Enric I. Canela » Blog Archive » Objectius del govern espanyol per a universistats i recerca\nObjectius del govern espanyol per a universistats i recerca\nEl proper curs hi ha una sèrie de temes que hauran de resoldre els ministeris d’Educació i de Ciència i Innovació.\nEl personal docent i investigador està a l’expectativa de que s’aprovi el nou Estatut, del qual s’espera que estableixi una regulació del treball del professorat més adequada a les noves tasques exigides en el Pla Bolonya. Aquest text, que és un requisit de la Llei Orgànica d’Universitats, inclourà importants novetats com la posada en marxa d’una estructura de carrera funcionarial basada en l’obtenció de mèrits. Un altre dels canvis que introdueix està relacionat amb l’avaluació voluntària de les tasques docents, investigadores i de gestió, el foment de la mobilitat d’aquest col lectiu entre universitats i altres organismes públics i privats i la dedicació professional.\nLa Federació de Joves Investigadors / Precaris va denunciar a mitjans de juliol que el Ministeri d’Educació, a través de la Direcció General d’Universitats, hagi retardat la resolució definitiva de la convocatòria d’ajuts FPU (Formació del Professorat Universitari), superant “àmpliament” la data límit, que era el 26 de maig d’aquest mateix any. Aquesta situació que ha perjudicat a la gestió de les ajudes per a la realització de les tesis doctorals, ha mantingut a “centenars de sol·licitants en un estat innecessari d’expectació i inseguretat respecte al seu futur laboral”.\nLa federació va indicar que s’ha endarrerit també la resolució d’ajuts per a estades a l’estranger, el període d’incorporació començava l’1 de juny d’enguany, i de les quals “s’ignora” fins a la data en la que es resoldran. “Aquesta situació ha obligat a molts sol·licitants a retardar o anul·lar la seva incorporació en els centres de treball de destinació”.\nEls estudiants universitaris esperen el seu estatut, que recollirà per escrit els drets i deures dels alumnes. Un dels principals problemes que ha sorgit en el període de negociació del mateix té a veure amb la representativitat. Planteja la creació d’un Consell d’Estudiants Universitaris, un òrgan de representació institucional que obrirà una via de comunicació paral·lela i complementària al de les associacions estudiantils.\nL’adaptació definitiva de tots els títols que s’imparteixen a les universitats espanyoles d’acord amb les directrius del Pla Bolonya. El 50% hauran d’aprovar el proper curs per complir amb la data fixada en el pacte de Lisboa i posar en marxa en 2010-11 en Espai Europeu d’Educació Superior.\nConseqüència del Procés de Bolonya és que les universitats disposaran ara d’una major autonomia, pel que s’espera que rebin un augment en les ajudes econòmiques. Pel que sembla, el ministeri espera un informe sobre aquest assumpte a finals d’any, per la qual cosa la reforma del finançament trigarà uns mesos a aprovar.\nS’haurà d’aprovar la nova Llei de Ciència que substitueixi a la de 1986, any en què es va aprovar la Llei encara vigent. La llei incorporarà, entre altres coses, els principis de la Carta Europea de l’Investigador amb el “codi de conducta” per a la contractació d’investigadors a Europa, regularà el desenvolupament professional dels joves que acabin els seus doctorats i dels investigadors en formació, promourà una major mobilitat entre els diferents organismes i s’incorporaran mecanismes de consolidació d’ocupació.\nClassificat com a Ciència, Recerca, Universitat | No hi ha comentaris »


Eutrofització | Consumer\nL'aigua es contamina amb un excés de nutrients\nData de publicació: Divendres, 18deMarçde2005\nLa imatge típica que tenim de contaminació de rius o llacs és la d’algun abocament químic tòxic que acaba amb la vida de la zona contaminada. Ara bé, i si el productor de la contaminació és alguna forma de vida que es converteix en la dominant de la zona, fent que pereixin els altres organismes? A aquest fenomen se li coneix com a “eutrofització”, el significat etimològic de la qual prové del grec i significa “ben alimentat”.\nL’eutrofització comença quan l’aigua rep un abocament (directe o indirecte) de nutrients, com a deixalles agrícoles o forestals, la qual cosa afavoreix el creixement excessiu de matèria orgànica, provocant un creixement ràpid d’algues i altres plantes verdes que recobreixen la superfície de l’aigua i impedeixen el pas de llum solar a les capes inferiors. L’aigua es torna tèrbola, i en disminuir la quantitat de llum, la vegetació mor al no poder realitzar la fotosíntesi. Així mateix, altres organismes que s’adapten a la nova situació, com a bacteris, acaben alimentant-se de la matèria morta, consumint l’oxigen que necessitaven peixos i mol·luscs i podent donar lloc al desenvolupament d’algues tòxiques i microorganismes patògens que pot causar o propagar malalties. Amb el pas del temps, i en funció de les condicions ambientals, la descomposició de la matèria orgànica pot formar veritables cenagales.\nPerò com s’ha dit, l’eutrofització no significa la mort total dels habitants de la zona, sinó una pèrdua important de la biodiversitat, és a dir, del nombre d’éssers vius. Així, solen quedar algues de gran grandària, que els animals del zooplancton no poden menjar, i en els marges dels rius o llacs solen créixer plantes com a créixens, llenties d’aigua o joncs. En alguns casos, espècies adaptades a aquestes condicions envaeixen les aigües contaminades, la qual cosa altera de forma greu la fauna aquàtica. Per exemple, en un dels primers casos estudiats al món, la badia de Chesapeake, el major estuari d’Amèrica del Nord, van créixer, a principis dels 80, aladrocs i arengs d’aigua dolça, inadequades per a l’aliment humà, al mateix temps que van desaparèixer aus aquàtiques i espècies que proporcionaven milions de quilograms de pesca i mariscs.\nMalgrat no ser un fenomen molt bé conegut, els científics que ho han estudiat ho consideren un dels problemes més greus de contaminació a escala mundial, perquè la biodiversitat de la zona es ressent dramàticament, disminuint el nombre d’espècies d’éssers vius i augmentant el nombre d’individus de les poques espècies que queden. A més d’aquests efectes, tampoc cal oblidar que amb aquesta proliferació d’algues i plantes en la superfície de les aigües, la pràctica de la natació o d’altres esports aquàtics en aquests llacs o rius contaminats es fa pràcticament impossible, o si més no desagradable.\nA Europa, les zones humides del Sud-oest d’Europa per aigües procedents de nuclis urbans, industrials o abocaments agrícoles són algunes dels llocs amb més risc de sofrir aquest fenomen. A Espanya, per la seva banda, alguns llocs ja són víctimes de l’eutrofització, com el Parc Natural de l’Aiguamolls de l`Empordà, el Delta de l’Ebre, l’Albufera de València, el Fondo d’Elx, les Taules de Daimiel, les llacunes de la Manxa Humida, Doñana, l’Albufera de Mallorca o el Parc Natural de la Serra de Basa, a Granada. Quan es tracta d’un fenomen de contaminació provocat per l’ésser humà, l’eutrofització pot ser considerada un delicte.\nI com recuperar les aigües que han estat contaminades per l’eutrofització? Segons els experts, el control de l’origen o la causa que l’ha motivat és imprescindible, i encara que les mesures correctores en focus de contaminació puntuals no precisen d’inversions molt costoses, quan es tracta de focus de contaminació difusos o estats irreversibles dels ecosistemes aquàtics, la recuperació pot resultar inabordable.\naigua contaminació eutrofització sòls


Les investigacions que duu a terme abracen des de la neurociència i la relació que té amb la comunicació alternativa fins a les infraestructures basades en mesh networks, pasant pels futurs possibles d’Internet i els nous paradigmes en el disseny. És membre fundador de guifi.net, la xarxa de telecomunicacions autogestionada més gran del món, i el 2011 va fundar Mobilitylab, una plataforma per al disseny d’interaccions físiques i digitals.\nÉs doctor en Belles Arts per la Universitat de Barcelona, i forma part dels grups d’investigació BRAC (Barcelona, Research, Art & Creation), de la Universitat de Barcelona, i GIIP (Grupo Internacional e Interinstitucional de Pesquisa em Convergências entre Arte, Ciência e Tecnologia), de la Universidad Estadual Paulista de São Paulo. És professor associat de la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Barcelona i del Departament de Comunicació de la Universitat de Vic. Des del 2003, viu a Barcelona.


FAQ | La Salle Manresa\nSi es vol inscriure un alumne/a per al curs següent, quina és la primera passa que s’ha de donar?\nPassar per la secretaria del col·legi, o telefonar-hi, per manifestar aquest interès. Prendrem nota i us avisarem de cara a la jornada informativa i sessió de portes obertes que es realitzi abans d’iniciar el període de preinscripció. Generalment, el Departament d’Ensenyament fixa el calendari dins del primer trimestre de l’any. A partir d’aquí, primer es gestiona la preinscripció per a Educació Infantil de 2n cicle, Primària i Secundària Obligatòria.\nSi un alumne/a vol sol·licitar beca per al curs següent com ho ha de fer? De quins tipus de beca pot gaudir?\nCoincidint amb les acaballes del curs, i a vegades fins i tot durant el període de vacances d’estiu, apareixen al BOE (Boletín Oficial del Estado) les convocatòries de beques per sol·licitar un ajut per al curs següent.\nBeca d'ajut per a l’alumnat amb necessitat específica de suport educatiu - Poden demanar aquests ajuts les famílies amb alumnes que presenten necessitat específica de suport educatiu derivades de discapacitat o trastorn greu de conducta. A part d'aquest requisit general, hi influeix també la situació social i econòmica familiar.\nEl propi interessat és qui ha d’omplir la sol·licitud directament des d’internet, al formulari creat al web del Ministerio de Educación Cultura y Deporte (www.mecd.gob.es).\nGeneralment, a finals de setembre acaba el termini de presentació.\nAtenció educativa domiciliària per malaltia prolongada - Els alumnes que cursen ensenyaments obligatoris i pateixen una malaltia prolongada, superior a 30 dies, que els impedeix d’assistir a les classes, poden rebre atenció educativa al domicili familiar o al centre hospitalari.\nAquest servei es pot demanar en qualsevol moment del curs escolar. Podeu trobar més informació al web de la Generalitat de Catalunya http://familiaiescola.gencat.cat\nQuin és l'horari de secretaria-administració per aquest curs?\nDurant tot el curs escolar, la secretaria-administració romandrà oberta en horari d'atenció al públic, tots els matins de dilluns a divendres de 08.00 h a 13.00 h i les tardes dels dilluns, dimarts i dijous de 15.00 h a 18.00 h (dimecres i divendres a la tarda secretaria-administració romandrà tancada).\nSi un alumne es fa mal dins el col·legi i precisa atenció mèdica...\nTot aquell alumnat que precisi atenció professional del centre mèdic ha de passar prèviament per la secretaria-administració per sol·licitar el comunicat d'accident necessari. En cas contrari, és a dir, si l'alumne/a assisteix pel seu compte al centre mèdic sense haver demanat el comunicat d'accident, el col·legi es pot no fer responsable del cost de l'atenció mèdica.\nEls pares o les persones que aquests designin, seran els responsables de dur el seu fill/a al centre mèdic, a excepció d’una urgència clara, en què s’actuarà sempre d’acord amb les indicacions dels pares.\nD'altra banda, els alumnes lesionats han de comunicar a secretaria-administració que s'han fet mal, per molt lleu que en un primer moment els sembli la lesió i encara que en aquest instant no precisi atenció del centre mèdic.


“L’amor líquid promou un quina-marca-compro” – SomAtents\n“L’amor líquid promou un quina-marca-compro”\nPublicat a 14/03/2017 15/03/2017\n— Brigitte Vasallo, activista i escriptora feminista, lamenta que la societat líquida hagi comportat que les persones siguin tractades com a mercaderies\n— "Pots estar sol i desmuntar la monogàmia, o tenir 70 amants i generar monogàmia amb totes elles", afirma la teòrica\nTota relació s’ha de basar en la independència. Així ho va sostenir el filòsof polonès Zygmunt Bauman en un intent de definir els canvis que la societat líquida comportava a les relacions humanes. Bauman va apuntar també els riscos d’aquesta apreciació: la independència limita el contacte amb els altres, afebleix els ponts (Modernidad líquida, 1999). La independència construeix ponts de vidre entre les persones: no deixa que s’hi escoli res, i a la mínima tensió… Crac. Lluny de morir, la idea de Bauman ens ha acompanyat en el transcurs del món globalitzat. La persona centrada en el jo ha reforçat els camins de la diversitat afectiva, però a la vegada ha soterrat la profunditat.\nBrigitte Vasallo, activista, escriptora –ha publicat PornoBurka i escriu al digital Píkara– i teòrica feminista, fa més d’una dècada que es dedica a pensar les relacions. Després d’anys d’estudi i vivència ha trobat l’arc pel qual s’escolen totes les desigualtats: la monogàmia. L’arc més notori de Barcelona, el del Triomf, és testimoni d’una llarga conversa amb Vasallo. Amb Bauman com a convidat improvisat i amb nou llibre de l’autora al retrovisor: Pensament monògam, terror poliamorós (2017).\n–Són avui dia les relacions una “mercaderia”, com sostenia Zygmunt Bauman?\n–M’agrada que comencis per Bauman, perquè tinc una espina clavada amb ell… Precisament per l’amor líquid.\n–Al llibre, Bauman no recull el lloc d’enunciació, des d’on parla: la crítica de l’amor líquid la fa un home heterosexual. Representa una part només de les reflexions, i no és que no hi hagi de tenir espai… Però el coneixement situat permet, a la llarga, un calidoscopi d’experiències més complet. Tota la crítica que fa sobre l’amor en la contemporaneïtat és el que sempre havia estat realment l’amor per a les dones heterosexuals com a purs béns. El club de la mercaderia? Benvingut.\n–Diríem que els canvis que descriu Bauman hi són, però només per a un gènere.\n–Correcte. És cert que s’ha perdut l’obligatorietat en les relacions –entre moltes cometes– i això sembla situar un pic de possibilitats. Però fora de l’amor romàntic tot segueix sent molt [allarga la ‘o’] estrany. Difícil d’habitar. I per fer-ho se segueixen rebent violències, encara que no hi hagi ja aquesta obligació de viure amb una parella de manera clàssica.\n–Ha afluixat aquella història d’estar tota la vida amb algú…\n–Aquesta predisposició a estar amb una sola persona ha acabat, i el tema és que en qüestió de compromís la cosa també ha canviat. I anem a la desfeta: entrem a l’hiperconsum, a la idea de la Marina Garcés que ‘entres i surts de la vida dels altres com si estiguessis a un supermercat’.\n–Amb la deconstrucció de l’amor romàntic s’’han obert moltes possibilitats. Però si es fa la revisió des del capitalisme, tirar cap a les relacions febles, frívoles o fluctuants… no sembla bon negoci pel bé comú. El sistema vol destruir els llaços entre nosaltres.\n–Crec, fins i tot, que totes aquestes relacions en les quals caiem moltes de les persones que no tenim relacions monògames són un pas dins del capitalisme mateix. És resultat i desig del capitalisme. És l’últim èxit que li faltava al sistema. No som els revolucionaris que ens creiem sovint. Cal una crítica que moltes vegades no estem fent.\n–A què et refereixes?\n–Som les últimes víctimes: deconstruïm l’amor romàntic, sí, però de passada desmuntem les estructures amoroses i els vincles de suport, que ens servien, precisament, per a fer front al capitalisme i altres violències. La parella ha estat sempre un refugi, sobretot per vides migrades, precàries o de desitjos no heterosexuals. Ho estem trencant tot això, però… per a construir què? La meva ambició és que eixamplem els desitjos, però no desmuntant les relacions profundes i compromeses perquè sí.\nÉs la segona vegada que em trobo amb Brigitte Vasallo. Això no és impediment perquè em rebi amb els braços oberts; estirats fins a extrems que sembla que hagi de prendre mal. L’abraçada dura uns segons: no és un pam-pam a l’esquena. Vasallo no pertany al col·lectiu free hugs però, en un món de llistes i llistes d’amics a Facebook, cal cuidar-se. Per començar, quan ens tenim de front.\n–La victòria del sistema seria que ens oblidéssim dels vincles?\n–Ara som a una cruïlla, i el que és mainstream està en la dinàmica encara del que és mainstream, però hi ha altres comunitats articulant-se d’altres maneres: no són fantasies filosòfiques tot això, ja que quan es fa bé [eixamplar els vincles] es genera una xarxa de suport, un espai segur on caure d’aquest món. I això és una bomba de protecció davant tots els atacs del capitalisme.\n–La qüestió seria quedar-nos amb el millor de les llibertats sorgides de la deconstrucció de l’amor romàntic però a la vegada amb el millor del mateix amor romàntic.\n–La nostra generació ja està trencant per exemple amb els cercles de necessitat que es generaven a les amistats dels nostres pares: cercles molt petits. Ara trobem afinitats en cases alienes amb més facilitat. Falta fer aquest pas en ferm amb l’amor?\n–Sí, però a mi –i perdó que fugi una mica del tema– hi ha una cosa que em preocupa, la idea que les nostres possibilitats són infinites i que per tant sempre hem d’estar preparats a què aparegui una cosa millor. Una persona millor. La sensació és que fins ara algú, per les raons que fos, et semblava bé i hi establies un compromís de vida que passaria per moltes etapes; ara estem en un punt d’escollir el millor, però sabent que hi ha tantes possibilitats, que sortirà de forma contínua algú millor. I, afortunadament, sempre apareix a la vida gent que ens fascina! El problema és substituir els vincles que ja tens formats perquè sí, comparar la persona o les persones amb les quals estàs. És clarament un quina-marca-compro. I, en el fons, parlem molt però la veritat és que anhelem tenir una persona o persones que estiguin allà per sempre. No està de moda dir-ho, però aquest ‘per sempre’ és reconfortant.\n–Això és una crítica per la crítica d’alguns feminismes? Carregar-nos la idea d’estabilitat perquè sí? El problema no sembla que sigui l’estabilitat, sinó la dependència…\n–A mi en els vincles m’interessa molt la construcció. I ho visualitzo com una casa. ‘Mira, no sé quins materials tenim, però amb els que tenim construirem el que sigui… Amb temps, cura, reflexió conjunta’. I això no es pot substituir. A mi m‘agrada la idea que els desitjos són múltiples, i les relacions també ho poden ser. Però les persones no se substitueixen: si volem escapar de la línia neoliberal, les persones no se substitueixen. Temes com la confrontació ens fan molt mal a tots els nivells.\n–La paraula exclusivitat justifica les violències? Entenem que els altres ens pertanyen?\n–Així és, i el tema de la substitució no pot ser més pervers, perquè fa aparèixer un altre tema: la inversió. Penso en els bancs. Quan coneixes una persona i penses en una relació llarga amb aquesta, aleshores la teva inversió –subratllo, inversió– és molt més gran. Hi poses més capital. En canvi en una nit de sexe en un bar… Ni cura, ni estima, ni res. I no, no parlem de bancs o de mercat! És molt diferent passar una nit de sexe amb algú que t’està cuidant, que amb algú que no; la cura et fa sentir com una persona i no com una mercaderia. I no parlem de quin tipus de sexe estem tenint… perquè és igual, pot ser BDSM [sèrie de pràctiques i aficions sexuals anomenades extremes]. I això no vol dir posar-ho tot, tota l’estona, amb tothom. Però hi ha persones que estan instrumentalitzant de forma gore els altres. I això genera un desastre de món.\n–Com ha variat la idea d’exclusivitat en la modernitat i la postmodernitat?\n–L’exclusivitat, l’Eva Illouz l’ha treballat molt. En fa un recorregut interessant; de com es construeix l’amor romàntic en diu que hi ha un canvi de registre al segle XIX, quan les relacions deixen d’estar decidides per tot l’entorn –encaix de classe– i passen a ser elecció personal. Un avenç que explica però com el capitalisme va muntar la idea d’individualitat, també en aquest àmbit. A l’època actual ha arribat a tal punt que, quan esculls una persona, sembla també que en rebutgis una altra [cost d’oportunitat]. Quan em dius que no pots anar a prendre un cafè amb mi, també sembla que em rebutgis, i no! Jo hi veig l’error en la manera com es defineix la monogàmia.\n–La monogàmia no té a veure amb què tinguis només una parella, és un sistema de jerarquització. Per què? L’exclusivitat determina coses que algunes persones volen tenir però només alguns poden. Un còlic nefrític tothom pot tenir-lo però ningú el vol, això no és exclusiu. Segons quins cotxes, telèfons… o parelles, sí. Quan hi ha molt capital sexual o social, aconseguir segons què et dóna una marca de classe, i quan tens aquesta marca no la vols perdre: només pot ser per a tu allò, o perdrà l’entramat jeràrquic. Aquest pitote fa que parlar de l’amor sembli frívol, però no, perquè és precisament trencar amb aquesta jerarquia, amb aquesta exclusivitat, el que finalment implicarà acabar amb els feminicidis. Com jo entenc la monogàmia, s’acaben fins i tot el problema de les fronteres. Des dels nostres cossos, des de les nostres cases, s’articula la resta. S’acaba amb els privilegis.\n–Aquesta manera de relacionar-nos en la cosa romàntica, exclusiva, de confrontació i jeràrquica, és la manera de relacionar-nos amb una parella, però es tradueix als grups. La manera com construïm una parella o un Estat-Nació és la mateixa. Les nostres parelles són el laboratori on construïm súbdits monògams. La manera com et posiciones davant la realitat s’inocula a través de les nostres relacions sexe-afectives.\n–Quina és la clau per fer més justes aquestes relacions col·lectives?\n–[Pensa] A l’Audre Lorde li discuteixo aquella idea que ‘les eines de l’amo no serveixen per tombar la cassa de l’amo’. No, sí que serveixen. Però pel que no serveixen és per a construir una cosa diferent. Aleshores, nosaltres podem utilitzar les eines del sistema per trencar el sistema romàntic, però no podem construir-ne una altra cosa. Amb cases està clar, l’exemple. Però nosaltres no ens podem sostenir en un espai fora del patriarcat o el capitalisme, pel que hem de construir-deconstruir simultàniament. I hem de renunciar a les eines o combinar-les. I si volem remuntar el sistema, hem de trobar-ne de noves.\n–Passa pel gènere. El sistema sexe-gènere binari permet la monogàmia i l’exclusivitat. Si no posem en qüestió el gènere, no podem generar res que no sigui confrontació. El gènere s’ha de desmuntar, de la mateixa manera en l’àmbit global s’ha de desmuntar el racisme per acabar amb l’alteritat grupal (la idea d’els altres).\n–Segueix sent un salt al buit, però, navegar entre gèneres i fora de l’amor romàntic.\n–La majoria de la població, una meitat, ja viu en relacions d’aquest tipus, perquè la majoria viu en règim d’heterosexualitat: els homes han estat alimentats per a ser infidels, els homes han estat articulats per alimentar la masculinitat per mitjà de la infidelitat. Quin és el canvi?\n–De nou, un element exclusiu d’un gènere.\n–De totes maneres, encara que el ventall s’hagi obert, les violències que rebem les dones no monògames, són més. Perquè ja veuràs com tindré tios assetjant-me a Internet per aquesta entrevista: si fos un tio el que planteja tot el que dic, tothom s’ho prendria molt en serio. L’slut shaming [neologisme utilitzat per descriure l’acte de culpabilitzar una dona al·ludint a comportaments o desitjos sexuals diferents dels ortodoxos] segueix operant, hi ha zorro fòbia. A més, en règims d’heterosexualitat l’edat és un marcador letal, mira en els grups poliamorosos com els tios cada vegada tenen parelles més joves, i les dones cada vegada menys, menys parelles directament. Això de què les dones poden fer el mateix que els homes… Per això si no deconstruïm el gènere, res. Amb les relacions no monògames ens hem de replantejar el món, perquè si l’únic sentit és veure quanta gent pots consumir en un cap de setmana… No val la pena. El potencial transformador de les relacions no monògames és que ens facin canviar com ens relacionem entre nosaltres.\n–Pesa la quantitat: una idea molt sistèmica també.\n–Desmuntar la monogàmia no té a veure amb quantes persones et folles, no. I és que sembla que amb una sola parella només ja no puguis entrar a les okupes. Tu pots tenir pactes d’exclusivitat sexual (no emocional, perquè no entenen de pactes les emocions: com controles les emocions?), i seguir desmuntant la monogàmia. Pots estar sol i desmuntar-la. Pots tenir 70 amants i generar monogàmia amb cadascuna de les persones. Però ens fiquen al cap la quantitat, que només deixa cadàvers afectius pel món. Ens hem d’acompanyar.\nMés que a una cadira, Brigitte Vasallo sembla asseguda a un balancí. Mentre sostè un cafè (han estat dos finalment; cada matí es lleva a les 5h per posar el punt i final a Pensament monògam, terror poliamorós), es reclina cap endavant i cap endarrere segons el seu rol a la conversa: escoltadora pacient o entrevistada entusiasta. Com a les relacions, a un diàleg, el poder s’ocupa. I si es vol que la cosa flueixi, s’ha de saber quan deixar anar aquest poder.\n–Acabar amb la monogàmia és acabar amb la desigualtat, entenc. Com es mitiguen les situacions de poder que generen desigualtat, però, dins de les relacions?\n–El poder no és una cosa que es té, és un lloc. I crec que hi és i hi serà sempre. Però hi ha poder molt gran i també poder micro. En aquesta taula s’estan donant situacions de poder, però podem analitzar-les, parlar-les…\n–Per què el sexe segueix marcant la idea de fidelitat? No és la infidelitat desatendre, no tenir cura?\n–Quan te’n vas a la feina o jugar a pàdel amb amics, no poses en risc la teva parella.\n–Però això no és perquè el sexe segueix al centre?\n–Per molt que diguem que no, amb el sexe, hi haurà substitució: és la teva panxa, els teus afectes, el que substituiran la teva parella. No és una cosa racional, és una cosa que fa que se’ns mogui el cos. I com no sabem què fer amb el cos, patapam. Sentim terror d’una pèrdua real i possible per culpa d’aquest sistema. I, o l’entorn està molt treballat, i per molt que se’t moguin coses no passarà res, o no pots estar tranquil·la. Les panxes es mouen i el sexe és la frontissa, perquè ens han ensenyat que sigui així.\n–La feina no pot estar al centre? La precarietat ens esclavitza i substitueix com cap altra cosa…\n–El globus, la droga amorosa del sexe, a mi no m’agafa escrivint un article. [Riu]\n–Però no t’agafa tenint una bona conversa?\n–Tu no substituiries una parella amb algú amb qui només xerres.\nEdició i correcció a càrrec de Cristina Garde


project_leader Stephanie Benedetto, CEO i fundadora\nproject_headline Nova vida per a l’“estoc mort”\nCada segon, un camió d’escombraries ple de teixits va a l’abocador, tot i l’empremta significativa d’aigua, carboni i substàncies químiques d’aquesta roba. Stephanie Benedetto va poder veure aquest malbaratament com el que era: una oportunitat per protegir el planeta i una mina d’or oculta per a les empreses de la moda a tot el món. L’any 2014, va trobar una manera de convertir la contaminació en guanys. Va crear Queen of Raw, un mercat en línia que utilitza tecnologia ‘blockchain’ per connectar més de 175.000 persones i empreses que volen comprar i/o vendre existències de teles no utilitzades.\nQueen of Raw estima que hi ha més de 120 mil milions de dòlars en excedents de roba als magatzems de tot el món. En lloc de pagar per emmagatzemar-los, les empreses ara poden vendre’ls a persones i altres empreses que vulguin teles assequibles, les quals, pel fet que ja existeixen, no tenen un impacte ambiental. Cada metre de tela comprada a Queen of Raw estalvia ni més ni menys que 2.600 litres d’aigua, i també els contaminants químics i els gasos d’efecte hivernacle que generalment s’emeten per fabricar els fils i les teles de les que està feta la nostra roba.\nA la plataforma Queen of Raw, els compradors i venedors poden trobar-se i estalviar o guanyar diners amb un clic. Les empreses poden localitzar, mesurar i rastrejar les deixalles de la seva cadena de subministrament en temps real i després afegir automàticament qualsevol “estoc mort” al mercat. El sistema fa un seguiment de la quantitat d’aigua, productes químics, energia i diners que està estalviant l’empresa.\n“Si podem construir nous models de negoci i solucions innovadores que generin una rendibilitat massiva, i resulta que també li va bé a les persones i al planeta, és beneficiós per a tothom. Com dir que no a això?” diu Benedetto. “Crear solucions sostenibles i rendibles per al futur, així és com podem resoldre problemes com la crisi mundial de l’aigua. Després, una vegada que les empreses hagin alliberat efectiu, poden invertir-lo en altres maneres de fer el seu negoci més sostenible.”\nBenedetto veu les possibilitats que poden sorgir d’aquesta crisi. “En aquest període de recessió i incertesa i, d’alguna manera, foscor, com podem trobar la llum i generar oportunitats i nous models de negoci i noves visions de futur?”\nAtlasAction: Escolta més de Benedetto al seu podcast. I compra algunes teles de Queen of Raw des de només 3 metres.\nConeixes algú que ens ajudi a repensar la nostra relació amb la moda? Envia un projecte a FashionFutures i el posarem al centre d’atenció.\n(03 setembre 2020)\nStephanie Benedetto, CEO i fundadora\nTags: Aigua, Blockchain, Canvi climàtic, Consumisme, Contaminació, Emprenedor, FashionFutures, Intel·ligència artificial, Medi ambient, Moda, Negocis, Plataforma, Residus, Sostenibilitat, Tecnologia.


Notícies Costa Daurada - La Generalitat podria comprar els terrenys del CRT a Caixabank per fer Hard Rock\nDimarts, 18 Juny 2019 13:31\nEl valor dels terrenys rondaria els 120 milions d'euros i la seva adquisició per part de la multinacional nord-americana havia estat motiu de fricció per acabar de desencallar el projecte de macrocomplexe turístic. La previsió d'iniciar les obres aquest primer semestre de 2018 es va posposar un any i ara es treballa amb l'horitzó del maig de 2020 per l'inici dels treballs.\nLes dues entitats contràries al model turístic de Hard Rock denuncien que "aquesta hipòtesi havia estat negada sempre per l’anterior gerent de l’INCASOL, Damià Calvet, actual conseller de Territori i Sostenibilitat del Govern". Des de la Generalitat s'han limitat a negar que s'hagi pactat cap compra-venda i que, si es fés, s'anunciarà en el seu moment, segons informa Catalunya Ràdio.\nEls opositors al projecte adverteixen, a més, que l'acord suposaria que aquest òrgan públic "assumiria el risc de pèrdua de valor dels terrenys en el cas que la inversió de Hard Rock no es realitzés o que es fes de manera progressiva i indefinida".\nAturem Bcn World i GEPEC-EdC consideren que "l’administració catalana torna a facilitar les coses a l’únic interessat, la Caixa", després de l'aprovació d'una nova llei del CRT i un Pla Director Urbanístic que es van fer per permetre l'activitat de casinos dins dels terrenys del CRT de Vila-seca i Salou.\nPer aquest motiu, les entitats critiquen "la submissió del Govern de la Generalitat als interessos de la Caixa" i demanen que "no es destinin més de 120 milions d’euros públics a salvar les inversions ruïnoses que la Caixa hagi pogut fer en el passat". Alhora, no descarten noves mobilitzacions i accions legals contra aquesta suposada operació.\nMés en aquesta categoria: « A judici una dona que va colpejar una infermera d'urgències al CAP de Salou Granados reparteix les onze àrees de govern entre els set membres del seu equip »


VIURE I CONVIURE: de febrer 2010\nescrit a les 17:30 1 comentaris\nN0!. Decididament no! Això ho escric l'endemà d'assistir a la representació. Perquè hi vaig anar animada i optimista. Recordo un parell de representacions, la darrera (fa moltíssim temps) al Romea, interpretrada per en Garsaball, entre d'altres. I també l'obra llegida un parell de vegades. La darrera va ésser editada per "Edicions 62", el novembre del 2006 (el temps passa tan depresa que consultant el meu arxiu de lectures sé que la vaig llegir el setembre del 2007. I sembla que fou ahir!)\nEn aquest meu petit arxiu literari (que ve a ser un reforç a la meva poca memòria) llegeixo "Extraordinària! No com teatre. Sinó el primer que es va fer, com novel.la. Edició de luxe. M'ha agradat molt"\nAmb aquest bagatge dins meu, em proposen assistir a la representació actual, en el TNC, dirigida per Carme Portacelli. Ho comento amb un matrimoni amic, que deroguen l'oferta "perquè ja estem cansats de les novetats que hem tingut que patir en alguna Òpera". Jo, al contrari, m'atrau el canvi de temps de l'acció i la novetat que ha de comportar. I hi vaig. Potser per un voler estar al dia, no ésser titllada de retrògrada i viure un canvi nou en l'obra que tant recordo.\nÉs llarga. Dura dues hores i mitja. I no em cansa. Els actors bons. Escenografia "moderna" (Perdoneu que m'escapi del tema per donar raó a aquestes cometes. El masover de la finca de Montornès, parlant-nos, cap el el 1956, temps eren temps!, ens explicità de quelcom que no recordo: "...és, parlant malament --i aqui tots esperàvem un taco fort, com només la gent del camp empra i que no deixa de tenir el seu valor--, modern!"\nTorno a l'obra. Vaig sortir amb una sensació positiva, amb algunes objeccions.\nAvui, en llevar-me, he passat totalment al "no"! Aquella "Puntual" tan fosca, amb el taulell que roda, el passadís "roulant" per on desfilen continuament i hieràtica els personatges, convertits, una mica en "estaquirots"...Alló no és la meva estimada "Auca". Penseu que no hi ha aquella magnífica taula del convit de bodes... ,que la parella Estevet-Tomaseta no van a Montjuic a "airejar-se" sinó a la platja...,que en Ramonet va a la processó de Corpus sense el be... (Són coses entranyables que vaig trobar a faltar). Veure continuament en pantalla gegant l'entrada a Barcelona del 26 de gener del 39, la processó de Corpus en la nostra Catedral, el Cardenal Tedeschini en el Congrès Eucarístic...,a mi que ho vaig viure tot em va cansar en aquell espai i lloc. I tot envoltat d'una foscor que no anima...\nTota aquesta escenografia en una altra obra que no fos la meva estimada "Auca del Sr. Esteve" rebria una altra crítica. Fins i tot força positiva. Però en la d'en Rusiñol, no!.\nescrit a les 11:18 1 comentaris\nAl 4t, 1ª de casa meva ha viscut, des de fa més de cinquanta anys, un matrimoni que s'han fet estimar per la seva amabilitat, bonhomia, ajut (ell és metge) sempre que li hem demanat, diligència quan van ser Presidents de la Comunitat..., és a dir persones immillorables. Per desgràcia he posat "han viscut", perquè ella va morir, als 95 anys, fa pocs dies.\nEn una època tant de "ja no t'estimo i he conegut..."i matrimoni o parella desfeta, el "conviure" amb un matrimoni que ha perdurat molts anys amb l'amor a flor de pell i de forma intensiva és una sort que hem tingut i em demostra que no s'han perdut els valors que dignifiquen l'home.\nVull afegir que no van tenir fills. La parella ha viscut emmirallant-se un amb l'altre i oberts a la familia (l'ascensor els caps de setmana funcionava repetidament cap el 4t, 1ª) i als amics, entre els que ens hi comptem (si més no jo m'ho he atribuït).\nLes converses amb ells quan el meu fill (ell també n'és un "fan") i jo els anavem a saludar, giraven molt sovint amb el seu encontre, coneixement i enamorament i les vicisituts que visqueren durant la guerra del 36. Ell era metge i ella Cap d'Infermeria. Totes les trifulgues que passaren donaven molt de si. Ella més aviat callava i assentia, però la felicitat sempre traspuava en la seva mirada vers ell.\nTinc un bon record d'aquestes trobades. No es donen així com així.\nAra està sol. I plora, plora molt. La familia i tots sentim i l'acompayem en el seu dol. Però ell no té la Rosa al costat...\nFins ara les explicacions d'ambientació. El que vull recalcar són les paraules que en la Missa Funeral pronuncià un cosí seu, jesuïta i home de gran formació psiquiàtrica. T'estimem i et necessitem". (El ser necessaris, quan som grans infon vitalitat. Molt encertada la paraula) I venia a dir que ell ens mostra que l'amor és més fort que la mort.\nescrit a les 10:04 0 comentaris\nAquest títol és el d'una obra de Heidegger. No us esvereu . No la comentaré a fons perquè no en sé prou. Vaig assistir a un conferència d' en F. Torralba sobre aquest llibre. I no em vaig quedar igual que en entrar. La vaig entendre! Tota! El meu éxit i alegria es dóna quan copso idees difícils. Vaig, doncs, estar molt contenta d'haver-hi anat. Dubtava...\nEntre el que vaig aprendre i em va fer pensar, vull destacar dos punts que em van recordar pensaments que he anat elaborant al llarg dels anys (dels meus molts anys!). Un me'l va transmetre en Josep, el meu marit, poeta i advocat, amarat per la sensibilitat i l' honradesa. Retorno a la conferència. Heidegger era una persona fascinada per la poesia. (Aquí un toc d'alerta em va tensar...) Afirma que el poeta va més al fons de la realitat que el filòsof! (Després d'això la tensió va donar lloc a un benestar intern). I que Hölderlin és el seu poeta preferit... (El que em faltava sentir...) Resulta que, a casa, aquest poeta era un llibre sempre a l'abast d'en Josep. I, una i altra vegada, em repetia que la "veritat" s'expressa, de forma primordial i per sobre de tota altra manifestació, per la poesia. (Tot això "de casa" anava ballant pel meu cap tot sentint una gran satisfacció).\nReferent a l'altra punt. Totalment personal. He escrit, fa poc, és a dir ja gran, un assaig-resum del meu pensament en relació amb "la vellesa". Escriure-ho m'ha ajudat a pensar-hi i a concretar-ho, en el posssible. Previament em vaig documentar amb varis llibres d'escriptors que han abordat el tema. Per ambientar-me. No per acoplar-me al seu pensament. De forma personal, doncs, he escrit les diferents apreciacions (pensaments i fets) que constato han sigut viscudes per mi en les diverses etapes de la vida. He vist clar que han sigut moltes i molt diverses. I torno a Heidegger (que és l'important). En torn a la consciència existencial (torno a sentir intensa tensió interna) ve a dir que tothom s'ha d'adonar que no hi era i que després de la mort no hi serà i, mentre hi sigui, hi és. Penso que el meu assaig-resum no el dono per acabat.\nescrit a les 10:36 0 comentaris\nNo parlo de cap fet. Vull reflexar un raonament i afirmació, que he sentit fa pocs dies i m'ha fet pensar (millor dit, repensar, perquè jo ja el tenia dins meu d'una forma o altre.)\nEn una reunió d'amics (en la que es diun coses amb sentit, que és la minoria!) una persona va fer notar com els passatges evangèlics viscuts per Jesús de forma angoixosa li donen esperança. (Pot semblar un contrasentit. Veig molt clar que no ho és). Ens podem referir a la pregària sagnant de Getsemaní, a les paraules que pronuncià en la Creu:"Déu meu, Déu meu, per què m'has abandonat?"(Com bon jueu, Jesús coneix les seves pregàries, però per què escolleix aquesta tan punyent en aquells moments de desolació i mort?). I d'altres.\nEfectivament, pensar que Jesús va patir i es va mig enfonsar, en algun moment de la seva vida terrena, em conforta en els meus moments baixos. I en les greus sotragades que pateix en certes ocasions, la humanitat, tot pensant que quan dic "humanitat" parlo d'aquest, d'aquell i de l'altre,...(Vull individualitzar el patiment de l'home i no deixar-ho en una col·lectivitat que podria fer perdre la identitat de cadascú.) Només amb el silenci unit al greu dolor del Mestre podem entendre (o intentar entendre) el nostre i el dels altres.\nescrit a les 17:03 0 comentaris


Ara editorial | BELLATERRA.CAT\nPosts Tagged ‘Ara editorial’\nPosted in Bellaterra, tagged Ara editorial on 7 Juny 2021|\nARA EDITORIAL: Compte amb les pujades d’impostos encobertes\nPosted in Bellaterra, tagged Ara editorial, Pujada impostos encoberta on 3 Mai 2021|\nDelegació de l’Agència Tributària a Sant Cugat del Vallès\nEl govern espanyol es planteja eliminar els avantatges fiscals que tenen els matrimonis que fan la declaració de renda conjuntament, una mesura de la qual es beneficien uns dos milions de llars ara mateix i que segons l’Airef té un impacte de 2.300 milions d’euros. La proposta està inclosa en els plans de recuperació que l’executiu espanyol ha enviat a Brussel·les i que han de servir per facilitar l’arribada dels fons d’ajuda europeus, uns 140.000 milions d’euros. L’estudi de la proposta està inclòs en els plans de recuperació que l’executiu espanyol ha enviat a Brussel·les i que han de servir per facilitar l’arribada dels fons d’ajuda europeus, uns 140.000 milions d’euros. Tot i això, i davant l’allau de crítiques i el context electoral, el ministeri d’Hisenda va matisar que no es planteja la supressió de la bonificació i que, en tot cas, es decidirà en el marc de la reforma en què treballa un grup d’experts.\nÉs evident que, amb les xifres de dèficit obligades per la despesa extraordinària que ha causat la pandèmia (pensem en els costos sanitaris, però també en els ERTO), l’Estat ha de buscar la manera d’equilibrar els comptes i recaptar més.\nÉs una situació delicada perquè, depèn de com es faci, pot castigar encara més les classes baixes i mitjanes i augmentar la desigualtat. I seria paradoxal que precisament aquest govern, que presumeix de ser el més d’esquerres de la història d’Espanya, perjudiqués la seva base de votants.\nEn tot cas, el govern espanyol hauria de ser valent i plantejar obertament el debat global sobre les deduccions de l’IRPF i les polítiques fiscals en conjunt, amb especial atenció a les grans empreses. I no amagar una mesura així en un informe a Europa.\nCom es podia esperar, el PP va sortir a criticar-la immediatament –ja que lògicament manté una posició contrària a qualsevol augment d’impostos–, però també l’esquerra. En concret, Íñigo Errejón, perquè considera que va en contra dels interessos de les famílies més modestes i que viuen en situació de precarietat.\nPosted in Bellaterra, tagged Ara editorial, Impacte social de la pandèmia on 25 gener 2021|\nARA EDITORIAL: “El mateix bloqueig, però ara amb la ultradreta”\nPosted in Bellaterra, tagged Ara editorial, politica on 11 Novembre 2019|\nEls comicis del 10-N han deixat les coses encara pitjor per a la governabilitat d’Espanya, amb una Catalunya on l’independentisme es reforça. Amb els resultats a la mà, la repetició electoral porta a un nou i complicat bloqueig polític.\nPedro Sánchez votan ahir|ZIPI-EFE\nL’aposta de Sánchez s’ha demostrat massa arriscada i irresponsable. Al líder socialista se li ha acabat la bona estrella: aquest cop ha fracassat. Al PSOE se li complica encara més la possibilitat de governar. Amb un Podem debilitat, la suma de les esquerres exigiria el suport dels nacionalistes bascos i els independentistes catalans, contra els quals el partit socialista ha fet pivotar la seva campanya per competir amb una dreta que ha sortit reforçada. Si, per contra, Sánchez volgués recolzar-se precisament en la dreta, ja no en faria prou amb l’abstenció del PP i Cs que no s’ha cansat de reclamar. La irrupció de Vox, a més, encareix un hipotètic gest del popular Pablo Casado, ja de per si prou difícil, a favor d’un govern del PSOE. La gran coalició que reclama el poder econòmic i l’Europa d’ordre està molt complicada. Vist el panorama, doncs, d’entrada no es pot descartar fins i tot una nova convocatòria electoral.En termes ideològics, a Espanya els blocs d’esquerra i dreta segueixen amb els mateixos percentatges –amb un lleuger ascens de la dreta–, però amb una diferència significativa i molt preocupant: la ultradreta fa un salt espectacular i agafa el relleu a Cs, que pateix un daltabaix històric, fins i tot més fort del que anunciaven els sondejos.\nAlbert Rivera ha dilapidat tot el seu capital.\nEn pocs mesos, el polític forjat en l’anticatalanisme ha passat de poder aspirar a una vicepresidència del govern espanyol amb el PSOE a la irrellevància. Es queda amb menys diputats que ERC. El seu lloc el passa a ocupar Vox, una formació ideològicament i socialment tòxica, nostàlgica del franquisme, ultraconservadora i antiimmigració. La ultradreta s’ha convertit en la tercera força al Congrés espanyol, una notícia desastrosa, també per a Catalunya: el programa d’Abascal té com una de les seves raons de ser la liquidació de l’autogovern de Catalunya.


La Cursa Popular d'enguany estrena xipatge per als corredors més joves\nLa prova inclou dos recorreguts, amb sortida des del Parc Central\nDijous, 10 octubre 2019. 11:00. Redacció AnoiaDiari.\nQueden deu dies per la cursa anoienca per excel·lència, la que des de fa dècades significa el tret de sortida dels Jocs Escolars. Enguany, amb la novetat del xipatge entre els corredors més joves.\nLa 41a Cursa Popular d'Igualada ja escalfa motors. Serà el diumenge 20 d'octubre, amb dos recorreguts pels carrers de la ciutat. El recorregut A, recomanat per als nascuts a partir de l'any 2011, proposa un tram de 5.000 metres amb sortida des del Parc Central, i el recorregut B, de 1.600 metres, té sortida i arribada també en aquest emblemàtic punt de la capital de l'Anoia. La principal novetat d'aquest any és el fet que, com ja es feia amb la cursa per a adults, les inscripcions per a la cursa infantil també s'han de fer anticipadament, ja que tots els participants portaran el xip que permet gestionar la sortida, l'arribada i les classificacions en les diferents categories.\nAquesta inscripció es pot fer en línia fins al dijous 17 d'octubre, al web: http://www.cursapopularigualada.cat/. Durant la presentació de la cursa, aquest dimecres a l'Estadi Atlètic, la tinenta d'alcalde i regidora de Promoció de la Ciutat i Esports, Patricia Illa, ha volgut posar en valor l'esport escolar: "Per a nosaltres és molt important promoure que els infants practiquin esports i per això ja des de ben petits procurem que puguin fer petits tastets de les diferents modalitats i vagin comprovant quin és el que més els agrada. Per això, més enllà de l'aspecte competitiu, aquesta cursa té l'objectiu de ser una festa lúdica i familiar en què els més petits s'ho passin bé fent un recorregut pensat també per afavorir aquest esperit".\nQuasi 5.000 persones en trobades esportives\nLa regidora Illa, quarta tinent d'alcalde del municipi, remarcava en la presentació de la cursa les xifres excepcionals que suma l'Anoia en matèria d'esport escolar. En concret, els Jocs Escolars inclouen -dades de la darrera edició- 22 esports diferents, 2.737 esportistes, les jornades d'aprenentatge o plans de promoció van sumar 2.274 esportistes, en les trobades multiesportives per a tots els centres educatius es van reunir 4.984 esportistes i en les activitats puntuals (des de la Cursa Popular, al esportista solidari, el concurs cultural-esportiu...) van ser-ne 7.729.\n1 Localitzen sense vida l'home desaparegut a Jorba 7406 lectures


Els mossos detecten conduccions imprudents i exhibicions de motoristes a vuit carreteres gironines en caps de setmana ! directe!cat\nSocietat Última actualització Divendres, 20 de juliol de 2007 17:00 h\nEn sis mesos han posat fins a 600 denúncies a motociclistes\nEls Mossos d'Esquadra tenen detectades vuit carreteres gironines on els motoristes hi corren de manera imprudent i exhibicionista durant els caps de setmana. Els motoristes escullen normalment carreteres de muntanya, sinuoses i asfaltades per portar-hi a terme aquestes conduccions de risc, i fins i tot en ocasions es fotografien o es filmen. Els agents han fet, des del mes d'abril, setze controls en aquests punts viaris, situats fonamentalment a l'Alt Empordà, la Selva o el Ripollès. El cap de l'àrea regional de Trànsit de Girona, el sotsinspector Jaume Franco, admet que es fa difícil controlar aquestes pràctiques, perquè els infractors 'no tenen percepció del risc' i, a més, quan detecten un control s'avisen pel boca-orella per evitar anar a córrer en aquella via. Des de principis d'any, els Mossos d'Esquadra han interposat més de 600 denúncies a motoristes a les carreteres gironines.\nUna de les fotografies a motoristes detectada pels radars / ACN\n500.000 signatures, accio cultural pais valencia, canal 9, ilp, josep gifreu, obra cultural balear, omnium cultural, televisio sense fronteres, tv3\nLes conduccions imprudents per part de motoristes és un problema que s'incrementa quan arriba el bon temps i, sobretot, se solen donar en caps de setmana. Es tracta de petits grups que escullen una carretera de muntanya -generalment poc transitada- per posar a prova la capacitat de les seves motos. Fan passades per davant d'altres mentre aquests els fotografien o filmen, avancen els altres usuaris de la via de manera imprudent o circulen a velocitats exagerades.\n'No estem parlant d'aquelles colles de motoristes que queden els caps de setmana per anar a donar un volt, sinó que ens referim als que, amb la seva actitud, posen en perill la seguretat viària', concreta el sotsinspector Jaume Franco. D'ençà que els Mossos d'Esquadra es van fer càrrec de les competències de trànsit a la demarcació, l'any 1998, s'ha detectat un notable increment dels llocs on els motoristes porten a terme aquestes pràctiques de risc.\nEn un principi, els agents van adonar-se que la carretera GI-682, que uneix Tossa de Mar amb Lloret, era un dels punts on, els caps de setmana, se solien portar a terme aquestes conduccions de risc. 'Hi havia veritables concentracions de motoristes, que gaudien d'aquest mal espectacle', concreta Jaume Franco. La pressió que s'ha portat a terme durant els darrers anys en aquest punt de la Selva ha fet, però, que els motoristes s'hagin dispersat arreu de la demarcació.\nI la realitat és que, actualment, ja hi ha diverses carreteres de l'Alt Empordà, la Selva i el Ripollès on els mossos han detectat que els motoristes hi van a córrer. En total, des de l'àrea regional de Trànsit se'n tenen comptabilitzades vuit. El sotsinspector explica que són carreteres 'sinuoses, amb corbes tancades i ben asfaltades', que els infractors escullen a consciència per portar-hi a terme aquestes competicions.\nA més de la GI-682, la resta de carreteres són la GI-550, de Sant Hilari Sacalm a Arbúcies; la GI-543, de Viladrau a Arbúcies; la N-260, de Figueres a Portbou i la seva connexió amb França; la GI-503, de Maçanet de Cabrenys a Tapis; la N-152, la Collada de Toses; la N-260, d'Olot fins a Ripoll, i la GI-521, de Vallfogona del Ripollès a Sant Joan de les Abadesses.\nDes del mes d'abril, els Mossos d'Esquadra han portat a terme setze controls en aquestes carreteres. Fins i tot, de vegades se'n fan de simultanis per evitar la picaresca que els motoristes infractors s'avisin entre ells, i optin per anar a córrer en una altra banda. 'Hem fet controls amb vehicles camuflats de videovigilància, amb radars, amb helicòpters o bé amb diferents patrulles de manera simultània', ha explicat el cap Regional de Trànsit.\nPrecisament, a principis de juliol un d'aquests controls va aconseguir enxampar un motorista que circulava a 205 km/h, en un tram limitat a 90 km/h. Es tractava d'un veí de Sant Andreu de Llavaneres, d'uns 65 anys, que circulava per la GI-550, a Arbúcies (Selva).\nA l'hora d'eradicar aquestes conductes, el cap de l'Àrea Regional de Trànsit admet que hi ha serioses dificultats. 'Es tracta d'una percepció diferent del risc, perquè aquest tipus de motoristes pensen que a ells no els ha de passar res i que poden anar al límit', explica Jaume Franco. El sotsinspector també ressalta que aquesta conducció exhibicionista 'arriba al límit' quan els motoristes es filmen i fotografien. 'Es posen a prova ells mateixos, i al final és la moto qui acaba dominant al conductor', concreta el cap de l'àrea Regional de Trànsit de Girona.\nMés de 600 denúncies\nD'ençà de principis d'any, els Mossos d'Esquadra han posat més de 600 denúncies a motoristes en vies interurbanes de les comarques gironines. L'estadística ressalta que, del total de denúncies (614), més del 70% (439) fan referència a infraccions amb una incidència directa sobre l'accidentalitat. El gruix més important d'expedients el formen les infraccions d'excés de velocitat, la manca de senyalització de maniobres o els avançaments imprudents.\n21 de juliol de 2007, 21.47 h\n600 denúncies. I què. Què els faran ???. Un nus a la cua ???. Una multeta de\n200 euros per anar massa de pressa ???.\nEl més vergonyós, és que al damunt, si algun d'aquests energúmens i imbècils pren mal, encara li hem de pagar l'hospital i o tot el que vingui, de les nostres butxaques.


12 Novembre, 2015 12 Novembre, 2015 ~ adminclinic\nPer fi ha arribat el moment dels ADMINISTRATIUS del CLÍNIC, ara serem nosaltres els que gestionarem les nostres necessitats.\nLa història d’aquest hospital, ens demostra, malauradament, que els treballadors estan millor representats pel seu propi grup professional. Així ho demostra la elecció dels treballadors en la categoria de metges, diplomats d’infermeria, auxiliars d’infermeria, tècnics i ara nosaltres els administratius. El grans sindicats generalistes no ho han solucionat, i per això tots aquest grups professional no ens sentim ni identificats ni representats per ells.\nEls Administratius Clínic, hem presentat una potent candidatura, formada exclusivament per companys de la nostra categoria professional. Els que ocupem els primers llocs de la candidatura, assumint la representació dels Administratius Clínic en el Comitè d’empresa. No estem vinculats a cap partit polític ni depenem de cap seu sindical, el que ens fa completament independents.\nEncetem un camí amb moltes ganes de canviar coses, millorar d’altres i amb 2 grans objectius:\n1. Retornar el Comitè d’Empresa (CE) als seus treballadors. Volem que el nou CE es distingeixi per la seva transparència, informació i participació. Amb això ja hi estem treballant conjuntament amb SICTESS i SAE.\n2. El nostre programa electoral, on toquen punts bàsics: càrregues de treball, mobilitat, SPP, formació, recuperació quantitat € “cedits”.\nEls companys administratius de St. Pau, que ja fa 15 anys que tenen el grup d’administratius, ens donen la benvinguda:\nDes de L´AESPASP(Associació de l´estament Administratiu de l´Hospital de Sant Pau), volem felicitar als companys/es de l’Hospital Clínic per la recent creació de l’associació d’Administratius Clínics, alhora que animar-vos a participar a les properes eleccions sindicals. En aquest aspecte posem la nostra experiència al vostre servei. Als hospitals, els administratius, som i serem una part molt important dels mateixos!!!!\nNext > Proper nomenament nou Director General


TRIBUNA DEL BERGUEDÀ: ESTATUA DEL SAGRAT COR DEL TIBIDABO. BARCELONA\nLa primera estàtua va ser obra de Frederic Marès i Deulovol (Portbou, 1893 - Barcelona, 1991)\nL'estàtua actual, obra de Josep Miret i Llopart (Barcelona, 1900 - ibídem, 1978) , es va fondre en bronze en els tallers de Barberi d'Olot (Girona). Té 7 metres i mig d'alçada i pesa 4.800 quilograms. Va ser beneïda a la terrassa davantera del Temple el 3 de desembre pel doctor Gregorio Modrego Casaus (El Buste, Aragó, 17 de novembre de 1890 - Barcelona, 16 de gener de 1972), bisbe de Barcelona i va ser pujada el 10 d'octubre de 1961, en complir els 75 anys de la donació de la cimera a Sant Joan Bosco.\nJoan XXIII, nascut Angelo Giuseppe Roncalli (Sotto il Monte, 25 de novembre de 1881 - Ciutat del Vaticà, 3 de juny de 1963) , va encendre per primera vegada la il il•luminació de l'estàtua i el temple va dir: "A l'il il•luminar aquest monument al Sagrat Cor i la muntanya del Tibidabo, corona de Barcelona, pedestal i tron de Crist Rei, volem invocar la seva benevolència sobre aquesta magnífica ciutat i sobre Espanya sencera, que paternalment beneïm ".


les cosetes del querol: 9 Congrés: les propostes per a CCOO d'Espanya\nEscric aquestes línies amagat en un despatx del Palau de Congressos de Barcelona. Des d'ahir al matí estem per aquí duent a terme els preparatius ndel Congrés. Fa una estona ha arribat el gruix de la gent que formarà part del Sevei d'Organització per a rebre les indicacions de darrera hora, la gent d'informàtica està des d'ahir, i la de premsa des de primera hora del matí. Poc a poc l'espai es va transformant.\nAvui de fet no comença pròpiament el Congrés, sinó que tenim l'Assemblea Congressual en que debatre'm les propostes de cara al Congrés de la confederació de CCOO d'Espanya i eligirem les vuitanta persones que hi participaran com a delegació de CCOO de Catalunya. Comencem a les 16:00.\nEntre les aportacions estratègiques que es someten a discussió per a portar al congrés estatal resulten especialment significatives aquelles que plantegen la necessitat d'apostar pel procés de descentralització política de l'estat com a gran oportunitat per a l'assoliment de nous drets de ciutadania social.\nLa crisi econòmica afavoreix els oportunismes. També el d'aquells que des de la política, els mass media i les organitzacions socials plantegen que davant la necessitat de fer front a la crisi cal aparcar el debat autonòmic, especialment pel que fa al finançament. Aquest argumentari és una falàcia bastant gruixuda, principalment perque moltes de les polítiques que cal dur a terme per fer front a la crisi s'han de desenvolupar des dels ajuntaments i els governs autonòmics, precisament per a poder fer front a la crisi cal resoldre el finançament autonòmic i municipal. El plantejament de CCOO de Catalunya pel congrés de CCOO d'Espanya és precisament el de que CCOO jugui un paper impulsor d'aquest debat en clau social i econòmica, així com l'aprofundiment del nostre sistema confederal com un element que permet jugar a CCOO en millors condicions en aquest nou marc: en un estat cada cop més policèntric una organització confederal compta amb avantatges evidents per avançar en els nostres objectius.\nVal a dir que aquesta concepció a CCOO no és exclusiva de Catalunya i que en aquest camí comptem amb moltes complicitats entre d'altres organitzacions territorials i sectorials. Veurem si qualla.


Espais verds de Figueres » 2011 » maig\nLa festa de l’arbre (6 de maig)\nEl passat 6 de maig es va celebrar la festa de l’arbre, organitzada per l’Ajuntament de Figueres i Fisersa Ecoserveis S.A. Es va dur a terme al barri del Parc-Sol. Hi van participar més de 500 escolars i es va fer una plantació de 23 pins. Aquests nens i nenes en podran fer un seguiment durant la seva vida.\nEn aquesta festa de l’arbre, els nens també van classificar fulles, van fer un petit herbari i van aprendre a transplantar una planta aromàtica com el romaní.\nEs va fer el lliurament d’una caixa niu per a cada escola, per tal que mestres i alumnes puguin gaudir d’un niu d’ocells a cada pati de les escoles.\nPodeu llegir la notícia la notícia al El punt. Per fer-ho, cliqueu aquí.\nPublicat en Accions educatives, Arbrat, Informacions diverses | Sense comentaris »\nAra esteu navegant per l'arxiu del bloc Espais verds de Figueres corresponent al mes maig 2011.


El programa de RTVE "10 minutos bien empleados" dedica un episodi als abusos laborals en el sector de la dansa\n"Podria haver seguit més temps, em vaig retirar en el millor moment de la meva carrera, però o agafava el tren de l'estabilitat o no veia un futur per a mi"; "quan la vocació entra per la porta, els drets laborals solen sortir per la finestra"; "El xou ha de continuar si es pot, no per sobre de les persones". Aquestes són algunes de les declaracions de professionals de la dansa amb què obria el programa de RTVE "10 minutos bien empleados" dedicat a les condicions laborals del sector.\nEntre els casos que s'hi denuncien, s'hi exposa el dels ballarins i ballarines professionals que no van cobrar per actuar a la Final de la Champions a Madrid, la ballarina Maria Fernández, no renovada al Ballet Nacional d'Espanya després d'anunciar que estava embarassada (una institució, que a més, es nega a fer fixos als professionals que en formen part) i la falta de recursos amb què es troben els ballarins i ballarines per fer una transició professional un cop es retiren dels escenaris.\nPodeu escoltar el programa a través d'aquest enllaç.\nLa feina de les associacions de professionals\nDes de les associacions de professionals, fa anys que es treballa per acabar amb aquests abusos. A Catalunya, l'APdC l'any 2005 va desenvolupar el Pacte Laboral, que regularitza les relacions de treball entre ballarins professionals associats i les companyies i els teatres públics i privats que el subscriuen, i que avui compta amb més de 20 adhesions. Era el primer pas per aconseguir un conveni laboral del sector.\nPer altra banda, el 6 de setembre de 2018 el Congrés dels Diputats va aprovar per unanimitat l'informe de la subcomissió per a l'elaboració d'un Estatut de l'Artista, un document marc amb 75 propostes que donen solució a assumptes reclamats pel sector cultural.\nAquest informe, aprovat amb el suport unànime de 337 vots, és a dir, per la totalitat de membres presents en el ple, va ser presentat per la subcomissió posada en marxa a instàncies de Unidos Podemos-En Comú Podem-En Marea, que durant un any i mig havia donat forma a les 50 propostes que el sector de la dansa li va presentar, 36 de les quals provenien del grup de treball d'entitats catalanes, entre les quals hi ha el CoNCA i l'APdC, amb l'objectiu de dotar el sector cultural d'un model legislatiu capaç de respondre a les necessitats específiques dels seus treballadors.\nActualment s'està esperant a que aquestes 75 propostes es converteixin en lleis i s'aprovi l'Estatut de l'Artista.


Els socialistes francesos paren el cop de l'escàndol Strauss-Kahn\nMés de la meitat dels ciutadans gals continuen creient que el partit socialista guanyarà les presidencials del 2012. L'exlíder del partit, François Hollande, guanya pes en la lluita per convertir-se en el candidat del partit que disputarà la presidència a Sarkozy\nAGÈNCIES Paris 18/05/2011 08:32\n260x366 L'actual líder del Partit Socialista Francès, Martine Aubry / EFE L'actual líder del Partit Socialista Francès, Martine Aubry / EFE\nL'escàndol causat per la detenció a Nova York del director de l'FMI i il·lustre membre del partit socialista francès, Dominique Strauss-Kahn, no ha acabat amb les possibilitats dels socialistes per convertir-se en una alternativa a Sarkozy en les eleccions presidencials de l'any vinent. En la primera enquesta que es fa a França des que va esclatar l'escàndol, més de la meitat dels francesos, un 54%, continuen creient que el Partit Socialista encara pot guanyar les eleccions de l'any vinent, tot i haver-se quedat sense l'aspirant que tenia més possibilitats de convertir-se en el candidat presidencial. Entre els que es declaren votants socialistes, set de cada deu creuen que guanyaran el pols a Sarkozy.\nL'enquesta, elaborada per la firma CSA i publicada aquest dilluns, és la primera que no inclou Strauss-Kahn entre el grup de persones que aspiraria a convertir-se en el candidat socialista a la presidència. L'enquesta també apunta que, un cop descartat Strauss-Kahn en la cursa interna dels socialistes per trobar candidat, l'antic líder del partit François Hollande seria el millor posicionat, deu punts per sobre de la dona que actualment porta les regnes del partit, Martine Aubry.\nPer la seva banda, l'actual president conservador del país gal, Nicolas Sarkozy, lluita amb els índex de popularitat més baixos del seu mandat i està patint desercions de militants cap al Front Nacional, el partit d'extrema dreta capitanejat per Marine Le Pen, filla de l'històric creador del partit Jean Marie Le Pen. El cas Strauss-Kahn i la confirmació de l'embaràs de Carla Bruni s'han convertit en un baló d'oxigen per al conservador a l'hora de remuntar a la cursa.


Els comuns proposen la creació d'un Ministeri de Feminismes\nPublicat 17/04/2019 13:31CET\nEl cap de llista d'En Comú Podem (ECP) per Barcelona a les generals, Jaume Asens, ha proposat aquest dimecres la creació d'un Ministeri de Feminismes, que als comuns els agradaria dirigir, per acabar amb la bretxa salarial de gnere i avanar en una reforma del Codi Penal que acabi amb la distinció entre abús i agressió.\nAcompanyat de la número 3 de la llista, Mar Garcia, ha explicat que, de la mateixa manera que els comuns han fet a Barcelona, amb una Regidoria de Feminismes, volen replicar aquesta proposta en el Govern central perqu el feminisme tingui un "protagonisme essencial", sigui un eix transversal en totes les polítiques i l'executiu estigui a l'alada del que demanda la societat.\nAquest ministeri, ha explicat Asens, hauria d'impulsar pressupostos amb perspectiva de gnere; vetllar per l'equitat en les empreses; avanar en la millora de la llei d'igualtat; aprovar una llei que analitzi les remuneracions salarials i consideri "discriminació" les bretxes de més del 20% de les empreses; ampliar la protecció a les dones víctimes de violncies, i implementar protocols específics en l'mbit laboral, familiar i comunitari.\nAquest ministeri hauria d'impulsar una llei de protecció integral de llibertat sexual i l'erradicació de les violncies sexuals amb la qual es vol reformar el Codi penal per posar l'accent en el consentiment i evitar la diferenciació entre abús i agressió per evitar casos com el de La Manada, ha dit en una roda de premsa d'Efe.\nAsens ha considerat "una vergonya" les declaracions de la candidata popular Cayetana Álvarez de Toledo sobre la reforma dels delictes sexuals en les quals, segons ell, banalitza sobre una qüestió tan sensible com les agressions sexuals en un context en qu cada vuit dies hi ha una violació, i les ha considerat una prova evident de la necessitat d'un Ministeri de Feminismes.\nGarcia ha considerat que alguns partits "maliciosament" estan provant de mostrar una divisió entre feministes i homes o entre dones i homes que no existeix, i ha remarcat que només hi ha una divisió entre el masclisme i els drets humans i entre els qui volen una igualtat real i els qui volen enfrontar.\nPreguntat sobre la resolució de la Junta Electoral Central que permet la participació del líder d'ERC, Oriol Junqueras, en una roda de premsa de l'Agncia Catalana de Notícies (ACN), ha considerat que és una "bona notícia" que pugui exercir els seus drets com a candidat i que és coherent amb altres resolucions que havia fet en el passat, i ha recordat que ell estava disposat a debatre amb el republic i Jordi Snchez (JxCat).


Sincronia, llibres i pel·lícules | Bloc de Relligats Olivé\n← Els 10 llibres més restaurats.\nLa nova Col·lecció Tèxtil →\nSincronia, llibres i pel·lícules\nSabeu què és la sincronia? La coincidència en el temps de dos o més fets, fenòmens o circumstàncies. La sincronicitat és un principi de connexió no causal, ja per a les antigues cultures que l’havien observat, formava part del llenguatge del Creador.\nI m’encanta quan em succeeix i ja que va de llibres us ho voldria explicar.\nDe vegades em compro un llibre perquè només de tenir-lo a les mans, sé que m’agradarà. Encara que no me’l pugui llegir en aquell moment, passa a “l’estanteria de llibres per llegir” i l’agafo quan realment aquell llibre em crida.\nNo tenia res per llegir aquestes vacances de Setmana Santa i em vaig dirigir a la meva llibreria a buscar-ne un el Divendres Sant. Els meus dits van resseguir els lloms dels llibres fins que van anar a parar al llibre: “Una mujer en Berlín” d’autora Anònima.\nÉs un diari personal narrat per una noia jove, amb molta naturalitat i que sense embuts explica el dia a dia d’un període final de la Segona Guerra Mundial a la ciutat de Berlín amb un estil que transmet la duresa del que és passar gana, sentir-se desconcertat, tenir por, intentar superar-se per poder subsistir davant l’atrocitat nazi o fins i tot sobreviure com a dona de la barbàrie de soldats del bàndol soviètic. Un relat una mica dur de pair i immensament revelador per la seva autenticitat.\nLa sincronia comença quan obrint la primera pàgina veig que la data del diari és la mateixa data en la qual començo el llibre, el 20 d’abril, del 1945 al 2019. 74 anys de diferència però exactament el mateix dia. Sincronia i màgia.\nTalment com el dia que vaig agafar de la mateixa estanteria de llibres per llegir, “La muntanya del Mal Consell” d’ Amos Oz, el mateix dia que l’autor moria, sense jo saber-ho, el 28 de desembre de 2018. I creieu-me si us dic que era d’aquell passat Sant Jordi, és a dir, que feia més de mig any que aquell llibre s’estava allà esperant com per agafar-lo el dia que l’autor ens deixa.\nLa confluència de dates és pura sinergia i no puc deixar de preguntar-me com pot ser que de tants dies que té l’any, coincideixen aquestes xifres capritxosament, o és que segueixen un ordre?\nAltres sincronies: Dies després poso una pel·lícula a l’atzar pensant-me fins i tot que era oriental, a causa del seu títol singular, potser em recordava a “Una pasteleria en Tokyo”, “La tumba de las luciérnagas” o “Comer, beber amar” i resulta que no. La temàtica és la mateixa que el diari d’ “Una mujer en Berlín” que encara estava llegint, és a dir, de la Segona Guerra Mundial.\nLa pel·lícula de la que us parlo és “La sociedad literària del pastel de piel de patata“, de la qual m’assabento que la història, naturalment, està basada en un llibre. Una pel·lícula preciosa la qual reflexiona molt sobre els llibres tota l’estona, de com en un període tant fosc i incert, tan dolorós i horrorós de la guerra, on la pèrdua de familiars o de tots els béns materials, fins i tot gairebé de la mateixa ànima de cada persona, són els llibres qui salven la vida dels personatges. I en aquesta pel·lícula és literal, salven la seva vida gràcies a crear un club de lectura improvisat al qual li posen el nom hilarant de la inspiració d’una anècdota viscuda. Hi ha frases com “I si els llibres tenen el poder de reunir a la gent, que aquest faci la seva màgia” i certament els llibres uneixen les seves vides i els hi proporcionen l’escalf que necessiten, l’essència de la història en plena guerra i postguerra. A l’inici els personatges es troben també gràcies a una carta i un llibre i a partir d’aquí, la història es desenvolupa. Altament recomanable.\nDies abans vaig rescatar “La llibreria dels finals feliços” de Katarina Bivald.\nQuan el vaig tenir a les mans per comprar-lo em va fer decidir el fet que anava de llibres, llibreries i cartes entre dos personatges, igual que les cartes que s’envien a “La sociedad literària del pastel de piel de patata”. Però com que encara no en sabia res d’aquest llibre i pel·lícula, en el seu moment vaig tenir la referència per triar-lo, d’una barreja entre la novel·la: “84 de Charing Cross Road” de Hellen Hanff del qual ja us he parlat en algun post anterior perquè és un dels meus llibres favorits i “La Libreria” de Penelope Fitzgerald tant coneguda gràcies a la pel·lícula de l’Isabel Coixet.\nEntre les tres novel.les: “La llibreria del finals feliços“, “84 de Charing Cross Road” i “La Llibreria” sumen el triangle amorós de llibres, llibreries i cartes que tant m’agrada.\nAnem per parts, anem a parlar d’altres sincronies.\nAbans de llegir “La Llibreria” de Penelope Fitzgerald, quan encara no sabíem ni que existia, sabeu qui va enquadernar el guió de l’Isabel Coixet? Exactament, Relligats Olivé. Va arribar al nostre taller: “The Bookshop” en fulls impresos i nosaltres li vam donar el format de llibre. Evidentment no us vam explicar per no trair la confidencialitat del client.\nA l’estrena de la pel·lícula vaig preferir llegir el llibre abans de veure-la perquè sóc de les que pensa que els llibres són molt millors que le pel·lícules amb diferència. Tot i que he de dir que la pel·lícula de la Coixet va superar les meves expectatives amb escreix.\nTrailer de la pel·lícula “La Libreria” de l’Isabel coixet\nLa novel·la fa que respiris l’olor d’aquella llibreria que la protagonista fa néixer en un poblet de mala mort en un petit poble anglès, tot i les desavinences que l’envolten. L’olor de la lignina dels llibres, la llum del sol que s’escola per les finestres i la pols que habita al local i marca el pas del temps.\nExactament el mateix passa a la novel·la “La llibreria dels finals feliços” que m’he llegit recentment. Com no, els llibres que parlen de llibres em persegueixen. A la novel·la també pots respirar l’olor de la llibreria que la protagonista sueca munta a l’estat d’Iowa.\nFa reviure de nou els llibres, en una llibreria que munta de manera improvisada per fer passar el temps en un poblet on ha anat de vacances per conèixer a la persona amb qui es cartejava i que per un imprevist a l’arribada, tot canvia completament.\nLa seva autora, Katarina Bivald, és una dona que també havia treballat en una llibreria i es nota que ha llegit una quantitat immensa de llibres que li donen un bagatge d’escriptora més que eficaç. Endreçant llibres i comentant-los es parla del best seller que va causar un terratrèmol en els seus temps: “Lolita” com també menciona la novel·la de “La Llibreria”, un llibre força especial com perquè no passi per desapercebut. Podeu veure l’adaptació al cinema també pel gran mestre Stanley Kubrick.\nKatarina Bivald també parla de “Farenheit 465″, de Jane Eyre, esmenta des de “El diari de Bridget Jones“ fins a Paul Auster, d’Scott Fitzgerald, o de Mark Twain a Harry Potter, d’Annie Proulx, de la Bíblia… Esmenta gèneres literaris, confessa que li agraden els llibres enquadernats en pell, dels rituals per organitzar una llibreria (tema tan estudiat pels bibliotecaris), de com n’és d’enriquidor parlar dels llibres amb altres persones, de fer-los recomanacions o de simplement citar-ne textos o frases… I com a debat filosòfic la protagonista explica el seu dubte existencial de si s’estima més als llibres que a les persones.\nEls llibres, les cartes, les llibreries, les pel·lícules, els autors, els guions, les dates….\nTantes casualitats et deixen un bon regust al paladar i acaben formant un gran Tot. No hi ha res que passi perquè sí, busqueu a les vostres vides i trobareu connexions amagades o fets encadenats. En trobareu?\nPosted in Lectura, literatura, Llibres, Pel·lícules\nTagged lectura, literatura, llegir, llibres, pel·lícules, sincronia


Hotel Alikar Crucecita Mèxic - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Crucecita\nDescompte a Hotel Alikar\nVeure tots els 67 allotjaments a Crucecita.\nBoulevard Chahue It 33 Mz3 Col Sector R , Crucecita, Crucecita, Mèxic - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Alikar\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Santa Maria Huatulco, no busqui més enllà de Hotel Alikar. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Hurricane Divers, Santa Cruz, Playa Santa Cruz, Bahía El Órgano donen a aquest hotel un encant especial.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Alikar asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, servei de cangur, lloguer de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, escriptori, telèfon, ventilador, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, parc infantil, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Santa Maria Huatulco, el Hotel Alikar és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Youssou Ndour, d’estrella de la música a candidat a la presidència | Cafè Dakar\nFerran said: 07/01/201210:58 PM\nNo estic gens posat en les interioritats senegaleses, així que poca cosa hi puc dir. Vist de lluny, però, no sembla que la càrrega de titulacions universitàries dels polítics convencionals hagi estat, fins ara, cap garantia de polítiques adequades per al poble. N’Dour -repeteixo: des de lluny- il.lusiona, però potser m’erro.\nGràcies per tenir-nos-en al dia!\nRetroenllaç: Quan el hip hop sacseja les consciències « Cafè Dakar


01 > abr > 2010\nLa jornada es va dividir en tres parts: a les onze menys quart vam realitzar la primera xerrada per als alumnes de batxiller. Un col.loqui molt interesant en el que els alumnes ens van poder coneixer més de prop, sobretot pel que respecta a la nostra faceta musical. A les onze i quart vam realitzar l′altra xerrada del matí, en este cas als alumnes de la ESO. Aquesta xarrada, més multitudinaria, va quedar marcada per l′anècdota de que el micròfon va deixar de funcionar, i vam haver de xarrar a viva veu.\nA les dotze del mig dia vam fer el concert, al porx del gimnàs. El públic va poder escoltar temes clàssics del grup junt amb alguna versió i alguns temes nous.\nEl dia fou molt fructífer, i per a nosaltres fou un plaer tornar a l′institut, esta volta no com a alumnes. També fou molt especial que la gent jove del nostre poble que encara no ens coneixia tinguera un apropament cap a nosaltres tant directe.


El Canal d’Urgell iniciarà la modernització de 10.000 hectàrees a la tardor – Comarques de Ponent\nEl Canal d’Urgell iniciarà la modernització de 10.000 hectàrees a la tardor\nLa Comunitat General de Regants del Canal d’Urgell confia poder començar el projecte executiu de la modernització de 10.000 hectàrees de l’àrea regable a partir del proper mes de setembre.\nAixí ho ha anunciat a Mollerussa el president de l’entitat, Amadeu Ros, en el marc de la 19a jornada Reig i Futur, on també ha fet una crida a sumar el màxim d’agents possibles en aquest projecte que «ha de transformar i millorar el reg de les 75.000 hectàrees de cultius que abarca en canal, serà una revolució», ha afirmat Ros. L’objectiu és poder culminar el projecte en un termini de 7 anys.\nLa consellera d’Agricultura, Teresa Jordà, ha estat l’encarregada de cloure la jornada. En el seu parlament ha aprofitat per a refermar el compromís “ferm i real” del Departament a seguir impulsant la modernització dels regadius, atès que “l’aigua és futur. El regadiu és imprescindible per al desenvolupament de l’agricultura perquè permet augmentar la productivitat i allunyar la incertesa de les males collites per la sequera. El reg és una estructura de país i l’hem de considerar igual d’important que la L9 del metro”.\nJordà ha afegit que estan tramitant un acord de govern que permetrà l’elaboració enguany dels projectes de modernització del Canal d’Urgell a la qual es destinarà 1,3M€. “La modernització del Canal d’Urgell és una gran obra de regadiu pel país ja que situarà el sector en la línia necessària per fer front a les noves condicions fruit del canvi climàtic”, ha assenyalat la consellera.\nSegons Jordà, els pressupostos 2020 destinen 58,6 milions d’euros al conjunt de projectes de regadiu que hi ha per tot el país.


Els reptes per a l'any 2016 del Barça Lassa d’hoquei patins\nEls de Ricard Muñoz tenen tres títols en joc (Copa del Rei, OK Lliga i Lliga Europea) i esperen, com a mínim, competir fins al final En aquest curs 2015/16 els blaugranes ja han guanyat la Copa Continental i la Supercopa d’Espanya\n02 de gen. 15\nAquest diumenge, 3 de gener, el Barça Lassa d’hoquei patins durà a terme la primera sessió d’entrenament de l’any 2016. L’equip que capitanegen Aitor Egurrola i Sergi Panadero i que dirigeix des de la banqueta Ricard Muñoz té molts reptes en aquest nou any que tot just comença. Si bé és cert que pot arribar a guanyar fins a quatre títols a la segona part de la temporada, Copa del Rei, OK Lliga i Lliga Europea i Copa Intercontinental, aquest últim encara no té una data definida.\nPrimer, la Copa\nDominador de l’hoquei europeu en les últimes dècades, el Barça Lassa espera que el 2016 sigui igual de prolífic que el 2015, per exemple. El primer repte que afrontaran els de Ricard Muñoz serà la Copa del Rei, títol per al qual ja estan classificats i que no guanyen des del 2012. És l’únic que es resisteix en els últims anys, i del 25 al 28 de febrer a Reus el Barça tindrà una altra oportunitat de recuperar-lo quatre anys després.\nLa primera tasca dels catalans serà classificar-se per als quarts de final, condició indispensable per poder lluitar pel títol. Per fer-ho matemàticament caldrà superar el Hockey Breganze a la seva pista i després lluitar en uns quarts de final que es preveuen realment difícils, ja que la tornada de l’eliminatòria es disputaria a domicili. Els guanyadors de l’edició del 2014 i del 2015 volen continuar somiant amb el ‘three-peat’, la tercera corona consecutiva, però per fer-ho possible caldrà lluitar de valent i superar rivals de primeríssim nivell, cada cop millors, a Europa.\nUna OK Lliga disputada\nÉs l’actual líder de l’OK Lliga, però la igualtat és màxima. I és que el Barça Lassa té 30 punts, el Vic n’ha sumat 29 i el Liceo en té 27. Per tant, és difícil de predir què pot passar en un futur proper a la competició domèstica, perquè s’ha demostrat que tothom pot vèncer qualsevol, des de l’últim al primer classificat. Caldrà no abaixar la guàrdia i, sobretot, no fallar al Palau, per poder revalidar el títol de Lliga per tercer curs consecutiu.\nEl Barça té clars els seus reptes i sap que, com a mínim, ha de lluitar fins al final i deixar-s’ho tot per poder competir fins a l’últim minut per tots els trofeus que hi ha en joc.


eKuore posa els teus batecs en el cor del teu mòbil i el teu metge | Valencia Extra\neKuore posa els teus batecs en el cor del teu mòbil i el teu metge\nEsta startup valència fa un any que comercialitza el primer fonendoscopi electrònic per al sector mèdic\n21/03/2017 - Sandra Paniagua Adelantado\nL’aventura d’esta startup valenciana va començar a fer-se fort allà pel 2015, l’empresa va nàixer en 2013, quan van ser un dels tres projectes que van guanyar en el Certamen Nacional de Joves Emprenedors, amb el premi van obtenir 25.000 € per al projecte. No obstant això, prèviament havien presentat el seu fonendoscopi electrònic intel·ligent en MEDICA (Dusseldorf) un parell de mesos abans del certamen. En la fira van aconseguir un gran nombre de comandes pel que el dispositiu tenia previst eixir al mercat a principis del 2016. eKuore és una signatura valenciana dedicada al desenvolupament de tecnologia mèdica “mHealth” i entre ells van desenvolupar el primer fonendoscopi que connecta el teu cor amb les noves tecnologies mòbils. No obstant això, no solament ho apliquen als humans sinó que els primers a gaudir d’este revolucionari instrument van ser els veterinaris amb el eKuore Vet. Este instrument permet el control i monitoratge del pacient ràpidament i d’una forma senzilla, a més de tenir un baix cost, doncs permet augmentar fins a 20 vegades el so del cor i registrar les dades del pacient en una app. Les dades poden ser guardats i compartits amb la finalitat d’obtenir segones opinions.\nEste inicial projecte va agradar i molt doncs no solament va guanyar el Certamen Nacional sinó que va aconseguir el respatler de la Unió Europea en ser una de les guanyadores del Programa Horitzó 2020, en l’apartat “Recerca clínica per a la validació de biomarcadors i dispositius mèdics de diagnòstic”. El eKoure Pro està cridat a revolucionar el món de l’auscultació doncs el fonendoscopi és un instrument d’allò més quotidià, qui no ha vist a un metge amb ell penjant del seu coll, i quotidià, a més d’ús continuat en diagnòstic. No obstant això, este instrument amb prou faenes ha tingut evolució en qüestió de disseny i funcionament en les últimes dècades. Per este motiu, es va idear eKuore connectant-ho amb un receptor (tableta, telèfon mòbil, equip d’àudio…) permetent així l’enregistrament, l’edició i el fet de poder compartir-la amb altres companys de professió.\nL’empresa valenciana va nàixer en 2013 i la idea inicial es va aplicar primerament en el món de la veterinària amb la finalitat de testar el producte i aconseguir reduir els temps necessaris per a l’obtenció dels permisos de comercialització, que finalment van aconseguir al juny del 2016 després d’un any de tramitacions i dur treball. Amb un enfocament global, este producte valencià ja ha sigut venut en quasi una vintena de països i segur que d’aquí a una mica el metge de capçalera que ens atenga ja no tinga un fonendoscopi amb cable sinó un connectat amb el seu ordinador en el qual guarde l’estat del nostre cor al costat de la història mèdica. Un gran avançament per al control dels pacients.


Tres de cada quatre Centres Especials de Treball que ocupen persones amb trastorn mental i discapacitat intel·lectual van tancar el 2020 amb pèrdues\nDijous 7 Gener 2021\nUn observatori realitzat per AMMFEINA, associació que treballa per la inclusió laboral de persones amb un problema de salut mental, de la qual la Fundació Drissa és membre fundador i de la seva junta directiva, i Dincat, principal representant de les persones amb discapacitat intel·lectual a Catalunya, entre les respectives entitats sòcies confirma l’impacte devastador de la crisi sanitària provocada per la pandèmia del coronavirus en els Centres Especials de Treball (CETs) d’iniciativa social. En concret, l’enquesta apunta que el 77,6% del CETs tancaran l’any econòmic per sota de la previsió que feien al gener.\nEl fort impacte de la pandèmia ha estat la gota que ha fet vessar el got per un sector que ja afrontava el 2020 en una situació de greu fragilitat econòmica. Les entitats socials que estan al capdavant han hagut de fer front a un llarg període d’infrafinançament, una situació agreujada per l’increment del 35% de la massa salarial de les plantilles en només tres anys, a conseqüència de les pujades del Salari Mínim Interprofessional (SMI) entre 2017 i 2019.\nDel total d’entitats enquestades que reconeix acabar l’any amb pèrdues, el 67,7% fixa la caiguda de la facturació al voltant del 25% i la resta apunta que serà encara superior. “És una responsabilitat pública garantir les oportunitats d’ocupació de les persones amb discapacitat o amb problemes de salut mental, dos col·lectius que tenen una taxa d’atur del 43%, molt per sobre del de la resta de població, i que tenen el dret, com tothom, a una vida laboral digna”, apunta el director de Dincat, Carles Campuzano.\nEl sector reclama un pla de xoc urgent\nEn aquest escenari, el sector de la discapacitat intel·lectual i la salut mental insten l’Administració a incrementar la dotació pressupostària per no agreujar les conseqüències de la crisi sobre dos grups de població especialment vulnerables. Alhora, l’urgeixen a dissenyar un pla de xoc que pal·liï els efectes de la pandèmia, posi fi a l’infrafinançament crònic del sector social i aposti de manera ferma per les entitats d’iniciativa social. “Només així, amb mesures que blindin l’ocupació dels CETs, es podrà garantir que aquests centres compleixin amb la missió amb què es van crear i que malgrat tinguin, com qualsevol empresa, una finalitat productiva preservin la seva funció social i serveixin per garantir un lloc de treball remunerat a persones que d’altra manera tindrien moltes dificultats per treballar”, apunta el president d’AMMFEINA, Francisco Villegas.\nEl pla de xoc urgent que reclama el sector haurà de contemplar necessàriament línies específiques d’inversió i millores en el finançament que permetin garantir els llocs de feina per a les persones amb especials dificultats, no només per frenar l’impacte de la situació actual, sinó pel dèficit estructural que pateix aquest àmbit des de fa anys. Un observatori elaborat recentment per Dincat i AMMFEINA constata que prop d’un 10% de persones amb discapacitat intel·lectual i trastorn mental ha perdut la feina a l’empresa ordinària a causa de la crisi del coronavirus. Aquesta realitat, i el fet que els CET hagin mantingut les seves plantilles a pesar de la situació de crisi, demostra que els llocs de feina que procuren aquests centres són més estables i, per aquest motiu, és de vital importància garantir la seva viabilitat.\nL’any 2018, els 205 CET existents a Catalunya facilitaven ocupació a 16.333 persones amb discapacitat, de les quals 9.500 eren persones amb un trastorn de salut mental o amb discapacitat intel·lectual, els dos grups de població que de manera estructural registren taxes més baixes d’ocupació\nMés, sobre...: centre especials de treball\nPlural Comunicació Maria José\n10/10/2021 - El manifest per la salut mental posa l'accent en la necessitat de més suports en la comunitat i la inclusió social\n06/10/2021 - Blanes acollirà el 10 d’octubre l’acte central del Dia Mundial de la Salut Mental de les comarques gironines\n24/09/2021 - Les comarques gironines recuperen els actes commemoratius del Dia Mundial de la Salut Mental\n23/09/2021 - Us esperem a Benvinguts a Pagès 2021\n18/08/2021 - Llum verda a la subvenció per part de Dipsalut pel projecte “Alimenta la teva salut”


ᐅ Colònies Escolars a Peralada - Esportec\nCOLÒNIES A PERALADA PER A CENTRES EDUCATIUS\nA Esportec oferim un conjunt de colònies educatives per a grups a prop de Peralada de NEU, MAR i AVENTURA als diferents cicles educatius, des d'infantil, primària, secundària i batxillerat, fins a cicles formatius i escoles d'adults; i també per als col·lectius implicats en l'educació: docents, famílies i AFA/AMPA.\nColònies esportives per escoles a Peralada\nRealitzem una gran varietat de colònies de lleure a prop de Peralada des de les esquiades de neu fins a les colònies d'aventura i les colònies aquàtiques. Volem que tots els grups aprenguin a viure l'aventura i al mateix temps descobreixin la natura. Aquestes activitats ajuden als nens a ampliar el seu entorn social i promouen les seves relacions d'una manera més lliure que a l'escola. La realització de les estades els otorga l'oportunitat de relacionar-se amb adults que no són ni mestres ni pares, a part del fet que hi ha moltes activitats d’oci que són importants per al desenvolupament d’hàbits saludables en els nens. Les estades durant les etapes formatives dels nens també fomenten i milloren la capacitat física i mental, i alhora, són activitats d'esbarjo i diversió.\nDes de l'equip d'Esportec planifiquem prèviament totes les activitats que es duran a terme. Aquesta planificació és prou flexible per poder donar resposta a possibles imprevistos. També ens preocupem de l'alimentació que oferim als nens durant les nostres estades. Als menjadors escolars durant les estades o activitats a Peralada sabem que és important poder atendre totes les necessitats dels infants i per aquest motiu realitzem els menús adaptats. Estem preparats per poder atendre als infants amb al·lèrgies i intoleràncies alimentàries, així com als vegetarians o vegans, de manera que puguin fer ús dels serveis dels menjadors escolars amb total normalitat.\nPlantegem unes convivències i colònies escolars a Peralada per a infants i joves en les quals mestres i monitors, juntament amb els nostres monitors que són tècnics esportius especialitzats, acompliran uns dies d'educació no formal a través de les nostres activitats lúdiques. Per aquest motiu, des d’Esportec, per a qualsevol estació de l’any plantegem una sèrie de colònies escolars prop de Peralada amb el propòsit d'aconseguir objectius relacionats mb la convivència en un entorn no habitual, la potenciació de l'autonomia i el treball en un medi no acadèmic.\nVine a Peralada a gaudir de les colònies des de grups de llars d'infants fins a col·lectius implicats en l'educació.\nVolem que les nostres estades siguin úniques i originals, respectant sempre el medi que ens envolta. La nostra finalitat és treballar constantment en elaborar, adaptar i millorar les nostres activitats esportives i estades per a centres educatius a Peralada, i assegurar que els programes d'activitats sempre estaran adaptats a cada cicle escolar.\nEstades escolars a Peralada\nColònies escolars a Peralada\nConvivències escolars a Peralada\nEstades per a joves a Peralada\nEsquiades escolars a Peralada\nActivitats per a centres educatius a Peralada\nEstades infantils a Peralada\nActivitats escolars a Peralada\nActivitats per als diferents cicles educatiusa Peralada\nColònies d'estiu a Peralada\nCasa de colònies a Peralada\nAlbergs per a escoles a Peralada\nActivitats per docents a Peralada\nColònies d'hivern a Peralada\nActivitats per als col·lectius implicats en l'educació a Peralada\nColònies d'estiu a prop de Peralada. Comptem amb molts anys d'experiència en activitats d'oci i de lleure.\nDes d'Esportec us oferim tot allò que necessiteu per passar un estiu que no oblidareu mai als voltants de Peralada. A les estades escolars, a banda de treballar el continguts de cada taller i activitats, també treballem el desenvolupament personal de cada un dels alumnes, l'autonomia, el hàbits d'higiene, el companyerisme...a part de gaudir d'una experiència en grup d’una forma diferent.\nAquestes activitats, a més d’afavorir l’estat físic dels infants, són imprescindibles per ampliar la capacitat de coordinació, la psicomotricitat, la flexibilitat i l’agilitat. Els esports desenvolupen valors importants en els infants, com la disciplina, l'amistat, el respecte, l’esperit d’equip, la superació i la competitivitat. Els esports d’equip són recomanables per a alumnes amb problemes de socialització o timidesa, ja que ajuden a desenvolupar relacions amb els companys i aporten seguretat. Per aquests motius tenim un seguit d'activitats escolars i grupals a prop de Peralada que us proposem.\nRealitzem esquiades escolars a prop de Peralada, durant tot l'any i per a totes les edats\nOferim colònies per escoles i instituts que promouen la convivència, l’aprenentatge i el contacte directe amb la natura. Les activitats que es duen a terme les adaptem al grup d’edat, i per això garantim que en surt una experiència màgica que segur que els infants recordaran per sempre! Per oferir la màxima qualitat i professionalisme en les nostres activitats i estades, els nostres monitors són tècnics esportius especialitzats en cadascuna de les les activitats a Peralada que oferim.\nColònies escolars per a totes les edats a Peralada per a centres educatius\nEsportec som una empresa que ens dediquem a realitzar estades i activitats de lleure orientades des d’un punt de vista pedagògic i pensat per escoles, grups, centres d’esbarjo, centres esportius... a la zona de Peralada i crear vincles entre els nens d’una forma diferent.\nL’activitat principal de les nostres estades per a escoles és realitazar activitats programades, personalitzades i fetes a mida segons les necessitats de cada grupen qualsevol època de l’any, combinant així activitats de neu, de multiaventura, aquàtiques i sortides pedagògiques per conèixer la història, geografia, flora, fauna i altres a prop de Peralada . Les activitats varien en funció de l’época de l’any, de l’edat dels participants i de l’objectiu principal de la sortida escolar, ja sigui un objectiu lúdic, pedagògic, d’entrenament, d’habilitats socials entre grups,...\nSón un element molt significatiu del sistema educatiu català. El seu paper ha estat i segueix essent fonamental en l’educació dels infants. Ofereixen oportunitats educatives diferents i complementàries i ens permeten treballar aspectes de desenvolupament social, convivència, diversió sana i respecte vers la natura en un ambient diferent a l’habitual. Des d’Esportec ens preocupem per organitzar-les seguint un eix dinamitzador sobre el qual realitzem les activitats i fem partícips als infants i joves de l’experiència del moment. En resum, seguretat, diversió, i aprenentatge en un context diferent a l’habitual . I si cap programa s’adapta a les vostres necessitats us oferim les colònies a la carta. Vosaltres ens dieu que us agradaria fer i nosaltres ho ajustem a les vostres necessitats. A Esportec som experts en activitats de lleure a Peralada per a tot tipus d'edats.


"Dones invisibles": La vida de 50 dones que van fer història | Mataró Ràdio\nDij, 20/10/2011 - 14:10\nAventureres, enginyeres, aristòcrates, científiques i així fins a un llarg etcètera de perfils i professions de dones a les que la història no ha fet justícia i ha deixat caure en l’oblit. “Dones invisibles”, un llibre escrit per la doctora Maria Lluïsa Latorre que rescata a una cinquantena de dones de tots els temps que van fer grans coses, van crear i innovar com cap home ho havia fet fins aleshores. Algunes són contemporànies i van viure durant el segle XX, però moltes altres ho van fer en una època en la qual les dones tenien prohibit estudiar, saber llegir o fins i tot conèixer qualsevol cosa que contravingués les lleis marcades. L’objectiu de Maria Lluïsa Latorre recollint les seves vides en un llibre és recuperar-les per la història, canviar la seva imatge i mostrar a les dones del segle XXI que cal continuar lluitant pel reconeixement del paper de la dona a la societat.\n“Dones invisibles” no és el primer llibre que es publica amb aquesta temàtica. Tot i així, la quantitat de dones que han influït en les seves respectives societats en camps com la ciència, la filosofia, l’enginyeria o la medicina és molt gran. De fet, el llibre de Latorre va sorgir d’una investigació que aquesta metgessa va fer per trobar informació sobre les pràctiques sanitàries que es feien en el passat. A partir d’aquí, va començar a estirar d’un fil que la va portar fins a aquestes 50 dones desconegudes per a la majoria.\nEl cinema s’ha encarregat de donar-ne a conèixer a algunes, com a la filòsofa i matemàtica Hypàtia d’Alexandria. La lluita contra les diferències racials va donar a conèixer a Rosa Parks, una afroamericana que en plena segregació racial als anys 50, i en un exercici de dignitat, es va negar a aixecar-se d’un seient de l’autobús per cedir-li a un blanc perquè estava cansada. Altres dos exemples són també, l’actriu Hedy Lamar, que gràcies als seus estudis d’enginyeria va idear un sistema de transmissió de missatges que avui encara s’utilitza o Bertha Benz, dona de l’enginyer Karl Benz, que va ser la primera dona en conduir un cotxe i que va donar l’empenta definitiva perquè el seu marit aconseguís la patent pel primer vehicle a automotor de la història.\nEl llibre “Dones Invisibles” es presenta demà a les a la seu de la vocalia de dones de Vista Alegre a les 19.30 hores.