La norma permetrà llars compartides, el lloguer d’habitacions menys de 30 dies, a qui renunciï a una llicència de pis turístic\nEl pla incorpora canvis per les sentències contràries: els hotels del centre no hauran de renunciar al 20% de places per fer una gran reforma\n14 de de desembre del 2021. 19:00\nLa setmana dels acords entre els socis del govern de Barcelona deixa com una de les seves herències la revisió del Pla especial urbanístic d’allotjament turístic (PEUAT), sobre el qual Barcelona en Comú i el PSC discrepaven seriosament en un punt concret: les llars compartides, el lloguer d’habitacions per un període inferior a 30 dies. En el cas de períodes superiors, la llei ja permet aquest lloguer.\nEls d’Ada Colau són partidaris de vetar les llars compartides i els socialistes defensen la regulació, apel·lant que aquest ingrés és decisiu per a moltes famílies de la ciutat i que «prop de 10.000» estan practicant aquesta activitat sense empara legal.\nD’altra banda la revisió del pla era imprescindible perquè el PEUAT s’havia d’adaptar a sentències contràries rebudes. La revisió ha sigut aprovada definitivament en la comissió d’Urbanisme amb el vot favorable dels socis de govern i d’ERC, i el vot contrari de la resta de grups, si bé comuns i socialistes ja van avançar divendres el seu acord al respecte.\nL’amfitrió, a casa\nEl punt mitjà a què han arribat BComú i el PSC és el següent: d’ara endavant, a Barcelona un propietari podrà fer de la seva una vivenda compartida en el cas que aquesta compti amb llicència de pis turístic i que aquest propietari renunciï a aquesta llicència. Aquesta via comportarà un canvi que no és menor: el propietari haurà de viure a la vivenda de la qual lloga habitacions.\nEl pla hoteler divideix la ciutat en quatre zones. A l’1, la més cèntrica, no es poden obrir més hotels i, si un tanca, s’extingeix la seva llicència. A la 2, només es pot obrir un hotel si un altre tanca. Però ara s’hi afegeix una altra restricció: d’ara endavant, en aquesta segona corona de la ciutat, quan un pis turístic tanqui, la seva plaça es veurà extingida. Les zones 3 i 4 permeten creixement amb un nombre de places limitat.\nA la zona 1 estava establert que si un hotel volia fer una gran reforma havia de renunciar al 20% de les places. Ara aquest requisit s’elimina. Perquè una sentència va indicar que només la Generalitat pot imposar aquesta norma. Un altre canvi: el 22@ passarà de pertànyer a la zona 4 per formar part de la 2, és a dir, ja no podrà créixer més.\nEl primer tinent d’alcalde, Jaume Collboni, i la tinenta d’alcalde d’Urbanisme, Janet Sanz, van comentar junts divendres la revisió del pla, tot i que cadascú va mirar d’acostar la seva versió a la posició respectiva. Sanz va remarcar que es manté el veto a la majoria de les llars compartides i Collboni va celebrar que se n’hagi iniciat la regulació. Sanz va recalcar que «la barra lliure» no tornarà al turisme a Barcelona i Collboni va emfatitzar que ara els hotels del centre podran renovar-se, «com és de sentit comú», i que el decreixement ja no és la norma. En la comissió, els grups de l’oposició han remarcat el seu rebuig de la regulació hotelera, no només des de la seva revisió, sinó des que es va aprovar el pla per primera vegada, el 2017. De fet, Jordi Martí Galbis, de Junts per Catalunya, ha advertit que considera que la regulació encara inclou elements que la justícia podria reprovar.\nHotels Ajuntament de Barcelona


Construint cervells capaços d'evolucionar - Revista Mètode\nReptes i perspectives de la neurobiologia evolutiva del desenvolupament\nLa biologia evolutiva del desenvolupament (també coneguda com evo-devo, de l’anglès evolutionary developmental biology) consisteix a comparar les trajectòries de desenvolupament completes de les espècies, i no sols les formes adultes. Aquest enfocament ha reeixit pel que fa a la morfologia general, però encara és bastant innovador aplicat a la neurobiologia. Fins avui, el camp on la neurobiologia evolutiva del desenvolupament ha obtingut més èxits ha estat en l’ús de dades comparatives referides al desenvolupament per a determinar les homologies adultes. La perspectiva més apassionant és l’ús d’aquestes dades per a comprendre com apareixen les diferències en les estructures i funcions adultes. En aquest sentit, un «sistema model» molt interessant és l’estudi de per què el neocòrtex es plega en algunes espècies però no en altres.\nParaules clau: cervell, evolució, desenvolupament, homologia, plegament cortical.\nSegons em van ensenyar, el truc per a fer ciència de la bona és trobar un conjunt de preguntes que siguen alhora interessants i resolubles amb els mètodes actualment disponibles (Medawar, 1967). I també vaig aprendre que aquest conjunt de preguntes tendeix a canviar amb el temps, a mesura que les preguntes més antigues van trobant resposta o van perdent brillantor i nous mètodes donen peu a noves preguntes. Considerant aquestes lliçons, periòdicament faig balanç d’on ha transcorregut el meu camp d’investigació i cap a on es dirigeix. Aquest assaig reflecteix aquests pensaments, encara que estiga escrit amb una perspectiva més àmplia i examine la situació actual i les expectatives de la neurobiologia evolutiva del desenvolupament, un camp que compagina l’estudi de l’evolució del cervell amb el del desenvolupament d’aquest mateix òrgan.\nLa biologia evolutiva dels desenvolupament dens de la biologia general\nDurant bona part del segle xx, la biologia evolutiva va estar sotmesa a un punt de vista que bàsicament oblidava el desenvolupament i que tractava el canvi evolutiu com si els adults ancestrals s’hagueren transformat directament en descendents adults. Per exemple, en els tan difosos gràfics de l’evolució del cavall es mostren els petits adults ancestrals com a versions de formes adultes molt més grans. El fet que cada cavall adult evolucionara des d’un embrió i deixara descendència que va haver de créixer abans d’assolir l’edat adulta es considerava en gran manera irrellevant per a la història evolutiva. A mesura que avançava el segle XX, els biòlegs evolucionistes es van anar interessant cada vegada més pel mecanisme que guia els canvis evolutius subjacents a la morfologia adulta, però se centraven quasi exclusivament en els canvis en les freqüències gèniques o al·lèliques i menystenien quasi sempre el paper dels gens en el desenvolupament orgànic. Com Theodosius Dobzhansky, un dels fundadors de la síntesi moderna de la biologia evolutiva, va assenyalar el 1951: «L’estudi dels mecanismes de l’evolució pertany a l’àmbit de la genètica de poblacions» (citat en Gilbert, Opitz i Raff, 1996). Així doncs, la síntesi moderna combinava la genètica de poblacions amb la morfologia comparada clàssica, però feia poc o cap ús de l’embriologia.\n«La síntesi moderna combinava la genètica de poblacions amb la morfologia comparada clàssica, però feia poc o cap ús de l’embriologia»\nProbablement una raó d’aquesta omissió va ser que Ernst Haeckel i els seus deixebles a finals del segle xix van caure en l’error de simplificar excessivament la relació entre el desenvolupament (ontogènesi) i el canvi evolutiu (filogènesi). Argumentaven que, en l’evolució dels organismes individuals, aquests passaven pels estadis adults dels seus avantpassats o, per dir-ho en poques paraules, que «l’ontogènia recapitula la filogènia» (Gould, 1977). Des d’aquest punt de vista, el desenvolupament dels embrions de mamífers passa per etapes en què tenen brànquies, que es correspondrien amb les brànquies dels antics peixos i amfibis a partir dels quals van evolucionar els mamífers. Per a Haeckel, que els mamífers adults no conserven aquestes brànquies és simplement perquè continuen desenvolupant-se fins que es transformen en altres estructures, com la mandíbula i els ossos de l’orella mitjana. En essència, Haeckel i els seus seguidors pensaven que el canvi evolutiu només es devia a l’addició de noves etapes al final de l’ontogènesi d’un avantpassat. Si això fóra cert, llavors el desenvolupament embrionari de cada espècie passaria per les etapes adultes dels seus avantpassats seguint un ordre cronològic.\nEn tot cas, el plantejament de Haeckel era massa limitat. Una gran quantitat de dades embrionàries ens mostra ara que les transformacions evolutives a vegades impliquen la supressió d’etapes ancestrals adultes (de vegades aquest procés s’anomena pedomorfosi) o, més sovint, canvis en el desenvolupament que es donen a mitjan camí, abans que els avantpassats arriben a l’estadi adult. L’últim punt de vista, sobre el desenvolupament com a divergència entre espècies, es remunta a Karl Ernst von Baer a mitjan segle xix i per tant és anterior al principal treball de Haeckel, però va tenir una difusió lenta, tal vegada perquè Von Baer s’havia oposat tenaçment a la teoria de l’evolució de Darwin. En tot cas, sempre que la trajectòria de desenvolupament d’una espècie descendent acaba prematurament o divergeix de la del seu antecessor, el desenvolupament individual no pot recapitular la filogènia (figura 1). En compte de l’ontogènia que recapitula la filogènia, el patró més comú és que les diferents espècies s’assemblen bastant entre si durant algunes etapes primerenques del desenvolupament embrionari (el que se sol dir l’estadi filotípic) i que després divergesquen a mesura que van creixent. Així doncs, els estats embrionaris dels mamífers en realitat no presenten brànquies sinó que tenen fenedures faríngies que s’assemblen bastant a les d’altres embrions de vertebrats. Quan aquestes fenedures faríngies es desenvolupen (i les barres que hi ha entre elles), adopten diferents formes en distints llinatges de vertebrats.\nFigura 1. Canvis en els punts de vista sobre la relació entre el desenvolupament i el canvi evolutiu. La majoria de la gent considera que el canvi evolutiu consisteix en el fet que els adults ancestrals es van transformar directament en els seus descendents adults (esquerra). Ernst Haeckel i els seus deixebles van tractar d’integrar l’evolució i el desenvolupament i van proclamar que «l’ontogènia recapitula la filogènia», és a dir, que les successives etapes del desenvolupament d’un individu corresponen als estadis adults de successius antecessors (centre). Des d’un punt de vista més modern, el de la biologia evolutiva del desenvolupament, el canvi evolutiu implicaria canvis en qualsevol pas al llarg d’una ontogènia ancestral, amb trajectòries de desenvolupament sovint divergint entre espècies. Com a resultat, els estadis primerencs del desenvolupament solen ser més semblants entre les espècies que els estadis més tardans. Les fletxes negres indiquen transformacions entre formes adultes o d’estadis semblants; les fletxes grises indiquen transformacions de desenvolupament. / Georg F. Striedter\nUn segon problema amb la teoria de Haeckel era que considerava el desenvolupament com el mecanisme que dirigeix el canvi evolutiu. Aquest punt de vista és coherent amb la idea de Haeckel segons la qual tots els canvis en el desenvolupament d’un individu es poden transmetre a la seua descendència (és a dir, l’herència dels caràcters adquirits), però era difícil d’integrar en la síntesi moderna de la biologia evolucionista, ja que en aquesta síntesi les diferències en el desenvolupament es consideraven com el resultat de l’evolució, no com la causa. Com hem dit, els creadors de la síntesi moderna consideraven els canvis en les freqüències al·lèliques com el motor del canvi evolutiu; les relacions causals entre els gens i el desenvolupament van continuar en la foscor i van caure en l’oblit.\n«La biologia evolutiva del desenvolupament es pot aplicar amb profit a l’evolució de becs, extremitats, aletes i ossos, així que per què no provar si funciona amb el cervell?»\nAquesta situació va canviar a final del segle XX, quan la biologia del desenvolupament es va orientar cada vegada més cap a l’àmbit molecular i es va dedicar a explorar i manipular l’expressió gènica en embrions. Una vegada que aquest treball es va basar en les comparacions i que aquestes es van estendre més enllà d’un selecte grup d’«espècies model», va ser possible estudiar els mecanismes moleculars subjacents a la divergència evolutiva en el desenvolupament. Aquest treball va permetre que la biologia del desenvolupament s’anara integrant en la biologia evolutiva, com a complement de la genètica de poblacions, i que nasquera la biologia evolutiva del desenvolupament (Gilbert et al., 1996). Aquest camp novell es va expandir ràpidament i continua florint avui dia, com mostren les revistes especialitzades i els panels d’avaluació de projectes de recerca.\nTambé jo vaig caure fascinat per la biologia evolutiva del desenvolupament en els vuitanta. M’atreia la idea d’introduir-me en els mecanismes moleculars del canvi evolutiu i comparar l’ontogènia de diferents espècies, identificar els canvis evolutius específics en les trajectòries de desenvolupament, correlacionar tots aquests canvis morfològics amb els canvis en l’expressió gènica i, finalment, manipular experimentalment per a «recrear» aquells canvis evolutius en el laboratori. Em van impressionar, per exemple, els experiments que induïen el creixement de dents en embrions de pollastre (Kollar i Fisher, 1980), encara que fa milions d’anys que les aus van perdre les dents adultes. Més recentment, em va meravellar una investigació que comparava el desenvolupament del bec en diversos pinsans de les illes Galápagos i provava una hipòtesi sobre els mecanismes moleculars subjacents en aquesta variació mitjançant la manipulació del desenvolupament del bec en embrions de pollastre (Abzhanov, Protas, Grant, Grant i Tabin, 2004). Nombrosos treballs d’aquest tipus han provat ara que l’estudi de la biologia evolutiva del desenvolupament es pot aplicar amb profit a l’evolució de becs, extremitats, aletes i ossos. Però em preguntava si podria funcionar amb el cervell, si la tremenda complexitat del cervell faria arrere els neurobiòlegs evolutius del desenvolupament. En certa manera va ser així, almenys al començament. No obstant això, la neurobiologia evolutiva del desenvolupament ha avançat considerablement en els últims anys i promet progressar encara més en el futur.\nLa neurobiologia evolutiva del desenvolupament\nFins ara, la majoria dels neurobiòlegs especialitzats en evo-devo no s’han dedicat a explicar les diferències cerebrals entre espècies, sinó a buscar similituds inesperades i críptiques. En aquesta tasca han destacat Luis Puelles i els seus col·laboradors (per exemple en Puelles et al., 2000). Aquests autors van comparar els patrons d’expressió de nombrosos gens en cervells d’embrions de mamífers i aus, així com en algunes espècies d’altres grups de vertebrats, i van descobrir que aquests patrons són molt semblants entre aquestes espècies, a pesar de tenir un cervell adult molt diferent, especialment el prosencèfal. Aquests descobriments encaixen amb el patró general de divergència en el desenvolupament (millor que la recapitulació) que he exposat anteriorment. D’altra banda, les similituds en l’expressió gènica d’embrions han permès a Puelles et al. (2000) inferir nombroses homologies –caràcters equivalents que es poden remuntar a un origen evolutiu únic– que no han trobat explicació fins que les formes adultes han deixat de ser les úniques que es tenien en compte. El mateix enfocament general s’ha aplicat també per a establir homologies entre les principals regions cerebrals de vertebrats i invertebrats (Holland, Holland, Williams i Holland, 1992; Denes et al., 2007).\n«La majoria dels neurobiòlegs especialitzats en evo-devo no s’han dedicat a explicar les diferències cerebrals entre espècies, sinó a buscar similituds inesperades i críptiques»\nEncara que les similituds en l’expressió gènica embrionària han ajudat a aclarir unes poques homologies, moltes continuen essent controvertides. Una de les raons d’aquests debats aparentment interminables és que no tots els gens són igual de bons com a «indicadors d’homologia». Els més útils són els gens que s’expressen només en les estructures d’interès i que se sap que participen en el desenvolupament i el destí adult (Medina, Abellán i Desfilis, 2013). Quan no disposem d’aquests indicadors ideals, la millor opció és analitzar l’expressió de molts gens diferents –si pot ser, tot el transcriptoma– i posteriorment comparar les espècies estadísticament. Estadístiques diferents poden presentar resultats diferents, però l’enfocament estadístic és certament preferible a centrar-se només en els gens que abonen o contradiuen una hipòtesi en particular, la qual cosa seria com triar només el que ens dóna la raó. Aquestes comparacions de transcriptoma ja s’han aplicat a les regions cerebrals d’adults, però probablement es produiran avenços significatius quan aquestes anàlisis s’amplien a les regions cerebrals embrionàries. Al cap i a la fi, com dèiem abans, entre els embrions de distintes espècies el cervell és en general més semblant que en el cas dels adults. D’altra banda, els gens que s’expressen durant el desenvolupament embrionari tendeixen més a participar en les xarxes de regulació de gens que es creu que especifiquen la «identitat d’un caràcter».\nUna vegada s’han identificat les homologies en les regions cerebrals, ja es poden correlacionar les diferències en el nivell i l’extensió espacial de l’expressió gènica embrionària amb les diferències entre espècies que presenta la morfologia cerebral adulta. Per exemple, en el meu laboratori hem vist que els lloros adults tenen un mesencèfal extraordinàriament petit, en comparació amb el d’altres aus, i que aquesta diferència en els individus adults es correlaciona amb diferències d’espècie en el patró d’expressió d’un gen que està implicat en el desenvolupament del mesencèfal (McGowan, Kuo, Martin, Monuki i Striedter, 2011). De la mateixa manera, altres científics han demostrat que, en un grup de peixos teleostis, les diferències que mostren els adults en la grandària d’algunes àrees del prosencèfal es correlacionen amb diferències entre espècies en l’expressió dels gens implicats a establir el patró del cervell anterior. De fet, la manipulació de l’expressió d’aquests gens pot recrear (fenocòpia) algunes de les diferències entre espècies que presenten els individus adults (Sylvester et al., 2010).\n«La ciència és insaciable, vol respondre totes les preguntes, però, en cada moment donat, només pot reeixir a respondre alguns interrogants»\nEl que continuen sense explicar aquests estudis és la causa molecular de les diferències entre espècies en l’expressió gènica embrionària. Com va alterar l’evolució la regulació d’aquests gens? Es van afegir o eliminar alguns gens o seqüències reguladores d’ADN a les xarxes reguladores de gens ja existents? Respondre a aquestes preguntes és sovint difícil perquè els elements de regulació gènica poden estar localitzats bastant lluny dels gens regulats. D’altra banda, algunes diferències en l’expressió gènica poden ser degudes a canvis en l’ADN que no impliquen canvis en la seqüència d’ADN, és a dir, que es tractaria de modificacions epigenètiques, però que no obstant això es poden transmetre entre generacions.\nAquestes qüestions sense resoldre poden entrebancar el progrés de la neurobiologia evolutiva del desenvolupament, però seria un error argumentar que només la genòmica i l’epigenòmica poden donar una explicació mecanicista al canvi evolutiu en la morfologia cerebral. Al cap i a la fi, el desenvolupament cerebral es pot estudiar mitjançant diferents nivells d’anàlisi –des de la regulació gènica fins a la formació de teixits– i cada nivell es pot considerar un «mecanisme causal» per dret propi. Per exemple, el meu treball ha demostrat que l’expansió del telencèfal en lloros i ocells canors, comparada amb la d’altres aus, és deguda a un retard evolutiu en neurogènesi, la qual cosa incrementa el nombre de cèl·lules precursores del telencèfal (Charvet i Striedter, 2009). Desconeixem el mecanisme molecular que subjau en aquest canvi durant el procés de la neurogènesi, però el nostre descobriment és mecanicista. La biologia és una disciplina que s’organitza jeràrquicament, i cada especialista tendeix a estudiar un nivell diferent; per això el que per a un científic és un mecanisme, per a un altre és un fenomen que necessita explicació. A la llarga, la ciència és insaciable, vol respondre totes les preguntes, però, en cada moment donat, només pot reeixir a respondre alguns interrogants. Com resumim en la següent secció, un model excel·lent per a il·lustrar aquesta naturalesa multinivell de la neurobiologia evolutiva del desenvolupament és el plegament del neocórtex en el cervell d’una part dels mamífers.\nEl plegament cortical: un sistema model per a la neurobiologia evolutiva del desenvolupament\nLa major part del còrtex cerebral, el neocòrtex, mostra plecs o solcs complexos en els humans i en altres mamífers amb grans cervells. De fet, quasi tots els cervells de mamífers que superen els deu grams solen tenir un neocòrtex amb plecs, al contrari que els cervells més petits. D’altra banda, el grau de plecs corticals s’incrementa previsiblement amb l’àrea de la superfície cortical (especialment quan aquesta àrea es multiplica per l’arrel quadrada de la grossària cortical). En general, aquestes dades indiquen que hi ha una relació causal entre l’evolució del plegament cortical i el creixement evolutiu en l’àrea del neocòrtex. Dit d’una altra manera, el plegament neocortical va evolucionar a mesura que es va incrementar l’extensió del neocòrtex dels mamífers més enllà d’un cert llindar.\nFigura 2. Plegament induït experimentalment en el sostre òptic (tectum) d’aus. La injecció del factor de transcripció FGF2 en els ventricles cerebrals d’embrions de pollastres retarda la neurogènesi tectal i, en conseqüència, es força el sostre òptic a créixer en volum i, especialment, en superfície (McGowan et al., 2011). Sorprenentment, un tectum més gran desenvolupa nombrosos plecs, la qual cosa no passa en el tectum normal. Hem suggerit que aquests plecs induïts són el resultat directe de l’increment en l’expansió tangencial del tectum, procés que genera forces mecàniques deformadores. / Georg F. Striedter\nLa importància de la funció del plegament cortical és objecte de debat. És clar, però, que sense els solcs, el neocórtex formaria un enorme globus ple de líquid i que això complicaria el part i dificultaria l’equilibri del cap sobre el coll. A més, el plec cortical permet que els àxons que connecten diferents regions del neocòrtex entre si i amb la resta del cervell siguen més curts que si el neocòrtex fóra llis i tinguera forma de globus. Reduir al mínim la longitud dels àxons, al seu torn, estalvia energia metabòlica i incrementa la velocitat a què les neurones de diferents àrees del cervell es poden comunicar. Aquests avantatges funcionals suggereixen que el plegament cortical té origen adaptatiu, és a dir, que la seua evolució hauria incrementat les probabilitats de supervivència i de reproducció dels individus. Aquesta explicació «adaptacionista» de l’evolució del plegament cortical no involucra el desenvolupament (no és evo-devo), però sí que és mecanicista; sense solcs els grans neocòrtex no haurien evolucionat (llevat que hagueren abandonat l’organització cortical en forma de làmina).\n«Seria un error argumentar que només la genòmica i l’epigenòmica poden donar una explicació mecanicista al canvi evolutiu de la morfologia cerebral»\nDes de la perspectiva evo-devo, el plec cortical és un fenomen del desenvolupament que requereix una explicació basada en el desenvolupament: Per què el neocòrtex, que és llis en les primeres etapes de desenvolupament, comença a plegar-se en aquelles espècies en què el neocòrtex adult presenta plecs? Quin tipus de forces generen els plecs? Començàrem a pensar seriosament sobre aquesta qüestió en el meu laboratori després de manipular embrions de pollastre perquè desenvoluparen un sostre òptic o tectum més ampli. Per a la nostra sorpresa, vam descobrir que, amb l’eixamplament d’aquest tectum es desenvolupaven diversos plecs (figura 2; McGowan et al., 2012). Encara que estàvem treballant amb aus i no amb mamífers, i estudiant el tectum i no el neocòrtex, vam començar a sospitar que devia existir algun principi general que podria explicar el plegament del teixit en diferents estructures i espècies.\nGuiats per aquesta idea i basant-nos en l’extensa bibliografia sobre el plegament cortical, vam proposar que en els mamífers aquest és degut sobretot a forces que deformen el neocòrtex i que es generen quan l’estrat cel·lular del neocòrtex embrionari, denominat placa cortical, s’expandeix i augmenta en superfície, tangencialment, més ràpidament que el teixit situat per sota (Striedter, Srinivasan i Monuki, 2015). Com mostren els models que s’han estudiat, aquesta expansió diferencial produeix el plec una vegada que l’expansió ha superat el llindar de deformació, que depèn de la grossària i la rigidesa de les diferents capes. Mecanismes addicionals, com la tensió que crea el creixement dels àxons, poden influir en el lloc concret en què es formen els plecs. Vist aquest conjunt de causes, la raó per la qual el còrtex es plega més en unes espècies que en altres és que la placa cortical s’expandeix molt més (en àrea, no en espessor) en les espècies amb còrtex més plegat (figura 3). Com més creix, en relació amb el teixit de sota, major és la força de la deformació i més es plega el còrtex.\nAixí doncs, com s’expliquen les diferències entre espècies pel que fa al grau d’expansió del còrtex? Per a respondre això cal tenir en compte que la placa cortical es genera a partir de cèl·lules progenitores localitzades just davall d’aquesta làmina (la zona roja de la figura 3). En les espècies amb un còrtex petit i llis, les cèl·lules progenitores es divideixen inicialment per formar altres progenitores, però de seguida comencen a generar cèl·lules filles que no es tornaran a dividir; aquestes cèl·lules post-proliferatives després migren radialment cap a l’emergent placa cortical i es diferencien en neurones. Per contra, en les espècies amb còrtex gran i amb molts plecs, les cèl·lules progenitores corticals passen per unes quantes sèries de divisions cel·lulars addicionals abans de començar a generar cèl·lules post-proliferatives. A causa d’aquestes divisions cel·lulars addicionals, són moltes més les cèl·lules que acaben migrant a la placa cortical, on formen el neocòrtex. D’altra banda, a mesura que les neurones joves van migrant cap a la capa cortical, van empentant les cèl·lules veïnes a un costat de tal manera que la capa cortical es va estenent tangencialment, és a dir, que la superfície s’expandeix, encara que no guanye en espessor de manera apreciable. A causa d’aquesta «intercalació radial», l’increment evolutiu de neurones neocorticals està associat amb una gran expansió de la superfície del còrtex, que al seu torn augmenta molt menys en espessor. Aquesta expansió de la superfície, unida a una expansió molt menor del teixit subjacent, incrementa les forces deformants que generen els solcs cerebrals.\n«Quins canvis evolutius en l’ADN provoquen que les cèl·lules progenitores corticals es dividesquen més en unes espècies que en altres? És difícil trobar una resposta senzilla»\nQuins canvis evolutius en l’ADN provoquen que les cèl·lules progenitores corticals es dividesquen més en unes espècies que en altres? És difícil trobar una resposta senzilla, perquè tot de molècules molt diferents estan involucrades en el control del cicle cel·lular, i molt possiblement l’expansió evolutiva de les progenitores es basa en diferents mecanismes moleculars en les diferents espècies. No obstant això, aquest problema s’ha estudiat amb èxit en una espècie molt interessant: la nostra (Florio et al., 2015). Aquest treball ha mostrat que el gen ARHGAP11B va aparèixer en l’espècie humana poc després de la divergència amb el llinatge dels ximpanzés a causa d’una duplicació parcial d’un gen ancestral. Expressant artificialment aquest gen en cèl·lules progenitores del còrtex de ratolins es va forçar les dites progenitores a generar una quantitat inusualment gran de «cèl·lules progenitores basals», el que va incrementar la quantitat total de progenitores del còrtex. Encara més fascinant va ser que la meitat dels ratolins que expressaven ARHGAP11B en les seues progenitores corticals acabaren desenvolupant plecs corticals que s’assemblaven als humans. Així doncs, l’evolució de novo d’ARHGAP11B és probablement una de les causes moleculars principals de l’expansió i plegament del còrtex en el llinatge humà.\nFigura 3. Mecanisme de desenvolupament per a l’evolució dels plecs del neocòrtex. Quan les cèl·lules progenitores del còrtex deixen de dividir-se, migren radialment fora de la zona progenitora (roig) per formar una placa cortical densa en cèl·lules (blau fosc). A mesura que avança el desenvolupament la placa cortical s’expandeix i, finalment, dóna lloc al neocòrtex adult (blau clar). En les espècies amb neocòrtex amb plecs (dreta), les cèl·lules progenitores es divideixen més sovint i formen una capa extra de «progenitores basals». Aquesta expansió del grup de progenitores genera més neurones que migren cap a la placa cortical. Aquestes neurones migrants s’insereixen en la placa cortical de tal manera que aquesta s’expandeix tangencialment molt més que no s’engrosseix. Com que el teixit subjacent no s’expandeix tangencialment tan de pressa, la capa cortical comença a deformar-se i a plegar-se. A mesura que la placa cortical va madurant i es transforma en un neocòrtex adult, els plecs més primerencs es van marcant de manera més prominent (Striedter et al., 2015). / Georg F. Striedter\nA mesura que vaja progressant la investigació sobre el plegament cortical i sobre altres sistemes model de la biologia evolutiva del desenvolupament, probablement aniran coneixent-se més mecanismes subjacents de cada fenomen. Alguns d’aquests mecanismes ocuparan diferents nivells d’anàlisi, per això és important esbrinar com es relacionen entre si (Striedter, 1998). Fins i tot dins d’un nivell determinat, probablement es descobreixen múltiples mecanismes. Per exemple, l’evolució d’ARHGAP11B és probablement un dels molts mecanismes moleculars que guien l’expansió i el plegament del còrtex, fins i tot en el llinatge humà. A mesura que aquesta diversitat de mecanismes entra en joc, serà important distingir entre els principals factors causants –el que alguns han anomenat «mediadors»– i els menys importants –els que es podrien denominar «moduladors»–. No sempre serà una distinció fàcil, especialment si en cada llinatge predominen mecanismes diferents però generen morfologies semblants. Fins i tot en el cas que una manipulació experimental ben definida, com l’expressió d’ARHGAP11B en ratolins, genere un fenotip que semble una variant evolutiva, això no provaria que el mecanisme manipulat siga la principal causa del canvi filogenètic natural. No oblidem que en biologia sovint hi ha més d’una via per a resoldre un problema, més d’una via per a construir un determinat fenotip.\n«Des de la perspectiva evo-devo, el plec cortical és un fenomen que requereix una explicació basada en el desenvolupament»\nTot i això, l’ús de manipulacions experimentals per a fenocopiar encara que només siguen alguns aspectes del canvi evolutiu pot ser molt útil. Particularment interessant seria explorar com la resta del sistema biològic respon a la manipulació específica. Per exemple, fa temps vaig proposar que l’increment evolutiu de grandària d’una regió cerebral, en comparació amb la resta del cervell, podia fer que l’àrea engrandida projectara cap a una major varietat de dianes i que rebera una major varietat d’aferències o inputs (Striedter, 2005). Abonen aquesta hipòtesi diverses dades basades en correlacions, però encara no s’ha provat experimentalment. Per a efectuar una prova d’aquest tipus es podria, per exemple, expressar ARHGAP11B en les cèl·lules corticals progenitores de ratolins i després examinar si les escorces adultes ampliades i plegades generen més connexions axonals de les naturals en ratolins normals. Provar aquesta hipòtesi seria interessant perquè implicaria l’existència de mecanismes de desenvolupament que ajudarien a integrar els canvis evolutius en una part del sistema nerviós amb la resta del sistema obviant la necessitat de canvis genòmics addicionals per a dur a terme la integració.\nDe manera més general, seria interessant descobrir el grau en què les manipulacions experimentals dirigides específicament a una regió del cervell o a un mecanisme tenen efectes posteriors en cascada en altres regions i mecanismes cerebrals, i fins a quin punt aquests efectes en cascada són adaptatius. Em fascina, per exemple, el descobriment que cabres que han nascut sense les potes anteriors puguen aprendre a caminar amb les dues posteriors (de forma bípeda) i després desenvolupar canvis adaptatius en altres parts del seu cos per a adequar-se a aquesta nova forma de locomoció (West-Eberhard, 2005). Sospite que el sistema nerviós també està dotat d’aquesta plasticitat tan útil; de fet, aquest tipus de plasticitat en el desenvolupament podria ser adaptativa en el sentit que promou l’evolucionabilitat (capacitat per a evolucionar).\n«Seria interessant descobrir el grau en què les manipulacions experimentals dirigides específicament a una zona del cervell tenen efectes posteriors en cascada en altres regions»\nIgual d’interessant és la idea que els sistemes nerviosos en desenvolupament podrien ser resistents davant de moltes pertorbacions, com les produïdes per les variacions genètiques o ambientals naturals dins d’una població. La idea d’aquests «mecanismes d’amortiment o tamponament» del desenvolupament es remunta almenys a Conrad Waddington (Striedter, 1998), però el fenomen és difícil d’estudiar perquè, al cap i a la fi, les manipulacions rellevants no produeixen un fenotip adult. Així i tot, els mecanismes que proporcionen aquesta resistència a la pertorbació es poden estudiar experimentalment, i cada vegada són més susceptibles de sotmetre’s a l’anàlisi matemàtica i a la modelització (per exemple, Lander, 2011). En general, crec que els sistemes nerviosos han evolucionat per a equilibrar la necessitat que el desenvolupament siga estable amb la necessitat que puga evolucionar. Entendre com s’aconsegueix i es gestiona aquest equilibri al llarg de l’evolució seria, al meu parer, un objectiu digne de la neurobiologia evolutiva del desenvolupament.\nCharvet, C. J., & Striedter, G. F. (2009). Developmental origins of mosaic brain evolution: Morphometric analysis of the developing zebra finch brain. The Journal of Comparative Neurology, 514(2), 203–213. doi: 10.1002/ cne.22005\nKollar, E. J., & Fisher, C. (1980). Tooth induction in chick epithelium: Expression of quiescent genes for enamel synthesis. Science, 207, 993– 995. doi: 10.1126/science.7352302\nLander, A. D. (2011). Pattern, growth, and control. Cell, 144, 955–969. doi: 10.1016/j. cell.2011.03.009\nMcGowan, L., Kuo, E., Martin, A., Monuki, E. S., & Striedter, G. (2011). Species differences in early patterning of the avian brain. Evolution, 65, 907–911. doi: 10.1111/j.1558- 5646.2010.01126x\nPuelles, L., Kuwana, E., Puelles, E., Bulfone, A., Shimamura, K., Keleher, J., … Rubenstein, J. L. R. (2000). Pallial and subpallial derivatives in the embryonic chick and mouse telencephalon, traced by the expression of the genes Dlx- 2, Emx-1, Nkx-2.1, Pax-6, and Tbr-1. The Journal of Comparative Neurology, 424, 409–438. doi: 10.1002/1096-9861(20000828)424:3<409::AID-CNE3>3.0.CO;2-7\nWest-Eberhard M. J. (2005). Phenotypic accommodation: Adaptive innovation due to developmental plasticity. Journal of Experimental Zoology Part B: Molecular and Developmental Evolution, 304, 610–618. doi: 10.1002/ jez.b.21071\nProfessor del departament de Neurobiologia i Comportament i investigador del Centre de Neurobiologia de l’Aprenentatge i la Memòria de la Universitat de Califòrnia a Irvine (EUA). És autor de nombrosos articles de recerca sobre neurobiologia evolutiva del desenvolupament i dels llibres Principles of brain evolution i Neurobiology: A functional approach. Ha rebut diversos premis, destacant el C. J. Herrick Award, el 1998, per les seues contribucions en neuroanatomia comparada. És editor en cap de la revista Brain, Behavior and Evolution, un referent en els estudis de l’evolució del cervell.\nLa pipeta Matèria obscura Llibres Entrevistes Article


L'oci nocturn de la Garrotxa lamenta el nou tancament i reclama testos d'antígens - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a L’oci nocturn de la Garrotxa lamenta el nou tancament i reclama testos d’antígens\nEncara no fa tres setmanes que van reactivar-se després de quinze mesos tancats i des d’aquest divendres han de tornar a parar, durant almenys quinze dies. La decisió del govern de tancar l’oci nocturn en espais interiors, motivada per l’augment de contagis de COVID entre la població jove, deixa els locals de la Garrotxa altre cop a la corda fluixa.\nIgnasi Araluce, La Flama Olot: “Ara que començavem a arriar, tenim molt de gènere parat, havíem fet unes previsions que no es podran complir, i això ens enfonsa una mica més del que estàvem”\nLa Flama és un dels pocs bars d’Olot que va tornar a obrir a les nits abans de la revetlla, amb prou personal com per poder garantir el compliment dels protocols anticovid.\nIgnasi Araluce, La Flama Olot: “Desinfecció de la barra constant, aforament al 50%, dues persones que vigilaven que es complissin les mesures de seguretat, i també que tots els que entressin ens donessin les dades, perquè en cas que algú donés positiu.”\nSón mesures difícils de complir tot i els esforços que han fet els locals, que defensen que hi ha alternatives per poder mantenir-se oberts amb seguretat.\nIgnasi Araluce, La Flama Olot: “Creiem que hi ha altres maneres de fer les coses. Una, que és la que apostem nosaltres, seria que la gent es pogués fer un test d’antígens, per assegurar que no té el COVID i fer molt més segura la nit”\nDe moment, el sector torna a instal·lar-se en la incertesa de tenir la persiana abaixada, i confien que siguin només les dues setmanes anunciades.


Comprar anells de compromís a Barcelona - Joyería Oriol Agorreta\nL’amor no es pot definir. Definir significa posar-li límits, i l’amor no té límits.\nQuan trobes a la persona que estimes, no hi ha manera suficient de fer-li saber tot el que sents per ella. Donaries molt per la seva felicitat, igual que aquesta persona també donaria molt per la teva felicitat. És una complicitat inexplicable que us unirà estretament. I la millor manera que hem trobat les persones de demostrar-ho, és amb el compromís.\nEl compromís significa unió, vol dir que el vincle que ara sentiu tots dos, és real, conegut i compartit per totes les persones estimades que us envolten. Un casament és una celebració de l’amor, un voler compartir aquesta felicitat tan vostra. Per aquest motiu en els casaments cada decisió costa molt de prendre (fins i tot triar el color dels tovallons!) I és que les coses que realment ens importen són les que ens preocupen. La celebració d’un compromís és un dels dies més importants de la nostra vida. Volem que tot sigui perfecte! Això només s’aconsegueix començant pel principi. L’anell de compromís també ha de ser un anell de compromís perfecte.\nOn comprar anells de compromís a Barcelona\nSi ja has decidit demanar-li la mà a la teva parella, el següent pas és trobar una joieria per comprar anells de compromís a Barcelona. I no qualsevol joieria, sinó la millor! La que més s’adapti al vostre estil, la qual tinguin un anell de compromís que sigui exactament com desitja la teva parella. Trobar una joieria per comprar anells de compromís a Barcelona és fàcil, però trobar una bona joieria que realment es preocupi i s’ocupi d’aconseguir l’anell perfecte, no ho és.\nPer això, com a experts en anells de compromís, si ens permets, et podem fer una recomanació. La primera part sona a bogeria: Deixa de buscar una joieria per comprar anells de compromís a Barcelona!\nLa segona part de la recomanació és: comença a buscar un joier o un taller de joieria per crear anells de compromís a Barcelona!\nPerquè encarregar un anell de compromís a un joier a Barcelona?\nUn anell de compromís creat per un joier a Barcelona o un taller de joieria, té molts avantatges. La primera i que farà que el teu regal llueixi exactament com espera la teva parella, és que els joiers treballen a petició o encàrrec. És a dir, no tenen un mostrari del qual no poden sortir i això és el que han de vendre. Els joiers artesans et preguntaran sobre l’estil de la teva parella, que joies sol portar, de si hi ha alguna anècdota que us uneixi a tu i a la teva parella … I a partir d’aquí compondran un esborrany juntament amb tu per crear un anell de compromís perfecte per a la teva parella. Serà exactament com ella vol ja que estarà pensat per a ella, però no només això, sinó que tindrà triple valor; Per ser anell de compromís, per estar fet artesanalment, i per haver participat tu mateix en el seu disseny! Simplement aquesta idea farà que li encanti encara més, si és que es pot!\nA més en comprar un anell de compromís a Barcelona en una joieria, estàs invertint diners en els materials i diamants de la joia, en les hores de treball de creació, però també en pagar a la botiga que ho està venent i que s’emporta un percentatge de cada anell.\nAmb un joier artesà això no succeeix, tindràs el teu anell de compromís molt més econòmic. Estaràs pagant pels materials com l’or o pedres precioses i per les hores de treball, però no per terceres persones que fan la feina de venda. I no només això, sinó que amb el mateix pressupost podràs tenir un anell amb un diamant més gran i per descomptat de molta més qualitat.\nEn el nostre taller de joieria, els joiers artesans treballen amb or de 18 kt sempre. Cap joia es fabrica en or de menys kt, ni per descomptat en plata tampoc. A més el treball artesanal es fa forjant l’or, de manera que els anells adquireixen una duresa i força que no s’aconsegueixen de forma industrial amb motlles d’injecció.\nÉs per això que tots els nostres clients queden molt satisfets amb el resultat final, tant, que, un cop lliurat, ens agraeixen personalment la nostra feina! Per a nosaltres és un plaer poder crear joies personalitzades cada dia, i no només això, sinó poder treballar amb anells de diferents estils, diferents dissenys …\nAixí que si estàs buscant una joieria per comprar anells de compromís a Barcelona, millor busca un joier artesà a Barcelona o un taller de joieria a Barcelona que sigui de confiança. T’assegurem que amb un bon anell de compromís artesanal, el resultat serà perfecte, tal com desitges en un dia tan important.\nAnellsAnells de compromísBarcelonaComprarjoieriajoiers artesansortaller de joieria a Barcelona


recomana.cat - Crítica de l'obra: El temps que no tindrem | L'amor més tendre, enmig del brogit diari que desenfoca les prioritats per Jordi Bordes\nActualitat La meva primera colònia Aquesta nit t'abraçaré\nAlícia Serrat completa la seva trilogia sobre l’amor. Ho fa, en realitat, amb l'embrió de tots els amors: El de la mare i el fill, el que neix des del cordó umbilical, él més primitiu de tots. Si a Per si no ens tornem a veure feia un cant a l’amor romàntic i, contrastava a Tot el que no ens vam dir amb l’amor destructiu, ara dona un to que permet tancar el cercle (o obrir-lo) depenent si el punt de vista és el del fill o el de la mare. Respecte els altres dos títols, manté el to d’una història anónima que atrapa, amb girs que emocionen al públic. I que es recolza amb les cançons (Amb una mil·lèssima de segon…) però, per l’ànsia de voler donar més contingut del necessari, incorpora subtemes com l’amor adolescent, la malaltia, la mort, la literatura… Això fa que l’amor maternal aparegui més desenfocat i que no rebli el clau com ho feia aquell Mares i filles que també es va estrenar al Maldà\nMariona Castillo passa a fer el paper de filla a aventurar-se en el de mare (que es mou per vàries dècades). Aquest, encara, li queda forçat. Tot i així, el treball dels dos actors (Joan Mas donarà que parlar, la temporada vient a la Gran Vía de Madrid), aquella valentia de desdoblar-se en personatges a tocar del públic i trobant-hi complicitats, com en els dos títols anteriors és un des grans valors el muntatge.\nEl musical, de petit format però contingut ambiciós, és una demostració més de l’heroïcitat dels creadors de musicals. Que s’atraveixen a rimar, a crear i cantar des de la major simplicitat. En tot cas, pel plaer de provar-se i la necessitat de créixer i conèixer-se en altres registres. Un exercici molt saludable i envigoritzador que caldria trobar la millor de les respostes del públic. Una història petita, tot i que un pèl més forçada del necessari, commou. La responsablitat dels vius i dels que fixen la historia és molt gran: “Som tal i com ens recordin”: aixecant lleument la comissura dels llavis, somrient, resolent una equació emocional complicada plantejada pel fill. Gotes de tendresa molt ben encapsulades.


Crema un cotxe al barri de Bonavista de Tarragona\nImatge d'arxiu d'un cotxe incendiant-se. | cedida\nTambés es va incendiar una pila de fulles al barri de Campclar, al costat de l'Anella Mediterrània\nRedacció divendres, 2 de novembre 2018 - 08:15h | Actualitzat a 2018-11-02 08:52h\nEls Bombers de la Generalitat han hagut d'actuar la matinada d'aquest divendres, 2 de novembre, per l'incendi d'un vehicle al barri de Bonavista de Tarragona. Segons han informat els Bombers, han rebut l'avís del foc quan passaven deu minuts de les tres de la matinada. El cotxe cremava al carrer Vint, al barri tarragoní de Bonavista.\nFins al lloc de l'incendi s'hi ha desplaçat una dotació dels Bombers, que ha dut a terme les tasques d'extinció del cotxe que s'estava cremant. Les flames han calcinat el cotxe. L'incendi a Bonavista no ha provocat més danys materials, ni tampoc de personals. Així doncs, no s'ha hagut d'atendre cap persona, ni per inhalació de fum ni per ferides. Es desconeixen les causes de l'incendi del vehicle.\nPetit incendi a tocar de l'Anella Mediterrània, a Campclar\nD'altra banda, no és l'únic servei que els Bombers han hagut de dur a terme a la ciutat de Tarragona, ja que també van haver d'actuar en un petit incendi al barri de Campclar. L'avís d'aquest altre incendi es va rebre quan passaven deu minuts de les deu de la nit d'aquest dijous, 1 de novembre. Els Bombers van ser alertats d'un petit foc al carrer de Riu Algas, a Campclar, a tocar de l'Anella Mediterrània.\nEn aquesta ocasió no era un vehicle el que cremava, sinó un munt de fulles apilades que s'havien incendiat. Una dotació dels Bombers es va desplaçar fins a Campclar i va extingir les flames. Al cap d'uns quinze minuts, el foc ja estava totalment apagat. Aquest petit incendi tampoc ha provocat danys materials més importants, i no ha afectat cap habitatge. Tampoc s'ha hagut d'atendre cap persona com a conseqüència de l'incendi, i no se sap de quina manera es va originar el foc.\nEXCLUSIVA: Menors estrangers no acompanyats, 'tirats' per les comissaries a Tarragona\nATENCIÓ: La zona de Corsini de Tarragona podria patir una important transformació\nBonavista incendi Bombers Barris de Tarragona


Un santuari amb l’essència dels veïns de Sarral | Diari de Tarragona\nUn santuari amb l’essència dels veïns de Sarral\nL’ermita dels Sants Metges celebra enguany el 50è aniversari de la seva inauguració. Josep Puig Torné va ser l’encarregat de fer-la nova l’any 1970\n5 de Enero de 2020 - 12:00 hs\nExterior de l’ermita de Sarral. FOTO: ALBA TUDÓ\n«L’ermita vella de Sarral estava en males condicions, plena de guixos i poques pedres i no es podia arreglar res», recorda l’arquitecte local Josep Puig Torné. La millor decisió era fer l’ermita de nou, una construcció que enguany compleix 50 anys. «La gent opinava i al principi no hi estaven a favor», diu l’arquitecte.\nL’any 1966 l’edifici vell amenaçava ruïna. El poble, a proposta del rector mossèn Morell i seguint l’opinió de l’arquitecte Puig Torné, va decidir construir una capella nova. L’edificació, segons el projecte, es va dur a terme en etapes. La primera, entre l’octubre de 1967 i setembre de 1969, va ser l’obra pròpiament dita. La segona, acabada el 1970, de l’embelliment. Josep Puig Torné va decidir enderrocar les parts que estaven en mal estat, conservant l’absis original, que es mantenia en condicions acceptables.\nMembres del Patronat amb l’arquitecte Puig Torné. FOTO: ALBA TUDÓ\nAl moment que va començar a tenir forma «la gent trobava pedres als marges i a les cases velles. I les va portar a l’ermita. «Així s’ho va anar fent seu. Arrel d’això va sorgir la idea que els veïns portessin eines de casa seva per fer la portalada», afirma Puig Torné.\nLa portalada és un dels trets més característics de l’ermita. Consisteix en una gran reixa vidrada que integra eines agrícoles, instruments de les arts liberals i vidres policroms. Recorda a la típica rosassa. «Li vaig comentar al meu amic Grau Garriga –que era tapisser– que féssim com un tapís però de ferro i vidre», remarca Josep. Al principi, volien que tot sigués d’alabastre, però com que pesava molt, van desestimar l’opció. Així, a la portalada hi ha alabastre a més de les eines de ferro.\nL’ermita vella era molt fosca. La nova la van fer completament oberta i que entrés molta lum. L’edifici, de línies sinuoses, abraça l’antic absis gòtic i té com elements més característics el campanar de formigó que suporta la coberta i la gran vidriera de l’entrada, dissenyada per Grau Garriga. S’ha conservat l’escalinata del segle XIX, flanquejada per les estàtues dels dos sants.\nL’obra va costar 1.331.634,50 pessetes. S’ha de deduir les aportacions de treball físic i intel·lectual de la gent que va intervenir-hi. El projecte va respectar l’absis gòtic de la primitiva ermita, que va ser determinant en l’intent d’aconseguir una fórmula moderna que lligués amb la tradició.\nEl material emprat, parets de maçoneria i encofrats de formigó armat, permeten donar atrevides formes curvilínies d’inspiració le corbusierana.\nA la coberta s’utilitza la teulada tradicional de teula àrab que lliga perfectament amb les formes modernes i amb els materials tradicionals que apareixen vistos (pedra, encofrats, etc.).\n«La meva obra més important»\nSobre la importància del santuari sarralenc, l’arquitecte diu que «per mí, l’ermita ha estat l’obra més important que he fet mai. De fet, soc fill d’aquí i per mí és un honor», remarca satisfet l’arquitecte, assentat en una cadira a dins de l’ermita. «Al principi, la meva mare em deia que no ho fes ja que la gent del poble estava en contra, però finalment ho vaig fer».\nPel que fa els sants –sant Cosme i sant Damià–, «es van baixar en processó fins a l’església i el dia que les obres es van acabar van tornar en processó», comenta Rosa Mari Cantó, membre del Patronat de l’ermita dels Sants Metges de Sarral.\n«Hi ha molta devoció a aquests sants. De fet, del segle XV a ara hi han hagut dues o tres còleres i la gent pujava a l’ermita a veure els sants», diu Joan Bonet, membre del Patronat (els seus avis van ser els últims ermitans de Sarral). De fet, ara estan investigant quants van viure aquí i d’on eren.\n«Els ermitans venien anissos i la gent de la comarca i de Sarral, a més de veure els sants, aprofitaven i també anaven a buscar aigua de la font», afegeix Bonet. Ell, periòdicament, puja a l’ermita a netejar i fa les tasques de manteniment que es necessitin. «Jo ho disfruto. M’agrada fer-ho», somriu. Ara, a la casa dels ermitans hi ha un restaurant.\nTambé, cada dia les dones del poble pugen fins a l’ermita a fer-hi quilòmetres. «Algunes venen a demanar alguna cosa ja que han estat malaltes», detalla Rosa Mari Cantó. De fet, cada 26 de setembre se celebra a Sarral la Diada de Sant Cosme i Sant Damià, patrons del municipi.\nLa jornada s’inicia amb l’ofici solemne en honor als sants i amb la benedicció de la coca amb raïm, un aliment que només es menja per aquesta diada. Després de repartir-la, té lloc la tradicional ballada de sardanes i el dinar de germanor.\n«Hi ha molta fe en aquests sants», puntualitza Cantó. «En el meu cas, quan era petit i estava malalt, els meus pares m’hi portaven», recorda Josep Puig Torné.\nActes per l’aniversari\nEl Patronat de l’ermita dels Sants Metges de Sarral demana subvencions a les diferents administracions, vetlla pel manteniment i ara organitza els actes del 50è aniversari de la inauguració.\n«La gent del poble s’estima l’ermita i no costa gens que la gent hi col·labori, a més d’entitats o empreses de Sarral. Això és d’agrair», diu Cantó satisfeta. La previsió és que hi hagi una activitat mensual, com per exemple alguna exposició de fotografies, xerrades, activitats infantils... «Ho anirem anunciant a poc a poc. Alguns actes encara els estem preparant», afegeix.\nEl pròxim mes de setembre faran la festa gran. «Serà la clausura d’aquest 50è aniversari de l’ermita», conclou Rosa Mari Cantó.


DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER - Informació sobre la patent\nData de sol·licitud: 04/07/2019\nData de concessió: 11/11/2019\nF25B 21/02,B60H 1/00\nModel d'utilitat per "DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER"\nF25B 21/02 - B60H 1/00\nES1234069 (23/08/2019) - U Solicitud de modelo de utilidad\nES1234069 (15/11/2019) - Y Modelo de utilidad\nEn data 04/07/2019 es va realitzar Registro Instancia de Solicitud\nEn data 16/08/2019 es va realitzar Continuación del Procedimiento y Publicación Solicitud\nEn data 16/08/2019 es va realitzar 1110U_Notificación Continuación del Procedimiento y Publicación Solicitud\nEn data 23/08/2019 es va realitzar Publicación Solicitud\nEn data 23/08/2019 es va realitzar Publicación Folleto Publicación\nEn data 11/11/2019 es va realitzar Concesión\nEn data 11/11/2019 es va realitzar 1201U_Notificación Concesión\nEn data 15/11/2019 es va realitzar Publicación Concesión Modelo Utilidad\nInformació sobre el registre de model d'utilitat per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129\nEl registre de model d'utilitat per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129 va ser sol·licitat el 04/07/2019. Es tracta d'un registre en Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta dels països. El registre DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129 va ser sol·licitat per IOAN DANUT TELECHI mitjançant els serveis de l'agente Eduardo María Espiell Volart. El registre [modality] per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129 està classificat com a F25B 21/02,B60H 1/00 segons la classificació internacional de patents.\nAltres invencions sol·licitades per IOAN DANUT TELECHI\nÉs possible conèixer totes les invencions sol·licitades per IOAN DANUT TELECHI entre les quals es troba el registre de model d'utilitat per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129. Si es desitgen conèixer més invencions sol·licitades per IOAN DANUT TELECHI clicar aquí.\nAltres invencions sol·licitades en la classificació internacional de patents F25B 21/02,B60H 1/00.\nÉs possible conèixer invencions similars al camp de la tècnica es refereix. El registre de model d'utilitat per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129 està classificat amb la classificació F25B 21/02,B60H 1/00 pel que si es desitja conèixer més registres amb la classificació F25B 21/02,B60H 1/00 clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les invencions sol·licitades a través de EDUARDO MARÍA ESPIELL VOLART entre les quals es troba el registre model d'utilitat per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el nombre U201931129. Si es desitgen conèixer més invencions sol·licitades a través de EDUARDO MARÍA ESPIELL VOLART clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les invencions publicades a Espanya entre les quals es troba el registre model d'utilitat per DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de patents en Espanya. Conèixer les patents registrades en un país és important per saber les possibilitats de fabricar, vendre o explotar una invenció en Espanya.\nÉs possible conèixer totes les patents registrades en la classe F (MECÀNICA; IL·LUMINACIÓ; CALEFACCIÓ; ARMAMENT; VOLADURA) entre les quals es troba la patent DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el número U201931129. Conèixer les patents registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una patent en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les patents registrades en la classe F25 (REFRIGERACIÓ O REFREDAMENT; SISTEMES COMBINATS DE CALEFACCIÓ I DE REFRIGERACIÓ; SISTEMES DE BOMBA DE) entre les quals es troba la patent DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el número U201931129. Conèixer les patents registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una patent en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les patents registrades en la classe F25B (MAQUINES, INSTAL·LACIONS O SISTEMES FRIGORÍFICS; SISTEMES COMBINATS DE CALEFACCIÓ I DE REFRIGERACIÓ;) entre les quals es troba la patent DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el número U201931129. Conèixer les patents registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una patent en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les patents registrades en la classe B (TÈCNIQUES INDUSTRIALS DIVERSES; TRANSPORT) entre les quals es troba la patent DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el número U201931129. Conèixer les patents registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una patent en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les patents registrades en la classe B60 (VEHICLES EN GENERAL) entre les quals es troba la patent DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el número U201931129. Conèixer les patents registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una patent en aquesta mateixa classe.\nÉs possible conèixer totes les patents registrades en la classe B60H (DISPOSICIONS O ADAPTACIONS DE DISPOSITIUS DE CALEFACCIÓ, REFRIGERACIÓ, VENTILACIÓ O D'ALTRES TRACTAM) entre les quals es troba la patent DISPOSITIVO DE CLIMATIZACIÓN PELTIER amb el número U201931129. Conèixer les patents registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una patent en aquesta mateixa classe.\nData de sol·licitud 04/07/2019


El ‘top manta’ s’instal·la a les platges de la Barceloneta | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl ‘top manta’ s’instal·la a les platges de la Barceloneta\nCom els Mossos segueixen vigilant el passeig de Joan de Borbó, els manters s'han instal·lat al passeig Marítim\nBarcelona 11 NOV 2016 - 19:34\tCET\nEls manters es col·loquen a peu de platja. Albert García\nEls venedors ambulants il·legals ja han trobat un altre lloc on col·locar les seves mantes a Barcelona i vendre la seva mercaderia evitant els controls policials. El lloc triat, des de fa uns dies, és la continuació del passeig Marítim, just la línia que segueix la platja entre l'hotel Vela i el carrer Almirall Cervera.\nEl novembre del 2015, una operació conjunta entre Mossos d'Esquadra, Guàrdia Urbana de Barcelona i Policia Portuària va desallotjar un dels primer socs il·legals que s'havia ensenyorit de la zona del port propera al monument a Colom. Enrere quedaven mesos d'altercats entre agents i venedors il·legals. Tal com asseguraven els representants de l'autodenominat Sindicat Manter, “el problema no va desaparèixer”. El passat mes de maig desenes de manters es van instal·lar al Passeig de Joan de Borbó on en pocs dies van tornar a concentrar-se els venedors il·legals. Allà van romandre fins al 15 de juliol, quan els tres cossos de seguretat van desallotjar l'esplanada del barri de la Barceloneta. Des de llavors els venedors han anat canviant de lloc perquè al Passeig Joan de Borbó s'instal·len diàriament fins a 40 mossos perquè no torni a reproduir-se el soc.\nEls venedors il·legals aprofiten la nit, quan es retiren els agents, per tornar-se a col·locar a la zona. Altres vegades, com va passar el darrer 11 de setembre, han tornat a col·locar el soc aprofitant que els policies estan cobrint altres necessitats de seguretat. Els restaurants dels baixos del Museu dHistòria han contractat seguretat privada i fins i tot instal·lat testos per evitar que es col·loquessin els venedors. També, durant la nit, desenes de manters intenten vendre a la Rambla arribant a produir-se enfrontaments amb els agents de la Guàrdia Urbana. Des de fa unes setmanes ho fan, també, a peu de platja a la Barceloneta. “Jo he de portar menjar a casa meva i venc gairebé jugant al gat i al ratolí amb la policia”, es lamentava aquesta setmana un jove senegalès que porta diversos anys venent samarretes falsificades.\nDurant el matí d'aquest divendres, una furgoneta de la Unitat de Suport Policial de la Guàrdia Urbana va evitar, durant unes hores, que els manters es col·loquessin a peu de platja. Tot i així, quan va desaparèixer la furgoneta van tornar al lloc.\n“S’equivoca qui vulgui construir un problema de seguretat amb el ‘top manta’”


Xavi compara una qualitat dels seus davanters amb les d’Henry o Stòitxkov\nEl tècnic, a més, presumeix del seu model de joc després d'una nova exhibició\nEl Futbol Club Barcelona de Xavi Hernández comença a trobar el seu camí. Comença a retrobar-se amb quelcom que en el passat el va fer gran. Va fer grans el Barça de Johan Cruyff, el de Frank Rijkaard, el de Pep Guardiola o el de Luis Enrique. I ara, està fent això mateix amb el de Xavi. Després de cent dies a la direcció de l’equip, el Barça de Xavi ja goleja, obté resultats importants i, per a gaudi del terrassenc, s’ho passa bé amb la pilota i la juga amb criteri.\nEn la roda de premsa posterior a l’exhibició en l’estadi Diego Armando Maradona contra el Nàpols, l’entrenador ha destacat això. Ha valorat el fet que el seu equip torna a practicar un futbol reconeixible. Xavi ha reconegut que “estem pel bon camí. Estem millorant en el joc i en l’enteniment. Hem de buscar això, hem d’aprofitar les transicions. Per què no? Hem d’aprofitar els moments als quals l’espai ja està creat”.\nEn aquest sentit, tenint en compte que el primer gol, de Pierre-Emerick Aubameyang, ha arribat fruit d’un contraatac, l’entrenador ha valorat que “ara tenim molts futbolistes per fer mal a l’esquena. Tenim Ferran Torres, Pierre-Emerick Aubameyang, Ousmane Dembélé, Adama Traoré… i en el passat vam tenir jugadors també bons a l’espai, com Thierry Henry, David Villa, Pedro Rodríguez o Hristo Stòitxkov. Ho hem d’aprofitar, i això també és el model de joc que volem: aprofitar els espais i generar-los. Aprofitar les transicions. Però, sobretot, volem jugar en camp contrari. Fer vint o trenta passades i que acabin en gol”.\nXavi ha admès que això “és el que buscàvem a Granada o al camp de l’Osasuna. Avui, en els moments als quals hem patit, hem sabut jugar bé, amb la pilota, en camp contrari. Ha sigut un partit molt complet. Estic molt content pels jugadors i per l’afició, que avui ha estat espectacular”. Tot i això, l’entrenador demana prudència, ja que “encara no hem fet res. Hem passat als vuitens de final de l’Europa League. Però tenim esperances que es pot tornar a jugar bé al futbol, amb un model clar. Hi ha jugadors per fer-ho. Estic esperançat i il·lusionat amb l’equip. Tenim arguments per fer quelcom gran. Encara és aviat, però les sensacions són bones”.\nAdama Traoré Ferran Torres Hristo Stoitxkov Nàpols Ousmane Dembélé Pierre-Emerick Aubameyang Thierry Henry UEFA Europa League Xavi Hernàndez\nEl Xavi més feliç explica l’evolució de Frenkie de Jong\nA més, el tècnic ha celebrat el gran rendiment de les incorporacions hivernals\nEl Barça de Xavi es consagra amb una exhibició al temple de Maradona (2-4)\nEls blaugranes assalten Nàpols i es classifiquen per als vuitens de l'Europa League


Ruiz destaca la pròxima aprovació del Pla de Diversitat Sexual en l'obertura del II Congrés Internacional de Sexualitat de l'UJI - VilaWeb\nEl Serradal de Castelló entra a formar part de la Xarxa de platges sense fum de la Comunitat\tEl Serradal de Castelló entra a formar part de la Xarxa de platges sense fum de la Comunitat\nRuiz destaca la pròxima aprovació del Pla de Diversitat Sexual en l’obertura del II Congrés Internacional de Sexualitat de l’UJI\nLa regidora ha reconegut la imprescindible col·laboració de la plataforma LGTBI en l'elaboració d'aquest pla\nLa regidora de Feminisme i LGTBI de Castelló, Verònica Ruiz, ha participat en l’obertura del II Congrés Internacional de Sexualitat que organitza la Universitat Jaume I, juntament amb la Universitat de València i Salusex. Ruiz ha destacat que “malgrat la pandèmia que ens ha tocat viure o sobreviure, hui aquest congrés permet la trobada de magnífics investigadors i investigadores, de grans professionals en l’àmbit de la diversitat sexual”.\nLa regidora ha avançat que pròximament el ple aprovarà el I Pla Municipal de Diversitat Sexual i de Gènere de la ciutat de Castelló, “després d’un intens any de treball de l’Ajuntament al costat de les entitats i associacions dedicades a la defensa dels drets de les persones LGTBI+”. Ruiz ha assegurat que aquest pla contribuirà a promoure la inclusió de la perspectiva de la diversitat sexual en la política municipal, així com a definir accions per a eliminar les desigualtats i les violències que es produeixen per raó d’orientació sexual, identitat de gènere, expressió de gènere, desenvolupament sexual o grup familiar. La regidora ha incidit en què el document està elaborat des de la transversalitat, per a arribar la major nombre d’àrees municipals possible, amb respecte a la diversitat, per a donar visibilitat a les realitats que viuen les persones LGTBI.\nEl II Congrés Internacional de Sexualitat és l’esdeveniment científic més important a nivell nacional sobre aquest àmbit i explorarà fins al pròxim 18 de juny les múltiples perspectives de la diversitat sexual. En el congrés, que ha despertat l’interés de més de 180 participants i enguany es realitza en modalitat en línia, s’abordarà la diversitat relacionada amb l’orientació i la identitat sexual, amb un especial interés a la sexualitat de les persones LGTBI+; la sexualitat de les persones amb diversitat funcional física o intel·lectual o de col·lectius específics, o la influència de les tecnologies de la informació i comunicació en l’expressió de la sexualitat, entre altres temes.\nLa inauguració ha comptat amb la presència de la rectora de l’UJI, Eva Alcón; el secretari autonòmic d’Igualtat i Diversitat, Rubén Sancho; la vicepresidenta i diputada de Benestar Social, Patricia Puerta; la regidora de Feminisme i LGTBI de l’Ajuntament de Castelló, Verònica Ruiz, i el degà de la Facultat de Ciències de la Salut i president del congrés, Rafael Ballester.\nPedro Nobre, president de l’Associació Mundial per a la Salut Sexual i del laboratori d’investigació en sexualitat humana (SexLab) de la Universitat de Porto, ha presentat en la conferència inaugural tres estudis sobre l’impacte de la pandèmia de la COVID-19 en diferents esferes de la salut sexual. El primer estudi ha analitzat l’impacte de les mesures de confinament en la conducta sexual, el benestar psicològic, la satisfacció amb les relacions i la salut sexual en una mostra d’estudiants universitaris i una altra de població general a Portugal.


ctemmate – CEFIRE – Específic d'Àmbit Científic, Tecnològic i Matemàtic\nCicle de conferències CSIC. Un paseig per les matemàtiques\n20 Setembre, 2021 per ctemmate\nEn tots els sistemes educatius del món les matemàtiques són una de les matèries centrals, perquè es valora tant el seu valor formatiu com les seues múltiples i insospitades aplicacions. No obstant això, “les mats” no solen ser una de les assignatures més populars i una gran part de la població creu que les matemàtiques poc tenen a veure amb la seua vida de tots els dies.\nAquest cicle sorgeix de la convicció que la cultura matemàtica és una necessitat social. En les seues sis etapes, aquest passeig convidarà a reflexionar, sense necessitat d’un bagatge tècnic previ, sobre la ubiqüitat de les matemàtiques, sobre contradiccions lògiques, sobre la nostra percepció de l’atzar o sobre la presència de les matemàtiques en l’art. També es consideraran dues aplicacions d’actualitat, com són la propagació de les pandèmies i la seguretat en les nostres relacions a través de la xarxa.\nCategories blog, fmatemàtiques, formacio\n13 Maig, 2021 per ctemmate\nEl primer esdeveniment multiplicador del projecte MEYE (Mathematics in Early Years Education) es va realitzar el dia 30 d’abril de 2021. L’objectiu era fer arribar a les autoritats educatives de la Comunitat Valenciana els primers resultats que el projecte ha obtingut fins al moment: el producte intel·lectual MEYE CURRÍCULUM. També es va aprofitar per a introduir els altres dos productes restants: MEYE TRAINING (del qual s’encarrega el CEFIRE Específic CTEM) i MEYE GUIDE.\nCategories blog, Internacionalització\n27 Abril, 2021 per ctemmate\nEl projecte Erasmus + MEYE (Mathematics in Early Years Education) té com a objectiu millorar l’educació matemàtica en edats primerenques (0-6 anys) a través d’una millora de la formació inicial en didàctica específica d’educadors (formació professional) i de la formació contínua del professorat d’aquesta etapa, així com mitjançant una proposta de reforma curricular.\nEl pròxim 30 d’abril es realitzarà el primer esdeveniment multiplicador dels sis previstos en el projecte que coordina el CIPFP Faitanar i en el qual participen diverses entitats de països europeus, entre elles el CEFIRE específic d’àmbit CTEM. L’objectiu d’aquest esdeveniment és presentar el producte intel·lectual MEYE CURRÍCULUM a les autoritats educatives de la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport.\nEducació basada en proves «Science is the great antidote to the poison of enthusiasm and superstition.» –Adam Smith, The Wealth of Nations, 1776. La mecànica newtoniana impús un ordre sever al caos del cosmos, fundeua en un conjunt de principis i relacions causals derivades. Prenent l’obra de Newton com a referent, algunes disciplines han aspirat … Read more\nna de les línies estratègiques del CEFIRE CTEM, com ja informarem en el butlletí anterior, és l’Educació Matemàtica. En aquesta ocasió tractem de fer una reflexió sobre la formació permanent del professorat de secundària. La situació d’emergència sanitària actual, deguda a la COVID19, ha posat de manifest que un model d’ensenyament de les matemàtiques basat … Read more\n29 Abril, 2020 per ctemmate\n23 Abril, 2020 22 Abril, 2020 per ctemmate\nRepte de Matemàtiques.\nUn trencaclosques té 80 peces quadrades d’1 cm de costat cadascuna com les de la figura.\nFent servir totes les peces s’armen dos rectangles diferents de manera que el perímetre del més gran siga el doble del perímetre del més menut.\nQuins són el llarg i l’ample de cadascun dels dos rectangles?\nDisseny i implementació de formació en Educació Matemàtica per a Educació Infantil i Educació Primària\n21 Abril, 2020 per ctemmate\nUna de les línies estratègiques del CEFIRE CTEM és l’Educació Matemàtica, i en particular, la formació permanent dels mestres i de les mestres d’Educació Infantil i Primària. La creixent demanda de formació en metodologies com a ABN, Jump Math o Singapur va posar en alerta, des del curs 2017-18, a l’actual equip d’assessors i d’assessores … Read more


Miyacho Mansion Saitama Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 34 allotjaments a Saitama.\nMiyacho Mansion,5-70-3,Miyamacho, Saitama, Saitama, Japó, 330-0802 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Miyacho Mansion?\nMés informació sobre Miyacho Mansion\nSituat en el cor de Omiya Ward, Miyacho Mansion és un lloc ideal des d'on descobrir Saitama. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Miyacho Mansion, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix servei d’habitació VIP per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb armari, aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Miyacho Mansion.\nEstació de tren d'Omiya\nEstació de tren de Saitama Shintoshin\nDescompte a Miyacho Mansion


TIPUS RUTA: en cotxe per carretera asfaltada i algun tram es pot fer caminant si bé a tot arreu s’hi pot accedir amb el vehicle.\nRECORREGUT: Artesa de Segre – Comiols – Folquer – Vall-Llebrerola- Vall-Llebrera.\nPUNTS D’INTERÈS: Restes del poble de Comiols, castell i església de Sant Romà; Sant Gil de Folquer; Sant Serni de Vall-llebrerola i portal d’entrada al poble de Vall-Llebrerola; Nucli medieval de Vall-Llebrera.\nPer arribar a Comiols cal agafar la carretera L-512 en direcció a Tremp. Abans d’arribar al coll ens trobem a l’esquerra el trencant que indica Comiols a 3 kilòmetres. La pista es troba en bon estat per la qual cosa podem arribar fins a la mateixa cinclera on és ubicat l’antic poble en cotxe.\nEns trobem en un paratge excepcional on sobre la cinglera s’hi construí el poble aprofitant l’orografia de l’indret que li feia de defensa natural. A un extrem s’hi ubica l’església romànica de Sant Romà de Comiols perfectament restaurada, sense transformacions posteriors que n’alterin l’estructura alt-medieval i resta oberta a tothom. L’edifici s’avé perfectament amb les formes de plenitud del s. XI, dins l’estil llombard però desproveït de la seva concepció ornamental i resolt amb sobrietat i un gran domini dels recursos espacials i constructius de l’arquitectura del seu temps. Aquesta església depengué de l’abadia de Sant Pere d’Àger.\nA l’altre extrem i separat pel poble enderrocat s’hi aixequen les restes del castell, una torre circular de grans dimensions. És parada obligatòria a tothom que passa per aquest indret no nomès per la sigularitat de la seva ubicació i pel seu patrimoni sinó també per l’excepcional mirador sobre la plana del Segre.\nA deu kilòmetres tornant cap a Artesa de Segre hi ha el poblat diseminat de Folquer. Per visitar Sant Gil de Folquer hem de trencar desprès del trencant de la carretera que enllaça amb la Baronia i al primer revolt a mà esquerra agafem la pista que duu a la Casa Gran de Comiols. Abans d’arribar-hi a l’esquerra ja hi veiem Sant Gil, restaurada i ben conservada, Curiós campanar amb una campana d’obús.\nTornant amb el cotxe i a un quilòmetre carretera avall entrem a Vall-llebrera. També és visita obligada. Podem deixar el cotxe a la plaça de l’església dedicada a Sant Ponç i datada al s. XVI i pujar pel carrer Major i endinsar-nos en l’estructura d’un poble medieval que encara conserva part dels carrers estrets i empedrats, la porta d’accès a la vila closa i portes adovellades amb escuts que daten del s. XVI.


BANYOLES RUGBI CLUB: Campions, tot i perdre a Santa Coloma (16-13)\nCampions, tot i perdre a Santa Coloma (16-13)\nAquest diumenge, els Monstres han culminat una temporada sorprenent a segona catalana. El qualificatiu de sorprenent no és gratuït. Hem sorprès a propis i extranys. L'objectiu que ens havíem plantejat el mes de setembre era el de consolidar-nos en la nova divisió, intentant ser forts a casa, i aprofitar aquells desplaçaments contra rivals que estessin al nostre nivell. No només hem assolit el primer objectiu, perdent només un partit a casa en la tercera jornada (Martorell), sinó que hem competit en tots els desplaçaments, en els quals només hem perdut en dues ocasions (Enginyers B i Santa Coloma). És cert que la sorpresa és relativa, ja que el grup de jugadors ha estat força sòlid tota la temporada, i hem pogut anar suplint els jugadors lesionats gràcies a les 40 fitxes de l'equip. El tercer objectiu era anar a jugar sempre amb 22 jugadors, i aquest també l'hem assolit, havent de deixar fora de convocatòria a alguns jugadors en 16 dels 18 partits jugats. Aquest pensem que és l'èxit més important. I sembla que àdhuc hem sorprès als amics de rugbycat.cat en la darrera jornada, perdent a Santa Coloma, quan per nosaltres la sorpresa hagués estat guanyar a aquest poderós equip que juga en un camp de dimensions pròpies del país dels hobbits (dit això amb tot el carinyu).\nPerò parlem una mica del partit. Començàvem a jugar convençuts que només ens valia la victòria, el poc probable empat, o l'encara més difícil derrota amb 2 punts de bonus, sobretot per la possibilitat de fer 4 assajos. Però resulta que el reglament de competició, en el seu article 77 estableix que "només ens calia un punt!", ja que en cas d'empat, l'equip amb més victòries seria el primer classificat i aquest equip ja érem els Monstres. Això no ho sabíem nosaltres, ni els de rugbycat.cat, que també escrivien la necessitat de fer 2 punts per assolir el campionat el la seva crònica prèvia a la darrera jornada. Amb aquest panorama començava, seguia i acabava el partit del diumenge. Rugbi defensiu en estat pur, aquest és el millor qualificatiu que podem atorgar a l'encontre. Dos equips que en tot moment van intentar trencar el mur defensiu plantejat pel rival, i un partit que es va decidir al final per dos elements claus: els xuts a pals i la innecessària duresa d'algunes accions locals que els varen deixar amb dos homes menys els darrers minuts del partit. El 9 a 3 de la primera meitat responia a l'encert del xutador local i al desencert del visitant. La segona part va veure un assaig per cada equip en els darrers 20 minuts, el local per una bona acció dels poderosos centres que trencaven la tres quarts banyolina, i posaven un marcador que esbaïa qualsevol esperança del Banyoles per asollir el campionat (16-3). Però la resposta visitant no es feu esperar, i un cop de càstig acostava els Monstres als Dragons (16-6). En els darrers compassos del match, els Monstres jugaren amb rapidesa una pilota que acabaria amb un assaig d'en Sergi Martínez, transformat per en David Puigvert (16-13). Els darrers minuts tornaren a ser un intercanvi de pressió defensiva i bons placatges, la constant de tot el partit.\nAmb el xiulet final, els Dragons celebraven la victòria i en l'entorn dels Monstres regnava la confusió, donat que alguns deien que amb el punt extra defensiu quedàvem primers. Finalment, va aparèixer a la pantalla d'un mòbil el famós article 77, i llavors es desfermà l'eufòria entre els jugadors banyolins que veien que el seu darrer esforç tenia el premi desitjat de vèncer el campionat i aconseguir l'ascens a primera catalana. El tercer temps fou una cop més la mostra de la màgia d'aquest esport. Els de Santa Coloma felicitaven als banyolins i entre tots comentàvem la intensitat del partit viscut i compartíem l'alegria de la victòria uns i del campionat els altres.\nCal no oblidar la dificultat que han suposat pràcticament tots els partits jugats en aquesta categoria. Des del primer resultat a Manresa, que fou lluitat fins al final, passant per les victòries a domicili contra el XV del Vallès, l'Alella, el BUC o el Castelldefels entre d'altres, fins arribar al darrer partit a Santa Coloma, on es va viure un rugbi d'alt voltatge. Però cal destacar que amb tots i cada un dels equips amb els que hem jugat hem pogut créixer en la nostra formació com a jugadors, donat l'esperit que sempre hem viscut a tot arreu, amb màxima entrega dins el camp, i bons tercers temps amb gent de rugbi. També volem finalment agraïr la feina dels àrbitres, que amb millors o pitjors decisions, sempre han complert amb escreix una feina tant complicada com és dirigir el joc de 30 jugadors de rugbi.\nVan jugar: Porxas, Ruiz, Vergés (Quintanas 2'), Rivera, B. Juscafresa (A. Juscafresa 40'), Pagès, Punset (Capellera, 65'), Parals; Molera, D. Puigvert, Puig, Martínez, Monsalve (Marcè 60'), Camara (Arolas 65'), G. Puigvert. També hi eren: Sala i Lloveras.\nDelegat (malalt): Narcís Ribot\nI tota la nombrosa afició de Banyoles que ens va venir a animar. A tots ells i elles, MOLTES GRÀCIES!\nFoto gentilesa de Georgina Collado\nPublicat per Bernat Llobet a 11:42\nfran 8 d’abril de 2014, a les 23:25\nMoltes felicitats! El partido del domingo es el reflejo de la esencia de nuestro deporte, intensidad en el campo y un agradable tercer tiempo en compañía de amigos.\nBernat Llobet 9 d’abril de 2014, a les 9:28\nGràcies Fran! Totalment d'acord! Una abraçada!


Unió Esportiva Olot » Esforç insuficient (RCD Mallorca 3-1 UE OLOT)\nLa Unió Esportiva Olot dóna la cara i competeix fins a l’últim sospir al camp del RCD Mallorca, que troba en l’olfacte d’Abdón Prats la manera de desnivellar la balança. Aridai, just tornar del descans, ha marcat una diana psicològica malgrat que després Reina s’hi ha lluït per evitar que els olotins entressin en el partit. Al final, Barnils ha retallat distàncies per als de Raúl Garrido, que amb els resultats de la jornada es mantenen fora del descens. La propera cita, a casa contra el València Mestalla, esdevé crucial per a la salvació.\nEl líder de la categoria ha fet valer la seva condició i, tot i els esforços encomiables de l’Olot per marxar amb un botí sota el braç, s’ha quedat amb tres punts que li permeten acariciar el títol de lliga. I això que la primera opció ha estat per Pedro, que ha executat un xut massa escorat. La maquinària del Mallorca s’ha posat en marxa amb una rematada de Lago Júnior, que ha blocat Guillem Sacrest, repetint titularitat en un escenari de prestigi. Abans del primer quart d’hora, però, els balears s’han avançat amb una jugada d’estratègia a servei de cantonada. Abdón ha desviat la trajectòria de la pilota després d’un tir des de fora l’àrea (14′). Tot i el mastegot, els garrotxins no han perdut la cara al partit i Ivan Guzmán, amb una cavalcada espectacular, s’ha plantat davant de Reina en una acció que finalment un defensa ha enviat a córner. Els de Garrido han tingut la possessió en alguns passatges d’aquest primer temps, però era el Mallorca qui quan arribava ho feia amb autèntic verí. I és que els de Moreno s’han topat amb la fusta en dues ocasions; un cop de cap al travesser de Raíllo i una rematada forçada de Lago al segon pal. Temps de descans per recuperar energies i mirar de canviar la dinàmica en una calorosa matinal a Palma de Mallorca.\nPerò tornant dels vestidors ens ha caigut una altra gerra d’aigua freda, també amb un punt de fortuna per al conjunt mallorquí. Centrada de Salva Ruiz sobre la ratlla de fons i definició d’Aridai al segon pal en una pilota que ha rebotat en Carles Mas abans d’introduir-se a la porteria (47′). El desavantatge era de 2-0 però els olotins estaven a disposats a buidar-se fins al xiulet final. Garrido ha fet entrar Uri Santos i Blázquez per donar més dinamisme a l’atac i el punta olotí ha disposat d’una opció claríssima, juntament amb Marc Mas, per entrar de ple dins de l’enfrontament. Manolo Reina, l’experimentat porter local, ha rebutjat els dos tirs dels davanters de l’Olot. Pocs minuts després, Abdón ha signat el millor gol del matí amb una execució acrobàtica a passada de James (67′). L’efectivitat del líder era important davant d’una UEO que, tot i els cops rebuts, ha seguit treballant per acostar-se a l’àrea rival. De fet, els últims minuts han estat de domini olotí, que s’ha traduït amb la diana de Barnils, incrustat a l’atac. Xumetra troba Marc Cosme, que ha entrat per Marc Mas, aquest deixa de cares per l’osonenc que defineix amb tranquil·litat. Un duel que hem competit de tu a tu a un gegant de la categoria però que se’ns ha escapat per detalls en moments puntuals. Ens quedem amb la imatge dels nostres futbolistes, que segueixen fora del descens després dels resultats positius de la resta de la jornada. Caldrà aixecar-se i reaccionar immediatament el proper diumenge a les 17h contra el Mestalla. És una final a l’Estadi Municipal i fem una crida a l’afició, que ens ha d’ajudar per obtenir els tres punts i quedar-nos a Segona B. L’Olot segueix viu, l’Olot no dóna el braç a tòrcer, l’Olot no vol llançar per la borda aquesta gran segona volta. Tres jornades i un únic objectiu: RESISTIR!\nRCD Mallorca: Reina, Sastre, Salva Ruiz (Fran Gámez, 78′), Raíllo, Xisco (c), Pedraza, Aridai, Salva Sevilla, Abdón (Ndi, 69′), Lago Júnior i Bustos (James, 63′).\nUE OLOT: Sacrest, Micaló, Carles Mas, Barnils, Bigas, Guzmán, Roger (c) (Uri, 50′), Masó, Pedro (Blázquez, 55), Xumetra i Marc Mas (Marc Cosme, 76′).\nGols: 1-0, Abdón (14′), 2-0, Aridai (47′), 3-0, Abdón (67′), 3-1, Barnils (86′).\nÀrbitre: Campoy Candela. Ha amonestat Salva Ruiz (Mallorca) i Jordi Masó (UEO).\nIncidències: partit corresponent a la jornada 35 del campionat de lliga del grup tercer de Segona B amb la presència de 6.710 espectadors a l’Estadi de Son Moix de Palma de Mallorca.


LaLiga exigeix abaixar sous\nTebas anuncia el límit salarial dels clubs per aquesta temporada, que en el cas del Barcelona suposarà una retallada del 43% || Només podrà gastar 382 milions, en lloc dels 671 previstos\n© Coutinho, davant del porter Ter Stegen, durant l'entrenament d'ahir.\nLaLiga obliga a reduir en un 43 per cent el límit de cost de la plantilla esportiva del Barcelona, que passa dels 671,4 milions d’euros de límit que tenia la temporada 2019-20 als 382,7 milions d’aquest curs (289 milions menys, el 43%), i en un 27% al Reial Madrid, que passa de 641 milions a 468,5. La mesura afecta tots els clubs de Primera i Segona A.\nLa patronal dels clubs professionals va explicar aquesta situació, provocada per la pandèmia de la Covid-19, en una videoconferència del president, Javier Tebas, i el director general corporatiu, José Guerra, en la qual van detallar que en total, els clubs de Primera han passat de poder gastar en salaris 2.847 milions d’euros a 2.333 milions aquesta campanya, una reducció de 514 milions d’euros, un 18% menys.\nEl club que més pot gastar a la plantilla és el Madrid, amb 468 milions, que suposa un 27% menys\nD’aquesta manera, el Reial Madrid passa a tenir el cost de plantilla esportiva més alt de LaLiga Santander permès per la patronal, de 468,53 milions, seguit per Barcelona (382,72), Atlètic (252,72, una reducció del 27,5% respecte al curs anterior) i Sevilla (185,8 milions, que es mante estable).\nDarrere d’aquests quatre clubs, se situen el Vila-real, amb un límit de 145,2 milions i un dels pocs clubs que han pogut augmentar el límit de despesa (un 33,6% més que el curs passat, quan va disposar de 108,5 milions) i l’Athletic Club, que disposa de 119,8 milions per a la plantilla, un 16,1% més.\nSobre els motius de la dràstica rebaixa al límit salarial del Barça, va assenyalar: “Jo he tingut diferències amb Bartomeu, però el problema no és per Bartomeu, sinó per la pandèmia, i s’hi haurà d’enfrontar la gestora. L’important és que s’estan afrontant els problemes i que tenen una estratègia”, va valorar Tebas, que va afegir que “jo no puc dir que el FC Barcelona hagi fet res malament, si no s’hagués produït la pandèmia no tindria una reducció del 43 per cent del seu límit salarial, ni cap club la tindria”, va agregar, i va matisar que al Barça l’afecta més l’absència d’espectadors, pels seus alts ingressos en ticketing.\nEls clubs amb menys capacitat de despesa en plantilla de la primera categoria del futbol espanyol són conjunts acabats d’ascendir: l’Elx (34,6 milions, però sis vegades més que l’any passat a Segona, quan disposava de 5), l’Osca (37 milions), i el Llevant, al qual LaLiga ha reduït la capacitat de despesa en un 31%, de manera que passa de 54 milions a 37 aquesta temporada.


Montaner alerta del “risc per la població” del laboratori de Grifols segons l’activitat que es faci - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa consellera general no adscrita ha demanat a Govern que se li faciliti l’acord amb la farmacèutica i pregunta quin nivell de seguretat tindrà\n03/05/2021 (11:30 CET)\nLa consellera general no adscrita Carine Montaner, ha tramitat dues iniciatives parlamentàries per aconseguir més informació sobre l’acord tancat per a la instal·lació d’un laboratori de la farmacèutica Grifols a Ordino. La parlamentària no amaga els dubtes que li genera el projecte. De fet, alerta que aquestes complexes poden representar “un alt nivell de risc per a la població”, sobretot si al seu interior es manipulen virus.\nEn concret, Montaner ha presentat, per una banda, una pregunta que el Govern haurà de respondre de forma escrita. Per l’altra, una demanda d’informació. Amb aquesta, la parlamentària reclama que se li faciliti una “còpia de l’acord firmat entre Grifols i el Govern d’Andorra per la creació d’un laboratori immunològic a Ordino”.\nPel que fa a la pregunta, Montaner inquireix “si l’acord firmat entre Grifols i el Govern estipula clarament les activitats que es podran desenvolupar i quines no es podran desenvolupar al laboratori immunològic d’Ordino”. Així, es demana que es precisi i es faci una llista de les accions que es podran fer. També vol saber “quin nivell de bioseguretat es tractarà: P1, P2, P3 o P4”.\nLa consellera general no ha amagat els dubte que li genera la iniciativa. “No puc dir si és una oportunitat o una amenaça”, ha comentat. Així, ha advertit que “hi ha diferents tipus de laboratoris arreu del món i alguns presenten un alt nivell de risc per a la població, sobretot quan hi ha manipulació de virus”. Alerta especialment que “si surt de la instal·lació, pot crear una pandèmia”. I, per això, reclama que “cal garantir evidentment la seguretat de la ciutadania”.


ACCÉS A L'AULA VIRTUAL D'ORIENTACIÓ ACADÈMICA (IES ALCÚDIA)\nTots els qui estam en edat laboral coneixem la gratificació o la duresa que suposa dedicar-nos a un àmbit professional que ens agradi o no. Els anys dedicats a la feina superen, i de molt, als que dedicam a formar-nos i tots sabem que els qui catalogam com a bons professionals són, en la gran majoria de casos, aquells que no tan sols són especialistes i en saben, sinó aquells que es nota que disfruten o “estan fets” per dedicar-se a allò que fan.\nLa decisió sobre el futur acadèmico professional és un procés, un camí, no una cosa a decidir en mitja hora. Veient la importància que té, no hi podem destinar just els darrers minuts de la finalització dels nostres estudis. Des del Departament d'Orientació, tenim això molt clar i per tal d'ajudar els nostres alumnes en aquesta decisió tan important, feim les actuacions que estan al nostre abast.\nCada setmana, a la sessió de tutoria que tenen els vostres fills al seu horari, treballen amb el tutor les activitats que l'orientadora els proposa. Aquestes activitats fan referència, principalment, a hàbits i tècniques d'estudi per aconseguir el seu èxit acadèmic per una banda i, per l'altra, el que té a veure amb la seva decisió vocacional. Molt resumidament, això és el més destacable per nivells quant a aquest aspecte:\nActivitats de coneixement personal: característiques,aptituds i capacitats\nExplicació sistema educatiu/camins per seguir estudiant\nImportància de la nota mitjana\nActivitats per a la millora del respecte a si mateix i als altres. Necessitat de voler comportar-se adequadament i voler treure el millor de cada un.\nXerrada a l'aula sobre opcions estudis posteriors (orientadora)\nXerrada per als pares el juny sobre 3r d'ESO i estudis posteriors.\nInformació CFGM, CFGS i batxiller.\nQüestionaris d'orientació professional\nXerrada per als pares el juny sobre 4t d'ESO i estudis posteriors.\nSeguiment qüestionaris tant en paper com a nivell informàtic\nEntrenament en habilitats socials relacionat amb la recerca de feina\nRelació entre ofertes de feina i estudis a fer\nVisionat vídeos sobre estudis de FP i graus universitaris\nXerrada amb orientadora sobre opcions de cada un\nXerrada pels pares el juny sobre estudis posteriors.\nSortida: visita als IES dels voltants per conèixer la seva oferta educativa\nXerrades al centre de tècnics de FP i alumnes de batxiller per explicar la pròpia oferta educativa.\nEnquesta sobre estudis a fer. Relació amb els estudis que estan cursant\nSortida: fira d'universitats UNITOUR\nXerrades al Centre de tècnics de distintes universitats: Pompeu Fabra, Vic, UAB, UIB per explicar la seva oferta educativa\nXerrada de tècnic de la UIB: preinscripció universitària\nSortida: Visita a la UIB\nAixí mateix, ja des de 2n d'ESO, se'ls convida a entrar a l'aula virtual de l'orientadora per veure tota la informació necessària per tal de tenir èxit en aquest camí. La idea és que cerquin, relacionin i valorin les seves capacitas, les seves possibilitats, els seus valors i l'oferta educativa perquè puguin decidir amb garantia d'èxit. Us convidam també a entrar-hi per tal que els pugueu acompanyar en aquesta important decisió. Benvinguts!


Metàl·liques Grabalosa és una empresa familiar fundada l’any 1975 pel Sr. Miquel Grabalosa. La seva llarga trajectòria és fruit de l’esforç i el treball constant de totes les persones que formen part d’aquesta realitat i que l’han fet possible.\nAmb una plantilla de més de 40 treballadors i unes instal·lacions de més de 7.000 metres quadrats, s’hi treballa amb un objectiu comú: garantir la satisfacció del client final.\nMetàl·liques Grabalosa s’ha especialitzat en la fabricació i la col·locació de tot tipus de tancaments metàl·lics (portes, finestres, façanes, seguretat…), i ofereix a l’exigent mercat de l’edificació un producte de màxima qualitat que compleix el Codi tècnic de l’edificació (CTE) i el marcatge europeu (CE). A més, ha ampliat les seves competències per oferir un servei més global i proposar la solució idònia per a cada necessitat: persianes, porticons, mallorquines, tancaments de jardí, escales, baranes…\nLa millora contínua i la recerca constant del nostre departament tècnic en R+D fan possible la creació de productes d’una gran qualitat i solidesa, fabricats íntegrament a les nostres instal·lacions. Un tracte personalitzat i un eficient servei postvenda garanteixen la confiança i la fidelitat dels nostres clients i ens permeten seguir essent una empresa de referència dins del seu sector.\nFinestres d’alumini i de Ferro\nFabricació i col.locació de tancaments metàl.lics en general.


Mostrant articles per etiqueta: Ajuntament de Rubi\nRubí demanarà a la Generalitat que traspassi la titularitat de l’avinguda de l’Estatut, actualment tipificada com a carretera, per convertir-la en un carrer pacificat i desviar el trànsit pesat a altres vies. L’alcaldessa Ana Maria Martínez s’ha reunit aquest matí amb el responsable autonòmic d’Infrastructures de Mobilitat Javier Flores i, segons ha explicat, té el compromís del Govern per fer aquest canvi.\nA partir d’avui i fins a l’1 de setembre la Diputació de Barcelona portarà a terme un programa de suport als municipis en la prevenció de focs al bosc. La campanya es realitza en col·laboració amb 269 ajuntaments, entre ells el de Rubí, 118 agrupacions de defensa forestal i nou federacions d’ADF.\nRubí i PIMEC donen suport a l'empresa familiar\nL’Ajuntament de Rubí i PIMEC Vallès Occidental han signat un conveni de col·laboració per desenvolupar el programa de Suport a l’empresa familiar a la ciutat. El projecte consisteix a fer costat a les empreses que passen per un procés de successió.\nLa justícia declara nul el decret que va cessar l'excap de la Policia Local Miquel Pedrosa\nEl jutjat contenciós administratiu número 5 de Barcelona ha dictat sentència sobre la petició de l’excap de la Policia Local de declarar nul el Decret d’Alcaldia que el va cessar en el càrrec. Segons la jutgessa, aquest acte és nul i va haver desviació de poder. Com el concurs definitiu del lloc de treball ja s’ha fet i la plaça de Cap de la Policia s’ha ocupat per una altra persona, l’Ajuntament li ha d’abonar a Pedrosa les retribucions que va deixar de percebre en aquest període.\nEls sindicats de l’Ajuntament volen recuperar la negociació col•lectiva\nEls sindicats representats a la Mesa de Negociació de l’Ajuntament (CCOO, UGT i SFP) coincideixen que la reunió informativa sobre la RLLT, la Relació de Llocs de Treball, no s’ajusta ni en temps ni en forma a la legislació. Els sindicats consideren que van rebre la convocatòria de reunió amb poc temps i que no van disposar de la informació necessària per negociar, amb prou temps. Amb tot, es mostren oberts al diàleg i a recuperar la negociació col·lectiva.\nEl Consell Consultiu de la Gent Gran intercanvia nadales amb infants de l’Escola Balmes\nEls membres del Consell Consultiu de la Gent Gran s’han trobat aquest 15 de desembre amb els nens i nenes de l’Escola Balmes per compartir nadales. L’activitat s’emmarca en les activitats intergeneracionals organitzades per l’Ajuntament per generar un aprenentatge entre diferents grups d’edat i ha comptat amb la presència de la regidora de l’Àrea de Serveis a les Persones, Marta García.


142 142 seguidores Seguir Sessió oberta de presentació de la MPGM per un 22@ més sostenible i inclusiu\nJo fa temps que vull dir una cosa: el carril bici que hi ha a la Diagonal/Pg. de Gràcia no té continuïtat a la zona dels semàfors, on els vianants tenen prioritat. Però hi ha ciclistes que sembla que no se n'adonen, que allà no tenen prioritat, i algun cop he vist algun ciclista que toca el clàxon quan veu algun vianant que s'espera perquè el semàfor es posi verd. A una banda hi ha un senyal de "cedir el pas" a terra, on s'acaba el carril bici, però està molt desgastat. Penso que s'hi hauria de fer alguna cosa.\nES una veritable farsa, no nomes la senyora Colaunblinda laPlaça San Jaume si no que tambe la senyora Sanz no vol tindre gent que no siguin els seus palmeros. A nosaltres el mail en s ha arribat justament avui dilluns, desde cuan es convoca de un dia per l latre? i ademes ja esta tot ple? FARSA........