Vaporize it! Una alternativa a la combustió i a la nicotina – rdrcannabis.cat\nÉs ben conegut que el consum de cànnabis (productes de la planta de cànem) pot comportar riscos per a la salut de la persona usuària i per al seu entorn. No obstant això, es coneix menys l’instrument que permet reduir una gran part d’aquests possibles danys i a la vegada ofereix una experiència de consum millorada.\nLa vaporització és diferent del consum per ingestió (a través d’aliments) que produeix efectes diferents i comporta riscos propis. La vaporització és una manera de consumir molt semblant “als porros”, però sense els riscos associats a la combustió. Els vaporitzadors, aparells mecànics o elèctrics, permeten l’escalfament dels cabdells sense arribar al punt de combustió, fet que redueix la creació de substàncies tòxiques i permet reduir la dosi necessària per arribar a l’efecte desitjat. Aquest article et permetrà entendre què és la vaporització i els seus avantatges, però també assenyala els possibles riscos inherents i la forma d’evitar-los per deixar de (mal)gastar el teu cànnabis i de consumir substàncies cancerígenes. En definitiva, una oportunitat per començar a fer més eficient i saludable el teu consum.\nCànnabis i piròlisi\nPiròlisi = combustió\nQuan et fumes un porro, no només consumeixes cànnabis: absorbeixes una barreja de paper de cargolar, cànnabis i de vegades tabac. En una pipa o bong, t’estalvies el paper, però la manera de consumir és equivalent: cala foc el cànnabis o la barreja. Això genera una piròlisi (o combustió) del material vegetal que es converteix en una brasa que ascendeix a una temperatura d’entre uns 400°C i 600°C. És aproximadament a partir dels 230ºC quan el material vegetal comença la piròlisi, és a dir, es crema.\nPiròlisi = malgastar cànnabis\nEls principis actius més importants del cànnabis són els fitocannabinoides, que són responsables dels efectes euforitzants o medicinals, així com els terpens, responsables principalment dels sabors i les aromes. Els principis actius s’alliberen del cànnabis a una temperatura més baixa que el punt de combustió.\nEntre els fitocannabinoides, el THC s’allibera quan s’escalfa el cànnabis a 157ºC. En el cas dels altres fitocannabinoides (CBD, CBG, CBN, CBC, THCV, etc.) i dels terpens (delta-3-carene, p-cimè, terpineol-4-ol, borneol, alpha-terpineol), s’alliberen en escalfar el cànnabis entre 160°C i 220°C. És a dir, no és necessari escalfar el material vegetal a la temperatura de combustió, per gaudir dels sabors i efectes de la planta!\nEl menys conegut és que, en arribar al punt de combustió, es destrueix una part enorme dels fitocannabinoides i terpens presents en la planta. Tot just la meitat dels cannabinoides es queden en el fum, i una bona part queda atrapat al cul del porro o s’escapa en forma de fum residual de l’altre extrem del porro.\nPiròlisi = substàncies tòxiques\nLa piròlisi de qualsevol matèria vegetal (principalment la cel·lulosa que compon les plantes) allibera un fum que conté quitrans, metalls pesants, monòxid de carboni, benzè, toluè, naftalè, i altres substàncies tòxiques responsables de malalties cardiovasculars, respiratòries i diversos càncers.\nSi això et recorda les campanyes d’informació sobre tabac, és que, a excepció de la nicotina i dels fitocannabinoides, en ser cremats, tant el cànnabis com el tabac alliberen moltes toxines similars. Un estudi recent va identificar com a mínim 110 compostos tòxics en el fum de la combustió del cànnabis, dels quals 69 es van trobar també en el fum del tabac.\nFumar porros, pipa, bong… és gastar més la meitat del producte, a més d’afegir-hi substàncies cancerígenes.\nMés enllà del consum per ingestió a través d’aliments, que produeix efectes diferents i comporta riscos propis, la vaporització és una manera de consumir semblant als porros, però sense els riscos associats a la combustió.\nLa vaporització és un procés utilitzat en aromateràpia, a través del qual s’escalfa suaument un material vegetal fins que s’arriba a la temperatura d’alliberament dels compostos desitjats (per exemple, 157ºC). Es produeix així, no una conversió en fum, sinó en vapor.\nAmb aquesta finalitat, s’utilitzen vaporitzadors, que són aparells mecànics o elèctrics que permeten un escalfament del material vegetal, però sense piròlisi. Els vaporitzadors tenen dues maneres d’escalfar sense cremar:\nper contacte amb una superfície calenta (conducció),\no sotmetent la matèria vegetal a un flux d’aire calent (convecció), la forma més segura per evitar-ne la combustió, i la més pràctica d’utilitzar.\nHi ha molts tipus de vaporitzador: portable o fix, funcionant a través d’un inflat d’una bossa amb vapor, aspiració per mitjà d’un tub, un embut, etc.\nEn escalfar per sota dels 230ºC, els vaporitzadors aconsegueixen extreure els compostos actius sense generar la reacció química de piròlisi que produeix les nombroses substàncies tòxiques esmentades anteriorment. Per això, després de vaporitzar-se, un cabdell de cànnabis no es transforma en cendra, sinó que continua íntegre, simplement amb un aspecte sec i amb un color enfosquit. Una mica com els grans de cafè torrats, però no cremats.\nA més, la majoria de vaporitzadors permeten triar la temperatura, per poder apropar-se amb el màxim de precisió a la temperatura del fitocannabinoide que es desitja consumir.\nLa vaporització per reduir els danys\nPer a la vaporització com per a tot, és important començar i experimentar amb compte i moderació (te l’expliquem més a baix). Un ús inapropiat de la vaporització també pot comportar danys per a la salut, en particular, un risc d’irritació de vies respiratòries en casos de sobreescalfament, a causa de massa quantitat de vapor aspirada alhora, o d’un vapor massa dens.\nNo obstant això, el vapor per si mateix sempre serà menys nociu que el fum: està a una temperatura molt menys calenta –fet que les mucoses del coll aprecien– i perd pel camí un 95 % de les substàncies tòxiques generades durant la piròlisi de la matèria vegetal.\nLa vaporització ben gestionada permet reduir nombrosos riscos sanitaris associats al fum de combustió, facilita el control de la dosi administrada, i redueix la dosi necessària per arribar a un efecte desitjat.\nPer als usos entre adults –lúdic, recreatiu, o com el prefereixis anomenar– la vaporització també és de gran ajuda per dissociar el consum de cànnabis del de tabac. Així mateix, vaporitzar redueix les molèsties a nivell social, en particular, els aspectes negatius que es comparteixen amb el consum de tabac: la molèstia del “fumador passiu” que genera el fum per a l’entorn o els veïns, la brutícia de les restes dels porros i les cendres i, també, els riscos associats amb l’ús de foc. Amb tot, la vaporització representa una manera de consumir cànnabis amb responsabilitat, que redueix el mal per a un mateix i per al teu entorn.\nAmb menys productes derivats de la piròlisi i més substàncies aromàtiques, les persones que han fet el canvi cap a la vaporització solen explicar una satisfacció més gran del producte amb menys molèsties respiratòries –com la tos. En dissociar-se del tabac i poder gestionar la dosi de manera molt més precisa, no és estrany veure les persones consumir menys cànnabis i recuperar un cert control sobre el seu consum després de la compra d’un vaporitzador.\nCom deixar la combustió i començar la vaporització?\nNo obstant això, pot costar adaptar-se inicialment a la diferència d’experiència produïda per la inhalació de vapor, més lleuger que el fum dels porros al qual poden estar acostumades les persones que utilitzen cànnabis. La vaporització és una experiència lleugerament diferent, que requereix un temps d’adaptació. Durant aquest temps és astut, com amb moltes coses, començar prenent petites dosis, i esperar fins a sentir els efectes abans de vaporitzar més. Pots fer la transició cap a la vaporització introduint-la a poc a poc en el teu dia a dia.\nEl preu de la vaporització\nLa vaporització implica una inversió inicial en la compra d’un dispositiu. Tanmateix, a llarg termini, permet un estalvi en quantitats de cànnabis consumides (ja que se’n necessita menys per obtenir el mateix efecte) i, per a molts, és una eina d’ajuda en el cessament del consum de tabac que, també, comporta un estalvi important.\nL’existència d’associacions de consumidors de cànnabis pot ser un avantatge, en permetre provar diversos tipus de vaporitzadors per triar el que sigui més convenient per al consum de cada persona. No obstant això, amb o sense pandèmia, cal tenir en compte les mesures de seguretat i neteja dels accessoris dels vaporitzadors de les associacions de consumidors de cànnabis abans del seu ús.\nVaporejat, e-líquids i dabbing\nCompte! En aquest article, quan parlem de vaporització, ens referim a la vaporització dels cabdells de cànnabis en si mateix, i no dels líquids o pens de vaporejar, que continguin extractes de cànnabis o e-líquids, ni tampoc del dabbing de concentrats. Aquests productes comporten les seves particularitats que abordarem pròximament amb més detall a RDR cànnabis.


SAPIENTIA ÆDIFICAVIT. Una biografia de l'Estudi General de la Universitat de València. 1999\nHome > SAPIENTIA ÆDIFICAVIT. Una biografia de l'Estudi General de la Universitat de València. 1999\n3ª Exposició pertanyent al projecte Thesaurus, programa de difusió del patrimoni universitari.\nOrganitza i produeix: Universitat de València\nComissari: Daniel Benito Goerlich\nCONSTRUINT UNA CASA PER A LA SAVIESA\nEl Teatre: "SUNTUOSO ESTADI DE MINERVA"\nCONSTRUIR SENSE FALTAR AL DECÒRUM CONVENIENT\nRECONSTRUIR AMB SIMETRIA, DONAR UNITAT\nLA UNIVERSITAT COM A MONUMENT\nDetall del plànol de València de Vicent Tosca, 1738\nEl Consell Municipal de València no emprengué la construcció d'un edifici de nova planta per a l'Estudi General, sinó que es va limitar a regularitzar i ennoblir unes construccions preexistents que havia adquirit: una casa i horts comprats l'1 d'abril de 1493 a Isabel Saranyó que donaran als actuals carrers de la Nau, de la Universitat i de Salvà, l'entrada principal de la qual es trobava davant d'una placeta. Per adaptar aquest edifici, es va requerir Pere Compte, amb l'ajuda de "mestre Martí obrer de vila".\nUna nova fase de la construcció comença amb el contracte subscrit amb Pere Compte i Pere Bèrnia el 16 d'agost de 1498 pel Consell General de la ciutat, el qual havia formalitzat l'antevigília la voluntat de "refer la casa d'estudis" i dotar l'Estudi General d'unes "Constitucions" o estatuts. Les obres es van ajustar a un projecte de reforma i ampliació d'allò que ja hi ha, expressat amb un detall minunciós en el document. Al maig de 1499, l'arquebisbe beneeix i inaugura la seu de l'Estudi General, i els anys següents, mentre prossegueixen les obres, els jurats compren cases per ampliar el solar.\nL'arquitecte Pere Compte, durant les dues darreres dècades del segle XV i fins a la seua mort el 1505, va intervenir en les construccions més notables de la ciutat de València: Llotja, Catedral, Generalitat, ampliació de la Seu, etc. Pere Bèrnia, "obrer de la vila", rep el títol de "mestre de la ciutat", cosa que es justifica per la seua tasca al capdavant de diverses obres municipals als portals de la muralla nova, l'almodí i altres treballs de canlització d'aigua.\nL'edifici de l'Estudi General concentrava les sales principals, amb accés des d'un corredor amb barana, al voltant d'un pati central, porticat al pis alt, el "pati de les naies", amb el "corral": un petit pati de servei al darrere. Algunes parts eren de pedra picada, com ara l'arc de la porta, semblant al de les cases nobles de l'època, i cinc arcades de la planta baixa. És possible que l'escala principal s'adossés a un dels flancs del pati i fos també de pedra picada. Però la seu de la Universitat de València ha patit tantes vissicituds al llarg de la seua història que no poden identificar-se amb certesa les restes d'aquella construcció primitiva, tret potser del que es mostra de les excavacions a la planta baixa de la biblioteca.\nEl Teatre: "SUNTUÓS ESTADI DE MINERVA"\nDetall superior de la capella de la Sapiència\nEl desenvolupament constructiu més important del segle XVII és la nova porta principal de la Universitat que havia de substituir la primitiva, situada als peus de la capella, a la plaça del Patriarca, i que “confrontaba con el orno que sale al patio de dentro“ (Orellana).\nL’arquebisbe Joan de Ribera va obtenir del Consell municipal que s’havia de llevar per sempre i s’havia de tapiar amb maó i morter, i sufragà la construcció de la nova porta, que donava al carrer de la Universitat, la qual “se tuvo por única puerta principal, la qual tiene sobre su portada un escudo grande de piedra con las armas de la Ciudad“. Aquesta porta va servir durant el segle XVIII d’accés a la Reial Acadèmia de Sant Carles, instal·lada llavors en aquest sector de l’edifici. Quan aquesta es va traslladar es va endur l’escut, avui encastat sobre la porta pincipal del Museu de Belles Arts de Sant Pius V.\nL’erecció dels col·legis majors va contribuir a crear l’ambient universitari de la barriada. El de la Presentació en fou el primer, dotat per l’arquebisbe Tomàs de Villanueva l’any 1550 per afavorir deu pobres que aspirassen a ser sacerdots. També per a teòlegs n’hi hagué dos de patronatge particular; el de l’Assumpció o de Na Monforta (1561), i el de la Purificació o de Rodríguez (1572). El millor dotat de tots fou el del Corpus Christi, creat el 1594 per Joan de Ribera. Felip II va manar erigir el 1563 el de Sant Jordi, per a religiosos de l’orde de Montesa, i el doctor Melcior de Villena el dels Sants Reis (1643), per a estudiants de teologia i medicina.\nA principi del segle XVIII, l’afany d’embellir l’edifici i d’augmentar el prestigi de la institució portà a la realització de millores importants: casa rectoral, teatre acadèmic i capella, contemporànies de la Memoria histórica de la fundación y progresos de la insigne Universidad de Valencia (1730), publicada pel rector Francesc Ortí, primer historiador de la nostra universitat, i de les noves Constitucions de 1733. El teatre acadèmic, marc de les reunions del Claustre i de solemnes debats, va ser regularitzat i ampliat amb l’adquisició d’uns horts contigus a Ferran Bonavida, segons el projecte de Felip Rubio de 1733 que el va dotar d’una doble entrada des del pati rectoral. La seua grandiosa volta enrajolada, reforçada amb una arcada sostinguda per potents estreps, va ser decorada amb motllures pintades amb artifici; les parets van ser revestides amb retrats i inscripcions de personatges il·lustres.\nLa capella, engrandida i reedificada en estil classicista per Miquel Martínez va provocar l’entusiasme del cronista Esclapés, que escriu: “concluida en el día 15 de Octubre de 1737, es una preciosa perla y abrigando en su altar a la Soberana Aurora de la Sapiencia, la constituye más majestuosa y excelente”. (Resumen histórico de la fundación y antiguedad de Valencia, 1738.)\nPérez i Baier\nLa instal·lació, l'any 1765, de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles a l'angle comprès entre els carrers de Salvà i de la Universitat va donar lloc a la remodelació d'aquestes dependències per l'arquitecte Vicent Gascó, amb la regularització de la façana corresponent; després, la necessitat d'adaptar l'edifici a les noves exigències plantejades pel reformisme il·lustrat reclamà unes altres obres. El 1788 es van comprar una casa i el forn de munició, confrontats al carrer de la Universitat, per situar-hi més aules segons els plànols d'Antonio Perales. Però la construcció d'un laboratori químic i, al damunt, un observatori astronòmic, encarregats l'any 1790 pel rector Blasco a Josep Pérez, no arribà a realitzar-se.\nL'obra més important d'aquest període fou, sens dubte, la de la biblioteca, per a la qual es van adquirir nous solars a la cantonada del carrer de la Universitat amb la de la Nau. Joaquim Martínez, un dels arquitectes més significatius del neoclassicisme valencià, en va elaborar el projecte el 1789. Concebut amb noblesa i sobrietat, seguint el model monumental il·lustrat per als edificis públics, no es va concloure fins al 1795. A la planta baixa hi havia sis aules espaioses i el pis principal, "una pieza grande y magnífica", el va ocupar l'esplèndida donació de l'erudit i bibliòfil Francesc Pérez i Baier, el qual havia promès "llenarla de libros exquisitos y de otras curiosidades". La presidí un bust de marbre del mateix Baier sobre pedestal de jaspis i bronzes, esculpit per Josep Esteve. El bombardeig de València que es produí el primers dies de 1812, durant el setge de la ciutat per les tropes napoleòniques del mariscal Suchet, provocà la destrucció d'una gran part de l'edifici universitari. El 7 de gener, la biblioteca cremava i els llibres es van fer cendres. Mentre creixia l'incendi, "profesores, estudiantes y bedeles se esforzaban por salvar lo que les era posible" (Fernando Llorca)\nLes instal·lacions de la Universitat estaven arruïnades. L’informe de l’arquitecte municipal Cristòfol Sales, el 1813, reclama reparacions urgents, però aquestes es demoren.\nLa reconstrucció començà per la biblioteca. Tres sales proveïdes de prestatges ornats amb pilastres i cornises de fusta de pi i de perera i tancaments de tela metàl·lica realitzades pel fuster Mauro Comín el 1837, van permetre allotjar tots els llibres de Vicent Blasco, amb els del bibliotecari Domènec Mascarós, Marià Liñan, Francesc Borrull i altres membres del Claustre, juntament amb els procedents dels convents suprimits, entre ells la superba col·lecció de còdexs procedent de Sant Miquel dels Reis.\nPerò en el moment de reconstruir els edificis calia reduir l’anàrquica composició de l’immoble a criteris de simetria i sintaxi clàssica per la qual la forma externa fos l’expressió de la realitat interior. Per això, el Claustre universitari encarregà el 1839 un pla general de l’edifici a l’acadèmic Timoteo Calvo Ibarra (1799-1879). El 1840 van començar les obres que havien d’estendre el model de façana presentat per a la biblioteca per Joaquim Martínez a tot el llenç del carrer de la Nau amb una portada severa i elegant, lleument sortint al centre. Alhora, i fins al 1842, remodela el pati rectoral a l’estil d’un petit castell renaixentista. Arcs de mig punt, pàteres, nínxols amb estucaments i medallons de Bernat Llàcer fan d’ell una al·legoria dels ensenyaments que en aquells moments s’hi imparteixen, amb la representació simbòlica de les quatre facultats: Ciències, Medicina, Lletres i Dret.\nEntre 1844 i 1845 es va emprendre l’obra del pati major: s’hi aixeca un peristil de columnes d’ordre dòric amb un potent entaulament als costats que donen al teatre i a l’entrada des del carrer de la Nau.\nTeatre acadèmic. Estudi General. Principi del S.XX\nEl 1871 la va completar Sebastià Monleón (1815-1878), que va estar al capdavant de moltes altres millores com ara la construcció de l’observatori metereològic (1861), de la sala rectoral (1864) i la reforma del teatre acadèmic, en el qual va obrir una nova porta, tancà les dues que n’hi havia i donà a aquesta estança la disposició actual. Obra seua també, conclosa per Antoni Martorell (1845-1930), fou el Museu d’Història Natural (1872-1877), amb una interessant teulada envidrada sobre ganivets de ferro. Martorell, amb l’ajuda de Lluís Ferreres (1852-1926), va continuar també les obres de les façanes als carrers de la Universitat i de Salvà per “dar unidad y decoroso aspecto” a l’edifici, i va alinear alhora aquests carrers, preocupat no sols pel monument en si mateix, sinó també per l’entorn urbà, “mejorando notablemente la viabilidad y público ornato de esta parte central de la población”.\nEl 1880 es va alçar al centre del pati l’estàtua de Lluís Vives, de l’escultor Josep Aixà (1834-1920), fosa amb bronze d’una sola peça per Vicente Ríos als tallers de La Primitiva Valenciana. El 1902, amb motiu de les festes del IV centenari de la fundació de la Universitat, s’hi van col·locar 17 medallons amb bustos en relleu de personatges vinculats a la història de la institució.\nObres de la façana de la Universitat que dóna a la plaça del Patriarca\nDurant els primers anys del segle XX, augmenta considerablement el nombre d’estudiants i es posa de manifest l’escassedat i les múltiples deficiències de moltes instal·lacions i, per això, es va emprendre la remodelació d’algunes dependències del casal universitari a fi d’habilitar aules noves i instal·lar-hi les biblioteques de les facultats de Dret, Filosofia i Lletres. L’estiu de 1931, sobre plànols de l’arquitecte Javier Goerlich, que es va ocupar fins a 1965 de les obres d’aquest edifici, es construeixen els nous laboratoris de la Facultat de Ciències, sobre la porta principal, entre la Biblioteca General i el Museu d’Història Natural. Però aquestes i altres millores van ser greument alterades pel gran incendi de 1932 que va destruir part de l’edifici, amb els nous laboratoris, l’observatori i el mateix museu.\nEntre 1943 i 1944 es va fer la columnata jònica del segon pis del pati major amb una barana de balustres i el coronament on es troba el rellotge. De 1948 era l’escalinata de marbre que donà accés a la biblioteca des del carrer de la Universitat. El 1954, amb les actuacions urbanístiques dirigides a ampliar la plaça del Patriarca i l’alineament de la façana de la Universitat que dóna a aquesta plaça, van ser enderrocades totes les edificacions adossades al mur lateral de la capella i a l’angle de l’edifici fins a l’aula magna. Un nou tram de façana completa llavors el perímetre de l’edifici segons el model utilitzat en la resta.\nTambé va ser reformat l’exterior de la cúpula de la capella, que dóna el seu perfil característic a aquesta part de l’edifici. El 1964 s’hi va afegir la font amb les estàtues d’Octavio Vicent.\nTot i que el 1968 van ser traslladades les facultats de Filosofia i Lletres i Dret als nous edificis dissenyats per l’arquitecte Moreno Barberà al campus de Blasco Ibáñez, durant els anys 70 el vell edifici continuà suportant el pes excessiu d’una universitat massificada i les dependències administratives es van multiplicar: van ocupar qualsevol espai disponible i provocaren una arquitectura precària i abusiva que contribuí en gran manera a la degradació de l’edifici.\nUna desgraciada reforma afectà les sales del rectorat i el trasllat el 1974 de la Facultat de Ciències Econòmiques, últim centre docent que va habitar el primitiu immoble de l’Estudi General; només es va intentar la recuperació de dues grans arcades de pedra a la planta baixa de la biblioteca que dóna al carrer de la Universitat, en un espai que es dedicà a sala d’exposicions temporals.\nSala de consulta bibliogràfica. Estudi General\nLa recuperació de l’autonomia universitària el 1985 afavoría la recuperació progressiva de l’històric edifici, valuós testimoni de l’arquitectura valenciana dels darrers tres segles. Així, el 1987 acabaven els treballs de restauració del teatre acadèmic i les obres d’art que conté, i començaven les de la capella de la Sapiència, terriblement degradada, inaugurada amb gran solemnitat al febrer de 1991. La celebració el 1999 dels seus cinc segles d’existència ha afavorit finalment la completa rehabilitació de l’edifici per oferir-lo flamant als nous actes culturals que s’hi preveuen, al servei de València.\nFrom 1 october de 1999 to 19 december de 1999\nCentre: La Nau Cultural Centre


Compendium llança Enterprise Editorial Calendar | Martech Zone\nCompendium llança Enterprise Editorial Calendar\nSi sou una empresa gran amb molts escriptors, fer malabarismes amb tot el contingut, els terminis i la promoció pot ser un procés difícil de gestionar. Compendi va llançar un fitxer calendari editorial fa força temps, però l'ha millorat significativament amb algunes funcions empresarials fantàstiques:\nIntegració Social Media - Totes les vostres promocions de xarxes socials ara es mostren al calendari per facilitar-ne la revisió i la programació. Si hi ha massa soroll, simplement podeu amagar les promocions en qualsevol moment.\nVisibilitat de l'autor: ara tots els vostres autors tenen accés al calendari i als temes diaris. No poden fer canvis ni modificacions a la programació, però esperem que aquesta visibilitat millori la comunicació de l'estratègia editorial general dins del vostre equip.\nTemes diaris - Guieu els vostres autors i planifiqueu la vostra estratègia editorial assignant un tema o tema a cada dia. Es poden configurar temes que es tornin a produir diàriament, setmanalment o mensualment.\nArrastrar i deixar anar la programació - detecteu un buit en la vostra programació de contingut? Arrossegueu una publicació no programada des de la barra lateral al lloc obert del calendari. També podeu reprogramar les promocions socials.\nExportació i compartició de calendaris - Els calendaris per a publicacions i promocions socials es poden exportar i compartir a calendaris externs com Google Calendar, iCal o Outlook Calendar. Aquests URL per compartir calendari també es poden proporcionar als companys de feina i als empleats per millorar la visibilitat de les vostres operacions de màrqueting de contingut.\nFiltratge i disseny millorat - Hem fet millores significatives en el disseny del calendari, inclosa l’addició d’estats de contingut i filtres de xarxes socials. Mai no ha estat tan fàcil obtenir una visió general del calendari editorial.\nCompendium és una plataforma de màrqueting de contingut que ajuda les organitzacions a capturar i crear contingut original en un centre de marca per distribuir-lo a qualsevol canal de màrqueting. Divulgació: tinc accions de Compendium, hi vaig treballar i vaig ajudar a crear l'empresa.\nSocialTV = Vídeo + Social + Interactiu


psc archivos - Ràdio La Veu TV\nCiutat Cultura Memòria Històrica\nMataró demanarà el compliment de la legislació en memòria i reparació històrica\nmaig 4, 2021 Quim Fernàndez\nLa Junta de Portaveus, celebrada el dilluns 3 de maig, va aprovar una Declaració institucional presentada pel PSC amb la…\nOpinió PEPSINA, per Octavi Nonell Política\nDivorci de conveniència? No serà res\nmarç 5, 2021 Opinió\nUn matrimoni és una cosa molt seriosa, un compromís important. Tant, que té en principi previstes totes les possibles circumstàncies…\nEsquerra denuncia la divisió entre els socis del govern municipal per l’aturada de desnonaments durant la pandèmia de la Covid-19\ndes. 8, 2020 Quim Fernàndez\nEl Partit Socialista de Mataró vota en contra i tomba la Declaració Institucional d’En Comú Podem Mataró i Esquerra Republicana…\nNotícies Política Salut\nLa Junta de Portaveus insta el Parlament a aprovar el nou Pacte Nacional per la Salut Pública, a proposta dels Comuns\nnov. 4, 2020 Quim Fernàndez\nLa Junta de Portaveus del Consistori mataroní aprova, amb les úniques abstencions de ciutadans, la Declaració institucional presentada pel grup…\nCiutat Economia Notícies\nL’oposició, predisposada a donar suport a la demanda del PSC, coincideix a dir que s’ha de començar per fer la feina de casa\noct. 21, 2020 Quim Fernàndez\nDavant del comunicat emès ahir pel PSC en el qual demanava a la Generalitat ajuts públics urgent per a bars…\nEls socialistes de Mataró demanen a la Generalitat de manera urgent ajuts públics per a bars i restaurants\nEl PSC de Mataró respecta les mesures adoptades per la Generalitat de Catalunya per frenar la segona onada de la…\nset. 25, 2020 redacionnoticas\nEl PSC de Mataró va celebrar els dies 23 i 24 de setembre, per videoconferència, el seu 6è Congrés, en…


Santi de la Rubia - Broken Line\nBroken Line Santi de la Rubia Trio\nDesprés de nombroses actuacions en diferents festivals de jazz nacionals i internacionals i una llarga trajectòria d'enregistraments com a sideman, Santi de la Rubia presenta el seu primer disc com a líder, Broken Line. Juntament amb Roger Gutiérrez a la bateria i Marc Cuevas al contrabaix presenta una proposta de jazz contemporani amb una energètica influència Hard Bop.\nAquest disc és fruit de la col.laboració de la discogràfica UnderPool i L'Estival de Jazz dÌgualda, que ofereix una producció pròpia gràcies a "La Carta Blanca a ..." proposada a un músic en cada edició de l'Estival. Es dóna literalment una consigna de carta blanca a un músic que manca de treball discográfic al seu nom, perquè present en el marc de l'Estival de Jazz el projecte jazzístic que ell vulgui. Del resultat, l'Estival de Jazz, amb la col·laboració de la discogràfica UnderPool editan un disc, en aquest cas Broken Line.\nEl disc va ser gravat en directe al Teatre de l'Aurora d'Iigualada i a l'estudi UnderPool. La mescla i masterització s'ha fet als estudis Avatar a la ciutat de Nova York per Katuhiko Naito.\n1. Borken Line\n5. Green Soda\n8. Hendo's World


La Proposició de llei per a la internalització del transport sanitari continua la tramitació parlamentària – Parlament de Catalunya\nLa Proposició de llei per a la internalització del transport sanitari continua la tramitació parlamentària\n03/11/2021\t- Palau del Parlament.\nEl Ple ha donat aquesta tarda via lliure perquè continuï la tramitació parlamentària de la Proposició de llei per a la internalització del transport sanitari (CUP), ja que la iniciativa ha superat el debat de totalitat després que la cambra hagi rebutjat l’esmena de retorn que hi havia presentat Vox. D’altra banda, el Ple ha rebutjat la proposta d’ECP i Cs de crear una comissió d’investigació sobre la gestió de les residències per a la gent gran.\nLa proposició de llei estableix que amb la finalització dels contractes amb empreses privades per a la gestió de serveis de transport sanitari urgent i no urgent aquests serveis passin a ser gestionats pel Servei d’Emergències Mèdiques en un procés d’internalització que obligarà a la subrogació del personal que els presta. Així mateix, estableix que l’ens titular del servei públic del transport sanitari faci informes sobre l’interès públic i l’eficiència del servei prestat fins ara per les empreses privades. Des del punt de vista pressupostari, la proposició no preveu un increment de despesa, sinó el traspàs cap a aquest procés d’internalització del pressupost que el Servei Català de la Salut dedicava a la gestió privada.\nEulàlia Reguant (CUP) ha presentat la iniciativa, i en el debat hi han intervingut també Mario García (PSC-Units), Juli Fernàndez (ERC), Jordi Fàbrega (JxCat), María Elisa García (Vox), David Cid (ECP), Anna Grau (Cs) i Lorena Roldán (PPC).\nL’esmena a la totalitat de Vox ha estat rebutjada amb 11 vots a favor d’aquest grup, 112 en contra del PSC-Units, ERC, JxCat, la CUP i ECP, i 7 abstencions de Cs i el PPC.\nUn cop superat el debat de totalitat, la proposició continuarà ara la tramitació en ponència i comissió abans que torni al Ple perquè en faci el debat i la votació finals.\nRebutjada la comissió d’investigació de les residències\nEl Ple també ha debatut i votat aquesta tarda la proposta de resolució, presentada conjuntament per ECP i Cs, de creació d’una comissió d’investigació sobre la gestió de les residències per a la gent gran durant la crisi de la Covid-19. La proposta ha estat rebutjada per 96 vots en contra (PSC-Units, ERC i JxCat) i 36 a favor (Vox, CUP, ECP, Cs i PPC).


Caminaires de les Faldes del Montseny: de febrer 2015\nData de la sortida: 18 de febrer 2015.\nItinerari: Proposat per la Xarxa de Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona.\nRuta circular: El castell de Burriac des de Cabrera de Mar.\nDistància recorreguda: 6 km aprox.\nGrau de dificultat: 2 (Mitjà)\nAquesta vegada ens proposem pujar al castell de Burriac desde la població de Cabrera de Mar, en l'anterior ocasió (27/11/2013) ho havíem fet des d'Argentona.\nHem escollit la proposta que ens fa el Parc Natural de la Serralada Litoral, adaptant-lo a les nostres possibilitats.\nEns hem desplaçat amb cotxe fins a la població de Cabrera de Mar (25 km des de Les Faldes).\nA l'aparcament del pavelló poliesportiu que hi ha a l'entrada de la població ens dóna la benvinguda un dia amb unes condicions meteorològiques molt favorables i ja tenim a la vista el nostyre objectiu d'avui: el castell de Burriac.\nSeguint les indicacions de la ruta, travessem el poble en direcció nord, pugem pel carrer de les monges on es troba una escola.\nEnllacem amb el camí d'Agell, ja a la part alt del poble. Continuem per zona urbanitzada fins arribar al cementiri des d'on comença el camí.\nAquí comença l'itinerari senyalitzat, però la major part del camí que puja cap al castell per aquest costat, fins trobar-nos amb el camí d'Argentona, no tornarem a trobar-nos cap indicador.\nTrobarem algunes marques amb una rodona de pintura fetes als troncs dels arbres o sobre roques.\nEl camí s'enfila de valent tan aviat com deixem el camí d'Agell (antic veïnat).\nEn els encreuament no senyalitzats, sempre hem de prendre el que puja.\nAnem guanyant alçada, el camí fa pujada de debó i hem d'adaptar el nostre ritme al batec del cor... les pulsacions pugen ràpidament.\nPerò les vistes cada cop més espectaculars.\nHem superat el turó d'en Punsola i fem una parada de reagrupament al costa d'un dipòsit de grans dimensions.\nJa veiem el castell més a prop.\nLa Fulgen, la més valenta de la colla, ha arribat ben acompanyada: porta la sardina ben preparada per ser enterrada en lloc nobiliari.\nQue no es perdin les tradicions: Avui és el "Dimecres de Cendra", comença la Quaresma...\nEn aquest tram el camí és més suau, lleugerement ascendent fins trobar-se amb el camí que puja des d'Argentona.\nJa som a l´últim tram: hem agafat la desviació que puja cap al castell.\nCamí molt costerut i aixaragallat; afortunadament és curt de distància, però cal fer l'esforç final!\nPer accedir al castell cal pujar unes escales excavades a la roca i protegides amb una barana.\nLes vistes són espectaculars!\nVistes cap al Nord: a l'horitzó tota la Serralada del Montseny\nCap al Sud la Serralada i la Plana Litoral, tancada per Montjuïc\nPrenem possessió de l'antic pati d'armes que hi havia entre la primera muralla i la torre de l'homenatge. Lloc idoni per l'esmorzar.\nPer tot el castell es troben diversos plafons que donen informació de la història d'aquest castell.\nSi voleu conèixer la seva història cliqueu aquí.\nMentre anem esmorzant, la sardina, ben preparada per a l'ocasió, ens recorda la obligació de complir amb el ritus de fer "enterrament de la sardina".\nLa Fulgen exerceix de mestra de cerimònia i acompanyada pel seguici de caminaires que ploren de pena perquè les festes de Carnaval s'han acabat, procedeix a excavar la tomba de la sardina.\nLa pobra sardina, amb ulls de pena, s'acomiada entristida per deixar-nos a les portes de la Quaresma, ja que durant 40 llargs dies haurem de complir amb els preceptes del dejuni i l'abstinència.\nAmb grans mostres de dolor, acomiadem la nostra amiga sardina, que ha fet tota la pujada amb nosaltres, i esperem poder visitar-la en un futur no gaire llunyà.\nAcabem la nostra estada al castell fent-nos la foto de grup.\nIniciem el retorn baixant curosament per les empinades escales.\nRetrobem el camí principal, passant pel costat del monòlit que commemora el V centenari de la creació de la "Baronia del Maresme", i seguim el camí en sentit oposat d'on hem vingut.\nEl camí de baixada té menys dificultats que el que hem fer per pujar. Com que se'ns ha fet una mica tard, decidim no desviar-nos per anar fins al Turó de l'Infern.\nJa a la part baixa, el cami voreja el torrent de la Font Picant. Les mimoses florides ens anuncien que la primavera ja és a prop.\nA l'entrada de Cabrera ens aturem a una font a toca del camí. Uns amics excursionistes ens informen de la qualitat de les aigües.\nAccedim a la població fent una petita aturada davant de l'església parroquial de sant Feliu, edifici del 1549 però que conserva un campanar més antic amb merlet de defensa.\nA les 13 h. hem arribat a l'aparcament per fer el retorn cap a casa.\nLa propera setmana tenim celebració: Farem la calçotada dels Caminaires!\nVoleu recordar la sortida d'Argentona-Castells de Burriac? Cliqueu!\nPublicat per Caminaires de les Faldes del Montseny a 17:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Baronia del Maresme, Cabrera de Mar, Castell de Burriac\nSant Sadurní d'Anoia. Visita cultural\nData de la sortida: 11 de febrer 2015.\nSortida preparada per Josep Mª Nonay-Daniel Soler.\nActivitats: Visita a les Caves Freixenet, visita a la fàbrica de xocolata Simón Coll-Amatller. Dinar a la Fonda Neus.\nSant Sadurní d'Anoia, a la comarca de l'Alt Penedès, amb una població al voltant de 13.000 habitants, és considerada la "Capital del Cava" perquè té més de 80 cellers, que en conjunt produeixen més del 90 per cent de tot el cava de l'estat espanyol.\nAmb el bitllet combinat "Freixetren" hem fet el desplaçament amb trens de rodalies, fent transbordament a "Sants Estació".\nA les 9.45 h. Ja érem a l'estació de Sant Sadurní.\nJust a tocar de l'estació ja hem vist les edificacions que conformen les "Caves Freixenet".\nPrèviament hem agafat forces esmorzant als marges de la Riera de Lavernó que passa pels afores de la població.\nPassem el pont que travessa la riera i just davant nostre estan situades les instal·lacions de Freixenet.\nAccedim a les "Caves Freixenet" pel seu edifici històric, construït als voltants dels anys 1920. Criden l'atenció els antics vehicles publicitaris aparcats a pati que dóna accés a l'edifici principal.\nAl seu interior, mentre es fan els preparatius de la visita, aprofitem per admirar els elements decoratius, especialment els cartells publicitaris.\nEns porta records d'infantesa i joventut el "Nen de Freixenet", amb la seva ampolla de "Xampany" (com dèiem llavors) a sota el braç.\nAixò ja és història: un nen fent publicitat d'alcohol!!!\nLes modernes "burbujitas" que inspiren la campanya publicitàri de Freixenet per Nadal també hi són presents.\nAcompanyats per l'Aïda, comencem el recorregut pel món del cava, presentant-nos les protagonistes: les vinyes , les terres on són plantades i el clima amb les seves estacions.\nEls raïms que componen el cava són de les varietats: Macabeu, Xarel·lo i Perellada.\nLa verema es fa des de finals d'agost a finals d'octubre.\nCada varietat es premsa separadament per obtenir el "most-flor", fent premsada pneumàtica (amb aire). El most es diposita en grans recipients d'acer inoxidable on es clarificarà per sedimentació.\nEl most de cada varietat, amb l'adicció de llevats naturals, fa una primera fermentació que dura entre 25 i 30 dies i es transforma en vi. És el "vi base" preparat per fer el "cupatge" o barreja de "vins base".\nCada varietat de cava té el seu propi cupatge que decideix l'enòleg.\nLa barreja de vins s'embotella i s'hi afegeix una petita porció del "licor de tiratge" (barreja de sucre i llevats) que provacarà la segona fermentació del vi dins de l'ampolla, produïnt-se les bombolletes.\nLes ampolles es posen en pupitres i són introduïdes dins de la cava on reposaran entre 9 i 36 mesos.\nAmb el pas del temps, el residus de la fermentació s'aniran sedimentant al coll de l'ampolla, que està tapada amb una xapa.\nJa són en l'última etapa: el "degollament" que consisteix en treure els sediments acomulats al coll de l'ampolla. Actualment es fa mecànicament congelant el coll de l'ampolla.\nUn cop degollada l'ampolla, se li afegeix el "licor d'expedició" (el secret de cada casa) que contribuirà al "buquet" característic.\nJa només falta tapar l'ampolla amb el suro, la xapa i el murrió, posar-li les etiquetes (vestir l'ampolla) i empaquetar-les.\nTot aquest procés està molt mecanitzat i robotitzat.\nAcompanyats per l'Aïda ens hem passejat per l'interior de totes les instal·lacions.\nFins i tot ens hem fet una foto entre les ampolles de "Carta Nevada" on es va gravar l'anunci del Nadal passat.\nHem acabat la visita per l'interior del celler fent un recorregut amb un petit tren.\nFins tornar a trobar-nos amb la llum del dia rodejats de les naus on s'emmagatzemen els "palés" que es distribuiran per més de 140 països d'arreu del món, amb unes vendes l'any passat al voltant de 90 milions d'ampolles.\nHem acabat la nostra estada a Freixenet fent una degustació i visitant la seva botiga.\nI fent-nos la foto de grup.\nSe'ns ha fet hora d'anar a dinar. Un petit recorrregut pel centre de la població, apreciant algun edifici singular, com les vidrieres de "Cal Calixtus".\nFins arribar a la "Fonda Neus" on ens tenien reservat el "saló de la verema".\nAmb la taula ben parada!\nUn bon descans abans de començar amb la segona visita.\nA les 4.30 h. ja érem a les portes de "Simón Coll", xocolaters.\nMoment complicat per adquirir les entrades...\nMassa varietat de tarifes, algunes complicades de comprendre. La més senzilla: 5 € degustació i descompte a les compres.\nUn audiovisual espectacular ens ha introduït en la història de la xoocolata des dels azteques fins l'actualitat.\nHem conegut el procés de trasnformació de les llavors del cacau en xocolata... i ho hem apreciat amb tots els sentits: el tacte, l'olfacte...\nI el més important: el gust.\nHem degustat xocolata calenta acabada de batre, amb totes les seves aromes.\nFlors de xocolata negra amb el cor de marc de cava.\nHem experimentat les flors de xocolata amb llet farcida de crocant d'avellana i flor de sal.\nHem vist tot el procés, des del darrere d'unes grans vidrieres, com si d'un laboratori es tractés.\nI hem acabat la nostra estada passant per la botiga on hem pogut adquirir dolços o amargs records segons el gust de cadascú. Difícil elecció!\nI així ens hem acomiadat de Sant Sadurní d'Anoia abans de fer el camí de tornada.\nPublicat per Caminaires de les Faldes del Montseny a 23:27 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Caves Freixenet, Sant Sadurní d'Anoia, Xocolata Simon Coll


El PSC diu que Felip només pot «pactar amb la dreta» i la titlla d'«irresponsable» - Diari de Girona\nEl PSC diu que Felip només pot «pactar amb la dreta» i la titlla d'«irresponsable»\nCasellas acusa l'alcaldessa de Figueres de no tenir cap pla alternatiu per garantir la governabilitat - El portaveu socialista també denuncia que el govern de CiU vol tirar endavant un pressupost on prioritza «les festes envers les necessitats reals»\nelisabet don 31.01.2017 | 08:55\nD´esquerra a dreta: César Barrenechea, Pere Casellas, Marc Lamua i Alfons Martínez. Elisabet Don\nEl grup del PSC a Figueres va comparèixer ahir per donar resposta als cessaments dels tres seus regidors que estaven a càrrec de les carteres de seguretat, esport i cultura al govern de la ciutat. Dissabte passat l'equip de Marta Felip va comunicar que trencava el pacte que tenien amb els socialistes. El portaveu del grup, Pere Casellas, va explicar que l'única possibilitat que té actualment l'alcaldessa és «pactar amb els grups de dretes», ja que els partits d'esquerra no donarien suport al pressupost que vol tirar endavant.\nTambé va augurar que no seria senzill per culpa de la deriva «neoliberal» de les decisions del seu govern, que dins del pressupost opta per «prioritzar la despesa en festes envers la de les polítiques socials». Casellas també va titllar Felip «d'irresponsable» al no disposar d'un pla alternatiu per garantir la governabilitat de CiU al consistori.\nEl portaveu dels socialistes va aprofitar per explicar que malgrat l'expulsió del seu partit, ell creu que «han fet una bona feina» i que «estava molt orgullós d'aquest període». «El nostre grup ha treballat seriosament pels figuerencs i només volia garantir la viabilitat pressupostària i de la política fiscal a l'Ajuntament» va afegir.\nEn referència als motius de cessament que Felip va atribuir als entrebancs pel nou servei d'escombraries i els pressupostos municipals, Casellas va reiterar que «de cap manera es pot aprovar un plec de recollida d'escombraries per import de 6,2 milions d'euros sense tenir pressupost ni una projecció de com afectarà tot això les finances durant els pròxims anys». També va confirmar que el pressupost proposat per CiU no els semblava adequat, però que en tot moment «havien estat oberts a parlar-ne i dialogar».\nPreguntat per si Felip ja s'havia posat en contacte amb el grup socialista des de l'anunci de dissabte passat, Casellas va contestar que no, així com «tampoc ha respost al conjunt de Whatsapps que se li havien fet arribar des de llavors». El portaveu, però, sí que va afirmar que havien mantingut converses amb els altres grups de l'Ajuntament de Figueres.\nEl primer secretari del PSC a les comarques gironines, Marc Lamuà, també va estar present a roda de premsa, i va explicar que des del partit s'ha fet «tot el possible per evitar el trencament dels dos socis» dintre de l'equip de govern municipal. «Hi havia moltes converses obertes referents a temes que s'havien de tractar urgentment» va explicar, «ens sentim descarregats de responsabilitats, no hi podíem fer més».\nLa resposta de Masquef\nUnes hores després de la compareixença de Casellas, el president de l'executiva local del Partit Demòcrata a Figueres, Jordi Masquef va respondre que pel seu grup «les polítiques socials no suposen el repartiment indiscriminat de xecs». També va acusar el PSC de parlar d'increment de l'emergència social sense haver fet cap «pla de xoc» ni «radiografia de la pobresa». Masquef va acusar l'exregidor de Cultura, Alfons Martínez, de mentir sobre el desconeixement de la partida referent al Museu del Circ.


▷ ⭐Definició de deverbal⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de deverbal\nDefinició de deverbal\nA continuació pots veure La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula deverbal, en aquesta col·lecció de rectificacions ortogràfiques pots veure com es pot utilitzar en un context real aquest mot i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí a més pots veure la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple comprendre què significa deverbal.\nEn ling., que deriva directament d’un verb.\n¿Cóm es diu deverbal en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice deverbal en catalán?\nSi vols saber com es diu en castellà deverbal has de entendre que la seva traducció és deverbal pots descobrir en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar deverbal\nEls nens necessiten que les persones els parlin sobre el que veuen i el que senten perquè el seu cervell desenvolupi totalment les aptituds verbals.\nLes deliberacions verbals i les actes resumides […] tindran caràcter confidencial.\nÉs important assajar […] una explicació verbal del que és la […] investigació, en general, així com els objectius del treball […] particular de recerca, en termes comprensibles per als nens i nenes.\nEls presos tenen dret a […] presentar una denúncia verbal al jutge, a condició […] que aquesta denúncia sigui exposada de manera […] correcte i en el moment oportú.\nA Espanya la llei […] autoritza els contractes verbals, encara que la majoria […] són escrits.\nA més, en resolucions anteriors […] es van fer nombroses referències a notes verbals.\nTot significat ha de ser transmès sense ajuda de la […] entonació o de codis no verbals.\nEls nens amb autisme tenen problemes amb les interaccions socials […] i amb la comunicació verbal i no verbal.\nAra faci un retrat verbal de l’estat actual […] dels serveis d’avortament al seu país per determinar en quins aspectes és […] cal enfocar-i desenvolupar estratègies.\nSe li ha de permetre al nen cridar, plorar o expressar […] el seu dolor en forma verbal.\nLa dinàmica del diàleg ofereix una major profunditat d’interacció, a causa de la […] comunicació verbal i cara a cara.\nAquesta limitació s’estén a […] tant comunicacions escrites com verbals.\nNo cal tornar a fer […] referència per separat a la nota verbal.\nLa fustigació pot ser verbal, visual o físic.\nLa valoració de la semblança entre dos eslògans no es realitza de la mateixa manera que la […] de les marques verbals «convencionals».\nEn els establiments escolars la […] violència pot ser física, verbal, sexual, emocional i […] psicològica.\nÉs recomanable establir un contracte […] de lloguer amb el propietari que tot i que pot ser verbal és preferible que es faci per escrit.\nInvestigació que involucra […] descripcions verbals detallades de […] característiques, casos i llocs.\nEl maltractament pot ser verbal i psicològic, tot i que […] també físic, inclosa la violació.\nLa Directiva ha de tenir en compte el fet que els […] contractes poden ser encara verbals.\nTampoc s’aplicaran les disposicions quan les mercaderies puguin ser objecte […] de declaració verbal o d’un altre acte […] per al despatx a lliure pràctica.\nEn situacions d'[…] emergència, el sistema satelital serà necessari per a les comunicacions verbal o visual i per a la transferència de dades.\nPer oferir el màxim benefici als nens […] petits, els programes han de fer […] èmfasi en l’expressió verbal, l’aprenentatge a través […] del moviment i els cinc sentits.\nLa comissió la va acceptar unànimement com […] una esmena verbal que després, […] per alguna raó, no apareix en el text que s’ha enviat al Ple.\nL’assetjament sexual consisteix en una […] conducta física, verbal o no verbal, no desitjada i […] de caràcter sexual.\nCom es percep un eslògan […] combinat amb una marca verbal pel que fa a comparació […] de signes?\nA nivell verbal es manté el nom […] de SPB encara que modernitzant i simplificant els traços tipogràfics.\nLa comprensió i expressió verbal són els primers […] passos per desenvolupar la capacitat de llegir i escriure.\nSi és específic, hi ha un acord verbal mutu entre els actors.\nAixí, l’alfabetització informàtica podria […] venir de la mà amb una creixent […] analfabetització verbal convencional amb totes les implicacions que això porta al desenvolupament de les habilitats verbals dels infants i joves.


Sierra Nevada, gaudeix de la muntanya a l’estiu amb el Bike Park - Viatjar.CAT\n« 9 de cada 10 espanyols passaran les vacances dins del país\nEquipatge: els problemes més comuns a l’hora de viatjar »\nEl major atractiu d’aquest estiu serà el Sierra Nevada Bike Park, que el passat estiu va obrir la primera temporada com a tal, experimenta aquest estiu una important transformació amb la incorporació de nous circuits de descens dins de l’oferta de BTT que ofereix l’estació de muntanya en els mesos de més calor. Tres remuntis (un telecabina, un telecadira i una catifa mecànica) donen accés a set recorreguts de descens per a tots els nivells (iniciació, intermedi i avançat) pels vessants del Borreguiles, la vall del Riu Monachil i la Lloma de Dílar.\nAmb accés des de la Catifa Borreguiles –que funcionarà aquest estiu per primera vegada en la història–, Sierra Nevada crearà un minibike park en el pla de Borreguiles perquè nens o principiants comencin a familiaritzar-se amb les bicicletes de descens. Tanmateix, en aquesta zona també s’ha habilitat un espai amb obstacles propis d’un bike park, però adaptat per a nens i adults que comencen a practicar aquest esport, pel que hi hauran petits salts i suaus peralts.\nFora de l’àrea de pistes es troba el vuitè circuit per a practicar la bicicleta de muntanya en la modalitat de ral•li o cross-country. Aquest espai se situa en Font Alta, en la massa forestal que s’estén en l’entrada de la urbanització de Pradollano. L’accés a aquest circuit, que no requereix remunti, és gratuït però només recomanant per aquelles persones amb experiència en els esports de muntanya amb bicicleta.\nEn total, Sierra Nevada disposarà aquest estiu de més de 30 quilòmetres i gairebé mil metres de desnivell sobre itineraris senyalitzats per practicar esports de muntanya amb bicicleta. Alguns d’aquests circuits i pistes coincideixen amb zones esquiables a Sierra Nevada, pel que les vies d’accés romandran obertes, proporcionant una nova forma de conèixer la muntanya a l’estiu.\nImatge: Camp of Champions\nThemes: apartament de muntanya, central park, circuits, muntanya, poema de la muntanya, Salts en paracaigudes, viatge per l'estiu, viatjar a la muntanya\nComments of “Sierra Nevada, gaudeix de la muntanya a l’estiu amb el Bike Park”


Després de Saint-Exupéry - Levante-EMV\nDesprés de Saint-Exupéry\n17·06·22 | 21:00\nSi un periòdic és sinònim d’actualitat, no sé si s’escau comentar una obra publicada fa dos anys que, no sols ha obtingut el premi Vargas Llosa de novel·la, sinó que ja va per la segona edició. Sols trobe un motiu: en este periòdic crec que encara no se n’ha parlat. També puc trobar encara un altre, d’argument, per més que subjectiu: que m’ha agradat.\nLuis Salvago, l’autor, no és cap desconegut, tot i que per a mi sí ho era. Portava ja unes quantes obres abans de l’edició d’En nombre de Padre (edició de La Huerta Grande) que és la guanyadora del referit premi. La novel·la se situa en l’etapa republicana, amb retrocessos cap a la història peninsular, les tensions socials i polítiques que caracteritzaren aquella època -fins i tot entre militants afins, però de faccions distintes. El Tànger internacional batega en el decurs de l’adolescent que, de la mà de son pare -un activista obrer que va més enllà de l’acció sindical o política-, acaba sent un mestre consumat en el maneig de les armes de foc.\nSobre la recerca del pare, els jocs de relacions i de poders intrafamiliars, s’ha escrit fins a la sacietat. Ara bé, un dels atractius d’esta ficció rau en què aprofundix en la comprensió dels mecanismes que operen en una família on el pare exercix suprema potestat, també en allò que hom acostuma a nomenar la iniciació en la sexualitat i en l’amor; tot en el context del Tànger internacional d’abans de la guerra. La novel·la va molt més enllà, però també tracta, amb profunditat i versemblança el caràcter dels personatges: des des familiars fins els castrenses. Un dels motius, i no menor, del verisme de l’obra, és el domini que, l’autor mostra de la llengua castellana, tot i adequant el vocabulari adient a les descripcions, les situacions, els objectes.\nEn la segona part l’obra pren un gir insospitat. L’adolescent ara ja és un jove que s’ha incorporat, voluntari, a l’exèrcit de la República. Encara no ha esclatat la guerra. El destí és tot un símbol: Cabo Juby, la zona nord de l’antic Sàhara espanyol. Des del trajecte d’arribada trava coneixença amb un caporal que es regix pels dictàmens de la seua consciència. D’esta manera es troben dos concepcions de la vida: l’eclèctica i la moral. El desert, omnipresent, és el marc simbòlic on es desenvolupa la vida militar. Hi ha ressonàncies literàries -com no evocar «Vol de nuit»!-, visuals i, per suposat, històriques. Els dos amics del servici militar són adjudicats a l’escamot d’execució de la guarnició i, la ironia de la història rau en què, amb l’esclat de la guerra, l’acantonament queda sota el poder dels revoltats. Si el retrat psicològic dels personatges era important en la primera part, en la segona esdevé capital: qui es manté fidel, qui esdevé traïdor i qui navega entre dos aigües. Evidentment, a partir d’esta conjuntura l’obra adquirix una altra dimensió. També en esta segona part es reflexa la relació entre els peninsulars i els indígenes, entre els militars i el personal civil. Per suposat, no pot faltar el personatge femení; en este cas autèntic transsumpte de les grans fotògrafes que retractaren la Guerra Civil Espanyola. Evoque Gerda Taro, sí; però també d’altres com ara Kati Horna.\nLa literatura hispànica no acostuma a caracteritzar-se per aprofundir en els dilemes morals. Qui recórrega les pàgines d’esta novel·la no llegirà una obra d’època, sinó que s’endinsarà en les conjuntures ètiques en els què tots, d’una manera o altra, acostumem a trobar-hos immersos. Una lectura totalment recomanable també per a l’estiu.


Recuperant els jocs del passat – Ràdio Matarranya\nRecuperant els jocs del passat\nLa Comarca del Matarranya treballe en fer valdre i difondre els jocs tradicionals del territori\nEl Departament de Patrimoni Cultural de la Comarca del Matarranya va elaborar una Exposició de ‘Jocs Tradicionals del Matarranya’ que consta de 21 fotografies antigues en les quals apareixen nens i nenes jugant o retratats amb les seves joguines. A més, en vuit panells s’explica com es juga a diversos jocs tradicionals a través d’una descripció i dibuixos. Diversos jocs als quals jugaven els nostres avis pels carrers dels nostres pobles completen l’exposició: unes birles, una roda, ossets, xives, uns pots i uns patacons. És una exposició itinerant, que ha passat per 11 poblacions de la Comarca del Matarranya amb un molt bon acolliment entre veïns i visitants.\nPrèviament a l’elaboració de l’exposició hi ha hagut una ingent labor de recopilació de la tradició oral del territori, en aquest cas duta a terme per Carles Sancho, documentant els records dels majors del matarranya que són els dipositaris de la memòria viva de les tradicions del passat. L’objectiu d’aquesta exposició és transmetre els jocs tradicionals de la comarca, integrants del patrimoni immaterial, a les generacions futures.\nAquesta labor de recopilació no es dóna per finalitzada, per la qual cosa si coneix algun joc tradicional pot posar-se en contacte amb el Departament de Patrimoni Cultural a través del correu electrònic patrimonio@matarranya.org o cridant al telèfon 978 89 08 81.\nRelated Items:Comarca del Matarranya, Cultura, Jocs tradicionals, Tradicions\n20 alumnes es formen per aconseguir el seu propi hort ecològic\nJoaquín Olona coneix la solució als purins proposada per Saionaimer\nCalaceit surt escaldat de Maella (6-1)


Catorze candidats opten al procés de selecció per a assumir la direcció cultural de l’Institut Juan Gil-Albert | Instituto Alicantino de Cultura Juan Gil-Albert\nUna comissió es constituirà en els pròxims dies per a iniciar l’avaluació dels aspirants\nLa diputada de Cultura confia que les gestions es desenvolupen amb agilitat per a poder anunciar com més prompte millor el nom del nou responsable\n01-03-21.- Un total de catorze persones han concorregut fins al moment a la convocatòria de la Diputació d’Alacant per a la cobertura del càrrec honorífic de director cultural de l’Institut Juan Gil-Albert. En els pròxims dies podrien rebre’s noves candidatures presentades a través de correu postal. La vicepresidenta i diputada de Cultura, Julia Parra, ha mostrat la seua satisfacció “pel bon acolliment i l’interés despertat per aquest nou procés selectiu, que es manté amb xifres pràcticament iguals que en 2020, quan es van presentar 15 aspirants”.\nLa diputada ha manifestat el seu desig que les gestions es desenvolupen amb agilitat “per a poder anunciar com més prompte millor la persona que regentarà la direcció cultural del Gil-Albert”. Aqueixa labor la desenvoluparà una comissió de valoració composta per un mínim de tres membres, tots ells personal del grup A1 de l’Institut Gil-Albert o de la Diputació d’Alacant.\nLa comissió es constituirà en els pròxims dies per a començar a estudiar les propostes i fer una primera selecció d’aquest procés obert i participatiu. S’estudiarà la documentació presentada i es procedirà després a elegir a un màxim de cinc candidats atesa la idoneïtat del perfil professional.\nLes persones preseleccionades disposaran de cinc dies hàbils per a presentar una proposta de coordinació de la programació cultural de l’IAC, en la qual hauran d’incloure els objectius estratègics a aconseguir. Es podrà recordar, a més, la celebració d’entrevistes amb els candidats per a aclarir aspectes de la seua proposta de coordinació i valorar la seua capacitat.\nEls aspirants han de tindre, entre altres requisits, la titulació de llicenciatura o grau universitari, així com experiència en tasques de direcció i gestió de projectes culturals, autoria d’obres o articles literaris o sobre temes culturals. També hauran d’haver realitzat conferències o jornades sobre temes culturals i acreditar experiència en docència universitària en l’àmbit de la cultura\n← El Instituto Gil-Albert organiza por primera vez actos online, en torno al Covid y a la exposición de Aurelio Ayela Agenda setmanal de l'1 al 7 de març de 2021 →


El primer premi del sorteig de Reis cau a Manises i a Simat de la Valldigna - À Punt\nEl primer premi del sorteig de Reis cau a Manises i a Simat de la Valldigna\nEl segon i el tercer premis també s’han venut en diversos municipis valencians.\n06 de gener 2020 - 13:30\nEl sorteig de Reis ha deixat una pluja de milions a la Comunitat Valenciana, ja que els tres primers premis s’han venut en diversos municipis valencians.\nEl primer premi, al qual li corresponen 200.000 euros al dècim, ha sigut per al número 57342. Ha caigut a Manises (Horta Sud) i a Simat de la Valldigna (Safor), on una papereria i botiga de regals ha venut per terminal un dècim del primer premi.\nEl propietari del comerç, Sergi Escrihuela, ha indicat que desconeix si el dècim el va adquirir un particular, un grup de persones o alguna entitat. Així mateix, ha assenyalat que fa anys ja va repartir un dècim en un sorteig de la grossa de Nadal, també venut per terminal.\nEl segon i el tercer, també cauen a la Comunitat Valenciana\nEl 21816 ha sigut el número afavorit amb el segon premi, que reparteix 75.000 euros per dècim i s'ha venut a Aldaia, Benidorm, Alacant, Sant Miquel de les Salines, Sant Joan d’Alacant, Manises i Paterna.\nEl tercer premi, amb 25.000 euros al dècim, ha sigut per al 26706 i s’ha venut a Torrent, on l'administració número 1 ha venut 400 dècims del tercer premi. Això suposa que ha repartit deu milions d'euros.


Hisenda investigarà els espanyols inclosos en els papers de Panamà | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nL’Agència Tributària creuarà les dades de la filtració amb la declaració de béns a l’estranger, que estableix fortes sancions per a qui oculti el seu patrimoni exterior\nMadrid 4 ABR 2016 - 20:31\tCEST\nFaçana del despatx Mossack Fonseca a Panamà. RODRIGO ARANGUA AFP\nEl Ministeri d’Hisenda investigarà d’ofici els espanyols que figuren en els papers de Panamà. Des de l’Agència Tributària asseguren que ja estan analitzant en profunditat la informació que revela que Pilar de Borbó, la família Domeq (entre la qual hi ha la dona del comissari Arias Cañete) o Leo Messi tenien societats instrumentals al país centreamericà. Hisenda insisteix que està utilitzant tots els instruments a disposició de l’Agència Tributària i que s’analitzen les declaracions presentades en el model 720 (declaració de béns a l’estranger) i els possibles vincles de presentadors amb tercers.\nPedro Almodóvar, Messi i Pilar de Borbó, als papers\nLa Fiscalia de l’Audiència Nacional també ha obert diligències per investigar la informació que contenen el que es coneix com papers de Panamà, que revelen que empresaris, polítics i esportistes residents a Espanya són titulars de societats pantalla en paradisos fiscals obertes a través del despatx d’advocats Mossack Fonseca. “La Fiscalia ha incoat diligències d’investigació per determinar l’existència de presumptes activitats delictives de blanqueig de capitals que s’hagin pogut cometre a través de la firma Mossack Fonseca de Panamà”, assenyala en un comunicat la Fiscalia de l’Audiència Nacional.\nL’Agència Tributària està creuant les dades del model 720 amb els noms que apareixen en els papers de Panamà. Aquesta declaració de béns a l’estranger preveu dures sancions per als qui no informin sobre el patrimoni a l’estranger. Preveu multes de 10.000 euros per cada dada omesa i de fins al 150% de les quantitats no declarades. A més, Hisenda considerarà que els béns eludits procedeixen de l’últim exercici no prescrit.\nD’aquesta manera, si algun dels que apareixen a la filtració de Panamà no ha declarat la societat offshore s’enfrontarà a multes milionàries. Panamà és el setzè país on els espanyols tenen més patrimoni, segons les dades recopilades per Hisenda durant els últims tres anys.\nEls espanyols declaren patrimoni per 1.139 milions a Panamà\nEls contribuents espanyols tenen al país centreamericà 1.139 milions d’euros. A Panamà hi ha comptes corrents d’espanyols amb 52,2 milions d’euros; 75,2 milions més en accions o participacions en entitats d’inversió col·lectives (fons d’inversió i SICAV). Els espanyols també tenen 976,9 milions d’euros en valors i drets, la majoria són accions de societats deslocalitzades, segons les declaracions de béns a l’exterior (model 720) difoses pel Ministeri d’Hisenda la tardor passada. A més, els contribuents van declarar tenir 34 milions d’euros més en immobles i altres drets de propietat.\nLa Casa Reial, per la seva banda, ha declinat aquest dilluns comentar la informació que revela que Pilar de Borbó tenia una societat instrumental a Panamà, ja que no és membre de la família reial.\nCañete diu que l’empresa està inactiva\nEl comissari d’Energia, Miguel Arias Cañete, ha informat la Comissió Europea que la companyia de la qual la seva dona, Micaela Domecq Solís-Beaumont, va ser apoderada a Panamà està inactiva des d’abans que fos nomenat comissari, el novembre de 2014. “Respecte a la companyia a què es refereixen les notícies, segons la informació aportada pel comissari Arias Cañete, l’empresa ha estat inactiva des de fa diversos anys, abans que el comissari assumís el càrrec, el novembre de 2014”, ha assegurat el portaveu de l’Executiu comunitari.\nLa presidenta de la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV), Elvira Rodríguez, ha assenyalat aquest dilluns que l’Agència Tributària té molts mitjans a l’abast per analitzar i depurar la informació dels papers de Panamà. “Les obligacions tributàries s’han de complir, així que s’analitzarà i es depurarà. L’Agència Tributària té molts mitjans a l’abast i hi ha antecedents en què s’ha dut a terme la investigació oportuna”, ha assegurat Rodríguez.\nL’associació professional dels inspectors d’Hisenda (IHE) ha alertat aquest dilluns que no serà fàcil que Panamà ofereixi informació sobre les empreses opaques presumptament creades per empresaris, polítics i esportistes espanyols a través del bufet Mossack Fonseca al país centreamericà. Preveu que s’emparin en la il·legalitat de la prova obtinguda per requerir informació, com va fer Suïssa en el cas de la Llista Falciani.\nEl president dels Inspectors, José Luis Groba, ha assegurat en declaracions a Europa Press que “Espanya poca cosa pot fer sola” i que “és molt difícil des d’Hisenda fer un requeriment d’informació d’un contribuent” a Panamà per haver participat en una d’aquestes societats. La raó és que, tot i que Panamà ja no és el paradís fiscal opac que era fa una dècada, continua mantenint pràctiques que el converteixen de facto en un d’aquests.\nD’altra banda, els tècnics del Ministeri d’Hisenda (Gestha) han instat l’Agència Tributària (AEAT) que obri “amb caràcter immediat” una investigació per possible delicte fiscal a tots els espanyols titulars o vinculats a societats opaques (offshore) apareguts en els anomenats papers de Panamà.\nSegons apunten, aquests contribuents podrien haver incorregut en un delicte fiscal, ja que des del 2013 la llei espanyola considera imprescindible declarar els béns a l’estranger no declarats, de manera que el seu valor tributa com a guany patrimonial no justificat al tipus marginal de l’IRPF de l’últim any no prescrit, en aquest cas el 2011.


L'exconseller Josep Rull medita sumar-se a la vaga de fam - El triangle\nEn declaracions al programa FAQS de TV3, Pina ha assegurat que Rull "no descarta" acompanyar Sànchez i Turull en la seva protesta.\nAlhora, el lletrat, que també representa els diputats de JxCat, ha demanat que es deslliuri els presos en dejú voluntari d'assistir als àpats i de les seves feines de neteja al menjador: "És absolutament absurd i ho fa tot molt més feixuc", ha dit.\nD’altra banda, el Govern espanyol va acollir amb preocupació l'anunci. Des de Buenos Aires, on participava en la cimera del G-20, el president Pedro Sánchez va garantir que els independentistes presos tindran un judici just, i va posar en dubte les raons per les quals Sànchez i Turull diuen emprendre la vaga de fam.\nDesprés de descartar que aquesta iniciativa vagi a condicionar la durada de la legislatura espanyola, Sánchez ha insistit que "Espanya és un Estat social i democràtic", i en què, per tant, "el poder judicial és independent". Però també va admetre que la vaga de fam "no és una bona notícia".\nPrevQuins polítics s’enganxen a Twitter per la vaga de fam?


Bolivioncerrado - Un viatge per l'Amèrica Catalana: d’abril 2005\nVida a San Julian\nAra que fa dies que no escrivim, ara sembla que ja no tinguem res a dir. I potser es perquè ja tenim un dia a dia que ens marca tot el que fem. Ja fa dos mesos que treballem i moltes de les coses que son el nostre dia a dia ja no son novetat per a vosaltres, perquè ja ho varem explicar al mail anterior... Intentarem ser originals i explicar tot allò que encara es secret.\nLa nostra caseta ja es una llar: pintada d’ocre i amb cortines grogues. La nostre casa forma part de cinc vivendes de profes, de dues habitacions cada una. Cada profe te dret a una habitació. Això vol dir que hi ha profes que viuen compartint casa amb altres profes. Dona igual si tens parella o si tens molts fills... una habitació per mestre. Nosaltres som dos, així que tenim una casa “sencera”. La veritat es que tenim quasi més espai que a Barcelona: dues habitacions, jardí, animals domèstics... Tot un pas endavant. Per cert, Pere, si llegeixes això, ja ens diràs com va la vida a Carme 66!!! Tornant a la nostra casa, dormim en lliteres, doncs a la habitació petita no hi cabien els dos llits de costat. Tenim un armari de roba (fet de roba i metall volem dir). A la sala-menjador hi ha una cuina de dos fogons a gas, una taula gran (250 cm per 80 cm) de pura fusta (a Barcelona valdria un ronyó) que ens serveix per treballar i de biblioteca, dues taules metàl•liques per dinar, dues cadires de metall i la nevera petita. Ho complementen dos estants petits de ferro fi (quasi filferro) per conserves i estris de cuina.\nFora, una hamaca de poc us (a la tarda hi toca el sol de ple!) i dues cadires còmodes per seure fora. El banys i l’aixeta d’aigua son també a fora, al pati, i compartit i netejat per tots, organitzats per torns. La llum la prenem d’un profe que ens deixa fer-ho a canvi de que li paguem una part “proporcional” que sembla que es tota la seva factura. Les escombraries es cremen i nosaltres ens encarreguem de treure totes les males herbes de la nostra part de pati.\nDe moment ens han visitat (a dins) tres aranyes de mida mitjà i un escorpí. Per fora han circulat un gripau enorme (imagina el més gran que mai has vist i serà fill del nostre) i una taràntula com el teu puny. A més, es passegen les vaques (veure foto), els gansos, les ovelles i els chanchos (porcs). La Princesa es la gossa que ens vigila la casa a la nit.\nTenim 4 nens de 1 any com a veïns (fills de les profes) i un de 4 (El nostre ja íntim amic Lalo), 6 professores i dos professors. Darrera tenim uns nens que viuen tota la setmana a càrrec del seu germà gran, el de 15 anys. A les tardes i nits, ens trobem al porxo que compartim per xerrar o per fer reunió de llum o aigua. La llum ens la enganxem d’un profe que te contracte. Ell porta la factura i fem parts proporcionals. Però aquest mes hem descobert que el profe passa la llum a altres cases i que a totes fa probablement el mateix, així que ell te la llum gratis i encara deu guanyar diners.\nLa vida a l’escola continua el seu ritme. De tant en tant hi ha un dia de festa sorpresa (dia de cobro del mestre, dia del nen bolivià), que fa que el ritme es relaxi. Però no penseu que estem ja cansats de la feina. Nooooooooooooooooooooooooooooooo... es que la rutina la teníem perduda, i al recuperar-la, hem recuperat les coses que te la rutina... el fet de que ja no saps que explicar perquè la vida es construeix a base de petites anècdotes que es van sobreposant i aleshores ja no saps si explicar-ho o no. Explicar que una de les feines que ens proposem es que els nens sàpiguen fer una fila per anar d’un lloc a un altre per després deixar de fer files i anar tranquil•lament al curs, i no com ara, que van corrent i empenyent-se uns als altres. Històries... Com la del professor de segon de primària que aplica el següent sil•logisme: els nens han d’aprendre a llegir llibres; els llibres estan escrits en lletra d’impremta; per tant els nens han d’aprendre a llegir i escriure primer de tot en lletra d’impremta. Realitat: els nens no saben llegir ni escriure. No saben ni escriure el seu nom. Però el mestre continua en la seva. O el merder de fer fotocòpies dels llibres de lectura, que en reunió es queda que tots els cursos ho fan en grup les fotocopies (tots els cursos al mateix moment... ) i després et trobes de que cada profe fa el que vol... Però el que es cert es que els nens més problemàtics ho son perquè les històries de casa seva ho han provocat. Pares que no estan perquè treballen tot el dia a la botigueta (traducció de ventita i que es un conjunt de quatre fustes on venen el que sigui, des de estris de casa a menjar) i germans de 15 i 11 anys que porten la casa endavant. O pares que veuen molt i després abusen de les filles, o... les històries son moltes i no val la pena allargar el mail.\nContinuem flipant amb els noms dels nens, i de com ajuden a les feines familiars.\nJa han arribat els llibres i el proper cap de setmana, en que es trasllada l’u de maig a dilluns, tindrem tres dies per començar a endreçar. De moment els hem començat a mirar i dona unes ganes de llegir, llegir i llegir!!!!\nDijous venent hi ha una manifestació de pares per demanar que le govern doni més sous.. Els pares que no hi vagin, tenen multa. Ho han decidit els propis pares.\nIII EL POBLE\nEl poble s’ha omplert de pols, ja que fa setmanes que no plou (2 i mitja). A l’escola anem caminant o amb una bici de segona (o tercera o vuitena mà, ja que no canvia de marxes i les rodes es desinflen si o si cada dos dies) o caminant. Al mercat hi anem caminant i tornem a casa en mototaxi.\nA la Marta, no sabem com s’ho fa, sempre li toca el motorista boig, que suposa sempre que tothom s’apartarà de la seva ruta. Si dibuixéssim els nostres recorreguts, farien un triangle on de la casa a l’escola seria un catet, de l’escola al mercat l’altre i del mercat a casa seria l’hipotenusa. I acompleix el teorema de manera curiosa: de casa a l’escola, 10 minuts, de l’escola al mercat 10 més i del mercat a casa 15 minuts a bon pas.\nComprem la carn els dimecres o els diumenges, ja que arriba fresca al mercat. Es molt impresionant veure totes les parts d’una vaca senceres, un cap amb els ulls oberts, mirant la darrera llum de la vida, tirat a terra, el fetge gegant,... La verdura arriba els dimarts i els divendres. Pollastres i formatge quasi cada dia. La llet, en bosses metàliques... Les conserves i la neteja cada tres setmanes a Santa Cruz.\nLa diversió aquí es xerrar amb els veins, i anar a veure una pinicula a l’esglesia. L’altre dia varen passar Alexander. Va ser curiòs veure les escenes de llit al lloc on hauria d’haver-hi el Crist darrera l’altar.\nMés privadament, podem veure pelicules a l’ordinador. Els DVD i els VCD son baratos de llogar (0.50 Euros) i això ens ha permés veure Lost in Translation, Kill Bill, Los piratas del Caribe i tot Star Wars. Els nens de darrera venen i es col•loquen a la finestra per mirar la tele. Els hi va agradar molt La amenaza fantasma, avui els hem comprat Shreck i Nemo... Jo, es que es una mica trist veure com miren per la teva finestra i et demanen veure una peli. Hem comprat cortines per quan volem més intimitat per sopar de vegades.\nPerò ja no hi ha res més que això i la radio. Curiositats musicals: canço molt de moda: “La fuerza del destino” (Mecano però no se si cantat per Mecano), rancheras mexicanes, música àrab i evidentment la cumbia i el bolero. De música autoctona aquí Santa Cruz poca.\nLlegim molt i més que llegirem amb el munt de llibres que han arribat. Ara estem kafkians, amb “La metamorfosi” i “El procès”, a part de rellegir “Les venes obertes d’America Llatina”\nEns arriben poques noticies d’Espanya ara que no estem vivint amb le sgermanes, doncs el diari el venen al costat del mercat i no hi anem cada día. Hem sabut de les eleccions basques (que es feien) però fins avui no n’hem sabut el resultat. De la elecció del Papa si que n’hem sabut i molt.\nSuposo que per espanya també han parlat molt. Aquí la reacció final ha estat: que be, ja hi ha nou Papa, però no s’ha comentat gaire el seu tarannà. Del futbol, aquí son tots mes madridistes que a la Castellana, així que si al final tenim la sort de guanyar la lliga, l’Eric es capaça de posar-se una samarreta del barça a l’arribar a l’escola.\nEns arriba correu, encara que depèn de quines cartes fan un camí llarg. Ens ha arribat una via Guatemala! Triga entre dues setmanes i un mes. Nosaltres responem tot per correu ordinari, ja que l’accés al mail està força restringit!\nNois, noies, familia, amics... us deixem fins a la propera. Potser es que la rutina ens envaeix, però estem molt be i contents... I si voleu col•laborar amb la tasca, el dia 7 de maig, a Les Corts, es fa la mostra d’entitats del barri. Allà estarà l’entitat que ens ha enviat, EDUCO... paseu i saludeu-los i ells us diràn si cal quelcom!\nUn petó i disculpeu la ortografia!\nHem penjat les darreres fotografies a


El Bages recull 91 tones de roba usada durant el primer semestre d'aquest any - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Fundació Humana promourà la reutilització i el reciclatge de les 188.000 peces recuperades\nredacció | manresa 08.08.2019 | 12:47\nEl primer semestre es van recuperar 188.000 peces HUMANA\nEl primer semestre es van recuperar 188.000 peces\nHumana Fundación Pueblo para Pueblo ha recuperat 90,9 tones de tèxtil usat a la comarca del Bages durant el primer semestre d'aquest any amb una finalitat social i ambiental. Aquest registre equival a 188.000 peces de roba que seran reutilitzades o reciclades i que veuran allargat el seu cicle de vida útil.\nHumana recull la roba a una quinzena de municipis de la comarca. Els llocs on es recupera més tèxtil són Santpedor (20,5 tones), Sant Joan de Vilatorrada (16,8 tones), Sant Vicenç de Castellet (10,2 tones) i Manresa (9,4 tones). Les donacions procedeixen dels contenidors verds on s'hi diposita la roba, el calçat, els complements i el tèxtil de llar que ja no s'utilitzen, però estan en bon estat i poden tenir una segona vida. El servei és gratuït i representa un estalvi important en les despeses de recollida i tractament de residus urbans.\nSegons la Humana, la reutilització i el reciclatge de tèxtil «té un benefici ambiental» ja que «contribueix a l'estalvi de recursos, la protecció del medi ambient i la lluita contra el canvi climàtic». Assegura que les gairebé 91 tones recollides de gener a juny representen un estalvi de 288 tones de CO2 a l'atmosfera.\nLa roba dipositada en els contenidors d'Humana té dues destinacions: el 85% es tracta a la planta de preparació per a la reutilització de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental) i la resta es ven a empreses de reutilització i reciclatge. Humana Fundación Pueblo para Pueblo és una organització que des del 1987 promou la protecció del medi ambient mitjançant la reutilització del tèxtil i duu a terme programes de cooperació a l'Àfrica, Amèrica Llatina i l'Àsia, i també d'ajuda local al territori més proper.\nLefties obre una 'flagship store' de 1.700 metres quadrats a Barcelona.


Publicat per Rosa Roig Celda de maig 25, 2015\nNota de les autores: contentes perquè l'esquerra reprén el present, compartim amb vosaltres, per riure, el toc d'humor i de realitat de les Donuetes, publicades al recull La dona que es rigué de Talleyrand, pel Petit Editor, i del qual som autores Manola i Rosa Roig.\nNena, he quedat ben farteta, ma mare me n’ha donat “per a salar”, que si Rajoy, que si Camps, que sí que vull anar que són bons xics. I jo, sense ganes, però mare si a vosté la pensió qui li la defensa són la gent d’esquerres, i els que vosté diu són de missa però no volen pagar ni un duro, que tot és per “als amiguitos del alma”. Ai, filla, no sé de què em parles… la meua amiga Conxin, que ho sap tot, diu que en la tele valenciana diuen que els bons són els del Papa; sí, filla, la tele de la Mare de Déu dels Desemparats... Fes el favor d’acompanyar-me a votar, quins nassos! per què no va amb la seua amiga? Quin mal caràcter que se t’ha fet, xiqueta! Arregla’m la papereta i no m’enganyes.\nDamunt la meu filla major s’encabronà en que volia passar la nit fòra de casa, acampada en la plaça. Però, nena si tu no coneixes a ningú, qui estàrà? Va Magda? Joan? I allí què penseu fer? I la gossa qui la trau, jo? Sí, si ja m’has explicat que el Strauss-Kanh va per ahí acaçant dones,i que cobra 700.000 euros, però tu saps què és el Fons Monetari? Si ni sabem llegir el que ens paguen de les accions de Telefònica… vine prompte, no et fies de ningú, ai filla! no sé si donar-te condons o tancar-te en pany i clau…I el menut que per dalt de tot vol anar de comunió. Nyas, coca! ell que ni està batejat, però clar els seus companys i companyes del cole sí. Xe, però no víviem en una societat moderna, sense monges ni capellans, europea? Però si açò és pitjor que quan jo era menuda… ara damunt t’has de mudar i fer-li un regal i anar a vore no sé què... Però si he d’anar a votar i acompanyar a ma mare i mudar-me per a la comunió… i la regla!\nEn fi s’ha acabat, i tornem a començar. Jo, com sempre, penjada de les meus manies i sense poder acudir a tot. He sentit a dir, perquè m’ho explicava la meua cosina, que ho va llegir al diari, que ens hem de mobilitzar, que la mobilització genera mobilització. Que quedar-se a casa no és massa bo per a la democràcia real. I jo dic, i si comencem per moure’ns en casa? La meua filla podria fer-se càrrec de l’animalet, arreglar-se l’habitació i plantejar-se fer alguna cosa sense preguntar-m’ho setanta vegades; i el meu fill podria arreplegar tot el que deixa escampat, anar a comprar a la Plaça i fer-me bona cara quan no arribe a temps a per ell;el meu home podria decidir-se a cuinar cada nit i a planxar dilluns i dimecres… Però clar, això compta com a mobilització?\nEtiquetes de comentaris: #eleccions 2015 #guanyal'esquerra Donuetes El Petit Editor jornada postelectoral manola roig rosa roig\nPilar Sànchez Alcaide, una mestra, un homenatge\nA cagar a la playa, Pepe Rubianes


El pastisser Joan Galimany i la metgessa Marta Sorribes fan un emotiu pregó de la Festa Major de Sants | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEl pastisser Joan Galimany i la metgessa Marta Sorribes fan un emotiu pregó de la Festa Major de Sants\nEl pregó d’enguany, que s'ha fet als Jardins de Can Mantega, tenia com a objectiu principal donar veu a dos dels col·lectius que han jugat un paper molt important durant la pandèmia: els sanitaris i els comerciants del barri. [[Vegeu reportatge fotogràfic i retransmissió de tot el pregó amb video]]\nEl pregó del pastisser Joan Galimany i de la metgessa Marta Sorribes ha inaugurat oficialment la Festa Major de Sants 2021. El pregó d’enguany tenia com a objectiu principal donar veu a dos dels col·lectius que han jugat un paper molt important durant la pandèmia: els sanitaris i els comerciants del barri.\nUna de les novetats del pregó d’enguany és el canvi d’ubicació, i és que no s’ha fet al tradicional parc de l’Espanya Industrial, sinó als Jardins de Can Mantega i calia inscripció prèvia per entrar dins del recinte perimetrat.\nEl pregó ha començat amb el parlament de l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, que ha rebut alguns xiulets. L’alcaldessa ha remarcat la necessitat de què hi hagi respecte entre el veïnat i que es respecti la diversitat. Ha comentat que ja s’està començat a veure la llum al final del túnel i que “esperem deixar enrere aquesta maleïda pandèmia aviat, però hem de mantenir alguns aprenentatges i especialment com és d’important cuidar-nos els uns als altres”.\nSeguidament, la presidenta del Districte de Sants-Montjuïc, Neus Munté, ha explicat que el pregó d’enguany era molt important perquè venia de part de “dos col·lectius molt importants en aquests anys de pandèmia”.\nEls parlaments abans del pregó també van servir per recordar a tots els que ens han deixat durant aquests darrers dos anys: l’Amadeu Soler i l’Antoni Piquer, Pol Bridgewater, vicepresident de la Federació de la Festa Major de Sants, els ha recordat així: “la cancel·lació de les festes va ser només una nota al marge, una pena petita al costat de penes molt més grans. Des dels carrers de Sants volem homenatjar a totes les persones que han estat al capdavant de la lluita contra l’epidèmia, al barri i arreu. I recordar als que ens han deixat, enguany lamentem haver de celebrar les festes sense la presència de l’Amadeu Soler i l’Antoni Piquer, dues persones molt implicades a la Festa Major”.\nUna vegada finalitzats els parlaments de les autoritats, va ser el torn dels pregoners. Joan Galimany i Marta Sorribes s’han anat intercalant a l’hora de parlar, passant-se la pilota. La complicitat entre els dos pregoners era evident, i és que cada vegada que s’havien de passar la paraula es picaven l’ullet. El pregó d’enguany ha sigut un dels més humans, i és que tant en Joan com la Marta han volgut plasmar la realitat que han viscut aquests mesos de pandèmia.\nLa directora del Centre d’Atenció Primària de Numància ha remarcat que cal “viure aquesta Festa Major com una recompensa, hem de gaudir dels retrobaments, però amb molt de respecte i respectant totes les mesures restrictives per superar d’una vegada el maleït covid”, donant importància al fet de no retornar enrere amb els contagis.\nJoan Galimany ha plasmat el que s’ha viscut des del comerç, una situació molt complicada que a vegades ha comportat a la “reducció de plantilla”. El pregoner ha volgut dedicar unes paraules a tots els carrers de Festa Major i també ha recordat els aniversaris de Finlàndia, Alcolea de Baix i Plaça de la Farga. A més, aprofitant que avui és Sant Bartomeu ha fet públic el seu prec: adaptar l’estació de metro de Plaça de Sants amb escales mecàniques. Per últim, ha acabat el seu pregó demanant que el veïnat “compri a Sants” i “que doni vida als carrers”.\nL’acte del pregó ha finalitzat amb els parlaments del regidor del Districte, Marc Serra, que ha remarcat la importància dels comerciants i sanitaris, però també a les caixeres de supermercats, a les treballadores de la neteja… tota aquella gent que es dedica “a fer aquesta feina invisible”. Ha volgut felicitar a les comissions dels carrers que s’han adaptat a les noves mesures malgrat que els canvis constants i per últim ha fet una crida als homes perquè “no siguin còmplices i fer que les dones se sentin segures a l’hora de tornar a casa i no puguin gaudir de la Festa Major”.\nClicant al reproductor de youtube podeu veure la retransmissió del pregó de la Festa Major de Sants 2021.\nClicant al reproductor d’audio podeu escoltar la retransmissió del pregó de la Festa Major de Sants 2021 (Sants 3 Ràdio).


El Clínic, millor hospital de Catalunya per quart any consecutiu segons l’IEH « Bloc del Clínic\nL’Hospital Clínic de Barcelona encapçala el rànquing de Catalunya de l’Índex d’Excel·lència Hospitalària (IEH) per quart any consecutiu, i se situa en la tercera posició del rànquing nacional, per darrere de la Fundación Jiménez Díaz i l’Hospital Universitario La Paz. Aquest índex l’elabora l’Instituto Coordenadas de Gobernanza y Economia Aplicada i es basa en diverses enquestes realitzades a prop de 2.000 professionals de la salut a tota Espanya.\nLa segona posició al rànking autònomic de l’IEH, l’ocupa l’Hospital Vall d’Hebron, seguit de l’Hospital Quirónsalud Barcelona, el Centre Mèdic Teknon i l’Hospital de Bellvitge.\nA nivell nacional, a més del Clínic, que ocupa la tercera posició, hi ha tres hospitals més al top 10 dels millors hospitals espanyols: l’Hospital Vall d’Hebron, l’Hospital Quirónsalud Barcelona i el Centre Mèdic Teknon, que ocupen la setena, vuitena i desena posició, respectivament.\nL’IEH mesura l’excel·lència sobre la base dels resultats i percepcions dels professionals que treballen als centres o al seu entorn. I entén l’excel·lència hospitalària com la suma de qualitat assistencial, atenció personalitzada i eficiència dels recursos, amb uns resultats que transcendeixen el nombre total de serveis oferts als centres per centrar-se en la seva qualitat i valoració.\nLa Paz i el Clínic lideren per cinquè any consecutiu la llista dels hospitals públics amb millor reputació d’Espanya\nEl Clínic escala fins a la segona posició en el rànquing hospitalari de l’excel·lència\nHospital Clínic, IEH, Índex d'Excel·lència Hospitalària, Instituto Coordenadas


La covid-19 protagonitza els treballs dels finalistes als XII Premis Carles Rahola de Comunicació Local - Empordà\nDavid Aparicio i Toni Ferragut es disputen el guardó de millor fotografia de premsa\nACN 17.02.2021 | 17:32\nUna de les imatges finalistes als Premis Rahola DAVID APARICIO\nUna de les imatges finalistes als Premis Rahola\nLa pandèmia i les conseqüències que ha deixat en diferents àmbits protagonitzen bona part dels treballs seleccionats com a finalistes dels XII Premis Carles Rahola de Comunicació Local. De quinze obres finalistes, sis d'elles estan centrades en la covid-19. En la categoria de Millor Fotografia de Premsa, David Aparicio i Toni Ferragut es disputaran el premi presentant dues imatges fetes en centres sanitaris. Aparicio mostra la duresa d'un dia a la UCI del Trueta, mentre que Ferragut ho fa amb una fotografia on es veu personal sanitari atenent un home gran. En la categoria de Millor Treball Informatiu en Premsa, 'La Republica' opta al guardó pel dossier 'Històries de la covid'.\nLa pandèmia ha afectat a tota la societat i això s'ha traduït en informació, notícies i reportatges que els periodistes han cobert al llarg del 2020. Part d'aquest volum d'informació que han generat els periodistes gironins durant la crisi sanitària centra, ara, bona part dels treballs finalistes en els XII Premis Carles Rahola de Comunicació Local.\nDe les quinze peces finalistes en les diverses categories dels premis, sis d'elles són per a treballs relacionats amb la pandèmia. Un exemple són les dues imatges que opten al premi Millor Fotografia en Premsa del 2020. David Aparicio ha estat escollit com un dels finalistes amb una instantània de diversos treballadors de l'UCI del Trueta atenen un pacient per covid-19.\nEl Govern identifica 27 projectes per optar als fons europeus Next Generation.\nPer altra banda, Toni Ferragut també és finalista amb una fotografia d'un centre sanitari. En aquest cas, en la imatge es pot veure tres treballadors atenent un home gran que va amb mascareta d'oxigen.\nEn l'apartat de Millor Treball Informatiu en Premsa hi ha tres finalistes. El primer d'ells és Xevi Xirgo pels reportatges sobre 'Els papers d'Urkullu en la negociació basca' que es van publicar a 'El Punt Avui'. La revista 'La Republica' aconsegueix dues nominacions. La primera és per Teresa Màrquez pel reportatge 'Decideixo morir' i la segona és per un treball coral fet per dotze redactors. Es tracta del dossier 'Històries de la covid', en què fa una sèrie d'entrevistes a perfils molt diversos per explicar un moment excepcional.\nEl Millor Treball Informatiu en Ràdio, el jurat ha decidit convertir en finalistes els periodistes de Ràdio Vilafant pel programa 'La pesca engresca' i Pau Masó, de Ràdio Olot, pel programa '2020: l'any en què trontolla tot'.\nEn la categoria de televisió, Martí Albesa es disputarà el guardó amb Albert Brosa. El primer presenta 'Sangita', un documental emès en el programa '30 minuts' de TV3. Brosa opta al premi amb 'El despertar', un programa d'Olot Televisió que també explica com la pandèmia ha canviat la quotidianitat del dia a dia.\nDins del premi a Millor Informació Digital, Josep Lluís Vidal presenta 'Podcast per Whastapp' de 'laselva360'. Aquesta proposta ha captat l'atenció del jurat per la capacitat d'adaptar i replantejar la informació de proximitat. Per altra banda, hi ha Dolors Gibert amb 'Confinament. La finestra indiscreta'. El document detalla des d'un punt de vista personal el moment que ens ha tocat viure.\nEls finalistes pel premi a Millor Projecte de Comunicació Periodística són Martí Albesa i Sara Montesinos per 'Forjant Futurs' i Pau Planas i Rocío Rodríguez per 'La revista de la Tornada'. Aquest últim, és un projecte que aposta per la cultura fora dels circuits oficials.\nPer últim, la categoria de Millor Iniciativa de Comunicació Institucional hi ha Carlus Gay, Àlex Boix i Carolina Treviño per '10 dones il·lustres, 10 il·lustradores'. Es tracta d'un projecte cultural de l'Ajuntament de Platja d'Aro que rescata dones amb una trajectòria professional amb un bon treball d'il·lustració. Els altres finalistes són Clara Sànchez-Castro i Artur Àlvarez per l'entrega dels Premis Corona Cultura.


\tAsociación española de franquiciadores en Expofranquicias\nL’ AEF torna a la seva cita anual amb Expofranquicia\nPublicat: 20 abril, 2015\nL’ Asociación Española de Franquiciadores (AEF) estarà present un any més a Expofranquicia, que celebrarà la seva 21a edició del 23 al 25 d’abril, al Pavelló 4 del recinte firal d’ IFEMA a Madrid.\nL’ Asociación Española de Franquiciadores exposarà a l’estand 4D01 d’aquesta fira, on informarà i assessorarà a totes aquelles persones interessades en el sistema de franquícies. L’AEF també col·labora en l’organització del Foro Madrid Franquicia amb ponències durant els tres dies de fira, en dos espais diferents: l’ Escuela de la Franquicia i l’ Observatorio de la Franquicia.\nAixí també l’ AEF promou, junt amb el propi Saló, la presència d’un Pavelló internacional integrat per marques y associacions de diferents països.\nEn paraules de Xavier Vallhonrat, President de l’ AEF, “Expofranquicia s’ha convertit en un Saló de referència en el panorama firal espanyol i, a l’igual que fem amb totes les fires associades a l’ AEF, assistim com expositors i ens impliquem en l’organització del seu Foro Madrid Franquicia, posant-nos a disposició de qui vulgui conèixer més en detall tot allò relatiu al funcionament del sistema de franquícies”.\nPor la seva banda, Eduardo Abadía, Director Gerent de l’ AEF, considera que “aquest any, a més a més d’exposar i col·laborar en les jornades tècniques, ens hem implicat amb Expofranquicia en reforçar el caràcter internacional de la feria amb el Pavelló integrat per marques nord-americanes i brasilines, així com les associacions de franquícies de Brasil, França, Itàlia i Portugal”.\nL’ Asociación Española de Franquiciadores (AEF) es fundà fa 21 anys i actualment està integrada per 184 socis, la facturació dels quals representa el 62% del sistema de franquícia a Espanya.\nEls objectius de l’ AEF són els de representar i velar pels interessos de la franquícia així com fer d’interlocutor amb l’Administració i donar-la a conèixer a altres mercats, a través de la seva presència a diferents fires de franquícia internacionals.\nAixí mateix l’ AEF és membre de la Federación Iberoamericana de Franquicias (FIAF), i de l’European Franchise Federation (EFF).\nContacta directament amb L’ AEF torna a la seva cita anual amb Expofranquicia\nDades de L’ AEF torna a la seva cita anual amb Expofranquicia\nMínim d'habitants per població\nDimensió mínima del local


El sorteig deixa un difícil camí per a Nadal\n01 març 2021 20:49\nEfe | 15 octubre 2007\nRes sembla fàcil per al suís Roger Federer, però tampoc pel mallorquí Rafel Nadal a el Mútua Madrilenya Màsters Madrid que comença avui, i en el qual el camí d'ambdós cap a la final apareix ple de seriosos obstacles, ja que cap d'ells no ha participat en cap torneig aquest mes.\nAmb Carles Moyà i David Ferrer com ajudants per dilucidar els aparellaments de primera ronda i Manolo Santana, director del torneig, com a testimoni, Federer va conèixer que el seu primer rival a la seva tornada al Madrid Arena, on va triomfar l'any passat, serà el guanyador del duel entre l'austríac Jurgen Melzer i el nord-americà Robby Ginepri, de la fase prèvia.\nA Nadal també li tocarà esperar, ja que el seu primer escull sortirà de l'enfrontament entre el xipriota Marcos Baghdatis i el romanès Andrei Pavel. Els dos màxims favorits no competeixen des del mes de setembre.\nEn el cas de Nadal des del dia 5 de setembre, quan va ser eliminat per David Ferrer a l'Obert dels Estats Units, i en el de Federer, després de quedar campió a Nova York per quarta vegada i col·laborar després en la victòria contra la República Txeca en l'eliminatòria per la permanència en el Grup Mundial, guanyant els seus dos partits individuals.\nEl sorteig es va realitzar a la mateixa pista central del complex, just després que Carles Moyà i Federer disputassin un partidet d'entrenament. «El número 1», va dir Moyá en acabar, referint-se a l'helvètic, que va estar «vigilat» des d'una de les cadires dels aplegapilotes per la seva al·lota i mànager Mirka Vavrinek.\nCarles Moyà, catorzè cap de sèrie, s'enfrontarà al vencedor del duel entre Juan Carlos Ferrero i el colombià Alejandro Falla, provinent de la fase prèvia.


Guillem Guifré (Cerdanya, ? - 24 de gener de 1075) fou bisbe d'Urgell. Membre de la casa comtal de Cerdanya era fill del Comte Guifré II de Cerdanya i de la seva tercera muller Guisla de Pallars, àlies Ermengardis. Els seus germans eren Ramon Guifré, successor en el comtat del seu pare, Guifré arquebisbe de Narbona, Berenguer Guifré, bisbe de Girona, Bernat Guifré, comte de Berga i Arduí.\n24 gener 1075\n1041 – 24 gener 1075\n← Eribau d'Urgell – Bernat Guillem →\nGuifré II de Cerdanya i Guisla de Pallars\nGuifré de Cerdanya, Ramon I de Cerdanya, Bernat I de Berga i Berenguer Guifré\nGuillem Guifré assistí al concili de Narbona del 1043, en què es procedí contra els invasors dels béns del monestir de Cuixà. El 1050 consagrà les esglésies de Sant Joan in castro Castello, i la de Sant Romà de Perles. El 27 de setembre de 1055 assistí al concili convocat pel seu germà a Narbona. El 1057 consagrà l'església de Sant Fèlix, Sant Joan i Sant Pere in castro Alos i la de Sant Sadurní in valle Lordensi in villa de Petra de Sogar. El 12 d'abril de 1065 assistí a la donació de Sança darrera muller del Comte d'Urgell Ermengol III feu a l'església de Sant Pere d'Àger. També assistí al concili de Girona de 1068, presidit pel cardenal Hugo Cándido. L'any següent consagrà l'església de Santa Maria de Mur, fundada pels comtes de Pallars, Ramon i València. L'any 1070 consagrà l'església de Solsona que feu el bisbe amb el seu germà, l'arquebisbe de Narbona. L'obra de construcció fou costejada principalment pel bisbe Guillem Guifré, essent també posseïdor del Castell de Solsona per donació que en feren els comtes Ermengol III i la seva muller Clemència a ell i la seva església. L'octubre de 1073 rebé homenatge dels veïns de Turrefracta (Torrefeta?).\nVa acabar el seu pelegrinatge per la terra de manera tràgica. Amb motiu d'un viatge als Pallars, va ser assassinat el 24 de Gener de 1076. Aquest crim va ser imputat a Folch, vescomte de Cardona, per desavinences que aquest va tenir amb el nostre bisbe. El seu cadàver, però, va ser exhumat a la catedral d'Urgell.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Guillem_Guifré&oldid=27620282»\nDarrera modificació: 24 juny 2021 a les 09:04\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 juny 2021 a les 09:04.