núm. 33 / 6 de febrer 2009\nEl públic respon amb entusiasme a les jornades sobre excel·lència literària de l'ACEC\nL'ACEC edita un nou volum de 'Cuadernos de Estudio y Cultura', dedicat a José Corredor-Matheos\nEls autors poden reclamar indemnitzacions a Google per les obres digitalitzades sense permís\nMercedes Sánchez presenta el llibre de relats 'La feria de los sentidos'\nEl públic respon amb entusiasme a les jornades sobre excel·lència literària\nLes tres sessions de la trobada es van caracteritzar per les brillants intervencions dels ponents\nBru de Sala, Mendoza i Palol\nLes jornades “L’Excel·lència literària, a debat”, organitzades per l’ACEC aquesta setmana a l’Ateneu Barcelonès, han cobert amb escreix les expectatives d’un públic que va omplir l’aforament durant les tres sessions, atent a les intervencions dels ponents participants. Xavier Bru de Sala, Eduardo Mendoza, Eulàlia Lledó, León Febres Cordero, Rafael Argullol i Lluís M. Todó van tractar la vigència de l’excel·lència literària i la seva necessària existència, a través de plantejaments diversos com l’humor com a element invasiu de la literatura, la tradició, el plagi, l’autoria i el cànon literari.\nLa primera taula rodona, dilluns 2, que es va haver de traslladar a la Sala d’actes de l’Ateneu per la quantitat de públic que hi va assistir, va posar en dubte la intenció crítica de l’humor en la literatura actual. Bru de Sala i Mendoza van discrepar sobre aquesta hipòtesi. Mentre el crític literari i assagista va defensar que “l’humor més difós a casa nostra és el feridor, la burla”, sense cap intenció de reforma ni cap objectiu, Mendoza va considerar que “l’humor és una manera de veure el món”, però en cap cas l’hi troba una intenció crítica.\nEulàlia Lledó, Anna Caballé i León Febres\nEulàlia Lledó i León Febres Cordero van centrar les seves intervencions, dimarts 3, en la defensa de la tradició en la literatura, una tradició confosa moltes vegades amb el plagi, per culpa, segons Lledó, de la crítica literària, que “pot presentar com a plagi el que no és res més que un enfilall d’autories nodrint-se unes de les altres”. Els dos ponents van reivindicar la definició de literatura com a tradició, sempre amb una autoria que n’homenatja una altra, però anant una mica més enllà.\nRafael Argullol, Valentí Gómez Oliver i Lluís M. Todó\nLes Jornades es van tancar, dimecres 4, amb un col·loqui en el qual Argullol i Todó van exposar les seves teories sobre la construcció del cànon literari. Els dos ponents van criticar durament la responsabilitat del sistema educatiu en la creació d’una població llicenciada, però ignorant, “domesticada per cànons sectaris i dogmàtics i de molt baix nivell humanísitc i científic”. Els dos professors universitaris van discrepar també del cànon literari elaborat pel crític nord-americà Harold Bloom, que van definir de “sectari”.\nConsulteu les cròniques i els vídeos de les tres sessions de les Jornades al web de l'ACEC.\nEncontres 080. Poesia i performance >\nNova sessió d'quest cicle, coordinat per Albert Tugues, amb la participació de Dante Bertini i Júlia Bel. Dijous, 12 de febrer, a les 19.30 hores, a l'Aula dels Escriptors de l'Ateneu Barcelonès.\nSoci d’Honor de l’ACEC, va ser el primer autor a qui l’Associació va retre homenatge l’any 1993 amb un acte recollit a ‘Cuadernos de Estudio y Cultura’\nLuis Romero (Barcelona, 1916), un dels socis amb més antiguitat a l’ACEC, de la qual en va formar part de la seva Junta Directiva, va morir el passat dimecres, 4 de febrer de 2009, a l’edat de 92 anys. Romero està considerat per la crítica com un dels millors novel·listes de la generació de postguerra. Va guanyar el Premi Nadal l’any 1951 amb l’obra La noria, una novel·la que se situa en els orígens del realisme social, que descriu un dia en la vida de Barcelona a través de 37 personatges i on l’autor mostra la seva preocupació per la societat. Romero va obtenir un altre dels premis més prestigiosos del país l’any 1963, el Planeta, amb l’obra El cacique, també inclosa en el realisme social. Altres novel·les que ha publicat són Cartas de ayer (1953), Las viejas voces (1955), Los otros (1956) i La corriente (1962).\nL’ACEC edita un nou volum de ‘Cuadernos de Estudio y Cultura’ dedicat a José Corredor-Matheos\nL’ACEC dedica el nou volum (el número 31) de la publicació Cuadernos de Estudio y Cultura al poeta José Corredor-Matheos. El monogràfic està centrat en la seva obra poètica, des dels seus incis, el 1953, fins a l’actualitat. Han col·laborat a la publicació Lola Josa, Elena Vega-Sampayo i Mª Elena Rodríguez, així com el mateix Corredor-Matehos, que ha cedit tres dels seus poemes innèdits.\nEl 22 de maig de 2002, l’ACEC va organitzar un dels primers homenatges que la cultura barcelonina va retre a la figura del poeta, crític d’art i editor. Aquell mateix any, però, tal i com explica el pròleg del nou volum, no es va poder realitzar el monogràfic corresponent amb les ponències de l’acte, com acostuma a fer l’ACEC amb tots els autors que homenatja. Per això, l’Associació ha elaborat aquesta anàlisi complet de la seva poesia, que inclou els últims treballs de l’autor, com ara El don de la ignorancia, que va merèixer el Premio Nacional de Poesía el 2004.\nSumari número 31 de Cuadernos de Estudio y Cultura\nEl Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO) ofereix als seus socis la possibilitat de gestionar la reclamació de possibles indemnitzacions que els corresponguin per la digitalització no autoritzada que pugui haver realitzat Google de les seves obres als Estat Units. CEDRO ha enviat una notificació a tots els associats on els explica el procés a seguir per tal de fer aquesta reclamació a través de l’entitat. Els interessats que vulguin reclamar ho hauran de fer abans del proper 27 de febrer.\nEls autors socis de CEDRO que vulguin mantenir-se dins aquest acord i que desitgin que l’entitat dugui a terme aquesta gestió en el seu nom, han de comunicar-ho a CEDRO, abans del 27 de febrer, per correu electrònic i han d’enviar a l’entitat un correu postal amb el formulari signat.\nConseqüències pràctiques per a autors i editors de l’ "acord Google"\nMercedes Sánchez presenta el llibre de relats ‘La feria de los sentidos’\nMercedes Sánchez, amb la seva filla i David Castillo\nL’ACEC va acollir, el passat dilluns 26 de gener, la presentació del llibre de relats La feria de los sentidos (Editorial Maikalili), de Mercedes Sánchez Luque. L’obra, que David Castillo va presentar davant l’auditori de l’Aula dels Escriptors de l’Ateneu Barcelonès, recull 19 relats de fets quotidians, d’experiències tant personals com de diferents individus, amb una barreja de ficció i realitat. “És un amalgama de sentiments, d’emocions”, explica l’autora, per a qui “hi ha un punt de la vida en el qual els sentiments no els pots explicar, només escriure”. De fet, Sánchez Luque va començar a escriure poesia l’any 1998 “perquè tenia moltes coses per explicar”, però sense el propòsit de publicar.\nLa feria de los sentidos és el primer llibre de relats de Sánchez Luque, que fins ara havia escrit els poemaris Mi existencia y mi pesar (1998), Flecos de luna (2001) i Agridulce (2004). L’escriptora, presidenta d’una entitat sense ànim de lucre que realitza treballs socials per a joves (CEJAC), comenta que un dels seus relats, “que algú va penjar a Internet” abans de publicar-los i sense que ella ho sabés, ha passat a formar part dels textos estudiats a 3er d’ESO i que “això és el que m’anima realment a seguir escrivint”.\nNova sessió del taller de literatura y psicoanàlisi\nEl passat 29 de gener, a les 20 hores, es va celebrar la setena sessió del taller de literatura i psicoanàlisi 'La creació literària i el concepte d'autor', coordinat per Antonio Colom i Alejandro Gómez-Franco. Aquesta activitat, que té continuïtat al bloc http://escrituraypsicoanalisis.blogspot.com, és una modalitat d’investigació creativa on desplegar les diferents formes d’aproximació a la intersecció entre la literatura I la psicoanàlisi. En aquest trimestre, el taller té com a llibre literari de referència 24 horas en la vida de una mujer, de Stefan Zweig, a partir del qual es treballen aspectes com el concepte d’autor i el text de l’inconscient.


Inici » Missatges convidats » Guia de viatges de Kenya Safari: Com planificar un safari de luxe Masai Mara des de l’Índia\nCoses que cal recordar quan es planifica un safari a Kenya, incloent algunes de les millors activitats a tenir en compte, aconseguir un mega recorregut de luxe i viatjar a Maasai Mara des de l’Índia sense cap problema.\nA Safari a Kenya no són només unes vacances. És una odissea. Un viatge cap al desconegut. I això és el que el fa tan emocionant.\nAl cor del Maasai Mara, mentre es llueix a bord d’un globus aerostàtic a l’alba, no es pot evitar sentir l’aire africà cruixent, embarassada del drama de les sabanes africanes que està a punt de desenvolupar-se. Amb suavitat, el globus deriva cap amunt, planant sobre l’enorme Maasai Mara.\nA banda i banda, extenses praderies semblen treure gradualment els darrers vestigis de foscor per abraçar la prometedora calor d’una espectacular sortida de sol.\nA poc a poc, el cel expansiu es fa amb matisos daurats d’ambre mentre els seductors rajos del sol del matí besen el terra i revitalitzen el regne animal. És una revelació.\nEs nota una torre de girafes a prop, que gritja elegantment al voltant picant algunes fulles d’arbres;\nTambé hi ha un parell de Dik-Diks àgils que llueixen de manera divertida i plena d’energia matinal. Durant una fracció de segon, us pregunteu en què són importants aquests Dik-Dik.\nCom si respongués, un rinoceront malhumorat ronca mentre canvia cap endavant, amb el cap sostingut, sense cap gràcia pel circ del matí.\nDesconegut per a la majoria d’aquests jugadors, un orgull de lleones perdura furtivament no gaire lluny, els ulls vigilants fixats en els Dik-Diks, sens dubte, planifiquen l’esmorzar familiar.\nDe Kenya tours de luxe a Maasai Mara sentiu-vos com una versió real de la pel·lícula "Rei Lleó", un abonament premium al teatre de vida salvatge amb seients al pavelló, només per a vosaltres.\nEn aquesta guia, hi ha experts de MasaiMarasafari.in comparteix consells sobre com planificar un safari de luxe Masai Mara des de l’Índia i aprofitar al màxim la teva aventura.\nPlanificació d’un safari de luxe Masai Mara des de l’Índia.\nLa presa de decisions és l’aspecte més vital de la planificació d’un èxit tour de luxe al Masai Mara. Vull dir, a quin agent de viatges aneu reserva el teu safari amb? Quants dies estareu al Masai Mara? On et quedaràs i quant et costarà? Els següents són els àmbits crítics que cal tenir en compte.\nTriar un agent de viatges / viatges.\nEn una Safari kenyà, els agents turístics tenen un paper crític.\nAquests són els nois que us ajuden a planificar el vostre itinerari, programar visites, organitzar l'allotjament, vols nacionals, proporcionar guies turístics i tenir cura de tot el que necessiteu per a un safari amb èxit a Kenya.\nPer tant, una companyia de viatges fiable és un element bàsic per a qualsevol Safari Maasai Mara.\nPerò, fora d’un mar d’agents de viatges, com saps quin serà l’adequat per a tu?\nEn primer lloc, els agents turístics professionals estan degudament llicenciats, registrats i tenen oficines i llocs web oficials.\nUna manera enginyosa de saber si una empresa turística pot complir la seva promesa és mirant les seves opinions i testimonis anteriors dels clients.\nLes bones puntuacions dels usuaris en més d’una plataforma digital revelen un vestit molt versat en el seu comerç, cosa que significa que el vostre safari estarà en bones mans.\nA més, busqueu empreses turístiques amb vehicles ben cuidats. Un transport fiable podria significar la diferència entre un alegre safari arbustiu i quedar-se atrapat a la natura.\nFigura 3 Ajkenyasafaris, un dels operadors turístics fiables de Kenya.\nIdealment, el Gira Maasai Mara l’empresa per la qual opteu també hauria de tenir guies natius que sàpiguen quan i quan on trobar l'acció.\nLes guies autòctones faciliten la comprensió de les comunitats locals com els masai i els samburu.\nAquestes són algunes de les persones fascinants que, sens dubte, us trobareu mentre esteu a safari a Kenya.\nEls agents turístics professionals són especialment indispensables a l’hora de planificar el vostre itinerari. Una manera addicional d’eliminar agents falsos consisteix a fer una comparació dels seus itineraris i preus.\nEls preus increïblement baixos són una marca vermella definitiva i indiquen que l’agent podria estar prometent més enllà de la seva capacitat de lliurament.\nTipus calent: Els millors agents turístics us ofereixen excursions de luxe a mida a Maasai Mara. Aquí hi arribareu adapteu el vostre itinerari de safari segons el vostre pressupost preferències.\nNo tingueu por de dur a terme la vostra investigació sobre les destinacions i activitats en què voleu gaudir mentre esteu safari al Maasai Mara.\nGairebé no hi ha cap moment avorrit durant viatjar a Maasai Mara. Això és més important si esteu en un gira de luxe a Maasai Mara, ja que us proporciona accés lliure a tot el que la Mara us ofereix.\nLes principals activitats que destaquem en aquest escrit no són, en cap cas, exhaustives. Hi ha moltes més activitats gratuïtes disponibles, segons el vostre horari.\nUna de les maneres més excitants de començar el dia al Maasai Mara és fer un passeig tranquil en globus aerostàtic.\nCom un vent suau, passeu per la sabana de Mara i gaudiu d’una vista aèria a pocs metres entre vosaltres i la vida salvatge del terra. Aquí podeu veure-ho tot.\nFigura 5 Globus d’aire calent i Manada de Zebres al Mara\nRecordeu que el Mara és la llar dels cinc grans (lleó, búfal, elefant, rinoceront i lleopard) i té la població de depredadors més densa del món.\nDurant la migració anual dels ñus, es poden veure nombroses estampides de gnu a través del riu Mara mentre els lleons, el guepard, els cocodrils i altres depredadors estan a l'espera.\nUnitats de joc\nDurant el dia, podeu fer una introducció més tranquil·la a la vida salvatge de Kenya mitjançant unitats de joc conduïdes i safaris a peu.\nAquests us permeten gaudir del vostre safari al Maasai Mara de manera diferent, ja que proporcionen una trobada més íntima amb els animals.\nTambé podeu veure de prop espècies d’animals més petites, com ara la guineu amb orelles de ratpenat, els caracals, la mangosta, els facoquers, els micos i els babuins.\nEl batec del cor de la Mara és palpable en la vida salvatge i la gent de Mara. Els maasai són pobles indígenes de Mara i tenen un ric patrimoni com els mateixos animals.\nEn qualsevol visita de luxe a Maasai Mara, és imprescindible la visita a un poble maasai. Incloure’l al vostre itinerari us ofereix una rara oportunitat de trobar de primera mà aquestes persones de colors.\nConsell calent: Opteu per allotjaments al cor del Maasai Mara, preferiblement a prop de les fonts d’aigua de l’animal (els rius Talek i Mara). Això us permetrà veure una quantitat més gran de vida salvatge fins i tot des de la comoditat de la vostra tenda.\nFigura 6 Els elefants passen la set\nReserva el teu Safari Maasai Mara.\nAra que heu identificat el vostre agent turístic i les vostres activitats preferides, és hora de reservar el vostre viatge.\nPoseu-vos en contacte amb l'operador turístic i pregunteu sobre qualsevol paquet turístic. Aquesta informació resultarà inestimable en el procés de presa de decisions.\nPer exemple, quin és el seu preu mitjà per a un safari habitual amb Maasai Mara? El preu és diferent quan es tracta d’un tour de luxe a Maasai Mara?\nQuin és el moment ideal per visitar? Quines coses hauríeu d’esperar a veure en diferents èpoques de l’any?\nA més, la majoria d’empreses turístiques tenen articles preestablerts que s’inclouen o s’exclouen dels seus viatges.\nRecordeu preguntar què inclou o s’exclou d’un viatge concret.\nAixò ajudarà a evitar malentesos o despeses innecessàries en coses que d'una altra manera estiguin cobertes.\nDurant aquest intercanvi, el tipus de viatges oferts també és important. Per exemple, fan safaris familiars? Safaris empresarials? Excursions en solitari, etc.\nUn cop hàgiu decidit el safari ideal per al Maasai Mara, sol·liciteu una còpia de l'itinerari i del pressupost del viatge de l'empresa.\nLa majoria de les empreses de bona reputació, com Ajkenyasafaris.com, les calcularan encantades per a vosaltres.\nUn consell important: en reservar el viatge a Maasai Mara, podríeu plantejar combinar dos tipus de safaris en una sola visita. Un safari empresarial es podria duplicar com un safari romàntic un cop hàgiu acabat la reunió de negocis. Doble l’alegria d’un viatge puntual.\nAmb tota la logística cuidada, és hora de preparar-se per a l'enlairament.\nQuan us prepareu per al vostre tan esperat safari, saber què deixar enrere és tan important com saber què heu d’empaquetar.\nKenya és un país tropical amb un clima moderadament càlid durant la major part de l'any. El millor seria que optés per roba lleugera a l’hora d’empaquetar.\nA més, atès que esteu cap a un safari arbustiu, el millor és optar per roba marró i de color verd, ja que és menys amenaçadora per als animals que els negres atrevits.\nLa roba marró t’ajuda a combinar-te amb l’entorn natural i és menys probable que espantin els animals a fugir.\nAltres coses importants a incloure són les cremes repel·lents als mosquits, els barrets per al sol, els prismàtics, les sabates esportives còmodes o les botes de muntanya, i una jaqueta càlida o dues per a aquelles tardes fredes.\nConsell calent: El govern kenyà requereix que tots els viatgers entrants tinguin un certificat de febre groga i autoritzacions mèdiques COVID-19. Poseu-vos en contacte amb el vostre metge per obtenir aquesta certificació vital abans de reservar els vostres vols.\nFont de la imatge: https://pixabay.com/photos/lion-family-africa-kenya-safari-3028170/


Les meves campanyes van a parar a la carpeta d'spam | Suport Acrelia News\nÉs evident, que l’objectiu principal de la teva estratègia d’e-mail màrqueting és que els teus enviaments arribin a la safata d’entrada dels teus subscriptors sense problemes. Com ja vam comentar en “Els meus subscriptors no reben els meus enviaments” els filtres anti-spam poden ser difícils de predir, però tot i això segueixen havent-hi pautes a seguir si vols evitar que les teves campanyes acabin a la carpeta de correu no desitjat.\nCada client de correu té uns criteris propis sobre el que és el spam i el que no, però hi ha alguns criteris comuns als quals podem atenir-nos per no comprometre l’entregabilitat de les nostres campanyes. A continuació, et mostrarem les directrius bàsiques i les bones pràctiques per aconseguir que el teu enviament eviti els filtres anti-spam:\nEvita l’ús de majúscules quan no sigui necessari.\nNo has d’abusar de les majúscules, especialment en l’assumpte. Has d’evitar que l’assumpte i el pre-encapçalament estiguin escrits en la seva totalitat amb majúscules i has de procurar que la seva longitud de l’assumpte no excedeixi les recomanacions de l’editor.\nCompte amb els caràcters estranys.\nNo facis servir excessivament caràcters especials com poden ser símbols de percentatge (%), monetaris (€), exclamacions (!) o asteriscos (*).\nEvita l’abús de paraules com “gratis” o “regal”.\nHi ha paraules que fan saltar les alarmes als filtres spam: gratis, free, bono, regal, promoció... Són paraules que els spammers utilitzen per cridar l’atenció dels usuaris i l’ús excessiu d’aquestes poden provocar que els filtres acabin enviant la teva campanya directament a la safata de correu no desitjat.\nCompensa la proporció de la imatge i el text.\nAlguns filtres solen classificar les campanyes que contenen només imatges com spam. Per evitar-ho et recomanem que mantinguis un percentatge de text i d’imatge equilibrat. 50/50 és una molt bona proporció.\nNo utilitzis escorçadors d’enllaços.\nProcura que els enllaços que afegeixis a la teva campanya siguin els més directes possibles. No utilitzis escorçadors d’URL.... Evita afegir enllaços trencats o caducats, ajuda’t amb el verificador d’enllaços per detectar els enllaços que no funcionen correctament.\nEnvia contingut adaptat als teus subscriptors.\nSegmenta correctament per enviar el contingut adequat als subscriptors adequats. Si envies contingut d’una temàtica equivocada als teus contactes, és probable que t’acabin marcant com spam i això repercutirà en futurs enviaments.\nInclou la versió text de l’e-mail\nA la part superior de l’editor d’Acrelia News, tens la possibilitat de copiar contingut del teu butlletí en format text pla. D’aquesta manera crearàs un text alternatiu a la teva campanya en format HTML i sumaràs punts d’entregabilitat.\nUtilitza el verificador anti-spam.\nAcrelia News t’ofereix un verificador anti-spam que et recomanem utilitzar abans d’enviar qualsevol campanya. Si prem la icona "validar enviament" en el panell lateral de l’editor, la plataforma analitzarà i comprovarà tot el contingut de la teva campanya i t’indicarà quins punts pots millorar. Si segueixes tots els consells anteriors, aconseguiràs que el verificador d’spam marqui sempre 0 sobre 5.\nPosa especial atenció en respectar la voluntat dels teus subscriptors i mai enviïs a contactes dels quals no tens consentiment explícit. A més de poder comportar un problema legal seriós, si molts usuaris marquen la teva campanya com SPAM és possible que els servidors de correu acabin bloquejant els teus enviaments a tots els destinataris.


“Als diaris de paper els queden almenys deu anys”\nMark Thompson, president de ‘The New York Times’ i ex-director general de la BBC\nTinc 59 anys: aprenc tecnologies digitals per combinar-les amb la Vaig néixer a Londres, però de pares immigrants irlandesos. Estic casat amb una americana i tenim tres fills.\n18/03/2017 01:19 | Actualizado a 18/03/2017 02:50\nMark va començar com Rat (sigles en anglès de becari a la BBC i també rata) i avui gestiona el diari més llegit al món, però continua estant en pràctiques (no deixa de preguntar-me per La Vanguardia i els seus lectors) i àvid de dades. El panorama que descriu per a la premsa no és encoratjador, però deixa una escletxa per a una esperança inquieta i batalladora. Caldrà aprofitar-la no només per aquesta professió que barreja, com Thompson a Sin palabras, Aristòtil amb el futbol, sinó també per continuar servint a tothom. La manera és esbrinar què vol saber la gent, però també el que encara no sap que voldrà saber. Després cal aconseguir que gaudeixin aprenent-ho amb nosaltres.\nQuant temps de vida li queda al diari de paper?\nCalculem que uns deu anys com a mínim, però tampoc no em sorprendria que arribessin a ser vint.\nUn pla. Necessitem un pla per salvar el periodisme, per descomptat, i les empreses periodístiques que el fan possible. Cadascuna l’ha de tenir preparat per sobreviure a aquest final. I si no arriba, ningú no ho celebrarà més que jo, però cal tenir-lo.\nQuin és el seu pla?\nEl que ja reflecteixen algunes realitats: entre l’octubre i el novembre passats hem aconseguit 276.000 subscriptors digitals nous per a The New York Times. Aquest és el camí. Són més dels que vam aconseguir el 2013 i el 2014.\nPer què n’han aconseguit tants i de cop?\nL’efecte Trump ens hi ha ajudat, sens dubte, però també que els ciutadans poc a poc s’acostumen a pagar pels continguts que obtenen a internet. És el futur.\nNo hi ha vida per a les empreses informatives si no cobren pels continguts?\nNo n’hi ha. Però sap per què ens està costant tant a tots d’adaptar-nos a l’era digital?\nPerquè ningú no vol pagar per llegir?\nPerquè feia dècades que vivíem d’esquena als lectors. Els periodistes elaboràvem continguts sense demanda que eren una excusa per vendre la publicitat, que era el que interessava de debò perquè donava diners.\nHi ha, a més, altres motius?\nDoncs que ens ha passat com als polítics, amb qui compartíem interessos: la gent ens ha deixat d’escoltar perquè nosaltres abans els havíem deixat d’escoltar a ells. Ens havíem convertit en part d’una elit sense més interessos que els seus.\nPodrem acostumar la gent a pagar per continguts que avui tenen de franc?\nSi els dones una cosa que valgui la pena, per descomptat que sí. Ja l’estan pagant quan s’ho val. Però aquest no és el fons de l’assumpte...\nQuè proposa el seu pla llavors?\nTornar a escoltar els lectors: aprendre d’ells i deixar de produir els continguts que només ens interessen a nosaltres i als polítics per servir els que interessen a la gent.\nHem de ser no només els generadors de contingut sinó també ser capaços d’acostar-lo al lector. Abans vostè escrivia i cap a la impremta. I s’oblidava del producte fins a l’endemà.\nLa nostra filosofia és com la d’una bona sabateria que exhibeix les sabates a l’aparador i deixa que el client se les emprovi, que s’hi entusiasmi i que noti que les necessita. Llavors paga per emportar-se-les.\nJa he vist els seus correus personalitzats i els seus resums.\nDonem avançaments dels continguts, extractes diaris, els personalitzem i els lectors tornen a pagar per llegir-los sencers. I així es van adonant que necessiten subscriure-s’hi.\nI si els hi donessin de franc?\nNo hi ha futur. Sé que és dur competir amb diaris que a Espanya, per exemple, estan regalant els continguts, però això porta a una espiral de degradació que no és sostenible.\nI concentrar-se en la publicitat digital sense cobrar el contingut?\nTambé és una actitud poc lleial amb el lector això de voler obtenir-ne només elsclics. No crec que aquest model sigui sostenible a llarg termini. I no dona qualitat.\nInsisteixo en l’aparador. Ensenyar una mica del contingut i després cobrar per veure’l tota plaer. Però això exigeix un esforç enormede sintonia amb les necessitats del lector, quees va acostumant a poc a poc a pagar a laxarxa pel que realment val la pena. És difícil d’aconseguir.\nCom es fa que valgui la pena llegir-te?\nEscolti el lector. I en això hem d’aprendre de Trump una cosa: és un gran camaleó que sap intuir on va la seva gent i què vol sentir.\nEspero que no s’hagi d’aprendre res més d’ell.\nAixò és molt. Ha sabut aprofitar el buit que les elits havien deixat quan van plegar d’escoltar la gent i l’ha sabut cobrir.\nPot aprendre alguna cosa de Trump un periodista?\nOlfacte. A la BBC, els millors periodistes sabien anticipar quan un programa funcionaria i sabien que perdria o guanyaria audiència quan ja l’estaven rodant.\nEren més a prop del públic que dels seus caps i no servien només els polítics amb qui tenien interessos en comú. Aquest contacte és el que et dona les pistes per saber per on van els gustos de la gent i així et pots anticipar.\nRecordin que el periodista no és algú tan interessant que tot el que diu ha d’interessar a tothom, sinó el que s’interessa pel que la gent vol saber i l’hi dona.\nLlegeixin la Retòricad’ Aristòtil o, almenys,el resum que trobaran a la Viquipèdia i, si escriuen en anglès, el que Orwell va escriure sobre com fer-lo servir.\nEl millor consell d’Orwell?\nSi pots fer servir una paraula curta, no en facis servir una de llarga.


L’estacionament de pagament funcionarà els mesos d’estiu i durant la Setmana Santa, i serà gratuït pels residents de la zona\nRedacció/ ACN Vilanova i la Geltrú 13-03-2017 16:13 Lectures 3538\nEl ple de Vilanova aprova la creació d'una zona verda d'aparcaments regulat a Ribes Roges. Ajuntament de Vilanova\nEl ple municipal de Vilanova i la Geltrú ha aprovat aquest vespre la creació de noves places d'estacionament regulat al barri de Ribes Roges. Concretament, la mesura que s'ha impulsat amb el suport dels grups del govern, de la CUP, de Som VNG, del PP i la regidora Carmen Reina és la creació d'una zona verda, la primera que s'habilita a la ciutat, i que serà gratuïta per als residents, segons ha avançat al ple el regidor de Serveis Viaris Joan Giribet. ERC i Cs han votat en contra de la mesura.\nEl regidor de Via Pública i Mobilitat, Joan Giribet, va explicar que el projecte es durà a terme gràcies a una subvenció de 300.000€ euros lligada “al turisme de qualitat amb la idea de reduir places de vehicles a la façana marítima i vinculat a un projecte de ciutat sostenible”. La proposta inclou també més endavant, quan desaparegui l'espai per a vehicles de la platja del Far, la creació d'una zona gratuïta d'aparcament a la ronda d'Europa, connectada per autobusos llançadores amb la platja.\nEn nom d'ERC, Queti Vinyals va demanar solucions per millorar les problemàtiques de mobilitat a baix-a-mar. “No podem plantejar-ho com una pujada de febrePle de març 2, la ciutat compta amb segell del municipi turístic familiar”. Per ERC la concessió que implica la zona verda d'aparcament “pot significar una hipoteca de 10 anys concentrada en una sola zona de la ciutat” i va votar en contra de la proposta.\nEl regidor de la CUP, Raimon Ràfols, va posicionar el seu grup a favor de la proposta, tot i que “no estem aprovant els preus ni el calendari, son temes que s'han abordar i ampliar el debat, volem saber que implica la concessió a 10 anys, això ens preocupa”. Ràfols va acusar el govern de “poca ambició. Creiem que era més ambiciós abordar una Ple de març 3zona verda al barri de Mar que hi ha més densitat, malgrat tot ens sembla correcte començar per aquesta zona”.\nEn aquest darrer apartat hi va haver tres propostes amb intervencions del públic: Llorens Guasch va defensar la moció de IaioFlautes Garraf i Marea pensionista del Garraf de defensa del sistema públic de pensions. Ple de març 4


Conferència a càrrec de Daniel López Codina, director del Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC i Caterina Pijuan durant la Setmana de la Ciència a l'EPSEVG. 2010 · Memòria Digital de la UPC\nSetmana de la Ciència. 2010\nConferència a càrrec de Daniel López Codina, director del Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC i Caterina Pijuan durant la Setmana de la Ciència a l'EPSEVG. 2010\nPla lateral de part del públic assistent a la conferècnia: "El coneixement per a l'apropament i desenvolupament de les cultures" celebrada en el marc de la Setmana de la Ciència a l'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú, i de la taula de ponents. D'esquerra a dreta: Daniel López, director del Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC, Caterina Pijuan, estudiant del Màster d'agricultura per al desenvolupament, Ignasi Perat, professor de l'EPSEVG i Pilar Garcia, del Museu del Ferrocarril\nPijuan Folguera, Caterina\nPerat Benavides, Josep Ignasi\n“Conferència a càrrec de Daniel López Codina, director del Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC i Caterina Pijuan durant la Setmana de la Ciència a l'EPSEVG. 2010,” Memòria Digital de la UPC, accessed June 26, 2022, http://memoriadigital.upc.edu/items/show/11529.


La Paeria licita el trasllat de la caseta de Ciutat Jardí – La Manyana\nLa Paeria licita el trasllat de la caseta de Ciutat Jardí\nEls blocs de formigó de la base es demoliran i l’espai tindrà nous arbres i s’enjardinarà\nEnquadrat està l’espai on anirà la caseta i la ubicació actual\nLa Paeria va licitar ahir el concurs per traslladar la caseta prefabricada de la seu social de l’Associació de Veïns de Ciutat Jardí-Arborètum a una part de terreny de la plaça de les Valls.\nL’edifici prefabricat té una sola planta de 80 metres quadrats, és d’ús polivalent, bàsicament enfocat a la cessió de l’espai a l’entitat veïnal. Disposa de totes les instal·lacions necessàries d’aigua, llum, sanejament i climatització. És emplaçat actualment al carrer Enric Farreny número 41, dins del futur Parc de Ciutat Jardí, i es traslladarà just davant mateix, al número 56 del mateix vial. Es porta d’una parcel·la qualificada d’espais lliures, clau verds esportius, a una altra terreny qualificat de sistema d’equipaments, clau equipament comunitari.\nL’actuació preveu també la demolició dels blocs de formigó que fan de base, per tal que es permeti plantar-hi arbres i s’enjardini d’acord amb el planejament del municipi de Lleida perquè forma part del futur Parc de Ciutat Jardí.És previst aprofitar els aparells de climatització i la resta d’instal·lacions. El pressupost de licitació és de 30.663,71 euros.


Days Inn - Albion Albion (MI) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 2 allotjaments a Albion (MI).\nDays Inn - Albion27644 C Drive North, Albion, Albion (MI), Estats Units, 49224 - Veure al mapaBé6,2Basada en84comentarisDays Inn - AlbionVeure més fotosVista interiorVeure més fotosVista interiorVeure més fotosPiscinaVeure més fotoscentre esportiuVeure més fotosVeure el mapaVeure totes les 24 fotosParticularitats que li encantaranaire condicionat\nOpcions d'habitacióVeure les fotosHabitació Extragran (King Room)25 m21 llit extragran súperFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació King - Adaptada/No Fumador (King Ro...1 llit extragran súperFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Doble Delux amb Dos Llits Dobles - ...2 llits doblesFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació amb Llit Extragran - No Fumadors (K...1 llit extragran súperFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Doble amb 2 llits dobles (Double Ro...25 m22 llits doblesFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació amb Llit Extragran - Accés per a Pe...1 llit extragran súperFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuite júnior amb banyera spa (Junior Suite wi...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació Doble Deluxe amb 2 Llits Dobles - A...2 llits doblesFixa les dates per veure preusVeure les fotosSuite Extragran (King Suite)Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Albion (MI), vosté es sentirà com a casa a Days Inn - Albion, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Days Inn - Albion és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Albion (MI), el Days Inn - Albion és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Idiomes ParlatsAnglèsAlemanyItaliàMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.\nAllotjaments a Albion (MI)


“M’agrada molt canviar el destí de la gent”\nNovel·lista. Publica ‘Tristany’ (Empúries)\n‘Tristany’ és la segona novel·la d’Anna Monreal, amb la qual va guanyar l’últim premi de novel·la curta Just M. Casero. La seva història d’un calçasses contranatura -havia estat criat per a l’èxit- va sorprendre el jurat, convençut que l’havia inventat un escriptor home\nDe la novel·la crida l’atenció el viatge a l’inrevés que traça. El protagonista, el Tristany, està criat per triomfar i acaba sent una mica desgraciat.\nSí, és la idea de les expectatives que posen en tu els teus pares i que de vegades s’esguerren. N’hi ha molts casos. En el mercat laboral hi ha molta sobretitulació, gent que té títols per sobre de la feina que està fent. El Tristany està criat per tenir una vida acadèmica gran -de fet, tampoc li va malament, la vida laboral-, però a nivell social fracassa estrepitosament.\nA la primera novel·la, Olives picants, que va guanyar el premi El Lector de l’Odissea l’any 2011, ja jugaves amb relacions emocionals.\nLa primera era la relació d’una mare amb dues filles, bàsicament. I aquesta és més la d’un home amb les dones. Jo volia pintar un home molt ben preparat, molt ben dissenyat, de família acomodada i que al final, quan veuen on ha arribat, els seus pares pensen: potser sí que li hem donat tota la preparació acadèmica, però sentimentalment...\nAmb un to mordaç i a estones destraler, el maltractes una mica però alhora en fas caricatura. També passa quan presentes els seus pares.\nSí, per ser més punyent, com que la literatura t’ho permet... Una mica d’això hi ha en tot. Quan tenim fills, projectem. Error, error! [diu fent un so de màquina].\nLa qüestió de la maternitat i la paternitat hi apareix molt. Com hi has volgut jugar?\nEl gruix de la novel·la passa des que els personatges tenen uns 25 anys fins al 43-44 anys. I això a partir dels 30 és un tema important, tan per defecte com per excés. He volgut contraposar la paternitat no volguda del Tristany amb la Ivet [la seva exparella], que ho havia intentat de totes les maneres i no havia pogut. Per cert, que la història de la Ivet està basada en un fet real que és encara més exagerat.\nM’ha semblat veure-hi unes ganes de desmitificar la maternitat.\nI els embarassos, també. Se’n fa un gra massa, amb això de mitificar la maternitat. Jo he tingut fills i els tinc preciosos, no vull ofendre ningú. Però hi ha un moment que l’Úrsula [la parella del Tristany] diu: jo, des que soc mare, soc millor persona... Això és amb el que no n’hi ha per tant. I em sembla que si una persona en vol i no en té sí que és un patiment. I l’entenc.\nEl joc simbòlic amb les paneroles (o Periplaneta americana ) és força divertit.\nVaig llegir un assaig de l’Stephen King que és diu Escriure, publicat a L’Altra. Ell explica que un dia el van castigar a netejar les dutxes de les noies, a l’institut, i que va començar a veure unes capsetes metàl·liques penjades de les rajoles de les dutxes i li va preguntar al seu amic: “Què és això?” I el seu amic li va contestar: “Això són els taps per al cony per quan els ve la regla”. I ell va tenir un impacte tan gran que li va sortir la primera escena de Carrie. Jo era al capítol en què el Tristany i la Ivet se’n van a viure junts. I pensava: “Com ho explico?” I a Tarragona vam tenir una plaga de paneroles molt bèstia. Jo em vaig trobar una panerola a la dutxa, de fet. I una amiga em va dir que a ella l’havien despertat els passos d’una panerola pujant-li per la panxa d’embarassada. I aleshores la panerola em va servir de barana d’escala i va acabar sent una referència del que el Tristany havia sigut i havia tirat per la borda.\nQuè has volgut fer pesar més en el protagonista?\nJo em volia posar en la pell d’un home. Una vegada a l’Ateneu va venir el Sergi Pàmies i va dir que ell havia intentat dues vegades ficar-se en la pell d’una dona i que havia vist que li havien quedat homes amb faldilla i va plegar. M’enrecordava molt d’allò i em venia de gust ficar-me en la pell d’un home. Un home que per algun motiu físic, orgànic, pot tirar-ho tot per la borda. Això a una dona també li pot passar.\nHi ha un joc amb els atzars, també.\nAixò és Kundera. Em va agafar una època Kundera entre els 17 i els 21. Me’l vaig llegir tot. I en un llibre sortia aquesta idea: “Si tal no hagués fet això...” Quan has de trenar la vida d’algú t’adones d’aquest atzar.\nQuè ha sigut el més complicat en aquest procés?\nEl més complicat és mantenir l’entusiasme durant tot el procés d’escriptura, perquè se m’ha allargat tres anys i mig, amb un embaràs pel mig i quan ja tenia una altra criatura. Però va anar bé, perquè amb el segon fill i el segon llibre he viscut coses que no havia viscut. Va ser una parada llarga però productiva. Després m’hi vaig tornar a posar. I després hi va haver els atemptats de París, del Bataclan, i allò em va deixar un any seca, perquè pujava al tren [de Tarragona a Barcelona, i on ha escrit bona part de la novel·la] i em moria de por que vingués un terrorista i ens fes volar pels aires. Però em vaig forçar a fer-ho i al final el vaig acabar.\nQuan escrius a vegades t’acabes estimant personatges que no pensaves que t’estimaries. ¿T’ha passat amb la Ivet, l’Úrsula o el mateix Tristany?\nL’Úrsula em pensava que em quedaria més odiosa i m’ha fet pena. És l’única que m’ha creat un sentiment que no era el previst, més compassiu. El Tristany ja va per on jo volia, una mica desubicat. La Ivet és la que més entén el seu destí. A mi m’agrada molt ser capaç de canviar el destí de la gent. I fer dir a aquell el que tu vols que digui. I això només ho pots fer amb ficció. És fabulós.


Blog de muntanya: 1973\ndijous, 1 de novembre de 1973\nFoto d'arxiu: La Roca Plana, juny 2014\nSortida de pràctiques del curset d'escalada del Centre Excursionista. Vam fer la Roca Plana per diverses vies. Després del petit curset d'escalada que havíem fet un petit grup del Centre a Montserrat a final de 1972, vam fer un curs més gran amb tots els del Centre que es van voler apuntar. Van venir monitors de l'ENAM i ens van ensenyar les tècniques bàsiques de l'escalada: encordar-se, rapelar... No vaig anotar les vies que vam fer però segurament vam fer les normals d'iniciació: la via normal, la xemeneia, pel darrere, la gran diagonal... ens vam dividir en grups amb els diversos monitors que van venir i vam atacar la Roca Plana per diversos llocs.\ndiumenge, 30 de setembre de 1973\nIntent al Comaloforno\nVenim novament a la Vall de Boí amb la intenció de fer l'ascensió al Comaloforno. Després d'un llarg viatge amb el cotxe de línia de l'Alsina-Graells, sortim al matí de la Presa de Cavallers i arribem fins a la Pleta de Riu Malo però cau una gran nevada; en pocs minuts queda tot blanc i decidim tornar. Acabem llogant una habitació a Boí, a Can Gaspar, i fem uns entrepans "a la llosa".\ndimecres, 8 d’agost de 1973\nSortim del refugi Ventosa i Calvell, on hem passat la nit, i pugem, per la via normal dels estanys Travessany i de Monges i el Port de Güellicrestada, fins al Montardo (2.831 m), passant pel Montardo Inferior (2.784 m). Després retornem pel camí de pujada fins a Boí.\nEn aquesta sortida ens acompanya en Joan Beltrán (a la foto), que poc després va morir a causa d'una leucèmia.\ndimarts, 7 d’agost de 1973\nEl segon objectiu de la nostra estada a la Vall de Boí és el Montardo. Pugem al refugi Ventosa i Calvell, que encara està guardat però en molt mal estat, per passar la nit.\ndilluns, 6 d’agost de 1973\nAscensió a la Roca de la Feixa (2.091 m)\nFoto d'arxiu: Bessiberris des del Tuc de Moró. Febrer 2008\nEn un dia de descans en la nostra estada a la Vall de Boí, pujo en solitari fins a la Roca de la Feixa 2.091 m, un pic sense cap dificultat que pujo gairebé per casualitat, ja que la intenció era sortir a fer un volt però pujant, pujant, arribo fins a aquest cim, que els mapes de l'època denominaven Muro (Les Creuetes). No hi ha cap foto perquè com que era un sortida improvisada no vaig portar ni la càmera de fotos.\nEtiquetes: 2000, muntanya, solitari, Vall de Boí\ndiumenge, 5 d’agost de 1973\nAscensió al Bessiberri Nord (3.014 m)\nDes del refugi del Bessiberri, on hem dormit, situat a 2.800 m a la bretxa Peyta, iniciem l'ascensió. Pugem per la via normal, amb alguns pasos de grimpada fàcil, fins al Bessiberri Nord (3.014 m). Després baixem a la gelera i anem a buscar la cresta més endavant per fer dos cims més: el Bessiberri Central (3.003 m) i la Punta Aguda (2.999 m). Després, per la Pleta de Riu Malo i la Presa de Cavallers, retornem a Boí.\nEtiquetes: 2000, 3000, hall of fame, muntanya, Vall de Boí\ndissabte, 4 d’agost de 1973\nVenim a passar uns dies de les vacances d'estiu a la Vall de Boí. El viatge fins a Boí en transport públic és ja tota una aventura, amb l'Alsina-Graells fins a la Pobla de Segur i després amb La Primera del Flamissell fins a Boí pel Pont De Suert. Ens instal·lem al paller d'en Gaspar i el primer dia fem l'aproximació al Bessiberri. Com que no tenim cotxe, sortim caminant de Boí mateix i pugem fins a la Presa de Cavallers; travessem tot l'embassament fins a la Pleta de Riu Malo i pugem fins al refugi Bessiberri, on ens instal·lem per dormir. A la tarda surto a fer una exploració del camí de demà però em vaig animant i arribo fins al cim del Bessiberri Nord (3.014 m).\ndiumenge, 17 de juny de 1973\nSortim del refugi de Marialles i comencem la jornada pujant per la via normal de la Jassa de Cadí i la Xemeneia fins al cim de la Pica del Canigó (2.785 m). Des d'aquí es veu tot l'itinerari que hem seguit des de Setcases: el Coll de Pal al costat del Costabona, les Esquerdes de Rojà, el Puig de la Collada Verda i el Pla Guillem. També veiem altres cims del Pirineu Oriental com el Puigmal i el Carlit. Ara ens queda el llarguíssim retorn a Setcases. No volem baixar a Marialles sinó que volem carenar fins al Pla Guillem per enllaçar amb el camí per on vam venir. La carena no és fàcil però tampoc té grans dificultats encara que és entretinguda. Passem per diversos cims, entre ells el de Set Homes (2.661 m) i després de molta estona arribem al Pla Guillem on retrobem l'itinerari d'anada que seguim fins a Setcases. En total hem estat 15 hores caminant per la muntanya; una jornada històrica.\nEtiquetes: 2000, Canigó, hall of fame, muntanya\ndissabte, 16 de juny de 1973\nSetcases - Refugi de Marialles\nL'expedició al Canigó de juny de 1973 va ser una de les primeres grans fites de la meva història a la muntanya. En aquella època llunyana, anar al Canigó era tota una aventura, i més per a nosaltres que, amb 17 anys, no teníem ni cotxe ni carnet de conduir. En aquell temps, per entrar a França encara calia tenir passaport, tot i que la targeta de federat informava en el seu revers que aquell document donava dret a passar la frontera per pasos de muntanya. A més, no teníem mapes de la zona ni sabíem com obtenir-ne, ja que només coneixíem els mapes de l'Alpina, però les ganes de fer aquest cim mític i llunyà eren tan grans que vam pensar la manera d'obtenir la informació necessària per portar a la pràctica. A la biblioteca del Centre Excursionista de Catalunya, al carrer Paradís, tenien una secció cartogràfica amb mapes de moltes zones de muntanya. L'entrada era restringida als socis però no demanaven el carnet, de manera que vam posar cara de soci del CEC (posat estirat) i ens vam colar a la biblioteca. Els mapes no podien sortir de la biblioteca i no hi havia fotocopiadora, de manera que calia calcar el mapa. Eren dues fulles diferents de l'IGN i ens vam repartir la feina; en Víctor va fer la part nord i jo la part sud. Després vam enganxar els dos fulls amb cinta adhesiva i el resultat va ser un magnífic mapa esquemàtic que ens va servir per fer l'excursió sense perdre'ns.\nEn aquesta primera etapa, després d'un llarg viatge en tren fins a Sant Joan de les Abadeses, autobús fins a Camprodon i taxi fins a Setcases, vam fer una llarga travessia fins al refugi de Mariailles. L'itinerari va ser el clàssic: Setcases - Riera de Carboners - Coll de la Balmeta - Refugi Costabona - Coll de Pal - Esquerdes de Rojà - Pla Guillem - Refugi de Marialles. Vam dormir al refugi, que en aquell temps no era el modern refugi que coneixem sinó una petita cabana, on hi vam trobar el guardes o propietaris, que ens van donar allotjament.\nEtiquetes: Canigó, muntanya\ndilluns, 11 de juny de 1973\nUll de Ter - Camprodon\nFoto d'arxiu: Refugi d'Ull de Ter, maig 2007\nDesprés de la llarga travessia d'ahir, quan vam venir des de Núria per tota la carena, avui ens queda el retorn. Des del refugi d'Ull de Ter baixem fins a Setcases. Com que no hi ha cap mena de transport públic, seguim baixant 12 km de carretera fins a Camprodon, on agafem el cotxe de línia.\ndiumenge, 10 de juny de 1973\nTravessia Núria - Ull de Ter\nDes de Núria pugem al Coll de Noucreus. Des d'allà iniciem una llarga travessia per la carena fronterera en direcció a Ull de Ter. Fem un grapat de cims:\nPic de la Fossa del Gegant (2.805 m)\nPic de la Vaca (2.833 m)\nGra de Fajol (2.708 m)\nArribem al refugi d'Ull de Ter i ens hi quedem a dormir. Ha estat una jornada llarga ...\ndissabte, 9 de juny de 1973\nAscensió al Puigmal (2.913 m)\nDormim al refugi de Núria i, al matí, pugem per la via normal al Puigmal (2.913 m). Després carenem fins la Pic del Segre (2.844 m). Retornem a Núria i dormim al refugi; demà hem de fer la travessia fins a Ull de Ter.\ndiumenge, 27 de maig de 1973\nAscensió al Matagalls (1.694 m)\nDes de Santa Fe, passant per Sant Bernat, pugem al Matagalls (1.694 m) en un dia primaveral. Era la segona vegada que pujàvem al Matagalls.\ndiumenge, 20 de maig de 1973\nUna ascensió que teníem pendent des de feia temps. Sortim de Castellar d'en Hug i pugem fins al cim del Puigllançada (2.406 m). És el mes de maig però ha caigut una nevada tardana i la muntanya esta nevada. Retornem pel camí de pujada.\ndivendres, 11 de maig de 1973\nCurset de tècnica alpina: Cadí\nFoto d'arxiu: la Serra del Cadí des del cim del Monturull\nSegona sortida del curset de tècnica alpina del centre. Vam dormir al paller de Cal Basté, a Estana, al peu de la Serra del Cadí. Al matí vam pujar al Prat de Cadí i vam fer pràctiques de progressió amb piolet i grampons i també d'aturada en pendents de neu i gel. Vam pujar un tram de la canal de l'Ordiguer però sense completar l'ascensió perquè l'objectiu no era aquest sinó practicar les tècniques alpines.\ndimarts, 1 de maig de 1973\nAprofitant el pont del primer de maig venim d'exploració a la vall d'Ordesa. Pugem al refugi de Góriz pel camí de la vall i les Clavijas de Soaso. Encara hi ha molta neu a la muntanya però fins al refugi pugem sense problemes. És la primera vegada que venim i pugem per les Clavijas de Soaso; tota una aventura.\nEtiquetes: excursionisme, Ordesa\ndiumenge, 7 de gener de 1973\nFoto d'arxiu: cim del Matagalls, maig 1973\nVam pujar al Matagalls (1.694 m) des de Santa Fe del Montseny per Sant Marçal. Vam anar en tren fins a Sant Celoni i després en cotxe de línia fins a Santa Fe. Aquesta va ser la primera vegada que vam pujar aquest cim tan popular.


Fundació Rafael Campalans. Presentació del llibre “Una alternativa progresista”, de Jonás Fernández\nLa Fundació Rafael Campalans ha organitzat la presentació a Barcelona del llibre Una alternativa progresista. Una respuesta a la crisis económica e institucional de España, de Jonás Fernández, i editat per Deusto Planeta.\nEsther Niubó, directora de la Fundació Rafael Campalans, va ser l'encarregada de presentar l'acte, tot destacant el capítol del llibre dedicat a la crisi de l'eurozona i la reforma d'Europa. Niubó va apuntar que els arguments que s'exposen al llibre evidencien que "no hi ha una sortida nacional a l'actual crisi que pugui sostenir l'Estat del Benestar". Per tant, va afegir, coincidint amb l'autor del llibre "és fonamental que la socialdemocràcia lideri l'ambició europeista, garantia d'una sortida de la crisi, ja que és l'únic camí per enfortir les polítiques públiques".\nLa professora de Dret Constitucional de la UB i editora d'Agenda Pública, Argelia Queralt, va centrar-se en els capítols del llibre dedicats a la reforma de l'Administració i de la política, tot analitzant les seves coincidències i diferències amb l'autor, i subratllant "la importància de reinventar l'espai públic per a l'exercici de la política, eina imprescindible per a fer efectiu un impuls reformador. Per a Queralt, de fet, "un dels principals problemes que ha fet aflorar la crisi actual és la baixa o, més aviat inexistent cultura política a Espanya, no només de la ciutadania, sinó de la pròpia classe política".\nMaurici Lucena, portaveu del PSC al Parlament de Catalunya, va destacar la "solidesa tècnica del llibre, combinada amb la sensibilitat socialdemòcrata de l'autor", i va elogiar-ne "la valentia dels seus plantejaments". Lucena va desgranar el capítol del llibre dedicat a les reformes econòmiques (reforma del sector financer, reforma fiscal, mercat de treball, reforma de pensions,..), i va lamentar que la frase "la socialdemocràcia està en crisi" continuï sent una expressió en plena vigència. Per a solucionar-ho, va apuntar Lucena, "caldria que des de la socialdemocràcia s'anés més enllà del 'no' i hi haguessin respostes propositives, realistes i fonamentades" per fer front a la difícil situació actual i, previsiblement, futura.\nEn aquesta línia, l'autor, Jonás Fernández, director del Servei d'Estudis Solchaga Recio & Asociados, va afegir que "el llibre intenta donar respostes reformistes, no només descrivint la realitat, sinó plantejant-ne alternatives de canvi reals". Per a Fernández, "a l'actual crisi polièdrica (econòmica, social, institucional), s'hi suma una evident crisi d'horitzó i esperança, així com una crisi d'instruments que impulsin els canvis". A nivell espanyol, aquests canvis passen per "una reforma fiscal, una reforma del sistema de finançament, i una reforma de l'estructura territorial del país". A més, va reiterar que "Espanya ha de reinventar l'espai públic per a un efectiu exercici de la política" que passa, va sentenciar, per una "reforma a fons dels partits polítics, instruments amb excessivament elevades barreres d'entrada".\nMés informació del llibre, aquí.\n"La respuesta europeísta", prepublicació del llibre a El País(18/10/2013)\n"La reforma empresarial", publicació a Agenda Pública de l'apartat del llibre dedicat a aquesta qüestió (22/10/2013)


Primer article del col·laborador de premsa mollerussenc Miquel Polo Silvestre, una sèrie que l'autor ha titulat Fent camí damunt les arrels de la nostra terra.\namb altres notícies aigua sequera paradís\nL’aigua és un bé vital per supervivència i prosperitat per a tothom.\nL’aigua és un bé vital per supervivència i prosperitat per a tothom... La nostra terra i les nostres comarques de les denominades “terres de Ponent” ens poden donar raó fidedigna força real i certa, tenint en compte la nostra dependència cabdal del caudal que sostrau del riu Segre.\nA nivell internacional es reconeix la seva importància capital per a la pervivència del ser humà en tants llocs del món amenaçats, a causa de la seva precarietat que provoca morts prematures per deshidratació massiva de moltes ètnies, especialment en els països classificats com del tercer món, que prou clama però que ben pocs pareixen escoltar-los.\nEl dia 22 de desembre de 1992 –aviat farà 20 anys- , es va dictar una decisió oficial, propiciada en l’Assemblea General de les Nacions Unides, que proposà i acordà declarar l’esmentada data (22 de desembre), com a “Dia Mundial de l’Aigua”, palesant la seva vàlua per a tota la humanitat.\nCompartint aquests precedents i donada la nostra dependència, com el qui més, de l’aigua, ens endinsarem en la temàtica per a conèixer i saber més i millor de l’origen d’aquest “manà” abundós al que devem vida i prosperitat i que trobem avui, com cada dia, al peu de casa gràcies a la llera del Canal d’Urgell del que, tants pobles i gent, ens abastim.\nPer a nosaltres el Segre és el nostre riu i la seva aigua és la nostra base de pervivència vital encara que, molts de nosaltres, no som coneixedors dels seus orígens i procedència.\nEl Segre és un riu que neix a la Cerdanya francesa. Geogràficament, aquesta Vall que existeix al lindant fronterer del país veí, -fa que part del mateix nom es trobi dins d’Espanya també, legítimament coneguda com la Cerdanya espanyola- dins la denominació, també, de la Catalunya Nord.\nAixí trobem, en el seu origen, que tot el curs alt del riu Segre està envoltat pes massissos del Puigmal, a l’est; del Carlit, al nord; i del Puig Pedrós, a l’oest. Baixant de nord a sud aigües avall impel·lides per la seva pendent natural fins a topar-se amb el riu Ebre, sota de Lleida.\nL’excepcional configuració, en el naixement de la seva conca fa que adquireixi ja, un caudal important a l’arreplegar les importants escorrenties i que discorren pendents avall, en un curt trajecte, dels massissos esmentats anteriorment, superant un desnivell de, prop, de 1000 metres.\nJa a Puigcerdà, autèntic centre geogràfic de la Vall, se li ajunten les aigües del Raur, que procedeixen del Carlit que, a la vegada, provenen o baixen, des dels pics alts del Puy-Morens que neix al nord dels massissos del Carlit i del Puig-Pedrós.\nLa unió natural del massís del Puigmal amb el del Carlit, es produeix al Col de la Perche (autèntic i real centre natural, geogràfic i històric), de la Vall del Segre quin naixement té lloc en territori espanyol en el denominat Pic del Segre a l’entorn proper del Pic del Puigmal sens dubte, un dels referencials més coneguts d’aquella zona, en la que ens referim en aquesta explicitació.\nEls tres pics que hem meritat ans, que abriguen aquesta Vall tenen una altitud de 2.200 metres essent, entre ells, les diferències tant irrisòries i poc rellevants que, difícilment podria dir-se que, un d’ells sobrepassés als altres dos (ens referim, naturalment, als Puigmal, Carlit i Puig-Pedrós).\nDel massís del Puigmal arranca o comencen les serralades del Cadí que davalla de nord a sud vorejant la llera fluvial del Segre fins la “garganta” d’Organyà, no sense presentar, alineació prepirinenca muntanyosa, solucions de continuïtat i que, en la Vall de la Cerdanya les més importants són el torrent de La Molina i les del Coll de Jou i de Pandilla.\nL’unió del massís del Puigmal, amb la serrania dels 2400 metres del Cadí, es produeix a través del Coll de Tossas que permeten establir una fàcil comunicació entre la frontera francesa de la Coma Morera, per la Creu de Mayans –Vertice Basa – Coll de Tosa – Covereta – Puig Llansada i fins i a Tosa de Alp.\nL’altra vertent, que voreja el riu Segre, arranca o surt de Puig-Pedrós i continua paral·lelament, a la Serra del Cadí, estrenyent la Vall a partir de Bellver i configurant la frontera amb Andorra, i que, per l’abrupte muntanyenc de la zona converteix en paratge de molt difícil i complicat franquejar.\nEl Segre, deixant darrera seu, aquest espai natural força bucòlic i d’unes panoràmiques bellíssimes de natura verge espectacular, segueix fins a la Seu d’Urgell a on rep el caudal d’aigua del riu Valira que es converteix, avui, en el seu tributari més important de tot el seu curs.\nEn aquests paratges, entre abruptes i bucòlics, penjats a més de 2400 metres d’altitud es troba l’olla lacustre de l’Estany Lanós.\nEl llac Lanós que, en un passat no molt llunyà encara, era la principal despensa d’aigua del nostre riu Segre, i, també, protagonista principal d’aquesta història d’avui, ja que per la seva pendent, -com hem dit- natural, les aigües del llac discorrien envers Espanya.\nL’alteració, antinatural que va provocar França al canviar el curs direccional del caudal que s’evacuava amb la intenció d’aprofitar-lo per obtenir energia elèctrica en el seu territori, va provocar un pleit internacional força preocupant. Va ser una situació que es va resoldre mitjançant un laude arbitral que es posà en mans del Rei de Suècia que, sense satisfer a ninguna de les parts litigants, Espanya i França, es va imposar com d’obligat compliment entretant es buscaven altres solucions de més consens.\nAmb tot, l’origen i circumstàncies d’aquesta complicació ja l’explicarem en un proper comentari memorial, doncs en aquell passat va ser protagonista d’una successió de gestions força interessants.


Mesures de seguretat per al nou curs 2020-21\nInici › Articles › Mesures de seguretat per al nou curs 2020-21\nÀlex SalaPosted on juny 28, 2020 Publicat a Articles\t— Sense comentaris ↓\nD’acord amb la normativa vigent, i cercant un equilibri entre la necessitat de garantir la salut i la voluntat de tornar a l’ensenyament presencial, s’han previst de cara al curs següent les següents normes i mesures de seguretat.\nCaldrà portar-la en tot moment: pel carrer al venir al centre, en el moment d’entrar, a classe i al pati.\nEs reduirà el nombre d’alumnat per aula per garantir la mínima distància de seguretat.\nDurant la classe l’alumnat no es podrà moure de l’espai que té assignat per tal de mantenir la distància.\nS’organitzaran els grups de manera que l’alumnat i el professorat coincideixin sempre amb un grup, màxim dos.\nPer compensar la immobilitat a l’aula, en lloc d’un esbarjo se’n faran dos: un a les 10 h i un altre a les 12 h.\nEls desplaçaments pel centre es faran per escales separades segons els nivells (1r ESO escala blava, 2n ESO vermella etc), també els WC estaran separats.\nEl recinte del pati s’ampliarà a la part corresponent de Batxillerat i es dividirà per zones per mantenir la traçabilitat dels grups.\nEs promourà l’intercanvi d’informació constant entre el centre, les famílies i les autoritats sanitàries per reaccionar ràpidament en cas d’haver de realitzar un confinament parcial o total. El professorat preveurà continguts telemàtics per no perdre el seguiment de les classes en cas de confinament.\n‹ Valores sanitarios para afrontar la crisis\nBarem definitiu Batxillerat ›


Recés d’Advent – Isaïes 11,1-10 – laparaula.com\nRecés d’Advent – Isaïes 11,1-10\nEl segon diumenge d’Advent d’enguany ens regala un text del profeta Isaïes (11,1-10).\nPodeu descarregar-vos ací una reflexió que pot servir de recés espiritual\nRecés d’Advent – Isaïes 11,1-10Baixa\nla soca de Jesè tallada traurà un rebrot,\nnaixerà un plançó de les seves arrels.\nL’Esperit del Senyor hi reposarà:\nesperit de saviesa i d’enteniment,\nesperit de consell i de valentia,\nesperit de coneixement i de reverència del Senyor\ni tindrà les delícies a reverenciar el Senyor.\nNo judicarà per les aparences\nni decidirà pel que senti dir;\nsentenciarà amb raó a favor dels pobres del país.\nUn reny de la seua boca abatrà el violent,\nuna alenada dels seus llavis matarà l’injust.\nS’armarà de justícia la cintura,\nse cenyirà de lleialtat.\ni un xiquet menut els guiarà;\nes faran amigues l’óssa i la vaca,\nles seves cries jauran juntes\ni el lleó menjarà palla com els bous;\nles criatures jugaran sobre el cau de l’escurçó,\nels nens ficaran la mà dins l’amagatall de la serp.\nNingú no serà roin ni farà mal\nen tota la meua muntanya sagrada,\nperquè el coneixement del Senyor haurà omplert el país\ncom l’aigua que cobrix la conca del mar.\nels estrangers vindran a consultar el rebrot de Jesè\nque s’alçarà dret com a bandera dels pobles,\ni el lloc on residirà serà ple de glòria.\n2 de desembre de 2019 10 de desembre de 2019 Xavi Matosesdiumenge 2 A Advent, Isaies 11_1-10\nAnterior Entrada anterior: Un crit en el desert (Mateu 3,1-12)\nSegüent Entrada següent: Presentació de la Verbum Domini


Vinaròs celebrarà un partit d’homenatge a Martín Nájar | Canal56 Notícies\nInicio Esports Vinaròs celebrarà un partit d’homenatge a Martín Nájar\non: 17/08/2021 En: Esports, Vinaròs\nAquest matí el regidor d’Esports, José Chaler, acompanyat per l’exjugador, Javier Navas, ha presentat el partit que se celebrarà el diumenge 22 d’agost per homenatjar a Martín Nájar i a la seua família. Cal destacar que malauradament ja fa sis anys de la mort de Nàjar com a conseqüència del càncer i aquest matx pretén recordar la figura d’aquest jugador tan estimat per l’afició, a més de recaptar fons per lluitar contra la malaltia.\nChaler destacava que “es tracta d’un homenatge molt merescut per una persona molt estimada per les aficions de Vinaròs, Sant Jordi i Benicarló, on també va jugar unes temporades”. En aquest sentit, animava als veïns a assistir al partit que es disputarà el diumenge 22 d’agost a les 11:30 h, a més de contribuir amb la recaptació per a l’Associació Espanyola Contra el Càncer.\nPel que fa a les entrades, Navas assenyalava que l’assistència a la Ciutat Esportiva serà gratuïta i animava als aficionats a comprar els tiquets de la rifa, perquè tota la recaptació es destinarà de forma íntegra per a l’Associació Espanyola Contra el Càncer. Segons anunciava, els premis seran una samarreta del Brigthon & Hove Albion signada per tots els jugadors, així també com les samarretes del Villarreal CF i del centenari del Vinaròs CF.\nPer acabar, tant Chaler com Navas, animaven als aficionats a assistir el diumenge 22 d’agost, a les 11:30 h, a la Ciutat Esportiva per retre un homenatge a Martín Nájar.\nCàlig posa fi a unes Festes Patronals ‘molt participatives’\nPresentació de ‘Sis dies internacionls d’enduro’ a Vinaròs 17-08-2021


La Mascarada - TRESC\nDe l'11 de desembre de 2019 al 12 de gener de 2020\nPROMOCIÓ ESPECIAL 15€:\nEntrades a 15€ del 11 al 22 de desembre\nAngelina Fontaine i la seva criada Nicolaua viuen amb certa preocupació i molta burla les ànsies de popularitat del seu marit. Ell, Tomàs Jourdain, tindrà dos dies per aprendre a ser una persona influent, cosa que farà amb l'ajuda del seu amic Dorante. Aquestes aspiracions topen amb les de la seva filla Lucila, que vol casar-se per amor amb el jove Claudi. Un espectacle amb canvis de personatges constants, situacions ridícules, música en directe, corredisses i pirouettes. Una comèdia que parla de relacions familiars i socials, d'aparences i realitats, on cadascú porta la seva pròpia màscara.\nAutoriaA partir d'El Burgès Gentilhome de Molière i Jean Baptiste Lully / Adaptació: Els Pirates Teatre\nIntèrprets:Laura Aubert / Ariadna Cabiró / Ricard Farré / Laura Pau / Anna Romaní / Adrià Aubert\nDates: De l'11 de desembre de 2019 al 12 de gener de 2020\n26/12 (Sant Esteve): 19 h\n1/1 (Any Nou): 18 h\n6/1 (Reis): 18 h


Gaël de Guichen, conservador: "Seria terrible si Altamira es torna a tancar al públic"\nActualitzat 15/02/2016 17:31 CET\nEl conservador Gaël de Guichen, director de l'equip científic responsable d'un informe sobre les condicions de conservació d'Altamira que ha estat peça clau per a la reobertura de visites de la cova, ha assegurat aquest dilluns que un nou tancament al públic d'aquest lloc seria "terrible".\nGuichen, que ha ofert una conferència a l'Institut del Patrimoni Cultural d'Espanya (IPCE) sobre la conservació preventiva, ha realitzat aquestes afirmacions un dia abans d'una nova reunió del Patronat d'Altamira, envoltada en certa polèmica per les declaracions del conseller de Turisme càntabre, Francisco Martín, sobre la possibilitat de treure a subhasta unes poques entrades a l'any.\n"No es pot decidir que Altamira sigui una cova tancada al públic i a la qual només puguin accedir especialistes", ha alertat aquest expert, apuntant a la "importància única i a l'emoció que poden causar en els visitants" com un dels factors clau per prendre aquesta decisió.\n"Tota decisió ha de basar-se a permetre que el màxim de gent pugui tenir un contacte directe amb aquestes pintures. La nostra tasca no és només tècnica, sinó també social", ha subratllat Guichen. Des del 2014, les visites a Altamira estan permeses --després de tretze anys de tancament-- en grups reduïts de cinc persones a la setmana.\nELS CIENTÍFICS, TAMBÉ RESPONSABLES\nEl conservador ha reconegut que la temperatura corporal de les persones suposa una variació respecte a la temperatura original de la cova, però res que "suposi una tragèdia". De fet, aquesta variació suposa a penes una diferència de dècimes que es redueix en un breu període de temps després de la sortida dels grups de visitants.\n"És evident que la presència de l'home suposa un impacte físic-químic a la cova, totes les persones tenen una temperatura corporal de 37ºC i van sempre amb sabates, sense evitar microorganismes. Però és igual per a tots, els científics o els periodistes també poden participar activament en el deteriorament del patrimoni", ha asseverat.\nEn aquest sentit, Guichen ha recordat la resposta que li va fer a un periodista quan li va qüestionar el nombre de vegades que ell entrava a la cova per elaborar l'informe. "Si jo no necessito entrar, no entro, tot i que m'agradaria, perquè els dos minuts que jo no estigui aquí permetran que després pugui estar una altra gent", ha destacat.\nEL TANCAMENT DEL PRADO\nAixí, ha posat com a exemple el nombre de visites que rep el Museu del Prado i com també podrien afectar els quadres. "Ahir estava al museu i vaig observar un grup de 40 japonesos amuntegats davant 'Les Menines'. No crec que el director de Belles Arts demanés el tancament al Govern espanyol per l'elevat nombre de visitants", ha ironitzat.\nSegons les dades que ha exposat, les visites a les coves amb art rupestre s'han reduït els últims anys. De les 11.000 que comptabilitzava Altamira l'any 2001 s'ha passat a 312 el 2015, mentre que a Lascaux han passat de 1.500 a 0. Les úniques que es mantenen al mateix nivell són les visites a Chauvet, 60 anuals.\nPer aquesta raó, Guichen considera "un desafiament molt important" que a través de la 'conservació preventiva' es faciliti els anys vinents mantenir com a mínim les visites. Alhora, ha conclòs mostrant-se "segur" que en el futur es trobaran més coves amb art rupestre. "Les que es coneixen fins ara han estat trobades amb sort", ha afegit.


Blog del Màrius Domingo, Ca la Gallineta: Bon dia per a observar ocells.\nBon dia per a observar ocells.\nAvui tocava fer el primer recorregut del SOCC d'Arbolí. Ha fet un bon dia i han sortit força espècies, totes les que surten habitualment i cap de rara o inesperada, bé, per això es diu seguiment d'ocells comuns, no?\nD'anada, no ens hem trobat absolutament ningú, de tornada, un parell de fotògrafs a la recerca de papallones. Jo no n'havia vist cap, encara, he començat a set graus.\nL'embassament de Siurana avui estava més ple que mai, espectacular!\nPublicat per Màrius Domingo a 21:16


Torredembarra celebra el Dia Mundial de l'Aigua\nEl municipi oferirà un seguit d'activitats per destacar la importància del recurs i defensar la seva gestió sostenible\ndimarts, 19 de març 2019 - 09:44h | Actualitzat a 19/03/2019 10:49h\nUn nen bevent aigua a l'estiu | TarragonDigital.com\nTorredembarra celebrarà aquest dissabte 23 de març a les dotze del migdia el Dia Mundial de l'Aigua. El municipi se suma un any més a aquesta celebració amb un seguit d'activitats organitzades per Ecologistes en Acció, amb el suport de la Regidoria de Sostenibilitat. L'any 1992 l'Organització de les Nacions Unides (ONU) va declarar el 22 de març el Dia Mundial de l'Aigua per destacar-ne la importància i defensar la seva gestió sostenible.\nActes amb motiu del Dia Mundial de l'Aigua 2019\nEl Centre d'Iniciatives Ambientals Cal Bofill acollirà el taller 'Remunicipalització i ús sostenible dels recursos hídrics' i una exposició sobre usos sostenibles de l'aigua. Un seguit d'activitats organitzades per la Regidoria de Sostenibilitat de l'Ajuntament de Torredembarra. A més, al llarg de tota la setmana, l'emissora municipal de ràdio Ona la Torre emetrà falques amb consells per a un ús responsable de l'aigua potable, un bé escàs que hem de preservar.\nEl Dia Mundial de l'Aigua ens recorda la importància d'aquest recurs\nNomés un 3% de tota l'aigua que hi ha a la Terra és dolça. D'aquesta, l'1,74% és localitzable en forma de fel a les glaceres i als casquets polars. Si en restem l'aigua atmosfèrica, la que forma part dels éssers vius i la de constitució dels sòls, només queda un 0,007% d'aigua disponible per als éssers humans.\nEl Dia Mundial de l'Aigua se celebra de manera anual cada 22 de març. La jornada va estar instaurada com a crida a la importància de l'aigua i a fer-ne un bon ús a la Conferència de les Nacions Unides sobre Medi Ambient i Desenvolupament. Cada any la jornada s'orienta a una problemàtica diferent entorn del mateix recurs: l'aigua. Enguany, es fa ressò de la crisi existent i de la manca d'aigua en nombroses llars de la societat. Una jornada que pretén fer reflexionar i sensibilitzar a la població sobre aquest element tan fràgil, vulnerable i escàs.\nEl càmping Trillas de Tamarit, multat amb 258.000 euros per fer una piscina il·legal\nAjuntament de Torredembarra medi ambient agenda


ELS ABELLEROLS; L’alegria de l’estiu – fotoformació, un espai dedicat als amants de la fotografía.\nFotografía, noticies, Ocells, Publicacions, Vida Salvatge\nPublicat per fotoformacio el Juliol 9, 2013 Novembre 18, 2015\nEls esperem cada any, quan arriba la calor. Els menjadors d’abelles, d’aquí el seu nom, vénen del sud, i s’apleguen tot buscant un marge de terra on foradar el seus nius i criar els seus polls. Si l’any anterior hi van estar còmodes, és molt probable que tornin a les seves casetes i les restaurin per tornar-hi a passar l’estiu.\nSón un regal per al fotògraf de natura, amb els seus colors extraodinaris. El seu comportament durant el festeig , a més de brindar-nos fantàstiques oportunitats fotogràfiques, és digne de ser observat. Correu el perill de quedar-vos embadocats i oblidar la càmera, la llum, les questions tècniques, i aprendre a disfrutar només del simple fet de veure com es diputen els mascles el posader, com ofereixen a la seva dama la millor abella per convèncer-la que són la seva parella ideal.\nUn cop hagueu sentit una vegada el seu so característic, segur que no l’oblidareu mai més.\nSi els voleu veure, n’hi ha una colònia que cada any torna al Parc natural dels Aiguamolls de l’Empordà. Passeu-hi i disfruteu de l’espectacle de la Natura.\nabejarucosabellerolsbee-eatersfotografia de naturaparella\nEntrada prèvia TALLER DE FOTOGRAFIA\nEntrada següent Somnis de tardor-Un món màgic a les roques encantades


D’acord amb la normativa vigent, VIUIAPREN.CAT facilita als usuaris informació relativa a les cookies que utilitza i els motius del seu ús, així com sol·licita el seu consentiment per poder utilitzar-les.\nVIUIAPREN.CAT utilitza cookies pròpies i de tercers per tal d’oferir una millor experiència de navegació i un millor servei. No obstant l’usuari té l’opció d’impedir la generació de cookies i l’eliminació de les mateixes mitjançant la selecció de la corresponent opció al seu navegador. En cas de bloquejar l’ús de les cookies al seu navegador, és possible que alguns serveis o funcionalitats de la pàgina web no estiguin disponibles.\nLes cookies estrictament necessàries, com ara aquelles que serveixin per a una correcta navegació o que serveixin per verificar que el contingut de la pàgina web es carrega eficaçment.\nLes cookies de tercers, com per exemple les utilitzades per xarxes socials, o per complements externs de contingut com ara Facebook, Twitter, Instagram o Google Maps.\nLes taules que publiquem a continuació recullen de forma esquematitzada les cookies anteriorment descrites i utilitzades en les diferents a la web de VIUIAPREN.CAT.\nGoogle Analytics: Navegació de forma anònima que permet saber què es consulta i com es navega. Es un servei gratuït d’estadístiques de pàgines web que ofereix Google, Inc.\nGoogle Maps: és un servei de cartografia en línia gratuït de Google, disposa d’una interfície d’usuari amb zoom. Ofereix mapes i imatges reals provinents de satèl·lits i avions, que es poden consultar des del web de Google Maps o com a incrustacions a terceres webs a través de l’API de Google Maps.\nGoogle Docs: Amb Google Docs podrem editar i desar els nostres documents en línia per a accedir-hi des de qualsevol ordinador amb connexió a Internet i, si ho volem, compartir-los amb altres persones de la nostra entitat o d’altres entitats amb qui col·laborem per tal de modificar-los conjuntament.\nEMPRESA FINALITAT INFORMACIÓ / NOM\nInstagram Visitant http://instagram.com/legal/cookies/\nL’usuari pot bloquejar o deshabilitar la instal·lació de cookies a través de la configuració del seu navegador, cosa que t’ofereix un control més precís de la teva privacitat, podent inhabilitar les cookies de tots els lloc web que no siguin de la teva confiança, segons les capacitats del navegador. La pràctica majoria de navegadors permeten advertir de la presència de cookies o rebutjar-les automàticament. A continuació indiquem els enllaços dels navegadors i/o sistemes més populars per tal que disposis de la informació necessària per a la seva configuració.


Tirotejar Barcelona ! directe!cat\nEl viodejoc que recrea la lluita mafiosa pels carrers de Barcelona finalment podrà comercialitzar-se 22.09.2008.\nVin Diesel rebentarà Barcelona 28.04.2008.\nDes d'aquest cap de setmana ja és a la venda el videojoc 'The Wheelman', ambientat als carrers de Barcelona. El vídeojoc va aixecar fa uns mesos una encesa polèmica degut al seu caràcter violent, fins el punt que des de l'Ajuntament de Barcelona es va intentar evitar la seva sortida al mercat. 'The Wheelman' és un joc d'acció i conducció que pren com escenari la ciutat de Barcelona. El protagonitza l'actor nordamericà Vin Diesel i transforma els carrers de la capital catalana en un autèntic camp de batalla on tot està permès. De fet, la presentació del joc deixa clar que el jugador trobarà la ciutat 'plena de trànsit, vianants i objectes llestos per la destrucció total'.\nAquells aficionats a aquesta mena de jocs podran conduir a màxima velocitat per les principals vies de la ciutat, ser detingut pels Mossos d'Esquadra o entrar amb un camió al Parc de la Ciutadella. Els autors del vídeojoc asseguraven aquests dies que el vídeojoc ha de servir per promocionar Barcelona i Catalunya, però de moment el web del vídeojoc està únicament en castellà.\nPer altra banda, el joc presenta una sèrie d'incoherències fàcilment detectables per l'usuari català. D'una banda el mapa de la Barcelona del vídeojoc és totalment irreal, situant el MNAC a Zona Universitària o la Sagrada Família a Horta, tal com podeu veure en aquesta imatge. Per altra banda, els policies que et persegueixen a The Wheelman quan recorres Barcelona són policia espanyola, i fins i tot en algun cas s'hi pot veure una furgoneta de l'Ertzaintza, la policia basca.\n19 d'agost de 2009, 10.26 h\nNi pensar-ho que treguin els jocs violents,, ja que són una part de les grans categoríes dels videojocs.\nI el que dius de que no són madures mentalment, no saps del que parles. Els nens? no els poden comprar. Els adolescents? et creus que som tant disparats que fem el que veiem? A qui et refereixes? aixo de que es posa en pràctica es, si es que es pot considerar, una petita majoria.\nSi no tens un ejemple clar. No en posis\n1 d'abril de 2009, 01.07 h\nHeu provat el joc?\nCom en parleu sense? Si tota la premsa que feu és de la mateixa qualitat...\nAl videojoc la policia parla català. Però això és una incoherència amb la realitat i no com el flamenc que anima la intro. La banda sonora d'una ciutat ecspanyola.\nJo només he provat la demo. I el joc està esgotat per PS3.\n30 de març de 2009, 18.32 h\nNúria ho barreges tot. Gràcies.\n30 de març de 2009, 12.27 h\nÉs vergonyos que deixin sortir aquests jocs ja no perquè sigui a Barcelona. Ens queixem de la violència i només fem que crear violència virtual, que desprès persones no madures mentalment ho porten a la pràctica. Haurien d'estar prohibits aquests tipús de jocs.\nEstic totalment en contra i sento vergonya de que el segle XXI passin aquestes coses. I ningún ho aturi.


IB3 | La televisió valenciana À Punt arrenca en proves amb sèries infantils i programes de l’extint Canal 9\nLa televisió valenciana À Punt arrenca en proves...\nPortada > espanya > La televisió valenciana À Punt arrenca en proves amb sèries infantils i programes de l’extint Canal 9\nControl tècnic des d'on aquest dimecres s'ha posat en marxa les emissions en proves de la televisió valenciana.\nLa nova televisió autonòmica valenciana, À Punt, ha iniciat a les 8.00 hores d’aquest dimecres les seves emissions en proves amb la sèrie infantil ‘Els Bíters’, protagonitzada per éssers binaris que habiten a l’interior de tauletes digitals i que canten cançons populars valencianes.\nA les 8.00 en punt, la imatge en la qual s’indicava que À Punt comparteix espai de comunicació en la ràdio, la web apuntmedia.es i les xarxes socials, juntament amb el llistat de les freqüències per comarques on sintonitzar la cadena, ha estat substituïda per una cortineta sobre la nova televisió pública com a punt de trobada i de connexió. A continuació, ha començat un capítol d”Els Bíters’, una sèrie nova que ja es pot veure al web d’À Punt, i s’ha col·locat en la part superior esquerra de la pantalla l’etiqueta #ÀPuntEnProves, mentre que en la part inferior s’indica un correu per contactar si es detecten anomalies. Després del capítol d’Els Bíters’, s’ha emès una sèrie infantil d’animació ‘Júlia i Gilbert’, protagonitzada per una nena aventurera i el seu millor amic, un monstre taronja, i que són uns altres dels personatges que conformen La Colla, l’espai que À Punt Mèdia dedica als infants.\nLes emissions en proves, que es desenvoluparan des de les 8.00 hores fins les 22.30 hores, tenen l’objectiu de poder fer els ajustaments tècnics necessaris perquè les emissions definitives comencin al més aviat possible, en principi, abans de l’estiu.\nLa directora general d’À Punt, Empar Marco, ha assenyalat en el seu compte de Twitter que aquestes proves tècniques suposen “un pas més en la recuperació dels mitjans públics”.\nTambé ha celebrat la notícia el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, qui, en un altre missatge a Twitter, ha manifestat: “Avui, 25 d’Abril, reivindiquem el nostre autogovern de la millor manera possible, amb l’inici de les emissions en proves de la nostra televisió. 1.609 dies després, els valencians i les valencianes recuperem el servei de televisió pública que mai haguérem hagut de perdre”.\nLa vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, ha indicat, també al Twitter, que amb aquestes emissions, els valencians tornen a tenir “un espai de comunicació públic”.\nEls valencians es retroben d’aquesta manera amb unes emissions de la seva televisió pública autonòmica després de 4 anys i 5 mesos que l’anterior govern de la Generalitat Valenciana tanqués l’emissió del senyal tant de Ràdio 9 com de Canal 9.\nÈric - 26 d'abril de 2018, 2:22\nFantàstic!! Tant de bo arribi aviat la reciprocitat de tots els canals als territoris que compartim llengua. Salut!\nDe moment, però, no hi ha confirmació oficial que el cos sigui de la noia de 26 anys desapareguda ara fa...\nDesestima, així, la sol·licitud de la família del dictador de suspendre de forma cautelar els tràmits acordats pel Consell de Ministres per a seguir amb l'exhumació\nEls serveis d'intel·ligència el tenien fitxat com un perillós sospitós\nEls diferents actes polítics debaten sobre l'actualitat


Pancratista - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPancratista (en grec antic παγκρατιασταὶ) era el nom que portaven els practicants del pancraci.\nEls pancratistes lluitaven despullats amb els cossos coberts d'arena per a facilitar la presa per part del contrari, i no protegien les mans, que deixaven lliures; les dents no es podien utilitzar excepte en algus tipus de competició que no tenia regles estrictes.\nEls dos lluitadors a l'inici, posaven els braços estirats per trobar la millor posició per subjectar l'altre, i buscaven situacions avantatjoses, com ara que el sol li anés de cara a l'oponent, o altres situacions que el fessin desistir de lluitar. L'inici només era per mesurar les forces i les capacitats del contrari, però s'havien donat casos on un dels dos combatents, veient la preparació i l'habilitat de l'altre, renunciava en aquell moment a la lluita. Seguia la lluita a cops de puny o cos a cos, aplicant les claus de lluita, segons conveniència de cada u. L'ús de les dents i els cop de cap normalment estaven prohibits i es consideraven contraris al reglament. El combat acabava amb la mort d'un dels lluitadors o quan un dels dos aixecava un dit i deia que no podia seguir, pel dolor o pel cansament.\nNormalment un dels combatents amb algun tipus de clau feia caure al seu contrincant i llavors començava una lluita a terra que seguia fins que un es rendia, o, com va passar a la 54 Olimpíada (564 aC) on Arraquió de Figala, que tanmateix va ser declarat vencedor, moria estrangulat. De vegades un lluitador queia d'esquena a propòsit, per evitar les claus de l'altre. Com que aquestes lluites se celebraven en els grans festivals on hi anava molta gent, les claus i les tècniques dels lluitadors aviat eren conegudes per altres lluitadors, que les utilitzaven.\nAlguns lluitadors famosos van ser: Aristòclides d'Egina, Dorieu de Rodes, Dromeu de Mantinea, que es va emportar la victòria sense lluitar, Ligdamis de Siracusa i Pitees d'Egina.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pancratista&oldid=28717275»\nDarrera modificació: 30 nov 2021 a les 01:36\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 nov 2021 a les 01:36.


Unitat de diagnòstic Molecular. Institut Català d'Oncologia\nLes Unitats de Consell Genètic (UCG) identifiquen pacients amb un elevat risc de presentar una mutació constitucional en un gen implicat en càncer hereditari. Les mostres d'aquests pacients es remeten a la Unitat de Diagnòstic Molecular (UDM) per la realització de l'estudi genètic pertinent.\nEs realitza una cerca de mutacions en tota la regió codificant del gen analitzat (estudi complet). Aquest estudi genètic pot identificar la presència d'una mutació patogènica en l'individu estudiat (cas índex) que sol explicar el per què del seu càncer. En ser una mutació constitucional, present a totes les cèl·lules d'aquest individu, és molt probable que altres membres de la família presentin també la mutació.\nLa UDM realitza també els estudis de portadors de la mutació identificada en tots els familiars a risc. Fruit dels estudis genètics realitzats es deriva un informe adreçat als facultatius de les UCG per tal que comuniquin i discuteixin el resultat del test genètic amb el pacient.\nQuè ofereix la Unitat de Diagnòstic Molecular?\nLa nostra unitat estudia els gens d’alta penetració en el desenvolupament del càncer de mama i ovari familiar (BRCA1 i BRCA2), així com els responsables de càncer de còlon hereditari (APC; MUTYH; MLH1; MSH2; MSH6; BRAF) a part, d’altres gens, com el gen TP53. També gestiona l'externalització d'estudis genètics no realitzats a la UDM. Quan es requereix, realitza estudis directes de mutacions identificades en altres laboratoris.\nA més dels estudis moleculars, una part important de l'activitat d'aquesta unitat és el processament, registre i emmagatzemament de mostres biològiques de pacients amb risc incrementat a patir càncer.\nLa UDM participa en l’esquema de control de qualitat europeu EMQN en Càncer Colorectal Hereditari No Polipòsic (HNPCC), en càncer de mama (BRCA-FULL) in en poliposi adenomatosa familiar (APC).\nLa UDM participa en diverses activitats formatives, tant rebent com donant formació, participa en diferents projectes de recerca i ha obtingut publicacions pròpies i en col·laboració amb altres grups en revistes internacionals de prestigi internacional. Les línies de recerca del grup són el càncer colorrectal hereditari, el càncer de mama i ovari hereditari i la neurofibromatosi de tipus 1.\nAquesta unitat, des del març de 2014 tenen la certificació ISO 9001.\nEls pacients que hagin passat per una consulta de consell genètic i que es classifiquin com a pacients amb un elevat risc a tenir una mutació constitucional en un dels gens responsables de càncer hereditari.\nPer què val la pena un diagnòstic molecular en càncer hereditari?\nLa identificació de la causa de predisposició genètica al càncer en un individu permet avaluar més precisament el seu risc a patir càncer i fer un seguiment clínic i monitoratge personalitzat ajustat al risc individual. A més, un resultat positiu en un test genètic pot, en alguns casos, ser decisiu per accedir a un tractament específic o pot ser tingut en compte en la planificació reproductiva del pacient.\nAcreditada en Genètica Humana per l’Associació Espanyola de Genètica Humana\nAcreditació del Col·legi de Biòlegs de Catalunya\nAcreditació de Recerca i Recerca Avançada AQU\nCoordinadora en Càncer Colorectal i Qualitat\nFormació de postgrau en Genètica i Càncer\nAcreditat en Genètica Humana per l’Associació Espanyola de Genètica Humana\nDirector del Programa de Càncer Hereditari\nMàster en Gestió de la Qualitat i el medi ambient\nTècnic Especialistade Laboratori en Anàlisis Clíniques\nTècnic Especialista de Laboratori en AnàlisisClíniques\nGranvia de l’Hospitalet, 199-203\nTelèfon: 34-93 2607319\nFax: 34-93 2607466


Joan Vila i Triadú - Barcelona/Catalunya | NacióDigital\nper Joan Vila i Triadú , 22 de maig de 2013 a les 00:01 |\nAquells qui no estan d’acord amb la reivindicació d’un estat català separat de l’espanyol solen buscar arguments per aigualir la cada cop més evident desconnexió mental, no només política, entre els pobles català i espanyol. I un dels que fan servir amb més insistència és el de la diferència entre la consciència nacional dels barcelonins (o millor encara, dels habitants de l’àrea metropolitana) i la de la resta de catalans. Vénen a dir: “el sentiment de pertinença a Espanya és molt viu a l’àrea de Barcelona i això farà que molta gent voti 'no' a la consulta, si s’arriba a fer. Com que són gairebé la meitat de la població de Catalunya, ho teniu perdut”, intentant desanimar els entusiastes de la irreversibilitat de la independència.\nDeixeu que combati aquesta idea perversa amb algunes reflexions, no pas fruit de cap enquesta o treball de camp, sinó d’una observació directa de la realitat quotidiana. Barcelona i la seva àrea metropolitana no són cap illa d’espanyolitat. És cert que l’ús del castellà és molt més estès i visible que a les comarques on la immigració –recent o antiga- s’ha pogut integrar millor en una atmosfera de llengua i cultura catalanes. Però no es pot confondre aquest ús majoritari del castellà com a llengua de relació i comunicació entre persones amb cap suport a les tesis centralitzadores i anticatalanes que sorgeixen dels poders de l’Estat.\nBarcelona i la resta de Catalunya no es van comportar de forma diferent en les darreres eleccions del 25N. Ni tan sols agafant com a referència l’àrea metropolitana estricta o la regió metropolitana àmplia (l’arc que va de Mataró a Vilanova i la Geltrú, per entendre’ns) podem parlar d’una dicotomia electoral al marge de la tendència general catalana.\nTal com demostren els diferents mapes electorals del 25-N elaborats pel blocaire Marc Belzunces, l’independentisme –expressat en vots cap a formacions polítiques que duien l’estat propi en el programa electoral- és àmpliament majoritari tant a la ciutat de Barcelona com al conjunt de l’àrea metropolitana, amb algunes illes unionistes concentrades a Nou Barris i al Barcelonès Nord, d’una banda, i al Baix Llobregat i algunes zones del Vallès, de l’altra.\nNo hi ha dos Catalunyes, com ens volen fer creure alguns, “una de “catalana” i “una d’espanyola”, enfrontades. Barcelona no és cap fre a les aspiracions de llibertat de Catalunya, tot al contrari. Les grans concentracions nacionalistes s’han fet sempre a la capital, com pertoca.\nQuan ha calgut, els barcelonins, com els habitants dels municipis del seu entorn, han omplert els carrers de la ciutat de gom a gom i s’han barrejat amb catalans vinguts d’arreu del país. Un cop alliberats de la llosa d’Espanya, no en tingueu cap dubte, Barcelona esdevindrà la gran capital que necessita el nou estat català.\nPer Anònim el 23 de maig de 2013 a les 00:48\nJo vaig posar l'estelada al balcó el passat 11 de setembre, i ja no l'he tret. Ni la treuré fins el dia que pertoca. Animo a tothom a posar-la permanentment.... fins el dia que pertoca.\nPer Anònim el 22 de maig de 2013 a les 10:22\nAquests POLITICS saben el que fan, la SOLUCIO és FER ABURRIR a la gent de tant, tant, tant RECLAMAR la INDEPENDENCIA-LLIBERTAT....per después dir és que els CATALANS NO VOLEN LA INDEPENDENCIA queda CLAR? mentres a rebre "SOBRES" per als PARADISOS FISCALS...SI... SI... Si.... Si allà NO ens havessin ROBAT també als CATALANS....com haurien tingut els "SOBRES" tant BENEFICIOSOS per els SEUS POLITICS? bééé bééé es normal que els NOSTRES els donen temps, temps, temps, TOT NO HO TENEN QUE FER AMB UN DIA....si surtissin al BALCO a DECLARAR LA INDEPENDENCIA tindrien un FUM de faena a FER....FAENA FUIG!!!\nPer CAT el 22 de maig de 2013 a les 09:55\nDes de BCN, independència plena de Catalunya! CAT //*// Tots tenim la Senyera ^^!\nPer Anònim el 22 de maig de 2013 a les 08:40\nUn dels plantejaments típics de C's és dir que el procés secessionista es pot aplicar a parts de Catalunya respecte a Catalunya, de manera que els municipis que ho vulguin puguin romandre a Espanya. Ara bé, seguint aquesta lògica, els municipis o zones de l'Aragó, el País Valencià i les Illes que vulguessin incorporar-se a una Catalunya independent, també ho haurien de poder fer. Em fa l'efecte que Espanya hi te molt més a perdre que a guanyar amb aquest plantejament.\nPer Anònim el 22 de maig de 2013 a les 08:06\nQuè Déu t'escolti, Joan!\nPer Anònim el 22 de maig de 2013 a les 04:37\nNo oblidem que aquests immigrants espanyols, per moltes raons, fa anys, ja van "votar" NO a Espanya. Van "votar" NO, marxant d'Espanya. L'Espanya cacique, latifundista, imperial, senyorita, manipuladora.. Aquests immigrants espanyols ja la coneixen l'Espanya, fa anys, ja van escullir Catalunya per prosperar. Votem SI per Catalunya, per no tindra de marxar cada generació.


L’Acampada Jove renova conveni amb Montblanc - Acampada Jove\n26 setembre, 2019\t• 0 Comentari\nEl festival de les Joventuts d’Esquerra Republicana se celebrarà el 16, 17 i 18 de juliol de 2020 a Montblanc\nAquest migdia, l’organització de l’Acampada Jove juntament amb l’Ajuntament de Montblanc han signat la renovació del conveni en què acorden mantenir el festival a Montblanc 4 anys més. Una de les novetats que inclou el nou conveni és l’aplicació mínim del 25% de descompte en totes les entrades pels montblanquins i montblanquines.\nEn la roda de premsa, l’organització també ha anunciat les dates d’enguany del festival político-musical de referència dels Països Catalans que tindrà lloc el 16, 17 i 18 de juliol.\nEl director de l’Acampada Jove, Pau Morales, ha volgut posar en relleu l’acollida que ha fet Montblanc del festival, “tornem perquè Montblanc i l’Acampada són el binomi que ha vist el festival fer-se major d’edat, arribar a les dues dècades, créixer i consolidar-se com a festival referència dels Països Catalans. A més, tornem a un Montblanc millor que mai amb millores a nivell d’infraestructures i serveis que faran fer un nou salt al festival l’any vinent”. Així mateix, l’alcalde de Montblanc, Pep Andreu, ha destacat “estem molt contents de poder renovar el conveni, l’Acampada Jove és tant de Montblanc com les pròpies muralles”.\nUna nova edició que s’espera amb èxit amb la celebració de les 25 acampades plenes de música, festa i reivindicació. El director del festival, Pau Morales ha assegurat que “amb la 25a edició volem aconseguir que els acampats i acampades visquin 25 Acampades en una. Però no només això, sinó sobretot havent viscut 25 primeres Acampades, perquè n’hi haurà moltes més”. Morales ha afegit que “el públic haurà d’estar molt atent, ja que celebrarem les 25 edicions amb activitats programades durant tot l’any, allà on l’Acampada va néixer i allà on l’Acampada va créixer”.