SR. MANUEL AREU CASTELLÀ – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 12è VOLUM. Fundacions » SR. MANUEL AREU CASTELLÀ\nSr. Areu Castellà\nSR. MANUEL AREU CASTELLÀ\nFUNDACIÓ CAN CERDÀ\nLa Fundació Can Cerdà va néixer amb l’objectiu de construir a la muntanya de Collserola una capella dedicada a la Mare de Déu de Lourdes. Es constituí l’any 1986 tot i que anteriorment ja existia una estructura de funcionament que datava de 1975. La capella ha trigat 27 anys a construir-se per les dificultats d’obtenir els permisos per aixecar-la. Finalment, l’11 de febrer de 2001 va tenir lloc l’esperada inauguració de la capella de la mare de Déu de Lourdes. Manuel Areu, president de la Fundació, ens relata la història. “El mes de novembre de 1974, al lloc on avui s’alça la capella, van tenir lloc unes suposades aparicions de la mare de Déu a la senyora Pepita Pugés a qui li demanà que en aquells terrenys s’hi construís una capella, tot i que l’avisava que hauria de lluitar molt per aconseguir-ho. La idea era edificar un altre Lourdes en terres catalanes.”\nManuel Areu, igual que tot l’equip de persones que formen part de la Fundació són creients vinculats a la religió cristiana, i estan convençuts de la veracitat d’aquells fets de 1974. “Però hem trobat molt poc suport. Les persones que ens vam responsabilitzar de complir amb la voluntat de la mare de Déu vam constituir una societat anònima per tirar endavant el nostre projecte. Anys més tard, el 1984 vam considerar que no era la fórmula jurídica més adequada i vam crear una fundació. El primer pas va ser negociar l’adquisició dels terrenys de Can Cerdà. Els seus propietaris ens van posar una condició: ens vendrien els terrenys si el Bisbat ens donava permís per construir la capella. En aquells moments ens va semblar gairebé impossible.”\nL’any 1976 els mitjans de comunicació es feien ressò d’aquell fet. Era una època d’importants canvis socials, de trencament amb el règim franquista i d’obertura a una nova etapa marcada per la democràcia. “El Bisbat va decidir intervenir constituint una comissió que va anar al lloc dels fets i va concloure que no podia reconèixer el que havia succeït. Nosaltres ho vam entendre. El cardenal Jubany ens va explicar anys després que davant situacions d’aquestes característiques l’Església havia de filar molt prim, perquè no es pot afirmar res que després es pugui posar en dubte. A més a més, el Bisbat va prohibir a Pepita Pugés que tornés al lloc de les aparicions de la verge, prohibició que va complir.”\nLa tenacitat i la fervent creença de la Fundació sobre els fets del 1974 han estat claus per assolir els seus objectius. Però no ha estat fàcil. “Per aconseguir els permisos civils vam haver de lluitar molt. L’ajuntament de Cerdanyola del Vallès es va mostrar totalment contrari a concedir-nos el permís. Al cap d’uns anys, fruit de la nostra pressió, se’ns va comunicar que ens concedirien el permís d’obres quan tinguéssim autorització del Bisbat per construir la capella. Quelcom que semblava impossible! Però el 16 de novembre de 1989 el Bisbat ens la va atorgar per decret; considerava que allò tenia importància o podria tenir-la de cara al futur. Els propietaris de la finca de Can Cerdà van acceptar vendre els terrenys amb la condició que la capella es construís en un termini màxim de quatre anys. Però l’ajuntament de Cerdanyola no cedia a la nostra petició i vam necessitar més temps.”\nFinalment, l’alcaldessa de Cerdanyola, Cristina Real, els va concedir el permís. era l’any 1995. “Abans vam haver de sol·licitar dos permisos més, el de la Generalitat, i també un al Parc de Collserola. El primer es va aconseguir de seguida, l’altre, però, fins al cap de dos anys no ens el van atorgar. Ja teníem tots els permisos que necessitàvem per donar vida a uns plànols de la capella que feia anys que restaven en un calaix. El projecte arquitectònic el va realitzar un estudiant que finalitzava la carrera d’arquitectura: Jordi Sutrias. El disseny inicial es va retocar diverses vegades ja que primerament es va pensar a construir una capella de grans dimensions. Finalment, es va decidir fer-la més petita. La primera pedra de l’obra es va posar l’11 de juliol de 1999.”\nHavien passat 25 anys des que Pepita Pugés havia parlat de les aparicions de la mare de Déu. El grup de gent que es va reunir al seu voltant i que va acabar creant la Fundació Can Cerdà havia assolit un dels seus objetius. En aquest llarg període de temps aquest grup, però, ha anat canviant. “Si bé inicialment hi havia moltes persones disposades a fer donatius per a la construcció del temple, amb el pas dels anys molts s’han deixat enrere, alguns han traspassat, d’altres estan malalts…, i vam passar un moment crític perquè no hi havia diners per sufragar les despeses. Vam solucionar els problemes econòmics i també vam aconseguir que entrés gent nova, més jove, que ha donat un nou impuls a la Fundació i farà possible que continuï treballant pel futur.”\nL’11 de febrer del 2001, dia de l’onomàstica, obria les portes la capella de la mare de Déu de Lourdes de Can Cerdà que ha de donar acollida als feligresos de la comunitat. “La inauguració va ser presidida per l’aleshores bisbe auxiliar de Barcelona, Dr. Soler Perdigó. El pare Pere Sunyer és l’actual responsable del temple on s’hi diu missa cada primer i tercer diumenge de mes.”\nPerò a aquesta Fundació encara li resten objectius per assolir. “En l’aparició de la mare de Déu a Pepita Pugés també li digué que en aquella terra hi havia una mina construïda, l’aigua de la qual sortia en una font amb poders curatius. Hem comprovat que algunes de les persones que n’han begut s’han guarit, fins i tot de malalties irreversibles. Tot i que no hem aconseguit el reconeixement del bisbat per manca dels certificats mèdics, creiem que hem de seguir per aquest camí. Hem trobat un brollador d’aigua tant o més gran que el de Lourdes que transcorre per sota dels terrenys de Can Cerdà. Ara estem esperant que ens atorguin els permisos per posar en marxa la font del brollador.” I és que l’antiga font s’està ensorrant, potser perquè volia donar pas a la nova. La Fundació Can Cerdà continuarà lluitant pel que creu, quelcom extraordinari que per a molts té un significat que s’ha de transmetre arreu.\nPrevAnteriorSR. RAFAEL ARÁN SUAU\nSiguienteSRA. ÀNGELS ARNAUS PUERTO, SRA. EULÀLIA ANTONÉSNext


Obeses se'n surten a Sabadell - Diari de Sabadell\nObeses se'n surten a Sabadell\nArnau Tordera aixeca el braç a dalt de l'escenari / VICTÒRIA ROVIRA\nNo ho tenien fàcil. A les 20 h davant de l'escenari de l'Eix Macià no s'hi aplegava gaire públic. El concert coincidia amb dos actes multitudinaris, el Correbars i el final de la Cercavila, amb els Versots. Tot i així, Obeses se n'han sortit i prou bé.\nAmb mitja hora de retard, Arnau Tordera i companyia han sortit a l'escenari amb la clara intenció de guanyar-se el públic des del primer minut. "Estem aquí per fer-vos l'amor a tots vosaltres", ha avisat el cantant del grup de rock neoclàssic futurista. I no deia cap mentida. La primera cançó, un dels èxits: Mà amiga.\nAmb un inici fulgurant, ple d'energia i de rock, els osonencs s'ha posat ràpidament el públic a la butxaca, que ja ha seguit el ritme de la música alçant les mans amb èxits com El monstre de l'armari. Aviat, han deixat clares les seves intencions amb el tema Hem vingut a molestar, del seu últim treball Fills de les estrelles. Així responien aquells que censuraven la seva presència a la Festa Major de Sabadell.\nPotser per això, Arnau Tordera, amb un magnetisme indiscutible i un prodigi amb la guitarra elèctrica, no ha deixat de mostrar la seva felicitat per estar per primera vegada actuant a Sabadell, una ciutat ideal per dedicar-li Ens en sortirem, un tema "en defensa de la llibertat". El públic s'hi ha afegit a la reivindicació i, fins i tot, un grup ha fet un pilar per desplegar una estelada.\nL'emotivitat s'ha rebaixat després amb un altre clàssic molt ballable Cafè, copa i puro. La dansa ha estat clau també en el Tango de les mentides, en què un ballarí s'ha fet lloc enmig del públic per ballar aquesta cançó acompanyat d'una sabadellenca.\nTordera, en un moment del concert / VICTÒRIA ROVIRA\nAmb el públic ja entregat i formant part de l'espectacle, Obeses ha baixat revolucions i ha demostrat amb Fills de la mateixa mare de quina manera captivar amb una música i una lletra que cantava tothom. En aquest punt, Arnau Tordera ha recordat la tradició musical de la ciutat, que demostra que "els sabadellencs són superdotats vocals". Així, reptava el públic a cantar L'Arie du l'Hermafrodite, una ària operística, en uns moments en format rock i en altres a capel·la, en què el cantant ha mostrat la seva virtuositat vocal.\nCom no podia ser de cap altra manera, el concert ha acabat aixecant el públic amb el tema Ens hem alçat. Amb confeti volant per l'aire de l'Eix Macià, el grup osonenc ha marxat enmig d'una ovació. Això sí, sense cap bis.\nTemes:Arnau Tordera, Festa Major, Obeses


Pension Ferienhof Fischer Freiberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nPension Ferienhof FischerWalterstal 57, Freiberg, Freiberg, Alemanya - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en209comentarisPension Ferienhof FischerVeure més fotos"The play area for kids was wonderful after our long car trip..."FrodderItalyVeure més fotosVeure totes les 27 fotosMolt bona ubicació 8,2Veure al mapa8,2UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Pension Ferienhof Fischer és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Freiberg. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Pension Ferienhof Fischer és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, instal.lacions de barbacoa. L'ambient de Pension Ferienhof Fischer es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Pension Ferienhof Fischer la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Freiberg.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsbalcó/terrassaplat de dutxatelevisió de pantalla planaempolles d'aigua de cortesiaservei de despertadorTV satèl•lit/cableMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that guests may experience light noise disturbances at the weekends due to celebrations at the restaurant. Comentaris recents de clients


Hotel Shilpa Nasik Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRatan Bhavan, 430, Mahatma Gandhi Road,Nashik, Shalimar, Nasik, Índia, 422001 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Shilpa és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Nasik. A només 172.0km, aquest hotel de 1-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel Shilpa, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes, servei d'habitacions, premsa, visites turístiques, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, aire condicionat, escriptori, telèfon, ventilador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Nasik, el Hotel Shilpa és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Alcoi es mostra al món com una destinació turística intel·ligent i sostenible - Ajuntament d’Alcoi\nPublicada el dia 21/01/2022\nAlcoi ha sigut present en FITUR, la Fira de Turisme Internacional que se celebra a Madrid, i al llarg de les jornades del dimecres i el dijous ha donat a conéixer les últimes accions que s'estan duent a terme en matèria de turisme, mostrant-se al món com una destinació turística intel·ligent i sostenible.\nAquesta edició ha estat, de nou, marcada per la pandèmia, si bé i a malgrat absències i restriccions, ja que no ha sigut una edició al cent per cent, la regidora de Turisme, Lorena Zamorano, assenyala que “la valoració de la presència d'Alcoi en FITUR és positiva, ja que el seu caràcter internacional facilita la difusió de les accions a gran escala, bàsic per a atraure i diversificar el turisme que puga arribar a la nostra ciutat. D'altra banda, també ens permet conéixer noves maneres de promocionar el turisme i nous productes, per la qual cosa ha sigut interessant ser presents”. L'edil ha mantingut diferents reunions de treball en les quals abordar possibles col·laboracions de cara a promocionar la nostra ciutat en el context d'un turisme intel·ligent i sostenible, s'ha presentat la segona edició d'‘Alacant Interior Gastronòmic’, i han presenciat presentacions d'empreses de la zona.\nEn aquesta edició, entre els aspectes que s'ha promocionat d'Alcoi està el ser una Destinació Turística Intel·ligent, la qual cosa suposa una diferenciació respecte als que no ho són, i que aporta una sèrie de valors afegits a nivell econòmic, social i mediambiental, així com una major i millor accessibilitat, tant física com tecnològica, i una especial incidència en la sostenibilitat.\nPrecisament, Alcoi ha presentat en FITUR el Pla de Sostenibilitat Turística, que suposarà un revulsiu per a la ciutat, comptant amb tres milions d'euros dels fons europeus Next Generation, del Pla de Recuperació i Resiliència del nostre país. L'alcalde, Toni Francés, va presentar el dijous aquest pla d'actuacions, que engloba sis projectes per a la dinamització turística i la recuperació del patrimoni industrial. Cal recordar que entre les accions previstes està ‘Alcoi Time Machine’, un projecte de realitat virtual que permetrà una recreació històrica de les principals indústries de la ciutat, així com l'habilitació d'un centre d'interpretació de la societat industrial en el conjunt històric del Molinar.\n“Continuarem treballant per a promocionar un turisme sostenible i intel·ligent, una estratègia que s'emmarca en l'estratègia Smart City que desenvolupa Alcoi, ja que considerem que aqueix és el camí i el turisme que volem per a la nostra ciutat. Esperem que l'any vinent ja puguem trobar-nos tots en Fitur, un fòrum indispensable per al sector”, apunta la regidora de Turisme.\nLa regidora de Turisme, Lorena Zamorano, realitza una valoració positiva de la presència de la ciutat en FITUR


El 30 de Setembre finalitza el tercer període anual perquè els autònoms puguin canviar la seva base de cotització | Sensus Consultoria Manresa\nEl 30 de Setembre finalitza el tercer període anual perquè els autònoms puguin canviar la seva base de cotització\nEls treballadors autònoms que vulguin modificar les seves bases de cotització tenen temps per fer-ho fins al 30 de setembre.\nDesprés de les modificacions realitzades per la Llei 6/2017, de 24 d'octubre, de reformes urgents de l'Autonom, des de l'1 de gener de 2018, es pot sol·licitar el canvi de base de cotització, quatre vegades a l'any, amb els següents efectes:\na) 1 d'abril, si la sol·licitud es formula entre l'1 de gener i el 31 de març;\nb) 1 de juliol, si la sol·licitud es formula entre l'1 d'abril i el 30 de juny;\nc) 1 d'octubre, si la sol·licitud es formula entre l'1 de juliol i el 30 de setembre;\nd) 1 de gener de l'any següent, si la sol·licitud es formula entre l'1 d'octubre i el 31 de desembre.\nTotes les sol·licituds que es vulguin\nSegons la pàgina web de la Seguretat Social, el treballador autònom podrà realitzar tantes sol·licituds com vulgui, sent únicament l'última petició realitzada dins dels terminis indicats, la qual serà es la que es tindrà en compte, amb els efectes previstos. Al seu torn, a l'hora de fer la sol·licitud, l'autònom podrà triar la base de cotització que es trobi entre la qual estava cotitzant fins al límit màxim que els sigui aplicable, d'acord en tot cas amb el qual disposa l'ordre per què es desenvolupen les normes de cotització a la Seguretat Social vigent en cada moment.\nPer realitzar el canvi de base de cotització, la sol·licitud s'ha de fer de manera telemàtica a la seu electrònica de la Seguretat Social. A través d'aquesta funcionalitat, el sistema permet sol·licitar, per una banda i durant els mesos de gener i febrer, l'opció de canvi de base de cotització per als afiliats que haguessin tingut durant l'any natural anterior la base màxima permesa fins al moment. I també la Base propera, és a dir, una modificació de la base de cotització en qualsevol dels quatre períodes de l'any corresponents.\nDesplaçament internacional de persones treballadores\nEs mantindrà la legislació Espanyola de Seguretat Social amb aquells països que existeixi normativa internacional per a les persones treballadores que hagin de realitzar desplaçaments internacionals.


Trana Esclerosis Múltiple Andorra - La web de la Esclerosis Múltiple a Andorra % %\nInvestigadors identifiquen la molècula SULF2 com una possible diana per a reparació de la mielina\n23 ag., 2021 | 0 comments\nTrastorn del nervi d’esclerosi múltiple i malaltia autoimmune danyada per mielina o EM amb nervi sa amb fibra exposada amb pèrdua de la capa de cèl·lules cicatritzades amb elements d’il·lustració 3D.\nEls científics busquen seguir analitzant si un inhibidor, PI-88, té potencial com un tractament de reparació de mielina per recuperar les funcions en Esclerosi Múltiple.\nInvestigadors de la Universitat de Buffalo han identificat la molècula SULF2, involucrada en la senyalització cel·lular, com una possible diana per estratègies que promoguin la reparació de la mielina, la substància que recobreix les fibres nervioses i que es fa malbé en l’Esclerosi Múltiple (EM) .\nSULF2 es troba en alts nivells en lesions cerebrals en persones amb EM, quan aquesta molècula s’elimina de models d’EM de ratolí la reparació de la mielina s’accelera.\nL’equip científic també ha informat que PI-88, un inhibidor de SULF2 que ara es troba en assaigs clínics per per tractar el càncer, millora una reparació en ratolins amb mielina danyada. Aquesta investigació va ser recolzada en part per la National MS Society, i l’equip va aprofitar aquests resultats per obtenir finançament per al Programa de Recerca en EM de el Departament de Defensa per continuar analitzant si PI-88 té potencial com un tractament de reparació de mielina per recuperar les funcions en Esclerosi Múltiple.\n-Font consultada: National MS Society\n-Article científic original: En Nature Communications


Rentar i assecar els peluixos: així funciona – Asigoy\nHome projectes de bricolatge Rentar i assecar els peluixos: així funciona\nRentar i assecar els peluixos: així funciona\nby adminon novembre 23, 2021 novembre 23, 2021 Leave a Comment on Rentar i assecar els peluixos: així funciona\nMolts nens no s’emocionen quan s’ha de rentar el seu estimat peluix. La neteja regular és essencial només per motius higiènics. Amb uns quants trucs senzills, els óssos de peluix i els conillets de peluix poden tornar a netejar-se molt i encara romandre esponjosos.\nTanmateix, hauríeu de tenir en compte algunes coses importants perquè el peluix favorit del vostre fill sobrevisqui il·lès a la neteja.\nPrimer llegiu atentament l’etiqueta de l’animal de peluix. Diu si fins i tot es pot rentar i, si és així, com. Alguns peluixos no són aptes per rentar-los a la rentadora. Sobretot, inclou els peluixos més grans amb farciment de llana de fusta o palla. Altres fets amb tela de felpa o microfibra es poden rentar fàcilment a la rentadora.\nRentar els peluixos a la rentadora\nSi el peluix a netejar és adequat per a la rentadora, procediu de la següent manera:\nTraieu tots els articles solts, com ara roba.\nComprovar totes les costures del peluix i, si cal, segellar-les amb una agulla i fil abans de rentar-les. Això evitarà que el farciment es desprengui durant el rentat.\nPosa el peluix en una xarxa de bugaderia o, alternativament, en una funda de coixí a la rentadora.\nTrieu un detergent suau per a la roba. El detergent de llana és el millor per a això.\nRentar el peluix a 30 ° C amb un cicle suau o cicle de llana. Les temperatures més altes poden danyar el material. També heu d’anar amb compte amb el cicle de centrifugació: escolliu una velocitat baixa o ometeu-lo del tot.\nDeixeu assecar el peluix durant uns dies. Això funciona millor en un lloc càlid o a l’aire fresc. Si el temps no acompanya, podeu posar els peluixos rentats al cavallet o penjar-hi. Per cert, les assecadores elèctriques són tabú per a aquest propòsit.\nConsell: Millor no utilitzar suavitzant. Només s’adhereix a les fibres del peluix, la qual cosa la fa menys esponjosa després del rentat.\nRentar els peluixos rentant-se a mà\nSi el peluix és massa gran o no és adequat per a la rentadora, podeu rentar-lo a mà. Per fer-ho, seguiu les instruccions pas a pas a continuació:\nDe nou, traieu tots els objectes solts i comproveu que el peluix no tingui costures trencades.\nRentar l’animal de peluix a la pica o la banyera amb una mica de detergent líquid o amb aigua i sabó. Assegureu-vos, però, que l’aigua no sigui més calenta de 30 ° C.\nEsbandiu el peluix fins que hàgiu eliminat l’última part del detergent.\nDesprés de rentar-lo, premeu suaument el peluix i deixeu-lo assecar completament a l’aire fresc o al cavallet de la roba.\nEn general, els peluixos s’han de rentar amb la menor freqüència possible, ja que són bastant delicats. Com més sovint un ós de peluix hagi de suportar un rentat, més gran és el risc que s’encongeixi, perdi el seu color o esponjositat o es faci malbé.\nNetegeu el peluix sense rentar-lo\nPer a aquest mètode alternatiu, poseu el peluix en una bossa de plàstic segellable i afegiu una mica de midó de blat de moro o bicarbonat de sodi. Tanqueu la bossa i agiteu-la enèrgicament. Passades 24 hores, aspireu amb cura les restes amb l’aspiradora o sacsegeu bé els peluixos.\nAmb aquests consells, els vostres fills gaudiran dels seus peluixos preferits durant molt de temps!\nDesprés de rentar els peluixos, tens ganes de fer manualitats? En aquest article trobareu 6 idees de reciclatge per a joguines, peluixos i maons Lego.\nFonts: utopia, persil\nMiniatura: © Pinterest / reviewed.com\nPrevious ArticleGorro de ganxet Caron Big Donut O’go Bun\nNext Article7 tipus de fusta que no s’han de cremar mai\n6 possibles interpretacions per als teus malsons de por\n3 deliciosos regals de diners: regaleu diners amb una diferència!


Continuem la síntesi de l'Exhortació postsinodal "Viu Crist" del Sant Pare Francesc (25 de març de 2019), dirigida als joves i a tot el Poble de Déu.\n5.- El capítol cinquè (nn.134-178) titulat "Camins de joventut" presenta la joventut com un temps de somnis i d'eleccions a les quals se sumen les ganes de viure i d'experimentar. El Papa subratlla com per més que un visqui i experimenti no arribarà al fons de la joventut, no coneixerà la veritable plenitud de ser jove, si no troba cada dia el gran amic, si no viu en amistat amb Crist. A continuació, el capítol se centra en el creixement i la maduració dels joves, destacant que créixer és conservar i alimentar les coses més precioses que regala la joventut, però al mateix temps és estar obert a purificar el que no és bo i a rebre nous dons de Déu, que crida a desenvolupar el que un hom val. Anima els joves a seguir les sendes de fraternitat per no caure en la temptació de tancar-se en un mateix, en els propis problemes, sentiments ferits, lamentacions i comoditats. El capítol acaba demanant joves compromesos (nn. 168-174) i els anima a comprometre’s perquè sap que "el teu cor, cor jove, vol construir un món millor". I acaba demanant-los que siguin missioners valents, que donin testimoni de l'Evangeli a tot arreu, amb la seva pròpia vida.\n6.- "Joves amb arrels", és el títol del capítol sisè (nn. 179-201). El Papa amb to personal anima el jove "que no t’arrenquin de la terra", demanant-li que no menyspreï ni rebutgi la història, la riquesa espiritual i humana que es va anar transmetent al llarg de les generacions, ignorant tot el que els ha precedit. Per això el document anima els joves a cuidar la seva relació amb la gent gran, advertint del perill de la ruptura entre generacions. Si els joves i els ancians s'obren a l'Esperit, produeixen una combinació meravellosa. Els ancians somien i els joves veuen visions. Com es complementen les dues coses? Els convida a arriscar-se junts, joves i ancians, per poder aprendre els uns dels altres.\n7.- El capítol setè (nn. 202-247) està enterament dedicat a "La pastoral dels joves". El Papa afirma amb rotunditat que la pastoral juvenil ha de ser una pastoral sinodal, subratllant com els mateixos joves són agents de la pastoral juvenil. I proposa unes grans línies d'acció en la pastoral dels joves (nn. 209-215): una és la recerca, la convocatòria, la crida que atregui nous joves a l'experiència del Senyor. Una altra és el creixement, el desenvolupament d'un camí de maduració dels que ja han fet aquesta experiència. El Papa destaca que necessitem crear ambients adequats, llocs propis que ells puguin condicionar al seu gust, i on puguin entrar i sortir amb llibertat, llocs que els acullin i on s’hi puguin acostar espontàniament i amb confiança a l’encontre d'altres joves. Dedica un apartat també a parlar de la pastoral de les institucions educatives (nn. 221-223), presentant diferents àmbits per desenvolupar pastorals concretes. Finalment, el capítol acaba reclamant una pastoral popular juvenil, animant al fet que els joves siguin sempre missioners, i acaba destacant que és imprescindible l'acompanyament dels adults (nn. 242-247) ja que els joves necessiten ser respectats en la seva llibertat, però també necessiten ser acompanyats.


Connecta't a la lectura » El gran Gatsby\nby miolpe on 13, octubre, 2015\nNi tan sols la revista Times li va atorgar un espai ben situat quan la novel·la es va publicar el 1925, relegant-la a un simple paràgraf en la segona pàgina de la secció de literatura. 90 anys després, no obstant és considerada com una de les millors novel·les del segle XX.\nEscrita amb una prosa impecable i elegant, tant que no s’entén com en algún moment va estar censurada per les referències sexuals -absolutament inexistents- i el seu vocabulari grosser, aquesta història és el fidel reflex de l’alta societat estadounidenca dels anys vint: poderosa, freda i frívola. Societat on Gatsby tracta de fer-se un lloc amb una clara intenció, canviar el passat de pobresa que li va impedir donar un futur pròsper a Daisy, la dona de qui continua profundament enamorat i que finalment es va casar amb una estrella de la lliga universitària de futbol provinent d’una poderosa i adinerada família. Ara, amb un nou estatus social, Gatsby lluita per recuperar-la.\nSi encara no l’has llegit, és el moment de fer-ho, a la Biblioteca pots trobar també la versió cinematogràfica de l’any 74 amb Rober Redford en el paper protagonista.


El MoraBanc cau contra el Saragossa (83-98)\nEls tricolors han arrencat bé però han anat a remolc des del segon quart\nSergi Garcia, durant el duel contra el Saragossa.\nActualitzada 11/12/2020 a les 20:28\nEl MoraBanc ha sumat la segona derrota consecutiva després de caure 83-98 contra el Casademont Saragossa al Poliesportiu. Els tricolors han arrencat bé, però s’han anat desfent des del segon quart i ha acabat tenint una diferència en contra que ha estat impossible de salvar.\nEl duel ha arrencat amb màxima igualtat i amb un vell conegut, Dylan Ennis, sostenint els aragonesos, tot i que els seus 12 punts al primer quart han estat insuficients per superar els tricolors, que manaven 28-25 després dels deu primers minuts gràcies a un triple final de Jelínek. El MoraBanc ha anat caient poc a poc davant de la força interior dels saragossans, que ha suposat que arribessin a agafar una màxima diferència de 10 punts que ha acabat sent de nou al descans (46-55).\nA la represa, les coses han seguit anant malament i els aragonesos s’han arribat a posar 19 amunt (46-65) després d’un molt mal inici de quart del MoraBanc, que ha pogut refer-se i situar-se a deu punts al final del tercer quart (65-75), tot i que no ha passat de ser un miratge, i el conjunt visitant s’ha acabat imposant 83-98.\nDylan Ennis ha estat el millor dels visitants amb 20 punts, mentre que el màxim anotador dels tricolors ha estat David Jelínek amb 20 punts.\nEls tricolors marxen demà mateix a Sant Sebastià, on diumenge jugaran un nou duel de la marató de partits contra l’Acunsa GBC.\nDavid va dir..Avui s ha fet un mal partit pero no es pot ser massa dur amb l equip ja que venien de una serie de partits en que s'havia jugat molt bei a mes amb un joc espectacular. El que hem sembla preocupant però, es d una banda que malgastem d aquesta manera una plaça i un salari que tant ens fa falta en Colom quant es obvi ja que no aporta res i que en tot cas Navarro no compta pas amb ell i dos aqui hi ha un problema i greu tant en la preparació física com en el cos mèdic/fisios del club tantes lesions ja no poden ser mala sort, aquí hi ha un problema i gordo.\nDavid, crec que tens raó. La plaça de Colom es "política" i la corrua de lesions dona qué penssar.\n#2 Joan Arias Camps\nAvui s ha fet un mal partit pero no es pot ser massa dur amb l equip ja que venien de una serie de partits en que s'havia jugat molt bei a mes amb un joc espectacular. El que hem sembla preocupant però, es d una banda que malgastem d aquesta manera una plaça i un salari que tant ens fa falta en Colom quant es obvi ja que no aporta res i que en tot cas Navarro no compta pas amb ell i dos aqui hi ha un problema i greu tant en la preparació física com en el cos mèdic/fisios del club tantes lesions ja no poden ser mala sort, aquí hi ha un problema i gordo.


420 ANGEL NUMBER: EL SIGNIFICAT ESPECIAL QUE LA MAJORIA DE LA GENT NO CONEIX !! - NOMBRES D’ÀNGELS\n420 Angel Number: el significat especial que la majoria de la gent no coneix !!\nSignificat i simbolisme de l'Àngel número 420\nEl significat del número 420 demana que seguiu una carrera que us farà sentir satisfet, desafiat, inspirat i motivat.\nNo serà una tasca fàcil i fins i tot pot requerir diversos intents abans de trobar-ne una.\nPerò els vostres àngels guardians us animen a seguir els vostres somnis i a començar-los el més aviat possible. No voleu envellir ple de molts penediments només perquè teniu massa por o massa ocupats per provar-los.\nQuan t’ofereixi l’oportunitat de fer alguna cosa que t’apassioni, agafa-ho. No posponeu els vostres somnis perquè el temps és preciós i la vida és curta.\nQuan continueu veient 420, se us crida a treballar al servei dels altres. Feu el que pugueu per millorar la vida dels altres i compartiu els vostres dots i talents per proporcionar-los felicitat i alegria.\nUtilitzeu els vostres regals per proporcionar als vostres éssers estimats una bona vida i una llar feliç. Veure els teus éssers estimats feliços, segurs i ben cuidats serà la recompensa més gran de la teva vida.\nVeure 420 a tot arreu\nNo només el número d’àngel 420, sinó també cada número existent té un significat, i el significat es duplica quan els números s’utilitzen junts per formar una seqüència.\nQuan el regne dels àngels ens vol comunicar, utilitzen diversos signes que saben que entendrem. Un exemple d’aquests signes és l’ús comú de numerologia . Es tracta de seqüències de nombres com el número d’àngel 420, que sempre té un significat i un missatge profunds.\nAquests números vénen amb missatges especials sobre la nostra vida, espiritualitat i com ens relacionem.\nCom a humans, la nostra tasca és descobrir aquests números sempre que apareixen i ser capaç de desxifrar el significat més profund. Per fer-ho, hem de posar-nos en contacte amb nosaltres mateixos i examinar la nostra consciència per saber on ens hem equivocat i on hem de canviar.\nEn concret, tindrem com a objectiu definir el número 420 Angel. Si aquest número us apareix i no sabeu què us reserven els àngels, no us cal que us preocupeu, només heu de llegir i aprendre, del qual sabreu conduir la vostra vida.\nQuè significa el número d'àngel 420?\nEl més probable és que us pregunteu a vosaltres mateixos, què significa realment el número d’àngel 420?\nEl número 420 està format per tres nombres, 4, 2 i 0. Cadascun d'ells té un significat diferent de l'altre, donant al número final un significat molt ric però encara divers de cada número individual.\nEl número 4 busca explorar profundament la vostra obertura i honestedat. Com que és la millor política, el número 4 sembla assegurar-vos que teniu el millor comportament i que sabeu que adoptar allò que no us pertany, independentment dels esdeveniments previs a la situació.\nEl número 2 significa tractar a tots com a iguals, malgrat les diferències que puguin tenir entre ells. Aquestes diferències poden ser la classe social, l'estabilitat financera, la religió o la raça. El número 2 també busca conèixer el propòsit pel qual vau ser creat i si esteu treballant per aconseguir-ho.\nEl número 0 té diferents significats, sent el més comú la unió amb Déu. Representa la presència de Déu a les nostres vides i a cada torn, i a més d’això va profetitzar com Déu està disposat a donar-nos nous inicis.\nEl número 42 significa que hauríeu de ser humil malgrat el vostre estatus, mentre que el número 20 dicta que assegureu-vos que no tingueu cap mal al cor, mals com l'odi i la gelosia.\nEls àngels us mostren aquest número perquè saben que la vostra vida està a punt d’il·luminar-se. Una oportunitat està a punt de presentar-se, ja sigui a la feina per millorar la vostra posició financera, o una obertura espiritual per millorar la vostra fe.\nQuan la gent acudeix a nosaltres per demanar-nos ajuda, els eliminem i els acusem de molestos. Aquest número us ho adverteix, ja que el vostre àngel de la guarda vol que ajudeu els vostres afins. No rebutgeu algú que ho necessiti, ja que la vostra ajuda canviarà la seva vida.\nHi ha una gran possibilitat que es posi una responsabilitat més gran a la seva espatlla, responsabilitat que se li confiarà. Aquest pot ser un gatet de compte, on estareu en contacte directe amb els diners. El vostre àngel vol que sigueu de confiança i que no us apropieu de fons.\nLa importància del número d'àngel 420\nEl número de 420 àngels té una importància o importància cabdal a les nostres vides.\nfestes d'aniversari amb descompte de formatge chuck e\nEl número ens proporciona un propòsit per viure i fa que la vida valgui la pena, garantint una pau interior plena de guies espirituals positives del regne.\nPer convertir-nos en persones d’importància a la societat o als nostres llocs de treball, hem de tenir una mà orientadora que ens doni la saviesa necessària. Això es fa millor quan el vostre àngel de la guarda us ajuda a caminar per les pujades i baixades de la vida.\nAquesta guia us farà admirable i les persones estaran ansioses per seguir el vostre exemple, convertint-lo en el seu líder cada vegada que sorgeixi una oportunitat. El nombre, però, vol que sàpigueu que el vostre lideratge serà de servitud i no d’ordres a la gent.\nEls àngels, a través d’aquest número, prometen ajudar-vos a convertir-vos en una persona d’honor, amb una mentalitat oberta i conscient de les diverses forces universals que els poden apartar de la fe.\nVeure aquest número d’àngel us elevarà a nivells d’il·luminació i saviesa increïbles, nivells en els quals posseireu alts nivells d’autoconsciència. Amb això, començareu a tenir control sobre les diverses forces que afecten la vostra vida.\nAmb aquest número d’àngels es prometen nous inicis i el que heu de fer és deixar que els àngels es facin càrrec. Déu està disposat a manifestar els seus poders a través de vosaltres, de manera que esteu segurs que no us podeu equivocar.\nL’àngel número 420 té a veure amb l’autoexpressió. Si heu estat mirant una possible ànima bessona, només cal que trenqueu el gel i el vostre àngel de la guarda farà la resta.\nHaureu d’aconseguir el moment perfecte per obrir-vos, treure’ls per una cita o sorprendre’ls amb un banquet de flors i, a continuació, obriu el vostre cor sobre les sensacions que teniu. Pot ser un moment tens, però obriu una porta d’oportunitats amb ells.\nEn una relació, l’àngel de la guarda esperarà nivells elevats d’honestedat envers el seu cònjuge, cosa que eliminarà el risc de trencament.\nidees per a una caça d’ous de Pasqua\nL’amor no només cobreix els llaços matrimonials, sinó també l’amor que tenim pels altres. Aquest amor pel proïsme us obligarà a estar sempre disponible per ajudar els qui ho necessiten. També us portarà a participar en diversos actes de misericòrdia.\nDéu també vol que sàpigues que t’estima i, per això, fa la raó per la qual fa un esforç extra enviant els seus àngels per assegurar-te un futur millor amb aquest número d’àngel.\nL'univers seria incomplet sense àngels perquè són ells els que actuen com a connexió entre nosaltres i Déu. Actuen com la mà del creador a l’hora d’enviar missatges i complir promeses. La nostra tasca principal és escoltar-los i obeir-los com fem el nostre Creador.\nAlba l’1 d’octubre de 2019\nL’Àngel 420, que persegueixo avançar, realment lluito amb la presa de decisions. Quina és la màxima prioritat. I enfocament? Ser una dona forta de rock i compassiva i comprometre'm i dedicar-me a James Graham? Saltar a l’autobús defensant la meva bona i respectada paraula i la meva reputació que desgastava la meva pròpia gent quan em van proposar de tornar a estar a KC.mo? Per conèixer a Millie? Fixeu-vos el recte i netegeu-vos i acosteu-vos amb Kirsten i tots dos s’acosten amb les seves dues germanes lil? I ser una dona de la qual les noies esperen i dels que estan orgullosos els Huffman i els mckenzies ?? I el desig de formar part de la meva vida i de les meves noies !? O kacey i Keith i cj i Shelby? Crec que Déu em va donar instruccions sobre com netejar espiritualment diverses cases de la gent de MS i AL. ! He de tornar enrere i ser un model positiu i donar exemple ?? Aquí sé que m’ha mostrat i m’ha situat. Només falta la meva força per Pequín la meva sobrietat en aquest moment. Estic preparat! Només desitjo un entorn lliure de metanfetamina! Jo per poder reunir-me amb els membres del club implicats. Gent de pobles i etc les meves idees! No puc ni sóc capaç de posar en joc tantes ofertes de tipus commuty. Sobretot en algun lloc on no vaig créixer! Odio veure aquestes grans visions i idees inspiradores per desaprofitar quan es poguessin implementar. Usat i convertit en gent de massa sorprenent i inspiradora, comença per a una nació més feliç que tot beneficia !? Igual que els meus pensaments com a renovació del disseny per recuperar el programa D.A.R.E. O els programes i l’assistència en matèria d’habitatge / sensesostre que ofereixen a gran escala, però també fan més responsables les accions i les opcions. Si els sol·liciten. I, al mateix temps, no es compleixen regles tan clares que un home de 48 anys o una mare de 27 anys de dos anys se sent com el seu dret a l’adult i la llibertat menys sufocada. !? Després, per últim i no per això menys important ... Doug ... He de dir l'infern amb tot això i perseguir la meva veritable ànima bessona amb confiança en Fe i esperança. La reconnexió es torna a provocar i tot és increïble, ja que es pensava que fora !?\nSi us plau, Gabriel i Micheal, els meus àngels arch! Ajudeu-me a veure un camí clar en el qual tots els altres m’orienten ... Déu. Vull la vostra voluntat només si significa la meva felicitat i el meu pla complet i que sé que viu els meus propòsits com a ajuda a crear que jo també visc els altres. . Si us plau, ajuda, vull fer mal ni més ni més ni menys, però no puc estar a ks i Missouri, Texas i Mississippi alhora. i que encara cap d'aquests no em porta directament a casa. ..\nc. bingo del dia de patricks\njocs de dutxa de nadons per al lloc de treball


Només un 5,8% dels catalans que viuen a l'estranger podran votar | NacióDigital\nper ACN, 21 de maig de 2014 a les 19:41 |\nPolítica, Federació Internacional d'Entitats Catalanes, vot per correu, Antoni Montserrat\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 16:52\nJajaja din problema general aqui sen fa un atac a catalunya. La hostia ja en som de narcissistes ja. Em semble ens pensem que som el melic del mon a vegades.\nI per què no deixen votar per correu electrònic?\nPer Tinc un vot el 22 de maig de 2014 a les 15:02\nSi els certificats i documents són vàlids i legals per altres coses per què no permeten que es faci la votació per correu electrònic? I fóra instantani.\nFer una bona inversió\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 09:30\nJo també tinc un familiar fora a ee.uu La millor INVERSIÓ DE FUTUR que pot fer, es vindre a votar aquí, ara i el 9N, encara que es vagi just de peles, ja que fan la punyeta allá...... que si que la estan fent segons diu i diuen ¡¡\nNi 25 M ni 9N. Vergonta !\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 05:59\nUn vot independentista menys, en el meu cas, per escrutar. A hores d'ara, tampoc he rebut res. Una vergonya de sistema i d' estat. Una raó més per fotre el camp ! Em sento abandonat i decepcionat. No cal ni pensar què passarà en el referendum o les possibles eleccions catalanes. Visca Catalunya, Lliure ! Utah, USA.\nEspanya es el tercermundisme\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 04:38\nJo visc a Singapur. Com pot ser que en ple segle XXI hagis TU de demanar les paperetes per poder votar (com si votar fos un dret per gent rara, pero no cap obligacio moral). Una vegada aixo has d'esperar que t'ho enviin des de Correos escanyoles, i llavors ho has de portar tu mateix a l'embaixada! Es que es de bojos. Esta clar que als espanyols no els interessa que els que vivim a for a votem (majoritariament Catalans amb un nivell cultural molt alt). Es a dir, vots per a PPPSOE = 0.\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 03:42\nja votarán els milers de nous catalans subvencionats per la Gene,quants Catalans marxaríen si poguessin,és el que tenen les retallades,fora de broma;emigrar o morir,perquè les nostres institucions no ens ajuden en res,tot un apartheid que la majoria no veu.No hi ha dubte que serem un gran pais,veurem quants en quedem\nQualitat democràtica espanyola: inexistent\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 02:12\nNo deien que tanquèssim les embaixades catalanes i compartir les espanyoles?. Que bruts que són. Bé, doncs això que està passant amb el dret d'aquests ciutadans europeus, s'ha de denunciar a la UE. El vot, a Europa és la principal vàlua, mentre a Espanya, se'l passen per l'entrecuix.\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 01:30\nA mi el 25-N em varen arribar les paperetes el Decembre. Per sort aquest cop, a mi em van arribar, vaig tindra d'anar a buscar les paperetes certificades a correu el 19 de Maig. Vaig enviar el meu vot el 20 (l'últim dia) per poguer enviar el meu vot per correu. El rebut del meu vot certificat, diu que arribarà al consulat espanyol el 23 de maig. O sigui que no sé com pot el consulat espanyol enviar a temps el meu vot per què conti pel diumenge 25. Qui ens assegura que els consulats espanyols envien els nostres vots al cens electorals? Bona sort a tothom!\nPer Anònim el 22 de maig de 2014 a les 01:03\njo visc als EUA també, i en el meu cas, quan vaig anar al consolat de NY a sol·licitar el vot, el bandarra de torn em va posar les traves suficients per a que no pogués votar. Tot sigui dit, el primer que em va dir el noi de la finestreta al agafar la meva documentació va ser "ah, vienes de Barcelona?" amb una mica de sorna..... no es per a ser malpensat però....\nQueixa formal a Europa. Tothom ha de tenir l'opció de votar\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 23:32\nSi això passa a les europees, que no passarà al 9N.\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 22:36\nja teniu els bitllets per ser aquí el 09-11 ?\nAls EUA ja en som uns quants\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 21:18\nA mi no m'ha arribat res tot i fer la sol.licitud amb temps.\nAls EUA tampoc\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 20:27\nAls Estats Units a mi no m'ha arribat res i això que vaig fer la sol.licitud així que em va arribar. A les últimes eleccions les paperetes van arribar a misses dites. Tampoc espero massa aquest cop.\nPer Miki mouse el 21 de maig de 2014 a les 20:24\nSóc català resident a Malta i, m'ha arribat la informacó i les butlletes per poder votar avui, que era l'últim dia! He hagut de no anar a la feina per poder exercir el meu dret a vot.\nPer cabrejat! el 21 de maig de 2014 a les 20:05\nA Nicaragua, encara no han arribat les paperetes. Aixi que de moment NO podem votar. En el meu cas he fet els tramits corresponents en temps i forma pero sembla que el sistem no funciona. Aixi que si algu no pensava anar a votar, podeu votar per mi, jo que vull anar i no puc. Visca Catalunya lliure i democratica!\nQue tornin a CASA\nPer Anònim el 21 de maig de 2014 a les 19:57\nEls que no estan als EUA, Canadà, Alemanya, Itàlia, Rússia, Japó, Xina i Corea Sud al meu entendre estan perdent el temps.


Seguiment del traspàs de Rodalies - Pàgina 57 - Transport.cat\nHora i data actual: Dilluns 10/05/2021 10:54\nEntrada Autor: robertotlh » Dimarts 14/06/2016 11:49\nEls horaris són correctes, el que és incorrecte és el llastimós estat de la infraestructura, que no permet complir-los. A la persona que arriba tard cada dia a la feina no li serveix de res que la Generalitat li confirmi que efectivament arribarà tard a la feina i que si no li agrada, que es desperti abans o que vagi amb autobús o cotxe.\nEs mesquí forçar la confrontació política? Més mesquí és no pressupostar inversions en la xarxa ferroviària catalana i no executar les poques pressupostades. I la confrontació és l'únic que pot fer la Generalitat, ja portem masses anys veient com fer-li el gara-gara a Foment com han fet tots els Governs fins ara no serveix de res.\nEntrada Autor: Sagrerenc » Dimarts 14/06/2016 14:48\nQuan es dissenyen uns horaris ja es pren en compte un temps de marge (5%) que té en compte les possibles LTV que hi pugui haver en condicions normals (degut a obres, defectes puntuals de la infraestructura, etc.). Quan aquestes LTV s'acumulen fins a tal punt que aquest marge del 5% esdevé insuficient, crec que l'operador del servei té tot el dret a reclamar que s'accelerin les millores en la infraestructura.\nEntrada Autor: Miquel » Dimarts 14/06/2016 16:16\nNo, els horaris no són correctes ja que amb prou feines s'adapten a la realitat.\nEls horaris s'han d'adaptar a les circumstàncies. La infrastructura ha de ser millorara i reparada, però ara que posin els horaris REALS, i cada cop que alguna cosa grossa es vagi arreglant, que es vagin modificant els temps.\nEl que és absurd es que ens quedem amb els horaris que més ens afavoreixen únicament per reclamar, sense pensar que a la realitat, aquests horaris trastoquen els plans del passatge, i per suposat, els dels maquinistes, doncs aquests es veuen obligats dia rere dia a mirar de complir un horari que saben que es irrealitzable.\nEs com si ara reclamem que FGC posi els hroaris de quan els R5 i R6 trigàven menys a arribar a Barcelona. No te cap sentit. Les protestes (que n'hi ha d'haver) han d'anar fora dels llibres d'horaris...\nEntrada Autor: oriolp13 » Dimecres 15/06/2016 23:01\nPoso la notícia aquí, ja que segueix el tema que se n'ha parlat últimament (l'enllaç inlclou el vídeo de la notícia)\nhttp://www.ccma.cat/tv3/alacarta/teleno ... k.facebook\nTV3 ha tingut accés al document amb el més d'un centenar d'incidències a la xarxa de RENFE a Catalunya. Aquestes avaries, que estan pendents de reparació per part d'Adif -algunes des de fa anys-, obliguen a limitar la velocitat i provoquen retards crònics. La Generalitat reclamava des de feia mesos aquest document.\nEntrada Autor: Adolescent barceloní » Dimecres 15/06/2016 23:19\nUn bon reportatge. Diuen que demà a Els Matins i als Telenotícies faran un ampli reportatge sobre les incidències. Bona pensada per part de TV3.\nEntrada Autor: UT440_132M » Dimecres 15/06/2016 23:28\nPel que he pogut veure, en el cas de la R3, la majoria d'incidències, son a causa de trinxeres en mal estat. Tot i així, hi ha una limitació en el mapa, que jo no li he vist els últims dies. Sortint de l'antic baixador de Taradell cap a Vic, segons el mapa de TV3 hi ha una limitació a 30 , per no recordo què, que te a veure amb el balast. Fa una setmana vaig passar per allà, i els trens anàven a la velocitat de sempre, sobre uns 100 km/h.\nEntrada Autor: Adolescent barceloní » Dimecres 15/06/2016 23:28\nhttp://www.ccma.cat/324/126-incidencies ... a/2736353/\nAquí hi ha un mapa amb les limitacions temporals de velocitat, la causa i la data des de la qual la limitació s'aplica. És un document tan interessant que, aquí al fòrum, hauria de destacar-se d'alguna forma:\nhttp://www.ccma.cat/324/els-punts-negre ... cial/2230/\nEntrada Autor: Advocat del diable » Dimecres 15/06/2016 23:51\nUT440_132M ha escrit: Pel que he pogut veure, en el cas de la R3, la majoria d'incidències, son a causa de trinxeres en mal estat. Tot i així, hi ha una limitació en el mapa, que jo no li he vist els últims dies. Sortint de l'antic baixador de Taradell cap a Vic, segons el mapa de TV3 hi ha una limitació a 30 , per no recordo què, que te a veure amb el balast. Fa una setmana vaig passar per allà, i els trens anàven a la velocitat de sempre, sobre uns 100 km/h.\nTV3 no té ni idea del que està explicant...és per depuració de balast.... és a dir, per un obra de millora a la via. Resulta que estem molt indignats perquè l´Adif fa millores a la via..... vergonyosa l´incompetència i la manipulació dels mitjans públics de comunicació. 126 LTV... indignant....és un número assimilable a altres xarxes?. Si diem que a la xarxa alemanya hi ha 1260 LTV (m´ho invento)... seria 10 vegades més indignant?... aquest és el nivell del Conseller i els seus mitjans. Dir que els endarreriments son culpa sobretot de les LTV en plena vaga dels maquinistes que no oblidem treballen per la Generalitat, és simplement ofensiu. Un apunt més... diu el propi reportatge que aquest document exclussiu fa una setmana que el té la Generalitat... al menys podien disimular una mica, que filtrar documents privats és com a mínim mesquí... Un reportatge lamentable.\nEntrada Autor: Advocat del diable » Dijous 16/06/2016 0:09\nAdolescent barceloní ha escrit: http://www.ccma.cat/324/126-incidencies ... a/2736353/\nDe veritat... a la Granyadella es veu que estàn movent les terres per la finestra del tren.... és a dir, Adif està ja arreglant el terraplè... però a TV3 se li oblida comentar-ho.... un petit oblit potser una mica manipulador però molt convenient. A Sants... resulta que l´estació més important de la xarxa amb vies pràcticament noves (es va renovar completament amb l´entrada de la LAV i 10 anys per una via és poc temps) tenen un 30 km/h per mal estat de vies..... bonissim.... només cal anar amb qualsevol tren i veure el traçat de les vies.... és EVIDENT que la limitació que hi hagi no és per mal estat de la via sino per traçat... els de TV3 no tenen ni idea del que parlen, ni remota idea. El document és molt interessant, per algú que el sap interpretar-lo... Vergonyós el reportatge de TV3.\nEntrada Autor: victorcasta » Dijous 16/06/2016 5:08\nEl que és lamentable és que intentis exculpar Adif de tota responsabilitat quan hi ha limitacions TEMPORALS que porten més de 15 anys vigents. I em diràs que és perquè hi treballen! I a sobre tens la barra d'intentar-nos colar que si els maquinistes de Renfe fan vaga preguntem a la Generalitat que treballen per a ella! Doncs no. Treballen per Renfe i Renfe treballa és Ministeri de Foment.\nEntrada Autor: robertotlh » Dijous 16/06/2016 10:58\nEt desqualifiques tu solet, la R3 també es va renovar SENCERA fa una mica més d'una dècada i mira com està. La R12 igual. Renovar no serveix de res si no fas MANTENIMENT. Hi ha limitacions que hi són desde el 2000,2004 o 2005, quina interpretació en fas?\nLes limitacions que hi hagi a Alemanya o a qualsevol altre país, francament m importen un bledo, en el suposat cas que a altres llocs tinguin més limitacions per quilòmetre no faria més petit el problema que tenim aquí. A França hi ha vies en mal estat? Sí, perquè hi ha moltes vies secundàries. Aquí totes les línies tenen un alt trànsit de trens, les secundàries desafortunadament es van tancar totes en comptes d'invertir-hi.\nEntrada Autor: Renfe451 » Dijous 16/06/2016 22:43\nDoncs els de TV3 per no tenir ni remota idea han destapat les vergonyes d'aquesta xarxa tan miserable que tenim des de fa ANYS a través de dades contrastades. No s'ha invertit RES per millorar l'infraestructura, com a molt adaptacions d'estacions i PROU. On estan les inversions que fan falta per arreglar els despreniments a l'R2 Sud (sí, n'hi han també segons TV3), R3 o a l'R4? Per no parlar de l'R12 que clama al cel. Entre Mollerussa i Lleida, degut al lamentable estat de la via el tren es mou massa fins i tot.\nTampoc pot ser que en línies com l'R15 o l'R16, hi hagin retards dia sí i dia també. I més tenint en compte que són eixos importants de comunicació amb el sud del país.\nEl que cal és l'expulsió definitiva d'Adif a Catalunya, cada dia ho veig més clar. Més tenint en compte que l'empresa manté un diàleg nul amb la Generalitat per millorar aspectes clau. No ens ho mereixem.\nEntrada Autor: albe6 » Divendres 17/06/2016 0:02\nEl reportatge de TV3 no està tan bé com sembla\nEn molts llocs s'han menjat els CSV amb patates i posen una velocitat teòrica o màxima que supera amb escreix el que marca el CSV, quant ja s'ha dit per activa i passiva que el CSV és per seguretat i no és temporal.\nSi volen fer les coses bé, que comparin amb les marxes oficials, no amb limits "teòrics" pre CSV\nEntrada Autor: UT440_132M » Divendres 17/06/2016 0:24\nLa R3 s'emporta la palma, especialment el tram Ripoll - Sant Quirze de Besora. 6 LTV a 30 km/h, només sortir del túnel cantó nord de Sant Quirze, ja hi ha una LTV. El que em sobta d'aquest reportatge, és que hi ha trams de la R3 on exposen que la velocitat màxima a la que podrien anar els trens, seria 135 km/h, però la realitat és que la velocitat màxima de la línia son 115 km/h, entre Les Franqueses i La Garriga. A més, encara que els 135 km/h, fossin autèntics, els actuals trens de la línia no podrien anar a més de 120, tot el material son UT447, excepte dos mercaderies a Granollers i Vic, servits per 253, i ja no comptem els trens d'obra i altres, com els auscultadors o herbicides.\nEl reportatge, però, ha servit per destapar les vergonyoses inversions d'Adif en matèria de ferrocarril convencional. Si tinguessin una mica de vergonya, demà mateix s'aprovarien les inversions necessàries per solucionar les afectacions més urgents, com arreglar l'enclavament de Mont-roig del Camp, o el terraplè de la Granyanella, entre altres.\nPerò lamentablement, em temo que tot això seguirà així durant molt temps encara, i més si hi ha un hipotètic canvi de govern a Madrid.\nEntrada Autor: albe6 » Divendres 17/06/2016 0:36\nL'enclavament de Mont-Roig ja està licitat per la via d'urgència i l'adjudicatari li ha assignat màxima prioritat\nHa estat impossible salvar-lo. Es va cremar del tot i s'ha de canviar sencer.\nI canviar-lo sencer implica dissenyar-lo, construïr-lo (són a mida per a cada lloc) i instal·lar-lo.\nAvui en dia amb els nous models electrònics seràn aproximadament uns dos mesos a que estigui llest.\nDe mentre, s'opera en BT a la zona i Mont-Roig queda inútil per creuaments (es retiren els desviaments per no haver de posar limitació temporal)\nEntrada Autor: jordi » Divendres 17/06/2016 0:58\nLa informació que publica TV3 no se l'ha tret de la màniga. Com tu molt bé dius aquesta informació ha estat donada a la Generalitat de Catalunya, després de demanar-la a foment un munt de vagdes sense tenir èxit. Les dades són les donades pel ministeri. Si ni ells mateixos saben com està la xarxa ferroviària no és culpa de TV3.\nSi el document feia una setmana que el tenia la Generalitat de Catalunya és normal que aquesta vulgui que els usuaris de RENFE sàpiguen d'una vegada per totes per què un 80% de vegades els trens que agafem son impuntuals. Aquí no s'ha filtrat res, s'ha publicat un document molt necessari per als usuaris. FILTRAR vol dir publicar alguna document, enregistrament de veu o d'imatge, ... quan no s'està autoritzat a fer-ho. Com per exemple la FILTRACIÓ (aquesta sí) interessada de la declaració d'Artur MAS als jutjats pel tema del 9N quan era a porta tancada.\nEntrada Autor: jordi » Divendres 17/06/2016 1:01\nPrefereixo que TV3 no digui res a que digui que a la Granyadella s'està arreglant el terraple després d'estar amb una limitació de velocitat des del juliol de 2013. No se quina de les dues coses em fa més ràbia.\nI el tema de la informació de Sants ja t'ho he respost en el post anterior. És la informació aportada per foment a la Generalitat.\nEntrada Autor: Advocat del diable » Divendres 17/06/2016 1:49\nDe veritat.... la R3 és un servei de rodalia. Si et refereixes a la línia de Puigcerdà per la que circula la R3 i algun tren més, efectivament és la segona via més nova de la xarxa i està en un estat general molt bo (i això no vol dir que no hi hagin el problemes normals). S´ha extès un "bulo" de que la línia de Puigcerdà està fatal... evidentment ho diu gent que o bé no té ni idea o bé vol enganyar (o les dues coses). Els problemes de la R3 deriven de la via única, no pas de l´estat d´aquesta via i evidentment no té res a veure amb les inversions (ja fetes en matèria de renovació) o amb el manteniment. El que falta a la línia de Puigcerdà és la duplicació fins a Vic.\nLa R12 segons dius, és a dir, la línia Manresa - Lleida per la que circula la R12 i altres serveis, està en estat perfecte entre Manresa i Calaf, en estat molt bo entre Calaf i Cervera i necessita una renovació entre Cervera i Lleida. Té un terraplè que té problemes des de fa no sé quants anys.... ohhhh, gravissim... primer, encara que Tv3 no ho vol dir té una obra actualment en execució i segon és del tot normal que hagi quedat als últims llocs de prioritat donat el escàs trànsit de la línia. Per tant, és una bona gestió prioritzar altres obres en línies amb moltissim més trànsit sobre aquesta, i aquesta s´ha fet quan s´ha pogut. Ja sé que és intolerable tenir un terraplè a La Granyadella malament, intolerable.\nA mí també m´importa igual les LTV´s que hi ha a França.... nosaltres som moltissim millors que ells i tenim dret a tenir vies mil vegades millors, sense cap LTV., clar que si. Ens ho mereixem i que els pobres francesos o alemanys s´espabilin... Si els pobres suïssos tenen les vies plenes de pasos a nivell.. que n´aprenguin com deia aquell, per nosaltres és un escàndol que hi hagi un sol pas a nivell i és culpa de la poca inversió i la desidia dels altres, clar que si. Lamentablement, no son ni més llestos ni sobretot més rics que els nostres veïns, i si 126 LTV son o no un escàndol depèn de quin sigui el nostre nivell d´exigència.... i si és el triple que els alemanys que son el triple de rics que nosaltres, estem tenint unes expectatives irreals, les que ens volen crear uns pocs pel seu interès particular.\nEntrada Autor: Advocat del diable » Divendres 17/06/2016 2:03\nDe veritat.... dades contrastades... dins l´escandalós número de LTV estan les de les obres que s´estan fent.... no s´han molestat ni a destriar les LTV que responen a un problema de la infraestructura. La feina periodística és lamentable, s´ha limitat a escampar el document aquest que els han filtrat, sense més. No s´ha invertit res en millorar la infraestructura.... podem dir que s´havia d´haver invertit més i estariem tots d´acord, però que no s´ha invertit molt és simplement fals: tots els túnels de Barcelona tenen catenària rígida (a Madrid no), els sistemes de senyalització de les estacions s´han renovat a desenes, s´han renovat les línies de Puigcerdà i part de la Manresa - Lleida, etc... s´ha fet molt i falta molt per fer.\nA la R2 Sud, o millor dit, a la línia Barcelona - Vilanova i la Geltrú - Tarragona per la que circula la R2 Sud entre altres serveis, no hi ha especials despreniments. Ja sé que això no és el que us han explicat, però és així. El que hi ha son LTV que es van posar amb caràcter general per prevenir accidents greus, és una mesura preventiva per evitar accidents, els talussos son exactament els mateixos que els que hi havia abans de que estiguessin les LTV. Això no interessa a qui vol enganyar a la gent i per això no ho explica. S´ha pres un decisió per millorar la seguretat però això no vol dir ni que hi hagi despreniments cada dia ni que l´estat dels talussos sigui indignant, vol dir només que hem decidit entre tots millorar l´estàndard de seguretat dels talussosi que mentre no ho poguem fer hi haurà una LTV. TV3 diu que hi ha despreniments.... vergonya els hauria de fer, més val que es documentin una mica.\nQue es vol el traspàs, es demana i si políticament hi ha acord, que es faci. Però no escalfem a la gent amb mentides per aconseguir-ho, i menys des d´un mitja de televisió públic que ens hauria de representar a tots.\nEntrada Autor: reusenc2 » Divendres 17/06/2016 9:49\nAdvocat del diable ha escrit: necessita una renovació entre Cervera i Lleida. Té un terraplè que té problemes des de fa no sé quants anys.... ohhhh, gravissim... primer, encara que Tv3 no ho vol dir té una obra actualment en execuci\nTV3 si que ha dit que hi ha una obra en execució, dient que com podem veure, hi han tanques d'obres perque actualment s'estan fent les obres per solucionar-ho. Almenys quan ho vaig veure als matins, ho van dir clarisimament.\nTV3 no ha fet bé la feia periodística? Doncs llavors Adif tampoc ha fet bé la feina, perque si aquesta informació es la que ha donant Foment, considero més greu que els mateixos propietaris de la infraestructura estiguin equivocats i amb dades errònies de les seves linies... Però vaja, si vols seguir dient que el problema d'aquest cas es TV3, tu a la teva...


Hi ha cops que això d'anar a buscar bolets és desagraït. Avui és 1 de novembre i, per tant, festiu. Així que com sempre que podem hem agafat cotxe i com deien a casa meva: "carretera i manta!". No teníem molt clar per on treure el nas aquest cop, fa poc ha gelat per tot arreu i sembla que la cosa està mig aturada. Finalment ens hem decidit pel Berguedà, a veure si encara podíem fer algun rovelló. Un cop al lloc, el primer que hem vist han set uns quants bolets negres pel fred... Tants quilòmetres fets per això, la veritat és que ens hem decepcionat una mica. Tot i això, hem decidit endinsar-nos igualment al bosc entrepà en mà, havíem de provar-ho... o com a mínim, esmorzar tot passejant entre pins.\nAvui dividirem l'entrada en 4 zones,comencem per la primera.\nZona 1: Berguedà\nLa cosa ha anat malament, siguem sincers, però encara hem fet algun que altre pinetell (Lactarius deliciosus), algun rovelló (Lactarius sanguifluus), quatre fredolics (Tricholoma terreum) i unes pimpinelles morades (Lepista nuda).\nEl primer pinetell del dia s'ha fet pregar però finalment ha caigut al cistell. Ja veieu pel color del barret que aquest bolet ha patit el fred de valent.\nUna mica més tard ens hem trobat amb un fredolic mig amagat entre l'herba, al final hi havia el grupet de la foto. Recordeu que el peu és fibrós i que al doblegar-lo cal que s'escantelli.\nA sota d'un pi hem vist un bolet també mig amagat, i al mirar pel voltant ens hem trobat rodejats de pimpinelles morades. La majoria estaven passades però encara n'hem pogut salvar alguna. El barret estava una mica afectat per les condicions climatològiques d'aquests dies però al donar-li la volta i veure peu i làmines, no han quedat dubtes.\nI ja està, no hem vist gran cosa més durant el passeig que hem fet. Hi havia molta gent per la zona però tothom amb els cistells ben buits, així que hem tornat cap al cotxe. Mal dia pel bolets per aquelles contrades. Llavors és quan hem decidit baixar cap al Montseny, uffff quilometrada un altre cop! C-16 cap avall i C-25 (Eix Transversal en obres) direcció Vic. Després d'una eternitat darrera d'un camió hem arribat a la zona nord del Montseny. Segona parada del dia.\nZona 2: Nord del Montseny\nEl bosc ens ha sorprès amb un parell de pinetells i això ens ha alegrat un mica. Al cap de poc hem trobat aquest magnífic bolet, una pipa (Ganoderma lucidum). Es curiós perquè l'any passat vam trobar aquest mateix bolet aproximadament al mateix lloc. És un bolet que ens fa molta il·lusió trobar, suposo perquè és diferent a la resta. És com un bolet de soca però amb peu. Curiós!\nDesprés de caminar molt, i barallar-nos amb algun que altre esbarzer, ens hem trobat amb aquesta pota de perdiu (Chroogomphus rutilus). Cap al cistell, que el tenim pràcticament buit!\nQuan ja hem vist que els pinetells inicials eren un miratge i que les potes de perdiu eren una casualitat... hem tornat un altre cop amb resignació cap al cotxe. Anar amb el cap cot (mirant cap a terra) ens ha anat prou bé ja que el bosc encara ens volia premiar amb un bolet que no havíem trobat mai, un Boletus rhodoxanthus. Un bolet poc comú que té una certa semblança al Boletus satanas. Es diferencien per varies coses, una d'elles és aquesta retícula vermella sobre fons groc tant marcada.\nI un altre cop al cotxe! Amb intenció d'anar cap a l'est del Montseny, cap a la fageda. Ja hem posat en altres ocasions algunes troballes en aquesta zona, recordeu l'entrada dels ceps d'estiu?\nZona 3: Fageda del Montseny\nDesprés de caminar per llençols de fulla de faig i entre la immensitat dels faigs del Montseny (si no hi heu anat mai us recomano que hi feu passeig en aquesta època) ens hem trobat amb aquesta meravella, un cep (Boletus edulis):\nEl fet de trobar el primer ens ha animat molt i ben a prop n'hem trobat un altre, aquest cop tenim dubtes però creiem que és un siureny (Boletus aereus), l'altra possibilitat és que sigui un pinícola (Boletus pinophilus), però creiem que es tracta del primer. Bé, de fet, encara tenim un debat obert amb un crack boletarire ;-) per acabar d'esbrinar de quin es tracta. Però si voleu que us ajudin a identificar un bolet poseu totes les cartes a sobre la taula: foto a l'hàbitat, foto del bolet tallat per la meitat, cota, tipus de bosc, olor i tot el que pugui donar alguna pista... Nosaltres teníem una mica de pressa i no vam fer totes les fotos que havíem de fer i, és clar, ara es fa molt difícil la identificació. A la dreta teniu el cep d'abans, amb aquest no hi ha dubtes...!\nAl cap de poc hem trobat un altre cep i, una mica més enllà, direcció del cotxe un altre cop... hem trobat un dels bolets més bonics de tots: una Amanita muscaria, acompanyada d'una de ben petita recent nascuda. És espectacular o no? Ah! Recordeu, si les trobeu, mireu bé, el cep no es troba gaire lluny! Ara bé, si algú us ha passat davant, ja podeu buscar ja..!\nEncara ens quedava força i ànims per revisar un raconet més, volíem comprovar una carletera que vam descobrir fa un parell d'anys, així que ens hem dirigit cap a la...\nZona 4: El cor del Montseny\nI allí estava, esperant-nos. Ja veieu per les fotos que pràcticament se'ns ha fet fosc dins del bosc però hem tingut la recompensa final del carlet (Hygrophorus russula).\nLa carletera estava en el seu punt òptim i n'hem fet uns quants.\nJa ho veieu, som uns tossuts i si una zona no ens dóna el que busquem, anem a una altra. De bolets sempre n'hi ha, només cal sortir i trobar-los. Això sí, ningú ha dit mai que fos fàcil...\nAquest cop no hem trobat quantitat però sí molta diversitat d'espècies. Enumerem-les:\n4.- Pota de perdiu\n5.- Pimpinella morada\n9.- Molleric de calceta\nI aquest últim? Doncs, sincerament, no recordem on l'hem agafat però segur que en alguna de les quatre zones anteriors. El podeu veure al plat verd, entre les pimpinelles, els rovellons i els fredolics.\nSort i bolets per tothom!


FET #20: Periodisme, reflexió i pedagogia | FET a TARRAGONA\nPresentació del Nº20, al cafè La Cantonada. Foto: David Oliete\nEl ritme d’una ciutat ve marcat pel metrònom de la llum. El sol és pàl·lid i la lluna li pren protagonisme. Passem de la calor a un fred més propi de l’hivern que no pas de la tardor. La meteorologia és una metàfora bastant fidel de la societat: no hi ha punts mitjos. La reflexió és més necessària que mai i la didàctica és una de les aliades més potents alhora de crear i comunicar. Reflexió, anàlisi i pedagogia: d’això va el FET que acaba de sortir d’impremta.\nA la presentació van participar alguns dels protagonistes del continguts de la revista. Foto: David Oliete\nCom sempre la cultura i la societat són els eixos vertebradors d’aquest vintè FET a TARRAGONA, que es va presentar aquest dimecres al Cafè La Cantonada. De la fotografia de Pep Escoda als metratges del ja 16è REC Festival Internacional de Cinema. Dels deu anys de l’estació de l’AVE al debat sobre el present i el futur de la regió metropolitana de Tarragona. Passant per la vessant més intel·lectual de Carod-Rovira o la llum del Festival Teatre Màgic. Aquest 20è numero, però, té una protagonista especial: una Universitat Rovira i Virgili que enguany fa 25 anys i que des d’aquesta tardor estreny la relació amb el FET per a fer de la ciència una disciplina didàctica desxifrable per a tothom.\nUna cinquantena llarga de lectors del ‘Fet’ van seguir amb atenció les intervencions dels convidats. Foto: David Oliete\nLa societat sembla sovint adormida i què millor que un òrgan com la Universitat per a estimular-la. Jaume Folch (investigador del grup de recerca TecnATox, de la URV) parla, dins la nova secció científica Divulgació, sobre l’Alzheimer i la relació d’aquesta malaltia amb la diabetis. Del campus al paper gràcies a la coordinació de Montse Cartañà (periodista del gabinet comunicació de la URV).\nMontse Cartañà, periodista de la URV; Ricard Lahoz, director del ‘Fet’ i Jaume Folch, investigador. Foto: David Oliete\nI sense marxar de les aules, el FET regala el cinquè fascicle sobre la nova visió dels monuments Patrimoni Mundial de Tàrraco elaborat pel Seminari de Topografia Antiga de la Rovira i Virgili. Un fascicle que excava en la història del Circ romà, espai central del reportatge que Anna Plaza escriu a la revista per emmarcar el present i futur d’un dels elements icònics de Tarragona.\nEl fotògraf Pep Escoda va explicar el seu treball ‘Desvio’. Foto: David Oliete\nPep Escoda, durant la presentació d’ahir, va dir que “no és el mateix mirar que veure” i segurament té tota la raó. Sovint passegem amb el cap cot, limitant-nos a veure el camí que ens ha de portar a la destinació triada, sense fer cas de cada passa que tracem, sense aixecar els ulls per mirar aquell balcó, aquella façana o aquell raig de sol que filtren els arbres. Trepitgem, cada dia, el mateix terra de la ciutat. Una ciutat que batega al ritme d’aquells que la mouen, una ciutat viva socialment i culturalment. Una Tarragona ambiciosa i rigorosa a nivell d’investigació i recerca. Una Tarragona que no pot quedar-se adormida, i encara menys sense veu.\nEl FET a TARRAGONA (amb el fascicle de regal) ja és a la venda des d’avui mateix a les llibreries de la ciutat. Si la voleu rebre còmodament a casa, feu-vos-en subscriptors ara i aquí. I a gaudir del periodisme cuinat a foc lent.\nEl director del festival REC, Javi García Puerto, va explicar com serà la 16ª edició del certamen. Foto: David Oliete


PVC negre 3 mm 2 - Acabats - Material rígid per imatges - Wit Lab\nPVC negre de 3 mm\nInicio / PVC negre de 3 mm\nPVC negre de 3 mm, el panell de PVC (policlorur de vinil) de 3 mm de gruix és un material rígid i resistent, sobre el qual s’apliquen les impressions en paper fotogràfic o vinil.\nEs recomana sempre aplicar-lo en parets o superfícies llises. Per penjar-lo s’utilitza cinta adhesiva de doble acara, tenint en compte que sigui l’adequada per cada tipus de superfície. També se li pot aplicar unes puntes sense cap per assegurar la subjecció.\nEl pvc és un material que permet fer formes.


El MNAC escriu “un nou relat de la modernitat” (Catalina Serra)\nLa valenta presentació de l’art del XIX i el XX trenca cronologies i rescata artistes oblidats\n6 min. Barcelona 24/09/2014 00:00\n260x366 El MNAC escriu “un nou relat de la modernitat” A Catalunya “Les obres són del públic, no de les administracions” El MNAC escriu “un nou relat de la modernitat” A Catalunya “Les obres són del públic, no de les administracions”\nA la primera sala ja ho tenim tot. D’entrada, un autoretrat com a patrici romà de Marià Fortuny, l’artista emblema de les col·leccions modernes del museu, realitzat el 1858, l’any en què el llavors jovenet autor de La batalla de Tetuan (una de les poques obres que es manté al lloc) va aconseguir una beca per anar a estudiar a Roma. De sortida, un autoretrat com a milicià de Pere Daura, un dels artistes que guanyen protagonisme a la nova presentació, realitzat el 1938, quan el pintor de l’abstracció geomètrica que va resultar ferit al front de Terol lluitava amb l’exèrcit republicà.\nEls 4.000 metres quadrats de la revolucionària nova presentació de les col·leccions d’art modern del Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC), oberta des d’avui al públic, serveixen per explicar què va passar entre aquests dos autoretrats. Entre l’artista que just acaba de trencar amb el sistema de funcionament de l’acadèmia i l’artista compromès que es considera un treballador al servei del poble.\nEl protagonista d’aquesta presentació -que vol plantejar, en paraules del director del museu, Pepe Serra, “un nou relat de la modernitat al nostre país”-és, efectivament, l’artista. Més concretament, com explica Juan José Lahuerta, cap de col·leccions del museu, “la formació de l’artista modern en una societat burgesa, industrialitzada, de masses, en la qual l’art deixa de ser una producció simbòlica relacionada amb el poder de l’aristocràcia i l’església per convertir-se en una mercaderia, com tantes altres, encara que de luxe, destinada a una clientela burgesa”.\nL’artista és el fil conductor del relat, però alhora, curiosament, Lahuerta dinamita el seu paper protagonista en els museus tradicionals. Gairebé no hi ha sales dedicades monogràficament a un sol artista -les grans excepcions són Gaudí i Jujol-, i un mateix autor pot aparèixer al llarg del recorregut en àmbits en teoria contradictoris. És el cas, per exemple, de Joaquim Torres García, a qui trobem en cinc dels àmbits al llarg del recorregut, en contextos molt diferents. A l’inici, amb un retrat del crític Josep Pijuan; al Modernisme, amb un dibuix de la vida nocturna; al Noucentisme, amb una peça que exemplifica el classicisme mediterrani; al simbolisme, amb una figura femenina, i a les avantguardes, amb obres d’arrel més constructiva.\nCom explica Lahuerta, el que es vol mostrar és la complexitat i la simultaneïtat d’un període relativament curt, un segle justet, durant el qual l’art es va capgirar i els mateixos artistes bohemis d’ànima anarquista podien fer retrats que enaltien el poder dels grans industrials. Una època en què la Barcelona burgesa omplia de fades els mobles del menjador mentre al carrer els obrers explotats cremaven esglésies. L’exposició, doncs, no està ordenada de manera cronològica, sinó en quatre àmbits temàtics que, això sí, es desenvolupen amb una certa progressió temporal: L’ascensió de l’artista modern ; Modernisme(s) ; Noucentisme(s) i Art i Guerra Civil. Al final també s’incorpora un epíleg dedicat a les avantguardes de la postguerra que inclou obres de Dau al Set que provenen del fons del Museu d’Art Contemporani de Barcelona (Macba).\nTrencar el cànon, nous artistes\nPerò si una de les novetats importants és aquesta mirada transversal i temàtica de la col·lecció, una altra de les revolucions que presenta aquesta nova presentació és la incorporació de noms que fins ara no estaven gaire valorats en la història ortodoxa de l’art català del període. “La funció del museu és qüestionar els cànons”, comenta Pepe Serra, i ara ho fa fins a uns límits que segurament faran parlar. Entre els autors “oblidats” que ara han trobat un nou lloc hi ha, per exemple, Ramon Calsina, Ismael Smith, Lluïsa Vidal, Josep Lluís Pellicer, Antoni Badrinas, Pere Torné Esquius, Méla Mutermilch, Antoni Fabrés i José García Narezo. Alguns eren reivindicats, d’altres pràcticament desconeguts, i fins i tot s’exhibeixen algunes obres anònimes.\nLa col·lecció del museu, al·luvió de les compres i donacions realitzades principalment a principis del segle XX, és, de fet, el pal de paller de tot el conjunt perquè reflecteix el gust d’una època amb els seus encerts i mancances. La nova presentació ha “rescatat” unes 900 obres dels magatzems i n’hi ha enviat, també, unes 300 que fins ara havien estat exposades. Aquestes últimes -moltes són grans obres d’artistes coneguts però que ja estaven representats- s’aniran recuperant en les rotacions que es faran de l’exposició. En l’actual presentació podien resultar reiteratives per explicar un relat, que, com precisa Serra, podria funcionar pràcticament igual canviant bona part de les obres. En conjunt es mostren unes 1.350 obres, de les quals només unes 300 ja eren exhibides abans.\nUn altre canvi important és el paper predominant que tenen totes les arts en l’exposició. El mobiliari, per descomptat, amb grans sales dedicades al tema que, amb la incorporació dels dipòsits de la Sagrada Família i la família Pujol, converteixen el museu en el gran centre de referència del Modernisme. Però també les altres arts. Fotografies, dibuixos, cartells, ceràmiques, joies i, fins i tot, en col·laboració amb la Filmoteca, fims, comparteixen espai sense complexos amb la pintura i l’escultura. Estem parlant de modernitat i, per tant, del naixement i el triomf dels mitjans de masses. “Són la nova competència de l’artista en el doble sentit; perquè competeixen amb les belles arts i perquè passen a ser una de les seves noves competències professionals”, explica Lahuerta.\nEl recorregut, en fi, és llarg i complex. També estimulant i divertit. Planteja preguntes, qüestiona prejudicis i crea debat. Cal anar-hi.\nA Catalunya “Les obres són del públic, no de les administracions”\nEl director del Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC), Pepe Serra, va aprofitar ahir la presentació de la nova col·lecció d’art modern per fer una crida a les administracions públiques perquè siguin més generoses amb el museu de referència. “Les obres són del públic, no de les administracions que en són propietàries”, va dir, en una petició de reordenació del sistema públic que permeti el transvasament d’obres entre centres, especialment els grans museus monogràfics com el Picasso, el Dalí o la mateixa Fundació Miró. “El relat ja està fet, i aquest museu revalora les obres i el relat sobre l’art català”, va indicar. Serra va recordar els acords assolits amb la Sagrada Família, la família Pujol, el Macba, la Filmoteca, un col·leccionista privat de cartells de la guerra i fins i tot el Reina Sofia de Madrid. “I d’altres que esperen”, va afirmar.


L'IBEC coordinarà un projecte de set milions d'euros per desenvolupar teràpies contra el càncer i altres malalties - Institute for Bioengineering of Catalonia L'IBEC coordinarà un projecte de set milions d'euros per desenvolupar teràpies contra el càncer i altres malalties - Institute for Bioengineering of Catalonia\nL’IBEC coordinarà un projecte de set milions d’euros per desenvolupar teràpies contra el càncer i altres malalties\ngener 11, 2017 gener 11, 2017 Notícies IBEC\nMECHANOCONTROL és un dels 12 projectes seleccionats entre les 210 sol·licituds presentades en tota Europa. Amb un finançament de 7 milions d’euros a 5 anys vista, aquesta subvenció triplica la quantitat que s’assigna amb cadascuna de les prestigioses beques del European Research Council (ERC).\nCoordinat per Pere Roca-Cusachs, investigador principal de l’IBEC i professor agregat de la UB, aquest projecte europeu és el major assignat a l’IBEC fins avui.\nMECHANOCONTROL forma part del programa FET Proactive de Horizon 2020, que promociona el desenvolupament de noves comunitats d’investigadors multidisciplinaris. En particular, el projecte busca desxifrar i controlar com les cèl·lules transmeten i detecten les forces mecàniques.\nLes forces mecàniques i la rigidesa són detectades a través d’enllaços moleculars d’escala nanomètrica. Posteriorment, aquestes són integrades primer a escala cel·lular, després a escala de teixit i finalment en els òrgans i l’organisme. “Entendre aquest procés a totes aquestes escales és un objectiu ambiciós que requereix harmonitzar moltes disciplines”, diu Pere Roca-Cusachs. “MECHANOCONTROL persegueix exactament això, reunir un equip de biòlegs, biofísics, enginyers, físics teòrics i químics per entendre i controlar la mecànica cel·lular des de l’escala molecular fins al nivell d’organisme complet”.\nA més del grup de Pere Roca-Cusachs en el IBEC, també participen en el consorci del MECHANOCONTROL la UPC i el grup Mind theByte S-L. a Espanya, la Universitair Medisch Centrum Utrecht i Noviocell B.V a Holanda, el Leibniz-Institut a Alemanya i el King’s College a Londres.\nEntre totes les convocatòries del programa FET que hi ha hagut fins avui, aquest és un de solament quatre projectes coordinats a Espanya.


Joc de trons i el desgel del mur - Inside Media\nJoc de trons i el desgel del mur\nPublicat el 27 Abril, 2019 2 Desembre, 2019\nEl món de Joc de Trons ja no tornarà a ser el mateix. Així ho advertia la sèrie canviant la seva opening per a aquesta última temporada. L’habitual passeig pel mapa es trobava ara marcat pel forat que s’havia produït en el mur i els canvis que això anava a ocasionar en l’univers de la sèrie tal com ho hem conegut fins ara. De la mateixa manera, el món de la televisió no tornarà a ser el mateix després del pas de Joc de Trons. La sèrie ha fet caure un altre mur: el que separava les ficcions televisives, sempre amb mitjans més escassos, de les grans produccions cinematogràfiques. Encara que el cinema encara va un pas per davant quant a tecnologia, la distància s’ha reduït considerablement gràcies a la persistència de Joc de Trons en aquest terreny i el treball d’uns especialistes decidits al fet que la ficció domèstica sigui tan espectacular com la ficció de les sales de cinema. Aquest desglaç s’ha produït de forma gradual, amb l’aspecte visual de la sèrie millorant a cada temporada fins que va haver-hi un punt en el qual un havia de recordar que el que estava veient era una sèrie. Un espectacle així era impensable en televisió fa tan sols uns pocs anys.\nAquest serà el gran llegat de Joc de Trons, una batalla que la sèrie ja té guanyada, independentment de qui s’assegui al final en el tron (si és que queda tron). No obstant això, en l’última temporada podria deixar el llistó encara més alt. Aquest sembla ser l’objectiu dels creadors i productors de la sèrie, si s’ha de jutjar per com sembla que s’ha plantejat l’última tanda d’episodis: només sis lliuraments, dels quals quatre tenen una durada pròxima a una pel·lícula. De fet, els dos primers (que són els que hem pogut veure en el moment d’escriure aquest article) s’han dissenyat gairebé com un preàmbul de l’espectacle que està per esclatar. Aquesta intenció s’ha marcat subtilment amb l’escena de Podrick cantant en el segon episodi que remet clarament al cant de Pippin en la trilogia del Senyor dels Anells. Que la sèrie prengui com a referent a unes pel·lícules que fins fa molt poc eren el més espectacular que s’havia vist al cinema (en una ficció del mateix gènere) diu molt de la seguretat que té en si mateixa en la recta final i del camí traçat fins ara. Joc de Trons vol la seva batalla de l’Abisme de Helm. O dit d’una altra manera, vol una proesa difícil de superar en els pròxims anys.\nNo faltarà qui ho intenti. Per la bretxa que hi ha ara en el mur que separava televisió i cinema estan entrant a la televisió franquícies com Star Wars, els superherois de Marvel o l’esmentada El Senyor dels Anells. Que aquests noms, tan associats a l’espectacle cinematogràfic, arribin a la televisió confirma el canvi. Però el més interessant de Joc de Trons és que la sèrie s’ha convertit en una superproducció digna de la sala de cinema sense permetre que les peripècies visuals passin per sobre de la història. Els dos primers episodis de l’última temporada s’han dedicat, precisament, als personatges. Mentre es movien peces necessàries per a l’argument, la sèrie s’ha permès escenes en les quals s’han apuntalat els dilemes dels protagonistes i s’ha mirat en retrospectiva la història de molts d’ells. La reflexió i el balanç s’han combinat amb moments emotius i un humor tenyit de tristesa que anticipa un final en el qual no sembla que vagi a quedar ningú viu. En un univers alimentat pel conflicte, els personatges han aparcat breument les seves diferències per agermanar-se davant la destinació que anomena a la porta. Diu James Lannister que és una qüestió de supervivència. Sobreviure a la invasió dels caminantes blancs, un esdeveniment a gran escala després del qual ja res (tampoc la televisió) serà igual.\n← “Billy El Niño” cavalca de nou\nElena Martín: “No vull fer coses per a l’elit” →


e Ser rei, ser elefant |Nativa\nEscrit el 29/04/2012 per Ramon Faura a la categoria Comentaris al marge.\nTags: Van Dyck, Velázquez.\nÉs probable que l’haguem enxampat en plena caça. O més ben dit, durant un descans. El rei ha baixat del cavall per estirar les cames. Porta esperons. En cap cas mira el paisatge. L’any 1635 ningú creu que la natura sigui una cosa per ser fruïda amb els ulls. Més aviat una realitat a vèncer per extraure’n un benefici. La natura és prou forta, més forta que l’home. Ningú pateix per la seva conservació. Ningú l’enyora. Rere l’home de pantalons vermells, un palafrener sosté el cavall per la crinera rossa. Una altre, en tercer terme, sembla sostenir una capa. Cap objecte ens assenyala que siguem davant del rei d’Anglaterra.\nEl rei Charles I d’Anglaterra de caçera; Antony Van Dyck (1635-1638)\nPrecisament, la grandesa del pintor rau en el fet de transmetre (o inventar) la magnificència del monarca sense recórrer a ni un sol dels objectes i atributs que solen acompanyar als reis en els retrats d’aparat. De fer-ho a més, sense renunciar (això diuen) al retrat psicològic. No hi ha cap atribut de rei, però el port és regi. L’esquena recta. El braç esquerra, doblegat i recolzat sobre la cintura, signe inequívoc de poder, ens fixa l’atenció sobre el guant i l’espasa. A l’antic règim, només un noble té dret a portar espasa. El braç dret es recolza sobre una vara que bé podria ser un ceptre; compareu-lo si no, amb el retrat que Rigaud farà de Lluís XIV l’any 1701. Però sobretot, hi ha la forma amb què ens mira a nosaltres, els espectadors. L’hem sorprès en plena cacera, sense donar-li temps a vestir-se de rei. La sorpresa amb què ens mira és continguda. No implica vergonya, potser perplexitat: Què collons hi feu aquí?\nDir que ens mira amb altivesa seria dir massa. Gira el cap vers nosaltres. Hem irromput de sobte al seu moment de descans. Els seus peus continuen apuntant cap endavant, cap on mirava el cap just abans que arribéssim. Cal insistir: no ens mira amb menyspreu. Per suposat tampoc es disculpa com un nen petit, inflant les galtes, ni mira el terra com un criat qualsevol a qui l’amo acaba de renyar. I tanmateix, també parlar de perplexitat pot resultar exagerat. Els reis, com la resta de cortesans, han estat educats per controlar els seus afectes. Saben controlar cada un dels músculs del seu rostre. Al cap i a la fi ells són els inventors del cool! Els moviments del rostre mai expressen un sentiment, confeccionen un missatge xifrat. Quan els sorprenem, i és clar, no es mostren sorpresos. Charles I ens mira com un entomòleg. No sap què som. Sí, és cert: gira el cap per mirar-nos, però no del tot. Els ulls tanquen el moviment. Les celles s’alcen. Ens està interrogant. El poder pregunta, mai respon.\nFelipe IV cazador; Velázquez (1632-36)\nÉs útil comparar aquesta composició amb una altra de coetània: Felipe IV cazador, pintada per Velázquez entre 1632 i 1638. Podrien ser retrats pintats el mateix any. El de Van Dyck és de 1635, alguns diuen 1638. Les diferències són importants. Felipe IV, sí va vestit de caçador (ho diu el títol) i sí sembla plantar-se per a que Velázquez el retrati. Ens mira. Ell i els seus peus. També ens mira el seu gos. L’escopeta, paral·lela al pla del quadre, ens es mostrada en tota la seva extensió. La cacera com atribut de classe. Aquí la figura del rei no domina el paisatge. No és al cim d’un promontori com Charles I, més aviat una fondalada. A Charles I el paisatge li arriba al genoll. A Felipe IV, al colze. Velázquez, genial, ha ensorrat el rei a la natura. Forma part d’ella. Com els rius, el blat o les tempestes, el llinatge reial és cosa de Déu. A més, al segle XVII caçar no és una acte de covardia perquè la natura encara és un enemic terrible. El cap del rei queda retallat sobre les fosques fulles de l’arbre, a diferència del de Charles I, que flota lleuger sobre l’aire. Gairebé tan lliure com ho farà el 30 de gener de 1649, quan Cromwell, un purità demagog i purità, el faci decapitar.\nA mitjans del segle XVI Jacques du Fouilloux va escriure un tractat sobre caça que va tenir molt èxit: La vénerie de Jacques Du Fouilloux. A la biblioteca nacional de França hi ha una edició de 1615. Es va reeditar unes quantes vegades al llarg del segle XVII. El tractat estableix una jerarquia entre caçadors en funció de la peça a abatre. La caça més noble és la del cérvol. No tothom té dret a caçar cérvols. En cap capítol del tractat Du Fouilloux diu res sobre la caça de l’elefant. Entre d’altres coses, perquè l’elefant és un signe de poder. A la Galeria Francesc I a Fontainebleau (c.1540), Rosso pinta un elefant com a símbol de la fortalesa de la corona i l’estat en la seva imposició civilitzadora davant la barbàrie. L’Elefant és la cosificació d’un rei-estat fort, intel·ligent i culte.\nSi jo caço elefants l’any 1012 només sóc un beneit. Si el rei caça elefants l’any 2012, en termes iconogràfics, només pot voler dir una cosa: Autoimmolació.\nL’Elefant; Rosso (fresc de la Galeria de Francesc I a Fontainebleau, abans d 1640)\nMagnifica descripció dels caçadors reials i realment l’elefant de Rosso te una majestat que molts voldrien.\nEntre elefants, reis i caçadors no acabo de veure que ha motivat la publicitació del safari del rei d’aquest any. Potser hi havia alguna persona avorrida que es volia distreure o pensava que els subdits necessitavem distracció, entre d’altres raons, perque no ens podem divertir amb els elefants? O potser es volien recuperar aquells sentiments que un dia va despertar Babar? Tracto de pensar però no ho aconsegueixo.\nGràcies Ramon per les teves suggerències sobre els reis pintats.\n02/05/2012, 18:23 Respon\n« Jo delato, tu inculpes, ell denuncia… 13a Fira de música al carrer de Vila-Seca »


Ciprià Pernas Fidalgo 20-11-2017 12:10 Lectures 4036\nEn el 36, una sèrie de generals es van revelar (i m'ajusto a la llei) contra el govern establert de la República Espanyola. El pare i la mare eren molt petits per entendre el que passava i prou grans per sentir sofrint. Ells no van ser una generació normal, si és que la normalitat pot definir-se d'alguna manera. Els meus pares no van tenir temps per melindros i discussions sobre el context del benestar o la violència fora del tipus que fos. L'emocional va quedar sobrepassat per les escenes a les quals van ser exposats.\nEn aquest escenari, tot s'accelera per no dir desboca quan la infància és una combinació de gana, misèria, odi, crueltat i crim. En l'àmbit d'una estreta relació entre pares i fills es pot arribar a entendre com de brutal pot ser el descobriment a la vida, envoltat de mort i violència. Això no ho explica un llibre d'història, ni el relat de cap erudit sobre geopolítica. No es pot explicar en un debat televisat, ni tan sols en aquestes limitades línies que escric. Això és fred i por. És amagar-se entre uns matolls per veure baixar als teus veïns d'un camió i rebre un tir de gràcia per defensar la seva veritat. Morir i desaparèixer per no merèixer ni tan sols la dignitat de ser acomiadat pels teus. Mentre, els que odien espellen la teva memòria pels temps en l'afany per destruir el que ja no està al seu abast.\nD'aquesta manera són els qui ara són. Així han arribat a sentir com a normal dites que gelen i que torno a escoltar en aquests dies: “segur que van fer alguna cosa” o “haver guanyat la guerra”, com si aquestes sentències verbals poguessin acreditar d'alguna manera els actes que practiquen aquells que ignoren el que és tenir un mínim respecte cap als altres. Gens d'això importa, se sobreviu a força d'una bona arenga carregada de malvolença. Mentre aquests verins s'expandeixen, la maquinària del poder gestiona la baixesa, la mentida o l'abús que els retroalimenta. El resultat no és un altre que quedar fora de control en una fugida cap a davant muntanya a baix sense frens. Després ja es buscarà el boc expiatori a qui carregar els morts de l'impacte.\nEls meus grans no nomes van sentir por, van fer d'ell un component fonamental en les seves vides. Les prioritats anessin del color que anessin, quedaven sempre supeditades a les decisions arbitràries d'uns altres, dels quals posseïen la veritat. Això és molt més que viure absent de llibertat. És amputar-la de la teva consciència perquè no càpiga la possibilitat de posar res en dubte. L'espai restant no dóna per triar la teva vida. Es redueix de tal manera que solament et permet escollir la forma de morir i arribat el cas ni tan sols això. El desvergonyiment del poder en semblant context és il·limitat.\nEn pensar en això ja no m'estranya gens i ho començo a comprendre gairebé tot. Són massa grans, han decidit ser-ho des de fa massa temps. No queden forces, es conformen amb engegar la televisió i consumir el que en ella s'explica. Amb tenir una manta i la calefacció connectada. A tu i a mi tal vegada ens sembli poc, però per a ells en el seu pla, tot això que reclamem és un món al que mai han tingut possibilitat d'accedir. Mai els van deixar entrar. Ni tan sols han estat conscients que podien fer-ho. Van veure matar molt més del que va arribar a morir. Entre moltes altres coses la seva voluntat. En massa casos va quedar reduïda a assumir la seva realitat mentre aspiraven al fet que la nostra fos millor. Aquesta lliçó en la qual s'ensenya que solament ens competeix viure la nostra pròpia vida va ser arrencada de les seves. Primer del seu món, després de la seva ment.\nAbans-d'ahir aquesta història semblava antiga, gairebé un pastitx vintage. Avui no obstant això, és tan real com que es fa visible en cadascuna de les formes d'expressió que tenim els ciutadans al carrer. Més enllà de les seves creences i banderes, la tan grapejada polaritat ha deixat dues cares de la moneda: d'una, la no violenta i de l'altra la incapaç de no ser-ho.\nÉs bo i saludable que tots puguin i sàpiguen explicar el que senten. No obstant això, el crèdit s'esgota quan per expressar les nostres creences calciguem al que no pensa igual. O estant amb mi, o estant contra mi. Ja no sé si hem tornat enrere. És més, no sé si ens vam anar. Assec que mereix la pena no conformar-se amb la certesa d'aquestes misèries per aspirar a la inseguretat d'altres coses diferents. Coses per les quals alguns mereixen respecte, que són acusats, insultats, agredits i empresonats. Ells tenen tota la dignitat que els seus agressors mai aconseguiran. El maleït d'una situació així és pretendre que l'altre sigui el responsable de la nostra falta d'habilitat.\nVull pensar que una part important dels successos en la vida es produeixen per falta de consciència sobre les seves conseqüències. Per què estem veient pels carrers persones joves amb comportaments tan arcaics? Tinc la intuïció que els seus pares no van tenir en compte que el millor moment per educar als seus fills hauria estat vint anys abans que naixessin, adquirint una formació en ètica i valoris humanistes bàsics per permetre a aquests nens respirar altres aires en les seves llars. No em cap dubte que avui serien un altre tipus de persones capaces de defensar les seves mateixes opinions sense necessitat d'amenaçar o copejar. Amb la violència passa igual que amb la mona, encara que es vesteixi de seda, mona es queda. El rancor i la venjança tenen una olor especial que sobresurt per sobre de qualsevol desodorant. Són els seus còmplices tant els que l'executen com els quals miren per a un altre costat com si amb ells no fos la cosa. La culpa és reactiva i amb ella solament se sofreix. La responsabilitat en contra, és proactiva i amb ella es pren acció donant solucions, provant coses d'un altre color i per tant resolent en la direcció a la millora.