels seus habitants. Parlem, òbviament de El nom del món és bosc.\nNova Tahití, un immens planeta selvàtic, un autèntic verger paradisíac, fa escassos anys que va ser colonitzat per la Terra. Companyies fusteres tallen boscos i destrueixen l’entorn sense pietat. Els habitants de Nova Tahití, els criatins, uns humanoides baixets i peluts que posseeixen aparentment una societat primitiva i simple però que en veritat estan connectats de forma brutal amb el seu món, veuen com el seu particular univers de verdor desapareix a marxes forçades. La paraula que utilitzen per referir-se al seu món és bosc (d’aquí el títol de la novel·la) i els humans l’estan destruint implacablement. Els criatins (o athstians) a més, son susceptibles de ser explotats com esclaus doncs els humans els prenen per poc més que micos que saben parlar tot i saber que estan emparentats amb els humans —gràcies a la tecnologia genètica hainita—. Un fet de discriminació evident.\nAquí trobem un punt important del que le Guin en fa una gran reflexió. Què significa ser un home? Quina és la definició d’allò veritablement humà?\n(...) “[Els hainites] eren el que eren. No hi havia cap altre poble que semblés encaixar tan bé dins la pell humana. Excepte, potser, els homenets verds? Aquells criatins, anòmals, empetitits, sobreadaptats, estancats, que eren tan absolutament, tan honestament, tan serenament el que eren...”\nTenint en compte el passat comú dels terrans i dels criatins, provinents de l’esmentada tecnologia hainita, el grau d’humanitat desenvolupada es mou en funció de l’adaptabilitat de cada raça al seu entorn. I els criatins han arribat a un punt de comunió perfecta amb el planeta que els alimenta i els cuida. De fet posseeixen altes capacitats per connectar a través dels somnis amb el seu medi natural. Cosa que els terrans, nosaltres, no son capaços ni d’imaginar. Tots evolucionem depenent del nostre entorn:\n“De la mateixa manera que Terra designava tant la terra com el planeta, dos significats en un de sol. Però els athsheans, la terra, el sòl, no era el lloc on retornaven els morts i el mitjà pel qual viuen els vius: l’essència del seu món no era la terra, sinó el bosc. L’home era d’argila, pols vermella. L’home athsheà era branca i arrel. No tallaven figures d’ells mateixos en pedra, només en fusta”.\nEl nom del món és bosc ens mostra dues maneres de pensar diametralment oposades: La d'alguns humans, entestats a capgirar tot un ecosistema sense preguntar-se si l’impacte serà irreparable i la de l’heroi criatí, Selver, que lluita tal qual Espartac contra l'invasor. Aquí crec que l’autora ha simplificat una mica massa els tarannàs per presentar-nos personatges amb una personalitat tan extremament marcada. Els "bons" són molt bons i el dolent, el capità Davidson, és un dels dements més carismàtics (com a dement) que recordo. Es clar, que entremig, Le Guin ens col·loca a un típic científic antibel·licista que pretén ser el lligam entre el xoc cultural i de societats que s’estan vivint a Nova Tahití amb l’arribada dels humans.\nD’aquesta manera, Le Guin ens presenta diverses visions de l'explotació colonial: En primer lloc en Davidson, cruel, racista i patriòtic, l’estereotip del colonialisme europeu o americà; En segon lloc en Selver, turmentat per la pèrdua de la seva dona, violada fins a morir per Davidson, i experimentant unes sensacions que mai abans havia sentit: Fúria, venjança. I en tercer lloc el científic, Lyubov, que lluitarà pels drets dels criatins i que ens mostra la cara amable dels terrans que s’aparten dels militars o gerents de multinacionals. Centrem-nos, però, amb en Davidson: Un psicòpata ultranacionalista. Un supremacista amb tendències xenòfobes contra altres races o ètnies. Les seves disquisicions mentals per justificar els seus pensaments neuròtics son una genialitat:\n“Alguns homes, en especial els asiastiformes i els tipus indi, són traïdors nats de debò. No tots, però alguns sí. Alguns altres homes són salvadors nats. Simplement estaven fets d’aquella pasta, era com ser d’ascendència euraf, o tenir un bon físic; característiques per les quals no s’atribuïa cap mèrit.”\nEl seu temperament i la seva capacitat per esdevenir desagradable de forma continuada és una manera més que té le Guin per presentar-nos a supremacistes misògins que són enviats pels governs per pacificar o colonitzar nous territoris:\n“El fet és que, l’únic moment en què un home és realment i enterament un home, és quan acaba d’anar-se’n al llit amb una dona o quan acaba de matar un altre home. No era un pensament original, l’havia llegit en alguns llibres antics, però era veritat. Per això li agradava imaginar-se escenes com aquella. Encara que els criatins no fossin homes de debò”.\nUna novel·la doncs, que suposa una crítica constant a temes tan evidents avui dia com la destrucció del medi ambient, el masclisme, la guerra i la conseqüent destrucció gratuïta de vides però també una història que posa l’enfocament amb el xoc cultural i la incomprensió en vers a altres cultures que actuen simplement de forma diferent.\nI de fet, aquesta és l’excusa de la majoria de les novel·les de l’Ekumen (o cicle de Hainish) que va escriure Le Guin: proporcionar eines per estudiar antropològicament societats humanes distanciades en anys llum l’una de l’altra, amb adaptacions i evolucions diferents. Ho vam veure a La mà esquerra de la foscor, i també a Els desposseïts. Ara toca posar-se davant dels explotats, dels dèbils, del que pateixen les embats d’una societat, la terrana, que no sempre actua com hauria de ser. El responible, l’aparell de comunicació a distància instantània entre els mons de l’Ekumen també tindrà un paper important en aquesta novel·la... que de fet no deixa de ser un reflex de la nostra realitat i de la manca de comunicació, un dels grans mals de la nostra espècie.\nNo cal dir que la novel·la ha estat font d’inspiració d’altres obres. Potser la que més s’hi veu reflectida és la pel·lícula Avatar de James Cameron (2009)


El govern espanyol rebaixa encara més les exigències de l'amnistia fiscal\nEl ministeri d'Hisenda permet blanquejar diners per menys del 10% previst inicialment. L'Audiència Nacional admet el recurs presentat pel PSOE\nJOAN FAUS Madrid Actualitzada el 04/07/2012 19:53\n260x366 El decret dóna fins a finals del 2013 per regularitzar béns a nom d'un testaferro. / TIMUR NISAMETDINOV / GETTY El decret dóna fins a finals del 2013 per regularitzar béns a nom d'un testaferro. / TIMUR NISAMETDINOV / GETTY\nEl govern espanyol abaratirà el preu que han de pagar els defraudadors per blanquejar els seus diners. En un document de la direcció general de Tributs, Hisenda tracta d'esclarir alguns dubtes sobre l'amnistia fiscal anunciada al març que pretén recaptar 2.500 milions i fer aflorar 25.000 milions en diner negre. Fins ara se sabia que per blanquejar els diners calia pagar un 10% sobre el valor del capital però ara s'obre la porta a pagar només un 10% sobre els interessos en uns casos concrets.\nLa principal novetat és que Hisenda permet, "en el cas que el contribuent pugui acreditar la titularitat dels béns corresponents a exercicis prescrits –anteriors als últims quatre anys–, declarar els béns corresponents a exercicis no prescrits". Això pot permetre pagar només interessos o una part molt petita de capital, segons els casos. Per exemple, si una persona pot demostrar que tenia un milió d'euros ocults abans del 2008 –en un compte bancari no declarat a Hisenda– i no ha fet cap ingrés al compte només haurà de blanquejar el 10% dels interessos obtinguts i no el capital. És a dir, si per exemple ha obtingut una rendibilitat d'aquests diners de 20.000 euros anuals (prop d'un 2%) el 2008, 2009 i 2010, amb l'amnistia fiscal només hauria de pagar el 10% d'aquests 60.000 euros (és a dir, 6.000 euros) per blanquejar 1.060.000 euros (un milió d'euros + 60.000 euros).\nNo obstant això, si aquesta persona ha fet algun ingrés al compte haurà de pagar més per blanquejar els seus diners negres. Seguint amb el mateix exemple, si al milió d'euros ocults a un compte bancari no declarat a Hisenda s'hi afegeixen 300.000 euros i es mantenen els mateixos interessos esmentats anteriorment, amb l'amnistia fiscal hauria de pagar el 10% dels 300.000 euros ingressats (30.000 euros) i el 10% dels 60.000 euros en interessos (és a dir, 6.000 euros). En total pagaria a Hisenda 36.000 euros per blanquejar 1.360.000 euros (un milió d'euros + 300.000 euros + 60.000 euros). L'avantatge és evident, ja que aquesta persona, pel fet d'haver ingressat diners no declarats en un compte ocult durant un any no prescrit, és a dir, després del 2007, podria incórrer en un delicte penal i haver de pagar una multa superior al 50% de tot el valor.\nHisenda, a més, farà els ulls grossos amb aquests casos. La direcció general de Tributs deixa clar que "no resulta procedent una comprovació aïllada de la declaració tributària especial", és a dir, no es comprovarà que el blanqueig es fa segons les normes previstes.\nL'Audiència Nacional admet el recurs presentat pel PSOE\nL'Audiència Nacional ha admès a tràmit el recurs presentat pel PSOE contra l'" amnistia fiscal" aprovada pel govern i en què els socialistes reclamen la paralització immediata de la norma . Fonts de la direcció federal han informat a Efe que la secció tercera de la sala contenciosa administrativa de l'Audiència Nacional ha acordat a més requerir als ministeris d'Economia i Hisenda tot l'expedient sobre el decret de l'amnistia fiscal . Així , ha donat un termini improrrogable de 20 dies al govern perquè presenti als jutjats tot l'expedient relacionat amb aquest assumpte .


Hanting Express Nanchang Dinggong Road Nan-Xang Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.25, Dinggong Road,Nanchang, Xihu, Nan-Xang, Xina, 330002 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Nan-Xang, no busqui més enllà de Hanting Express Nanchang Dinggong Road. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHanting Express Nanchang Dinggong Road també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Nan-Xang. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Hanting Express Nanchang Dinggong Road sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Nan-Xang, el Hanting Express Nanchang Dinggong Road és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Educació en Drets d’Infància | UNICEF\nCada dos anys, UNICEF atorga un reconeixement com a Centres Referents en Educació en Drets d’Infància i Ciutadania Global a aquells centres educatius que presenten la seva candidatura.\nEl programa d’Educació en Drets d’Infància proposa el coneixement dels drets dels infants recollits la Convenció sobre els Drets de l’Infant per apreciar-ne el valor que tenen com a element vehicular per desenvolupar-los en els components organitzatius dels centres i ampliar-los al conjunt de la comunitat educativa. Disposa d’eines específiques per dur-lo a terme com formació específica per a professorat oficialment reconeguda, guies de recursos i activitats i una eina d’autoavaluació i diagnosi inicial que permet evolucionar. Cada dos anys, UNICEF atorga un reconeixement com a Centres Referents en Educació en Drets d’Infància i Ciutadania Global a aquells que presenten la seva candidatura.\nCompten amb diferents eines adreçades a les escoles, com és el material que fa referència a la mateixa Convenció sobre els Drets de l’Infant i del qual destaquem el Joc del Memory, que trobareu aquí o la guia amb activitats i recursos que presentem cada curs escolar i que podeu consultar aquí. Trobareu més materials a la web del programa www.unicef.es/cat/educa\nCada dos anys, UNICEF atorga un reconeixement com a Centres Referents en Educació en Drets d’Infància i Ciutadania Global a aquells que presenten la seva candidatura. Ara està oberta la candidatura per al juny 2022 i aquí podeu trobar les bases. Actualment, 10 centres educatius de tot Catalunya tenen integrats en el seu dia a dia els drets de la infància. Aquest reconeixement no suposa el final d’una etapa sinó ben al contrari, el començament d’un compromís de continuïtat i de respecte amb els nens, nenes, adolescents i els seus drets. Disposar d’aquesta mirada des de la perspectiva dels drets ens fa veure quan importants són en el dia a dia de la comunitat educativa i més enllà.\nAmb el propòsit de donar a conèixer el programa d’Educació d’UNICEF entre els centres educatius i que les escoles s’afegeixin al programa, el Comitè d’UNICEF Catalunya organitza sessions informatives . La propera sessió virtual tindrà lloc el dimarts 11 de maig a les 17:30 gràcies al CRP de Les Corts, de Barcelona. Us agrairem que comuniqueu a [email protected] nom, e-mail de la persona que assistirà i nom del centre al què pertany per poder-vos enviar l’enllaç. Sereu molt benvingudes!


FCF | Presentats els equips base del CE Constantí\nPresentats els equips base del CE Constantí\nActualitat federativa | 05/02/2020\nEl vicepresident de l’FCF i delegat a Tarragona, Josep Vives, ha assistit a la presentació dels equips del futbol base del Centre d’Esports Constantí.\nEl vicepresident de l’FCF i delegat a Tarragona, Josep Vives, ha assistit a la presentació oficial dels equips del futbol base del Centre d’Esports Constantí, des de la categoria de prebenjamins fins a juvenil, passant per l’equip femení del club. Josep Vives, ha estat acompanyat pel seus col·laboradors, el directiu de l’FCF, Rafael Pinedo, el delegat comarcal del Tarragonès, Diego Ávila, i el delegat comarcal de l’Alt Camp, Josep Antón Romero. També per l’alcalde de Constantí, Óscar Sánchez, i el seu regidor d’esports, Jordi Pérez, així com del president del CE Constantí, Óscar Solé y bona part de la seva junta directiva.\nLa jornada, com a les darreres temporades, ha tingut un caire festiu i de celebració amb inflables des de bon matí al camp de futbol municipal La Coma. Pel que fa a l’acte de presentació, els jugadors i les jugadores dels diversos equips han anant sortint al terreny de joc individualment. Tot seguit, hi ha hagut un torn de parlaments.\nSeguidament, s’ha fet la tradicional foto del grup amb tots els integrants del club, jugadors i jugadores, membres del cos tècnic i directius. El Centre d’Esports Constantí compte aquesta temporada 2019-2020 amb un total de 12 equips.\nRepresentació institucional al Municipal de La Guàrdia\nL’FCF, present en el partit de Tercera Divisió entre el Terrassa FC i la UE [...]\nPresència federativa al duel entre el FC Pirinaica i la UE Castellnou


A mitja primavera el polític professional i aficionat historiador Jaume Sobrequés -i Callicó, ep, que encara hi ha generacions- va treure un article a La Vanguardia sobre un llibre de Pep Termes, que és de manual d'escola de periodisme: tot és francament acceptable i llegidor, tret del paràgraf final.\nQue sembla afegit per una oficina de contrapremsa, contraimatge i contra relacions públiques.\nEl més greu deu ser que el modèlic paràgraf deu ser tan original del signant de l'article com la resta de paràgrafs.\nEl paper és sobre De la Revolució de Setembre a la fi de la guerra civil (1868-1939), volum sisè de la Història de Catalunya d'Edicions 62. Després de dir que no hi ha gaire crítica historiogràfica seriosa, l'eminent pensador socialista repassa el llibre i alguna de les qüestions que toca, planteja i mira de resoldre. El comentari és útil, sobretot per als qui no hagin llegit el volum, i deixa bé l'autor i l'obra.\nFins que arriba al paràgraf final on, de sobte, diu que l'obra "és altament compromesa, amb molta ideologia, en la qual l'autor ha fugit de la pretensió de fer res d'asèptic, fred, sintètic, eclèctic. Amb el llibre de Termes esclata a la nostra historiografia contemporània un moviment nou, un magisteri que no sé si es convertirà en una escola o si s'acabarà en qui apareix avui com un dels seus màxims impulsors. Em refereixo a la nova història romàntica catalana".\nVejam: segons l'article, Termes es nega a canviar el sentit popular del mot lerrouxista si no es canvia també el tòpic del catalanisme com a dretà i burgès. Presta molta atenció als catòlics i al seu pes. Assenyala l'espanyolisme dels espanyols d'esquerres. Ataca la cega esquerra catalana davant la Setmana Tràgica. Distingeix entre burgesos catalanistes i burgesos catalans a l'hora de decidir quina burgesia catalana va posar-se al costat de la dictadura de Primo de Rivera. Analitza a fons la societat civil i les associacions de tota mena, la cultura com a part de fet de la història del país...\nNo hi sé veure més romanticisme, en aquests punt de vista de Termes, que el que hi pugui haver en la posició contrària.\nVull dir -parlem clar- que votar contra l'OTAN, com va fer Catalunya fa poc en la coherència de la seva història profunda, no em sembla pas més romàntic que votar a favor de l'OTAN com va fer Espanya -i el partit del doctor-funcionari- en coherència també amb la seva història profunda.\nSe'n pot dir una actitud romàntica, és clar; però no, mai, de cap manera, des d'una posició i un carnet d'esquerres, per més asèptics, freds, sintètics i eclèctics que siguin. O potser aquesta és una opinió romàntica...


Respirar bé i relaxar-se | Sara Massanas | Articles | El Punt Avui\nRespirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se + Respirar bé i relaxar-se E-mail\nRespirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se Respirar bé i relaxar-se E-mail\nHi ha una necessitat general d’accedir a un estat de calma mental\nAquest setembre vaig rebre un correu electrònic del meu centre habitual de ioga, Essència de Ioga, fundat i dirigit per Saúl Martínez i Carme Horta. Hi explicava que celebraven els 45 anys des que van obrir per primer cop a Girona, l’any 1976. Va ser el primer centre de ioga a la ciutat i un dels primers a Catalunya i a l’Estat espanyol.\nAquest fet em va fer viatjar en el temps i recordar quan vaig iniciar-me en el ioga, fa quasi 20 anys. M’hi vaig apuntar sense gaire consciència del que era, però amb la necessitat de reduir el nivell d’estrès que tenia llavors. Recordo les primeres classes quan vaig comprovar astorada que no sabia respirar. Asseguts ben drets sobre el coixí, en Saúl ens demanava que féssim tres respiracions llargues i profundes. Quan ja les tenia fetes, obria els ulls, mirava al voltant i m’adonava com la majoria encara estaven inhalant la primera. Pensava que mai arribaria a respirar d’aquella manera tan pausada. Ara, en canvi, ho faig de manera natural i gens forçada.\nAvui dia, m’adono que cada vegada més hi ha una necessitat general d’accedir a un estat de calma mental davant d’una vida massa accelerada i plena d’incerteses. Tinc la sensació que el ioga sembla agafar embranzida i es promou exponencialment inclús a través de les xarxes socials. Així, el ioga té molts beneficis, però des de la meva pròpia experiència em quedo amb el que en Saúl ens diu a l’inici d’una sessió: “El meu èxit serà que sortiu respirant molt millor i us pugueu relaxar totalment.” Insisteix que no és tan important arribar a una elasticitat òptima pròpia d’una persona de 20 anys, però sí que ho és aprendre a respirar bé i saber relaxar-se profundament. La pràctica constant del ioga et fa prendre consciència corporal, però sobretot aprens a respirar millor, a observar l’aire que entra i surt per les fosses nassals, a notar com s’expandeix el diafragma i, en conseqüència, a sentir com el cos respon amb més flexibilitat als moviments. També aprens a relaxar-te; és a dir, un procés d’interiorització en què es dissocia la consciència respecte de l’entorn. Aquest aïllament genera un estat mental clar, serè i atent. La respiració i la relaxació són, per tant, dos puntals que ens serveixen per aturar-nos, observar el nostre interior i parar la ment de la fluctuació dels pensaments. Poder estar en silenci amb tu mateix.


Notícies - Una cinquantena d'alumnes portuguesos fan des d'avui un intercanvi a l'escola musical Fusió\nUna cinquantena d'alumnes portuguesos fan des d'avui un intercanvi a l'escola musical Fusió\nEls alumnes de l'escola Fusió van visitar Portugal en una primera fase de l'intercanvi\nel 15/abr/11 Marc Texidó Societat PDF\nL'escola de música Fusió rep aquest divendres la visita d'una cinquantena d'alumnes de l'acadèmia portuguesa Fernandes Fão. L'intercanvi servirà perquè els alumnes de les dues escoles ofereixin dos concerts, un de grans formacions orquestrals i un altre d'intèrprets solistes, a la ciutat. Entre altres activitats, els alumnes visitaran el museu de la ciutat i el Palau de la Música. L'estada s'allargarà fins dijous de la setmana que ve.\nL'any passat, els alumnes de l'escola Fusió van visitar el nord de Portugal en la primera part de l'intercanvi amb l'acadèmia portuguesa Fernandes Fão. Des d'aquest divendres, 54 alumnes portuguesos s'instal·laran amb diverses famílies de la ciutat.\nLa directora de l'escola de música Fusió, Gemma Navarra, ha explicat que l'intercanvi serveix perquè els alumnes comparteixin els valors d'interpretar música amb nois i noies de la seva edat.\nEls alumnes grans de l'escola els agrada molt compartir amb alumnes de la seva edat tot el que aprenen.\nEls alumnes de les dues escoles s'uniran per oferir dos concerts, un de grans formacions orquestrals i l'altre, d'intèrprets solistes. L'intercanvi d'alumnes de l'acadèmia Fernandes Fão finalitzarà la seva estada a la ciutat amb un sopar.


El Hachmi: "Hi ha una feminitat innata, no és només cultural" - Diari de Girona\nEl Hachmi: "Hi ha una feminitat innata, no és només cultural"\nL'escriptora narra les diferències entre una mare i una filla a la novel·la "La filla estrangera"\nbarcelona | irene dalmases/efe 06.09.2015 | 00:00\nQuan al gener del 2008, Najat El Hachmi, amb només 28 anys, va guanyar el premi Ramon Llull de novel·la amb L'últim patriarca va dir que la literatura li permetia unir "els fragments dels diferents mons" que sempre l'han acompanyat i conciliar el que sembla "irreconciliable".\nAra, amb La filla estrangera (Destino i Edicions 62), ho torna a demostrar, narrant les relacions que manté una jove d'origen marroquí, que ha acabat l'institut i ha de decidir sobre el seu futur, amb la seva mare, una dona d'arrelats costums rifenyes, que va emigrar amb la família a una ciutat de la Catalunya interior.\nEl Hachmi no obvia que en el seu primer títol la qüestió que sobresortia era el comportament d'una figura patriarcal impactant i violenta, mentre que ara "el conflicte que suposa la violència pura i dura no hi és, i deixa espai a una cosa més complexa i profunda com són les diferències entre una mare i una filla, amb visions de la vida i el món molt diferents".\nNo obstant això, ressalta l'autora nascuda a Beni Sidel (Marroc) i resident a Catalunya des dels vuit anys, també es veu "el vincle tan important que existeix entre totes dues, tan potent que és impossible que una persona pugui tallar-lo i quedar-se tan ampla".\nLa novel·la va començar a prendre forma fa uns anys, però va patir una aturada després que Najat fos mare d'una nena i "a conseqüència de l'entorn hormonal" en què es trobava, bromeja, "no podia ni llegir, ni escriure, ni concentrar-me".\nA més, el primer text que va començar a embastar era des de la perspectiva de la mare, però va acabar considerant que la veu conductora havia de ser la de la filla.\n"La novel·la explica el distanciament emocional que hi ha entre una filla i una mare i en aquest moment jo estava vivint un distanciament físic amb la meva filla, perquè l'estava desmamant. A la vegada, m'estava adonant que la maternitat és diferent segons tinguis nen o nena".\nAmb una nena, ella que també és mare d'un adolescent, sosté que "entens moltes qüestions relacionades amb la pròpia feminitat" i agrega: "Moltes conductes que abans atribuïa únicament i exclusivament a qüestions culturals, ara veig que no, que existeix una feminitat inherent, innata".\nLa llengua en què es comuniquen les dones protagonistes també té aquí el seu pes, ja que la mare utilitza una variant del berber, que es transmet oralment, mentre que la filla ja pensa en la que ha après al col·legi.\nEncara que no es tracti d'una obra autobiogràfica, sí que apareixen reflectides vivències que la novel·lista coneix des de petita. "Jo vaig créixer en un entorn molt rural en què les dones s'asseien i s'explicaven anècdotes amb una qualitat literària que m'impactava molt".\nA La filla estrangera tampoc amaga que l'educació i la formació i l'accedir a un món laboral diferent del de la progenitora "te n'allunya".\nLa problemàtica del racisme és una altra de les qüestions que apareixen en la novel·la, ja que, per a El Hachmi, aquesta és una realitat que ha de tractar-se i mostrar "el que viuen molts fills de l'emigració".\nSegons el seu parer, "hi ha un racisme que no és tangible, perquè ningú t'insulta o expressa les teves limitacions, però és molt subtil, veure com cal portar la gent a determinats barris o que només facin determinats treballs".\nTambé "existeix el paternalisme del que t'accepta perquè creu que t'has integrat i ets un bon emigrant".


Laporta reclama un 'acte de generositat i humilitat' a SI per anar amb ERC a les municipals de Barcelona La República\nLaporta reclama un ‘acte de generositat i humilitat’ a SI per anar amb ERC a les municipals de Barcelona\nAquest dijous expira el termini que els partits integrats en la coalició Solidaritat Catalana per la Independència s’han marcat per arribar a un acord, o anar per separat, de cara a les eleccions municipals de Barcelona. El líder de SI i president de Democràcia Catalana, Joan Laporta, ha reafirmat aquest dimecres la seva postura netament favorable a una ‘gran coalició independentista’ a Barcelona per les eleccions municipals i ha reclamat als membres de SI que facin un ‘acte de generositat i humilitat’ i acceptin concórrer amb Esquerra a l’Ajuntament de Barcelona sense ‘vetar cap partit ni cap polític’. En la mateixa línia de mantenir les formes i la cordialitat que ja va seguir ahir Uriel Bertran, ha tornat a insistir que la voluntat és reforçar la candidatura amb la presència del partit de Joan Laporta i ha deixat la porta oberta a l’acord amb ERC i RCat. Tot i això, afirma que si no hi ha acord, Solidaritat es presentarà a les eleccions.\nEl secretari general de Solidaritat Catalana per la Independència (SI), Uriel Bertran, ha confirmat aquest dimecres que la coalició es presentarà amb aquest mateix nom a les properes eleccions municipals, així com a les de Barcelona. Bertran ha informat que menys Democràcia Catalana, el partit de Joan Laporta, la resta de partits que integren SI i que van anar junts a les eleccions al Parlament, integraran la candidatura. ‘La intenció és reforçar SI amb Democràcia Catalana’, ha reiterat Bertran. A més, el dirigent ha dit que segueixen oberts a aconseguir una candidatura unitària amb ERC, després que el candidat republicà Jordi Portabella hagi dit que volen arribar a un acord amb SI.\nLa resta de partits tornen a dir ‘Sí’\nSantiago Vilanova, d’Els Verds-Alternativa Verda, també es presenta a les primàries\nTambé s’ha presentat Santiago Vilanova, d’Els Verds-Alternativa Verda, com a candidat a les primàries que han d’elegir el cap de llista de SI a la ciutat de Barcelona. Vilanova ha dit que encapçala una candidatura ‘independentista, republicana i ecologista’ que busca ‘reforçar les bases de la coalició’.\nEn canvi, Laporta els reclama a tots plegats un ‘acte de generositat i humilitat’ per anar amb ERC a les municipals de Barcelona.


accidentalitat laboral accidentalitat laboral\nca accidentalitat laboral, n f\nca sinistralitat laboral, n f sin. compl.\nes accidentalidad laboral\nes siniestralidad laboral\nfr taux d'accidents du travail\nen industrial accident rate\nÍndex dels accidents de treball que s'han esdevingut dins uns límits territorials determinats durant un període.\nca acció correctiva, n f\nes acción correctiva\nfr action corrective\nen corrective action\nAcció duta a terme per a eliminar la causa d'una no-conformitat o una altra situació indesitjable que s'hagi detectat.\nacció formativa acció formativa\nca acció formativa, n f\nes acción formativa\nen formative action\nAcció duta a terme sobre un o més treballadors amb una finalitat de formació, estructurada per unitats didàctiques comunes i relacionada amb l'activitat de l'organització, especialment la integrada dins un programa de formació contínua.\nes discriminación inversa\nfr discrimination à rebours\nfr mesure de rattrapage\nfr mesure de redressement\nAcció consistent en un tractament favorable envers una persona o un col·lectiu, que té la finalitat de compensar o corregir una discriminació i promoure un tractament equitatiu respecte d'altres persones o col·lectius.\nacció protectora de la seguretat social acció protectora de la seguretat social\nca acció protectora de la seguretat social, n f\nes acción protectora de la seguridad social\nConjunt de prestacions per a cobrir les necessitats econòmiques i socials, individuals i col·lectives, d'acord amb una extensió, uns límits i unes condicions establertes normativament.\nL'acció protectora de la seguretat social comprèn principalment les prestacions d'assistència sanitària i de recuperació professional en determinats casos, especialment accident de treball, malaltia o malaltia professional, les prestacions pecuniàries en les situacions previstes, com són la maternitat, l'atur, o la mort i supervivència, i també els serveis socials i l'assistència social.\nca acollida, n f\nca acolliment, n m\nRebuda d'un treballador nou en el si d'una organització.\nGestió de recursos humans > Extinció de la relació laboral


ROBLOX: milions d’experiències per explorar | Faros HSJBCN\nDesenvolupador: Roblox Corporation\nPreu: Gratuït. Atenció! Hi ha compres integrades dins els jocs per poder utilitzar funcions més específiques. S’utilitza la moneda anomenada Robux.\nCrea els teus propis jocs.\nRoblox és una plataforma multijugador i online on les persones jugadores poden crear jocs i qualsevol altra persona pot utilitzar-los. Per això, l’infant haurà de descarregar el joc a l’ordinador i accedir al web per crear els seus propis jocs.\nTot i la diversitat de jocs que es pot trobar a la plataforma, l’essència és la mateixa per a tots, ja que els personatges que t’acompanyen tenen un aspecte visual pla, creat a través de blocs compostos per diferents parts personalitzables (cos, braços, cames i cap). A la vegada, cada joc és diferent, ja que el seu disseny, estètica i finalitat varia segons la persona creadora.\nAquesta, és precisament una de les grans diferències respecte els altres jocs com Minecraft. Roblox permet modificar mecàniques de creació i espais generant la sensació d’estar jugant a tipus de jocs totalment diferents però dins una mateix estètica.\nUna de les funcions més qüestionades de la plataforma ha estat l’aspecte social que ofereix, ja que els infants poden parlar amb qualsevol persona del món. Per això, Roblox ofereix un control parental, on les famílies poden desactivar xats interns en el compte de l’infant a la vegada que controlen els jocs jugats i les compres realitzades.\nRoblox està dissenyat per ser un espai complet perquè els infants es trobin, juguin i es comuniquin entre ells estimulant la seva capacitat imaginativa i creativa a través de la construcció dels seus propis jocs. En un inici, els cofundadors de la plataforma van crear Roblox com un software educatiu on els infants poden utilitzar eines de programació per imaginar i crear les seves pròpies experiències immersives: mons on jugar parkour, simular la vida d’una abella, convertir-te en un guerrer, etc.\nPer tot això, Roblox és una plataforma que fomenta l’activitat individual i que desenvolupa el llenguatge de programació de forma activa i motivadora per a l’infant.\nPer últim, però no menys important, les plataformes com Roblox que ens ofereixen reptes lliures, però motivadors, permeten als infants a gestionar les emocions de frustració, disciplina i esforç al mateix moment que pot ser un gran aprenentatge per aprendre a expressar les emocions viscudes durant el procés.


Número dos de Veneçuela proposa el canvi per frenar ús de dòlars\nEl número dos de Veneçuela proposa el canvi per frenar l'ús de dòlars\nUn any després de la seva posada en circulació, el bolívar sobirà ha quedat polvoritzat per la hiperinflació\nEl dòlar es va tornar moneda de referència i el Govern no té instruments per frenar la seva alça imparable\nBuenos Aires - Dimarts, 27/08/2019 - 10:26\nVenezuela s National Constituent Assembly President Diosdado Cabello holds a banner reading No more Trump Heroic Venezuela during a session in Caracas Venezuela August 12 2019 REUTERS Manaure Quintero / MANAURE QUINTERO (REUTERS)\nA un any i dies de l’entrada en vigència del bolívar sobirà, el con monetari que li havia tret cinc zeros a l’antiga al bitllet anterior, Diosdado Cabello, el número dos del madurisme, va arribar a la palmària constatació que la carrera contra la hiperinflació i l’ús corrent del dòlar sembla perduda per endavant. El primer vicepresident del governant Partit Socialista Unit de Veneçuela (PSUV) va considerar que una manera d’enfortir l’escarransit bolívar és "obligar" a l’ús de la moneda nacional en les transaccions o en el seu defecte, acudir al canvi.\nSegons la consultora Ecoanalítica 4 de cada 10 transaccions es paguen en dòlars ja sigui en efectiu o per mètodes electrònics. Per a Cabello això no té justificació. "Va a comprar alguna cosa ara, no, això val, t’ho diuen així, cinc dòlars avui, [...] la setmana que ve en val vuit...¿a compte de què una inflació en el dòlar?". Per al també president de l'Assemblea Nacional Constituent, el pes del bitllet nord-americà demostra "la guerra que hi ha contra el nostre país". Cabello va acusar l’oposició de "voler-li fer mal al nostre poble" al recolzar les sancions econòmiques de l’Administració Trump.\nEl maig passat, un dòlar equivalia a 6.000 bolívars sobirans. Gairebé quatre mesos després, les contínues devaluacions van portar la cotització a 18.000 sobirans per dòlar. En més de 12 mesos, s’ha destruït per complet el valor del con monetari. L’última actualització dels bitllets realitzada al juny pel Banc Central de Veneçuela (BCV) va ser derrotada tot just va sortir al carrer. El bitllet de 50.000 bolívars, la més alta denominació, equival a menys de tres dòlars.\nEconomia totalment inestable\nEl Fons Monetari Internacional (FMI) estima que el 2019 tancarà amb una inflació de 1.000.000%. La crisi, que el Govern atribueix a les pressions de Washington, no només va destruir la moneda nacional. El petro, que Nicolás Maduro va concebre com l’instrument capaç de derrotar "el bloqueig financer", té una presència fantasmal en l’univers de les criptomonedes.\nEl canvi que proposa Cabello com a alternativa és des de fa temps una realitat en una economia pauperitzada en la qual l’intercanvi de productes per productes o serveis s’ha intensificat com a conseqüència de l’escassetat i la falta de circulant. Però mai abans una autoritat ho havia suggerit com a alternativa.\nEls mercats de canvi s’han imposat a les regions més colpejades d’un país l’economia del qual es desplomarà un 23% al llarg d’aquest any. El mateix BCV ha calculat que només entre el tercer trimestre del 2013 i setembre de l’any passat l’economia va perdre un 52,3%. L’era Maduro ha estat signada per la recessió i la precarietat i ha fet florir a les palpentes l’intercanvi econòmic informal. D’acord amb el portal Efecto Cocoyo, el canvi també ha proliferat arran de les apagades que van assolar el país i que van inutilitzar els mitjans electrònics de pagament.\nEls productes de primera necessitat són els que solen sotmetre’s a les regles de la permuta. El consum de llet el 2019 ha sigut calculat en tres litres per persona, un 83% menys que anys enrere. El canvi és de vegades la manera de garantir-se aquesta mitjana mínima.\nTemes: Crisi Veneçuela Estats Units


Lloc Categories: Espais de Consum and Eix MarLloc Tags: agroecologia, Cooperativa, and la Marina\nUna cooperativa de consum per a la distribució i venda de productes agroecològics i de proximitat (produïts al Parc Agrari del Baix Llobregat) i que vol servir per generar formes d’autoocupació associades a la venda i distribució de les cistelles, donant sortida així a l’activitat econòmica impulsada des de la pròpia Escola Popular. L’organització col·lectiva és un instrument per recuperar la sobirania alimentària que reverteix al seu torn en la sostenibilitat econòmica, social i ambiental.\nKeras Buti inicia la seva activitat a L’Hospitalet, però vol mirar-se el territori de La Marina per cercar reconèixer i difondre aquelles pràctiques i sabers que històricament han posat la vida al centre per tal d’actualitzar-los i restituir-los mitjançant l’activació d’un node de la Cooperativa de Consum Keras Buti. La sucursal a La Marina de la Cooperativa Flor de Maig o les cooperatives d’habitatge de Can Tunis son precedents històrics que ens poden inspirar.\nCarrer d'Ulldecona, 110


Volen cercar petroli a la costa nord i sud-catalana - La Clau\nVolen cercar petroli a la costa nord i sud-catalana\nLa societat escocesa Cairn Energy rep l'autorització d'Espanya\nDivendres, 18 de gener de 2013. 16:30h\nVista de la costa nord i sud-catalana, a la zona de Cervera © Gabriele Delhey\nHi ha hidrocarburs davant de les costes catalanes, del Rosselló fins al Maresme? Aquest supòsit interpel·la l'empresa escocesa Cairn Energy, que acaba de rebre l'autorització, per part del ministeri de l'Energia espanyol, de prospectar a la Catalunya del nord i a la del sud. En canvi, no filtra cap informació sobre aquest assumpte al territori francès.\nL'empresa espanyola Apricorn Spain Limited S.L., filial de la multinacionale Cairn Energy, basada en Escòcia, ha dipositat al ministeri espanyol d'Indústria una demanda d'autorització de prospecció de pettroli i gas a la Costa Brava. Segons l'Agència Catalana de Notícies, l'estratègia global d'aquesta empresa que preveu estudiar 1,15 milió d'hectàrees a l'altura de la costa mediterrània afecta el golf del Lleó, "a l'altura de Perpinyà", i la costa del Maresme, a la província de Barcelona, al sud de la Costa Brava. La sol·licitud formal ha estat rebuda a Madrid a finals de 2011, però els tràmits administratius només han arribat al 18 de gener de 2013, a través d'una publicació al Butlletí Oficial Espanyol. Al sud, la zona per prospectar se situa a l'altura de la Costa Brava i del Maresme, però, en paral·lelal, Apricorn ja ha rebut el consentiment oficial espanyol per treballar a l'altura de la costa valenciana.\nProspecció a través d'anàlisis sísmiques\nPer contra, les intencions que apunten a eventuals jaciments a l'altura de la Catalunya del Nord fins ara encara no han estat objecte de cap informació oficial a l'estat francès. A la banda de l'estat espanyol ara s'obre un termini de dos mesos per tal de rebre eventuals ofertes competitives o al·legacions, sobretot mediambientals. L'operador escocès considera la seva recerca d'hidrocarburs en els fons marins a través d'anàlisis sísmiques, des d'un vaixell especialitzat. Aquesta tècnica ha de permetre de detectar la presència de formacions rocoses que puguin contenir bosses de gas i de petroli.


Tot comença a l'Àfrica: Improv everywhere\nThe flying spaghetti monster +La cubana = Improv everywhere...\nAquest gent es dedica a crear escenes absurdes al carrer, grans magatzems, metro... les graben i les pengen a internet. I el que va començar com una broma (suposo) s'ha anat fent gran i gran, i ara son capaços de convocar per internet a més de 200 persones a l'estacio central de nova york i "aturar" el temps devant la sorpresa de la gent que els envolta. Encara els estic descobrint, i em vaig mirant algunes misions -que son com les anomenen-. Per cert, alguna (mp3 experiment) em sembla que ja l'havia comentat l'agus via freakinews, aixi que tampoc ens marcarem tot el merit.\nM'encanta la d'omplir un petit local de concerts i fer passar a un grup desconegut la millor nit de la seva vida pensant-se que tenia un public entregat, o la de crear un "bucle" temporal a una cafeteria repetint accions.\nEn fi, que si us aburriu i voleu veure unes cameres ocultes una mica millors que les de "just for laught", doncs passejeu-vos per aqui.\nPublicat per Marçal a 20:12\nEtiquetes de comentaris: improvitzacio, teatre


Joventuts Musicals dona la Batuta d'Honor al Gremi de Fabricants i presenta el Festival Internacional de Música | Ràdio Sabadell\nJoventuts Musicals dona la Batuta d'Honor al Gremi de Fabricants i presenta el…\nCor de Teatre Joves arriba el 22 de juny | Cedida\n03.05.2022 19:58 Pau Duran\nJoventuts Musicals dona la Batuta d'Honor al Gremi de Fabricants i presenta el Festival Internacional de Música\nLes Joventuts Musicals de Sabadell atorguen el Premi Batuta d'honor al Gremi de Fabricants.\nEl premi es lliura des del 2006 de manera bianual i ja ha tingut anteriorment 9 guanyadors. El darrer, el cor Lieder Càmera, es va entregar l'any passat per la Covid, tot i que el premi correspon al 2020. Aprofitant la convocatòria de l'anunci, s'ha presentat la programació del vint-i-dosè Festival Internacional de Música de Sabadell.\nManel Camp Quartet portarà la seva proposta Carst al Teatre Principal el dia 8 de juny a les 8 del vespre. Aquest serà l'horari habitual de tot el cicle, menys a l'últim concert, que començarà una hora més tard. A partir del segon concert, es faran al pati del Casal Pere Quart. El següent, doncs, serà el dia 13 de juny i va a càrrec de l'Orquestra d'Acordions de Sabadell. Dirigits per Miquel Àngel Maestro, s'hi podrà veure un homenatge a la música dels setanta. Hi tocaran swing, però el programa en si, de moment, és tot un misteri, tal com explica la presidenta de Joventuts Musicals de Sabadell, Joana Soler:\n"Hi haurà també uns cantants i la proposta és una miqueta misteriosa perquè es desvetllarà el programa a mesura que es vagi produint el concert."\nBen diferent és la proposta de dos dies després, el 15 de juny, quan arriben Marco Mezquida i Chicuelo, amb 'No hay dos sin tres', que és una proposta de vuit temes amb personalitat pròpia.\nAcompanyada de la Coral Belles arts i l'Orfeó de Sabadell, el dia 20 serà el torn per a la Cobla Mediterrània. La proposta servirà per commemorar el centenari del naixement del mestre Manuel Oltra, de qui es podrà escoltar les sardanes 'Arborada' i 'Campanetes'. Bernat Castillejo en serà el director.\nEls Cor de Teatre Joves arriben el 22 de juny, amb el seu espectacle 'Ombres i llum', i que implica una distribució especial dels artistes en l'espai, com relata Soler:\n"El cor es mourà entremig del públic, no estarà estàtic en un lloc, sinó que estarà en diferents punts de l'escenari. Per tant, és un concert 'a cappella', no és amplificat."\nEl 29 de juny torna a agafar la batuta Bernat Castillejo, però aquesta vegada per dirigir la Banda de Música de Sabadell. Amb un repertori animat, polques, pasdobles, grans èxits d'Irving Berlin, i més música americana.\nL'última proposta serà Els Tres Tenors, de la Companyia Il·luminati, que torna al Festival, però amb un repertori nou. Albert Mora, Miquel Cobos i Ezequiel Casamada reivindiquen que són tenors que actuen, i no al revés. El concert humorístic serà el 5 de juliol, a l'Espai Cultura i en el marc del Fresc Festival. Les entrades ja es poden comprar a les taquilles del Teatre Principal, i també per internet.\nFestival Internacional de Música de Sabadell


Santa Terra 3 Tignes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTignes Le Lac, Tignes, França - Veure al mapa\nMés informació sobre Santa Terra 3\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Tignes, Santa Terra 3 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Tignes. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Tignes, el Santa Terra 3 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Charles Hueber - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n21 agost 1883\n18 agost 1943 (59 anys)\n← Jacques Peirotes – Charles Frey →\nCharles Hueber (Guebwiller, 1883 – Estrasburg, 1943) fou un sindicalista i polític alsacià. Treballà com a obrer, i milità al Partit Socialdemòcrata d'Alemanya, del que en fou secretari permanent el 1910. Fou un dels líders del moviment revolucionari alsacià de 1918, i com a sindicalista del metall, organitzà les vagues de 1920\nDesprés del Congrés de Tours del SFIO el 1920, ingressà al Partit Comunista Francès, del que en fou secretari al Baix Rin i diputat a l'Assemblea Nacional Francesa de 1924 a 1929, on es distingí per donar suport a l'autonomisme alsacià. El 1929 fou elegit alcalde d'Estrasburg en una curiosa aliança entre comunistes i autonomistes alsacians de la Unió Popular Republicana, anomenada Volksfront. Entre altres mesures, va fer penjar la Rot un Wiss a l'ajuntament. El 1935 fou derrotat en l'alcaldia per Charles Frey i el 1936 fou elegit novament diputat amb els Independents d'Acció Popular, encara que després es passà al Partit d'Unitat Proletària. El 1939 es va unir al Landespartei, prohitlerià. Quan va morir el 1943 fou enterrat amb honors per les autoritats d'ocupació nazis.\nDiccionari dels diputats.\nJacques Peirotes Alcaldes d'Estrasburg\n1929 - 1935 Succeït per:\nISNI: 0000 0000 2503 3192\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Charles_Hueber&oldid=21317982»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 juny 2019 a les 21:40.


En cinc mesos hi ha hagut 22 morts a les carreteres, un més que en tot el 2014 - Diari de Girona\nEn cinc mesos hi ha hagut 22 morts a les carreteres, un més que en tot el 2014\nSet víctimes van ser en un sol accident a la N-II a Pont de Molins Els atropellaments acaben amb la vida de 5 persones\ngirona | e.b. 02.06.2016 | 07:21\nARXIU: Gener negre a les carreteres gironines, amb set morts en accidents de trànsit\nARXIU: Interior demana contundència amb els conductors reincidents arran del cas de Fornells\nARXIU: La directora del SCT reclama replantejar el Codi Penal\nEls accidents de trànsit s'han cobrat 22 vides aquest 2016 a les comarques de Girona. Es tracta d'una xifra que ja supera la total del 2014. En concret, fa dos anys, van perdre la vida 21 persones a la província. Una dada que va situar-se sota mínims si es compara amb els anys anteriors, on sempre s'havia superat la xifra de les 35 víctimes mortals. El 2015 n'hi va haver 40.\nLa sinistralitat d'aquest 2016, però, va viure un fort revés el mes d'abril passat quan van morir en un sol accident fins a set persones. Va succeir el 2 d'abril a la N-II, al seu pas per Pont de Molins.\nUn xoc lateral entre un vehicle francès que circulava en sentit sud a gran velocitat i un altre amb tres ocupants que anaven al Pertús a treballar va acabar amb la vida de set persones.\nSis de les set víctimes mortals a més no duien el cinturó de seguretat. L'únic supervivent va ser un noi de Figueres. A l'interior del cotxe francès -que va quedar completament trinxat-, hi van trobar diversos feixos de bitllets.\nMalauradament hi ha un tipus d'accident de trànsit que s'ha cobrat moltes vides aquest any: l'atropellament. Fins aquest mes de maig, n'hi ha hagut cinc de mortals.\nUn dels que han copsat més l'atenció mediàtica sobretot per l'edat de la difunta és el de Bonmatí. Una nena de 4 anys va morir el 16 de maig després de ser envestida per un cotxe. El conductor, drogat i begut, va fugir del lloc i el van acabar detenint els Mossos poca estona després a Bescanó.\nEl jutge de Santa Coloma va decidir enviar a presó provisional el conductor homicida, ja que segons el magistrat el conductor, Alejandro Abadia Abella, de 39 anys, anava a una velocitat inadequada, conduïa de forma «agressiva» i no es va aturar.\nEls altres accidents de trànsit que s'han produït a la província de Girona són sobretot entre cotxes i d'aquests en destaca un que també ha tingut molt ressò mediàtic sobretot pel qüestionament que ha fet la família i la parella de la difunta dels protocols sobre els conductors reincidents.\nEs tracta d'un sinistre viari que va tenir lloc el 29 de gener a la C-65 al seu pas per Fornells. En aquest cas va perdre la vida una jove de 25 anys, Laura Fernández Comas. El conductor homicida abans d'aquest accident n'havia tingut un altre a Llagostera. En va fugir i després el van interceptar begut a Sant Feliu de Guíxols.\nDesprés del primer accident, un amic del xofer va agafar el vehicle. Finalment, però, el conductor homicida va tornar al voltant, tot i no tenir el carnet vigent. Aquell divendres a la nit el xofer va agafar el seu Alfa Romeo en direcció a Girona i va perdre el control del vehicle.\nVa estar a punt de sortir de la via però finalment, després de fer un cop de volant, va envair el carril contrari per on circulava la jove de 25 anys. La conductora el va intentar esquivar però no va poder impedir el xoc frontal mortal.\nEl conductor la setmana passada va passar a disposició judicial després de cinc mesos de l'accident, ja que havia estat ingressat en centres hospitalaris. El jutge el va enviar a presó provisional.\nArran d'aquest accident de trànsit s'estan revisant els protocols i Interior ha demanat a Fiscalia canvis. També ho ha fet el Servei Català de Trànsit, que reclama un enduriment del Codi Penal.


Cursos d'estiu Conservatori del Liceu -ACEM\nHome › Notícies › Cursos d’estiu Conservatori del Liceu\nS’han obert les inscripcions dels cursos de formació permanent del professorat que el Departament de Pedagogia del Conservatori Superior del Liceu ha organitzat durant el mes de juliol.\nCurs de pedagogia dels instruments de corda amb Heriberto Fonseca\nCurs de pedagogia i programació didàctica del piano amb Tensy Krismant i Benjamí Santacana\nPodeu fer les inscripcions per correu electrònic a mcarmen@conservatori-liceu.es abans del 4 de juliol.\nEn aquests cursos, que tindran lloc els dies 9-10-11 de juliol, matí i tarda, comptarem amb la presencia d’alumnes i amb ells els professors exemplificaran alguns dels exercicis i consells didàctics que recomanen. Quan feu la inscripció dels professors, indiqueu per favor si voleu que algun alumne vostre participi.\nA les classes de pedagogia dels instruments de corda cal venir amb el propi instrument.\nDurant el mes de juliol hi ha també altres cursos del Departament d’Interpretació del Conservatori Superior, en Piano, Guitarra, Cant i Conjunts de Vent, que podeu consultar aquí\nCategories: Notícies, Notícies ActivitatsEtiquetes: cursos estiu Conservatori Liceu


Impuls Jove. Programa al Centre Penitenciari per a Joves Quatre Camins (Barcelona) - Fundación Salud y Comunidad\nImpuls Jove.Programa al Centre Penitenciari per a Joves Quatre Camins (Barcelona)\n“Impuls Jove” és un projecte que es desenvolupa al Centre Penitenciari de Joves (La Roca de l’Vallès, Barcelona) i que té com a objectiu principal contribuir a el desenvolupament d’habilitats socials i de gestió de situacions de conflicte per part dels joves, encaminades a millorar les relacions amb les seves famílies, amb el seu grup de “iguals” i amb la comunitat. El programa promou un canvi de posició de l’jove, que afavoreixi el procés de reinserció a la comunitat un cop es produeixi la desvinculació de centre penitenciari ja sigui en tercer grau, llibertat condicional o llibertat definitiva.\nAquest projecte neix al maig de 2015, a partir d’un treball col·laboratiu entre la Fundació Salut i Comunitat i la Secretaria de Serveis Penitenciaris, Rehabilitació i Justícia Juvenil de la Generalitat de Catalunya. El treball col·laboratiu juntament amb el Departament de Justícia sorgeix a partir d’una identificació de necessitats per ambdues parts i es tradueix en una aposta innovadora on el jove es converteix en el protagonista de l’acció.\nLa metodologia d’el projecte es fonamenta en l’acompanyament dels joves, acompanyament que contempla el disseny d’itineraris particulars incorporant la demanda d’el jove per tal de millorar la interacció familiar, reforçar el vincle social, millorar la resolució de conflictes, afavorir i promocionar la inserció social i l’orientació laboral, així com reduir les possibilitats de reincidència.\nEn tot aquest procés es fa clau la coordinació amb els professionals dels equips multidisciplinaris de el Centre Penitenciari.\nEl Programa ” Impuls Jove ” contempla tres subprogrames o itineraris possibles per donar resposta a la particularitat de cada jove. Els tres subprogrames són els següents:\nSubprograma de Famílies.\nSubprograma per a la millora de competències i habilitats relacionals.\nSubprograma Access (itinerari d’inserció laboral)\nPromoure l’adquisició d’habilitats i competències en l’àmbit de les relacions interpersonals dels joves amb el grup, i amb les seves famílies.\nEnfortir la cohesió de grup que faciliti la convivència entre els joves reclusos.\nAbordar aspectes emocionals que ajudin a aconseguir objectius i reptes personals (autoconfiança, autonomia, etc.) i afavoreixin el procés d’inserció social.\nAfavorir l’establiment de vincles amb la xarxa de recursos i programes socials comunitaris existents.\nEmail: manuel.izquierdo@fsyc.org / cp.jovesifamilies@fsyc.org\nTelèfon: 93 693 41 20 Ext. 3562\nPersones de contacte: Manu Izquierdo