El GOB demana incorporar el Prat de Maristany i l’Estany dels Ponts al Parc Natural de s’Albufera\n#Albufera#GobPORNampliació parc natural\nEl Pla d’Ordenació de Recursos Naturals (PORN) de s’Albufera de Mallorca és un instrument imprescindible i globalment molt positiu. Recordem que s’Albufera és l’únic espai protegit de les Balears que no compta amb un PORN, ja que es va declarar l’any 1988 quan encara no era obligatori que els parcs naturals disposassin d’aquest document de planificació.\nEl PORN planteja un aspecte fonamental, com és l’ampliació del parc natural per tal d’incorporar àrees perifèriques ocupades per hàbitats naturals i que l’any 1988 es varen deixar fora de l’àmbit protegit. Així, el PORN planteja ampliar el parc de les 1.642 hectàrees actuals a les 2.059 del nou àmbit protegit.\nD’altra banda, i com aspecte molt destacable, es defineixen les categories de zona perifèrica de protecció i de corredor ecològic, dues figures que si bé no formaran part del parc natural sí que estaran sota la protecció del PORN, i per tant impliquen la regulació de diversos usos, prohibint-se determinades infraestructures.\nPrecisament aquí rau l’aspecte que, en opinió del GOB, és «més millorable». «A la proposta es planteja la figura de corredor biològic per al Prat de Maristany i per a l’Estany dels Ponts, dos espais que són molt més que simples connectors entre espais, ja que són molt extensos i tenen prou entitat ecològica pròpia. De fet recentment el Prat de Maristany ha estat declarat Zona d’Especial Protecció per a les Aus (ZEPA) en raó de la seva importància avifaunística. Davant això, a l’escrit d’al·legacions hem proposat la incorporació d’aquestes dues zones humides al Parc Natural».\nEn general el PORN es planteja com un instrument «molt complet i ajustat a les noves necessitats del Parc Natural, quan ja s’han superat les tres dècades des de la declaració». Una vegada s’aprovi el PORN, s’haurà d’enllestir el corresponent PRUG (Pla Rector d’Ús i Gestió), instrument fonamental de planificació a mig termini i que s’Albufera no té actualitzat (el darrer que s’aprovà correspon al període 1999-2002).


Imatge de la III edició dels 10km de Vilafranca\nPrimer de tot, donar les gràcies per oferir-me aquest espai on crec que puc aportar el meu petit gra de sorra parlant de coses que m'interessen i sobretot m'agraden. No sóc entrenador esportiu, no tinc cap títol i tampoc guanyo medalles i copes. Parlar d'esport en aquest blog doncs, significa parlar de lleure i fer salut recorrent les que jo considero que són les millors curses, marxes i proves de la comarca per gaudir de l'esport. No trobareu ni crono's, ni resultats, ni entrenaments específics. Tan sols divertir-se fent esport amb una informació que us pot ser útil per escollir una prova o una altra.\nAquest mes de gener hi ha proves per a tots els gustos però destacarem els 10 kilòmetres de Vilafranca que se celebra el pròxim diumenge 25 de gener al matí i que està organitzada per Fondistes Penedès . Una cursa de dues voltes al circuit que transcorre pels carrers de Vilafranca i que permet 'sortir' del centre, vorejar la via i tornar als llocs més emblemàtics de la ciutat com són la Basílica de Santa Maria o la plaça de la Vila. És un circuit totalment pla que transcorre per asfalt i apte per a tots els públics perquè en les darreres edicions fins i tot he vist gent empenyent cotxets de nens petits. L'any passat (2014) van assolir la xifra de 1714 inscrits tot coincidint amb la celebració del Tricentenari a Catalunya. Tot i la quantitat de gent que surt a córrer per Vilafranca aquell dia, es pot córrer de manera tranquila i sense empentes, gràcies també a la sortida per calaixos. (pels no gaire entesos, la sortida per calaixos significa que cadascú té un dorsal d'un color que se li assigna per part de l'organització. D'aquesta manera la sortida és esglaonada i per exemple, davant de tot surten els de color blanc, després vermell, verd, etc. i així t'assegures que les persones que tens al costat abans de sortir són del teu mateix nivell o similar i no hauràs de deixar passar ni tampoc empènyer als que van més tranquils que tu).\nEl preu és de 13'5€ i tot i que crec que els preus a les curses en general són abusius, podria dir que és ideal per una prova d'aquest nivell. No m'importa pagar 13'5€ si l'organització és correcta, si no fas cua per recollir el dorsal, si tens un servei d'assistència 'per si de cas' ben muntat o tens una samarreta 'tècnica' amb cara i ulls. I sobretot, cosa que valoro molt i la gent que em coneix ho sap: una bona recuperació en forma de menjar i beure en finalitzar. Els darrers anys: coca i pa amb xocolata, begudes isotòniques, fruita i aigua. Genial.\nPels que sou de fora i voleu aprofitar el dia per Vilafranca, teniu mil opcions enoturístiques, gastronòmiques i culturals per visitar amb família o amics. Us podeu informar a la web de l'Ajuntament de Vilafranca . Recordeu que les inscripcions es poden fer al web fins al proper diumenge 18 de gener.\nI em sembla que no em deixo res. vaja sí, allò del Cruyff: sortiu i ''disfruteu''!


EL BLOC DE LA MEDIATECA: de gener 2016\nEL DIA 30 DE GENER ÉS EL DIA ESCOLAR DE LA NO VIOLÈNCIA I LA PAU (DENIP)\nDes de fa 52 anys, es celebra l’objectiu de promoure la cultura de pau, la noviolència i la resolució pacífica dels conflictes entre els infants i els joves.\nL’edició del 2016 es proposa de tractar el tema dels refugiats. D’on i per què fugen els milers de persones que en els darrers mesos arriben a les fronteres d’Europa? Com els acollim? Com és la vida a l’exili?\nSovint els més joves es queden només amb les impactants imatges de la televisió on un gran nombre de persones intenten arribar a Europa a qualsevol preu, arriscant la seva vida i la dels seus fills. De vegades, aquestes persones són vistes com una amenaça al nostre estat del benestar i fins i tot hi ha grups xenòfobs que es mostren amenaçadors amb elles.\nLA PROPOSTA D'AQUEST ANY ÉS INTENTAR ENTENDRE MILLOR ELS MOTIUS I L’EXPERIÈNCIA D’AQUELLS QUE HAN DEIXAT CASA SEVA SENSE SABER AMB QUÈ ES TROBARAN PEL CAMÍ I EN EL LLOC DE DESTÍ.\nJORDI SIERRA I FABRA I LUIS LEANTE guanyadors de la XXIV edició del Premio Edebé de Literatura Infantil i Juvenil.\nJordi Sierra i Fabra (Barcelona, 1947), amb la novel·la "El aprendiz de brujo y Los Invisibles",\ni Luis Leante (Caravaca de la Cruz – Murcia, 1963), amb la novel·la "Huye sin mirar atrás",\nsón els guanyadors de la XXIV edició del Premi EDEBÉ de Literatura Infantil i Juvenil.\nSi per a Sierra i Fabra és un nou reconeixement a la seva dilatada carrera, per a Luis Leante és la consolidació com a autor de literatura infantil i juvenil.\nMATERIAL ANY RAMON LLULL\n- Auca de Ramon Llull a “La paret de les auques”, sobretot per a l’alumnat d’ESO\n- Pàgina sobre Ramon Llull elaborada pels alumnes de l’INS Joan fuster\nAquest curs 2015 – 2016 es celebrarà L’Any Llull. Tindrà lloc entre el mes de novembre de 2015 i el mes de novembre de 2016.\nL’objectiu és divulgar la vida i obra de Ramon Llull, tot un referent per a la llengua i la literatura catalana.\nLa declaració de l’any 2016 com a any de celebració de l’Any Llull va ser aprovada pel Govern de la Generalitat el març passat. Se celebrarà el 2016 coincidint amb el setè centenari de la mort de l’escriptor i pensador nascut a Ciutat de Mallorca, un dels màxims exponents de la cultura i el pensament a Europa. En el marc de la commemoració, està previst programar conferències, exposicions, concerts, projectes editorials, acadèmics i educatius per a la divulgació de la vida i l’obra de Ramon Llull en tots els seus vessants.\nL'originalitat del seu pensament i la qualitat sense parió de la seva literatura han fet de Ramon Llull la figura més destacada arreu del món de la cultura catalana de tots els segles. La seva obra, escrita principalment en català i llatí, i probablement també en àrab, ha tingut una gran influència entre grans pensadors, des del mateix segle XIV fins als nostres dies. Els seus llibres han estat editats i traduïts a desenes llengües als centres de cultura i estudi més prestigiosos d’arreu del món.


El Cucut, una llibreria que ens ajuda a entendre el món\nEl món literari celebra els 25 anys de La llibreria de Torroella de Montgrí\nELISABET ESCRICHE TORROELLA DE MONTGRÍ Actualitzada el 04/04/2012 00:00\n260x366 L'expresident Jordi Pujol va fer el brindis d'honor al costat de la copropietària d'El Cucut de Torroella, Maria Teresa Calabús. / CÈLIA ATSET L'expresident Jordi Pujol va fer el brindis d'honor al costat de la copropietària d'El Cucut de Torroella, Maria Teresa Calabús. / CÈLIA ATSET\n"Quants esglaons dius que puges per arribar a casa?", pregunta el propietari de la Llibreria 22 de Girona, Guillem Terribas, a l'escriptor Josep Maria Espinàs. "Un total de 140, però només quan s'espatlla l'ascensor", li respon. A tres metres ben just, en unes carpes instal·lades a peu de carretera, l'expresident de la Generalitat Jordi Pujol està signant una dedicatòria a una noia d'uns 14 anys que l'observa amb ulls d'admiració més pel que ha sentit d'ell que no pas pel que ha viscut. Just a la taula del darrere, el Toni i el Ferran, carnissers de Torroella de Montgrí, alimenten els convidats amb els embotits fets a casa i la Glòria i el Xicu els donen begudes. També es poden tastar els pastissos de xocolata que ha fet Maria Teresa Calabús, la copropietària de la llibreria El Cucut, que ha deixat la recepta al costat de la safata.\nL'ocasió s'ho mereix: El Cucut fa 25 anys i ha decidit celebrar-ho amb un berenar que tot i batejar-lo com a literari és, bàsicament, familiar. Hi són representats tots els esglaons del món de l'escriptura: des d'editors com Pilar Bertran, d'Edicions 62, fins a llibreters com el president del Gremi de Catalunya, Antoni Daura; escriptors com el mateix Espinàs i Pujol -que com a bon publicista porta a la mà el tercer volum de les seves memòries, que acaba de sortir a la venda-, i, evidentment, els lectors.\nEls parlaments són curts, emotius i tenen com a protagonista la propietària d'El Cucut. "Proposo que algun llibreter de la ciutat vingui a fer pràctiques amb tu a l'Empordà", li diu la representant d'Edicions 62. "Gràcies, Maria Teresa, per ser un referent en el nostre món", afirma la presidenta del Gremi de Llibreters de Girona, Maria Carme Ferrer. "Heu fet molt bona feina", afegeix l'alcalde de Torroella, Jordi Cordón. Després de tants elogis, que resisteix sense que se li trenqui la veu, Calabús demana a l'expresident de la Generalitat que sigui l'encarregat de fer el primer brindis. Pujol demostra un cop més que és el de sempre i, tan bon punt comença, felicita la llibretera i li deixa clar que no farà cap brindis "però sí un discurs diferent". Amb la boca petita també es compromet a ser breu, tot i que sap perfectament que no ho aconseguirà. "Has muntat un espectacle a base de llibres, molts dels quals són escrits en llengua catalana, que tu m'assegures que vens", explica. "Això no és fàcil tenint en compte el moment complicat en què vivim", afegeix. Arribats a aquest punt, fa una pausa del seu fil argumental, mira Calabús i li reclama que no li ha portat una copa de cava, ella li ofereix la que té a les mans i amb tota naturalitat Pujol li respon: "Està buida i tan malament tampoc estem". Continuen els elogis i, acabat el primer brindis, es tornen a formar grupets en què es parla una mica de tot, des de les vacances fins a l'últim llibre que s'ha llegit. A l'interior de la llibreria, Espinàs atén una senyora de 72 anys que li demana que li dediqui el seu llibre El meu ofici . L'escriptor s'interessa per la seva lectora i al final li diu: "Només li demano una cosa: que per molts anys tingui aquesta bona cara".\nEntre brindis i brindis la vetllada s'acaba, però els responsables d'El Cucut no volen oblidar-la. Han posat com a repte fer entre tots els assistents un llibre del qual només hi ha el títol, Brindis del berenar literari . El quadern comença: "Escrivim i llegim per entendre el món. Per tant, la llibreria és un lloc que ens ajuda a entendre el món, tota una responsabilitat i un privilegi. Gràcies per l'esforç i l'empenta i endavant". Quin serà el futur d'aquest nou llibre? La resposta és tota una incògnita, potser seran necessaris 25 anys més per esbrinar-ho.


Com es pot estalviar en aire condicionat | VidaCaixa Blog\nMalgrat que l’estiu pot ser insuportable a molts llocs d’Espanya, tots podem estalviar en aire condicionat. En realitat, tots ho hem de fer. Perquè el consum d’electricitat al nostre país per refrigeració supera l’11% del total.\nLes empreses i les llars gasten molts recursos i diners a refrigerar les seves instal·lacions. Però el nostre planeta no es pot permetre un consum energètic tan elevat i, a més, molts d’aquests dispositius generen CO2, la qual cosa incrementa l’efecte hivernacle i agreuja l’escalfament global.\nHem de consumir energia de manera responsable: és la nostra obligació, i el millor és que ho podem fer fàcilment. Per això et volem explicar com es pot estalviar amb l’aire condicionat de manera senzilla.\nLa despesa en aire condicionat\nL’aire condicionat és necessari per fer més suportable l’arribada de la calor, però és important tenir present les conseqüències per a la teva salut si en fas un ús irresponsable i inadequat. Et sembla raonable que, en ple estiu, passem fred a casa? Els canvis de temperatura en entrar i sortir d’espais climatitzats poden provocar refredats i problemes de gola.\nÉs per això que t’has de plantejar una pregunta inicial: quina és la temperatura ideal de l’aire condicionat per estalviar sense deixar d’estar a gust? El 85% dels usuaris solem connectar-lo a uns 20 o 21 graus, cosa que és un autèntic disbarat. Cal tenir en compte que cada grau de més implica un consum addicional del 8%.\nPer seleccionar la temperatura ideal hem de tenir clara una premissa: no hi hauria d’haver més de 12 graus de diferència entre la temperatura de fora i la de dins de casa teva. És a dir, seleccionar una temperatura entre els 24 i els 26 graus és una decisió molt més raonable.\nQuines són les claus per estalviar en aire condicionat?\nSeleccionar una temperatura moderada et farà estalviar en la factura mensual, però també hi ha altres trucs per mantenir fresca casa teva i seguir estalviant. Te’ls detallem tots a continuació:\nCompra un aparell eficient. Tots els electrodomèstics tenen una etiqueta identificadora que indica el seu grau d’eficiència. És a dir, decanta’t pels equips amb classificació energètica A+++ i podràs estalviar fins a un 40% d’energia.\nRegula la humitat de l’ambient. La reducció de la humitat també permetrà que l’aire condicionat no s’hagi de posar excessivament baix, ja que l’aire sec redueix la sensació tèrmica de calor.\nAprofita el mode Eco del teu dispositiu i estalviaràs un 30%.\nApaga’l a la nit. És més saludable obrir les finestres per refrescar la casa de manera natural. I seran moltes hores diàries les que t’estalviaràs!\nObre o tanca les persianes segons el que interessi a cada moment del dia. Aprofita les hores en què es registren temperatures més baixes (durant les primeres hores del matí i a la nit) per ventilar la casa o l’habitació.\nFes un bon manteniment del teu equip: neteja’l, renova’n els filtres i tingue’l sempre en bon estat.\nEl consum energètic total varia en funció de molts factors. Els principals, que ja hem comentat, són la temperatura de l’aire condicionat i el temps que el tenim encès. Això no obstant, també el model, el tipus de l’estança que es vol refrigerar, la quantitat de finestres i el clima exterior influeixen poderosament en l’estalvi o despesa finals.\nUn petit gest com reduir la temperatura mitjana de la teva climatització és a les teves mans. El nostre planeta t’ho agrairà. Comença ara!


La societat espanyola està més cohesionada i menys polaritzada que les seves institucions polítiques, segons l'Enquesta ICIP-EsadeEcPol - ICIP\nLa societat espanyola està més cohesionada i menys polaritzada que les seves institucions polítiques, segons l’Enquesta ICIP-EsadeEcPol\nLa polarització s’ha presentat com un tret característic de la política espanyola en els últims anys, però l’Enquesta sobre la polarització i la convivència a Espanya 2021 elaborada per l’ICIP i el Centre de Polítiques Econòmiques d’Esade (EsadeEcPol) revela que la societat està més cohesionada del que suggereix el debat públic. L’estudi, que mesura diversos focus de polarització a set comunitats autònomes i en el conjunt de l’Estat, conclou que la crispació política no és reflex d’una fractura social i apunta a un bon nivell de convivència a Espanya.\nEls partits polítics apareixen com a principal focus de polarització afectiva (la que es defineix per la distància entre els sentiments cap al grup amb què ens identifiquem i els que manifestem cap als altres), segons l’enquesta publicada aquest dimarts. Al contrari, dins del mateix àmbit de polarització afectiva, l’aspecte territorial és un focus de tensió considerablement inferior al polític. I la societat mostra un bon nivell de cohesió en altres aspectes com la confiança interpersonal i temes ideològics com la igualtat de gènere.\n“La bona notícia de l’informe és que la valoració de la convivència i de la confiança interpersonal és bona”, ha assenyalat Sandra León, investigadora d’EsadeEcPol i coautora de l’informe, que ha destacat també, la “perspectiva territorial” com una altra de les principals aportacions de l’estudi. “Aquesta heterogeneïtat territorial passa sovint desapercebuda en els estudis on l’enfocament és exclusivament estatal”. També Kristian Herbolzheimer, director de l’ICIP, considera que “l’enquesta indica que la crispació política no és un reflex de la realitat social”.\nPolarització identitària i ideològica\nLa dimensió identitària de la polarització (la relacionada amb la manera en què definim la nostra pròpia identitat en oposició a la d’altres) mostra també àmbits de consens. El gènere, la comunitat autònoma o la classe social són les tres característiques que menys s’associen a la identitat: només un 20% de la població els considera “bastant” o “molt” importants.\nEn l’àmbit ideològic, l’enquesta mostra consensos transversals entorn de diversos temes, com la igualtat de gènere: un 75% de la ciutadania dona suport, per exemple, al fet que se sancioni a empreses que paguin menys a les dones per la mateixa feina. També hi ha un suport majoritari que les persones transgènere puguin canviar el sexe recollit als seus carnets d’identitat o a la redistribució mitjançant impostos i transferències monetàries de llars més riques a més pobres.\nEn l’extrem oposat, el desacord ideològic més gran es produeix en opinar sobre la transició a la democràcia. Gairebé la meitat de la població a Catalunya no la veu com a motiu d’orgull (3,75 punts), mentre que a Madrid és la meitat la que està totalment d’acord (6,75). Un altre aspecte que genera opinions divergents és l’organització territorial: mentre a Catalunya i al País Basc hi ha àmplies majories a favor d’un model més descentralitzat, a Madrid la majoria prefereix més recentralització. Aquesta opció s’imposa també lleugerament en les altres comunitats cobertes per l’informe: Andalusia, Comunitat Valenciana, Extremadura i Galícia.\nConfiança i convivència\nEls ciutadans mostren un alt nivell de confiança interpersonal, que supera l’aprovat tant en el conjunt de l’Estat com en les comunitats autònomes analitzades. També la convivència obté una valoració positiva en totes les dimensions i territoris, encara que amb diferències significatives segons el nivell: des del 7,22 en el cas de barri/municipi i el 7,02 en el de comunitat autònoma, en l’extrem superior, fins al 5,85 en el conjunt d’Espanya, en l’extrem inferior. El territori amb pitjor valoració de la convivència en aquestes tres dimensions és Catalunya, si bé amb diferències moderades davant la mitjana estatal.\nLa confiança interpersonal contrasta amb una confiança generalment baixa en les institucions: cap de les administracions no aconsegueix un aprovat en confiança ciutadana. Els governs locals i la Unió Europea obtenen una millor qualificació que el govern central i els autonòmics. En particular, el govern central suscita les pitjors valoracions: és l’únic nivell d’administració amb un suspens a totes les regions enquestades. Per comunitats autònomes, Catalunya és el territori amb menor confiança institucional en les administracions de tots els nivells i la que dona una nota pitjor al seu govern autonòmic (4,1), mentre que el País Basc dona la millor (5,37).\nAquesta dada és entre “les no tan bones notícies” de l’estudi, ha assenyalat Sandra León, juntament amb el fet que “la polarització afectiva partidista és molt intensa” i la divisió entorn de temes com la transició a la democràcia o les preferències sobre la qüestió territorial. Herbolzheimer ha apuntat també al factor institucional com una de les conclusions negatives de l’estudi: “Determinats discursos i actituds polítiques estan afectant la confiança en les institucions, la qual cosa posa en risc el funcionament democràtic.”\nL’enquesta, amb un marge d’error de l’1%, va ser realitzada entre el 22 d’octubre i el 12 novembre de 2021 partint de 7.189 entrevistes a residents a Espanya de 16 anys en endavant, dividides en 1.500 per al conjunt de l’Estat i mostres afegides de 800-806 en set comunitats autònomes: Andalusia, Catalunya, Comunitat Valenciana, Extremadura, Galícia, Madrid i el País Basc.\nL’enquesta ICIP-EsadeEcPol forma part de la línia de treball de l’ICIP “Diàleg social i polític“, des de la qual l’ICIP ofereix eines d’anàlisi, gestió i transformació de conflictes, a partir de la promoció del diàleg i l’estudi de la polarització.\nAquesta és la tercera enquesta que porta a terme l’ICIP sobre polarització i convivència. La darrera, l’Enquesta ICIP 2020 sobre convivència i polarització a Catalunya, va concloure que una majoria de la població catalana considera positiva la convivència, si bé el conflicte territorial ha accentuat les dinàmiques de polarització i ha obert ferides entre la població.\nPolarització i convivència a Espanya 2021. Enquesta ICIP-EsadeEcPol


La Raíz publica el 2 de febrer el disc en directe «Nos volveremos a ver», preludi de la gira de comiat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Raíz publica el 2 de febrer el disc en directe «Nos volveremos a ver», preludi de la gira de comiat\nLa banda valenciana deixarà els escenaris al llarg del 2018\nacn 23.01.2018 | 17:25\nFoto promocional del grup valencià ´La Raíz´ acn\nEl grup de música mestissa La Raíz treu el pròxim 2 de febrer el disc 'Nos volveremos a ver', gravat en directe al Palacio de Deportes de Vistalegre (Madrid) davant 10.000 persones el passat mes d'octubre.\nEl nou disc va ser anunciat amb motiu del comunicat a les xarxes socials amb el qual avançaven que aquest 2018 seria l'any de la seva darrera gira i el comiat indefinit de la banda. Format a Gandia (Safor) per una vintena de músics d'arreu del món, el grup posarà punt final a més de 12 anys de treball amb un doble CD i DVD de més de dues hores de duració, que recull el directe amb què tancaven una exitosa gira del disc 'Entre poetas y presos'.\nEl grup valencià va col?locar aquest treball entre els 30 àlbums més venuts a les botigues a la llista Promusicae durant les 13 primeres setmanes del llançament. Les xifres de vendes van anar acompanyades d'una molt bona rebuda de la crítica i també d´una gran acollida del videoclip del primer single 'Rueda la corona', amb més quatre milions de reproduccions.\nEn un comunicat del passat 14 de desembre, La Raíz manifestava que el comiat és una decisió "molt meditada i consensuada des de fa un temps" i que desconeixen quin serà el camí després de l'aturada.\n"Són 12 anys de treball sense descans, i conduir un tren que va tan ràpid que ens ha fet descuidar algunes coses que volem atendre abans que aquest tren mani sobre nosaltres", comunicaven als seus seguidors.\nLa banda afegia que a nivell intern està "en el millor dels estats" sense cap picabaralla "i en això podem dir obertament que ens sentim els millors. En tot el que fem hi ha amor, respecte i consens. Som igual de amics que el 2006. Ens abraçàvem amb bogeria el dia en què vam començar i ens vam abraçar amb bogeria el dia en què hem decidit donar-li un respir a aquest tren, perquè sabem que, quan sigui el moment, ens ajudareu a posar-lo en marxa de nou".\nSegons s'informa al web de La Raíz, el pròxim concerts de comiat serà el 9 de març a Castelló de la Plana. Pel moment, tenen confirmades cites a Girona, Jérez de la Frontera, Càceres, Alacant, al festival Viña-Rock de Villarrobledo (Albacete), Calvià, Xàbia, Granada i Pamplona.


DILLUNS DIA 6 PRESENTACIÓ DEL LLIBRE “BESTIARI” DE MIQUEL ADROVER (DE CAN MANACOR) – Ressò Digital\nDILLUNS DIA 6 PRESENTACIÓ DEL LLIBRE “BESTIARI” DE MIQUEL ADROVER (DE CAN MANACOR)\nData: agost 03, 2018\nDILLUNS DIA 6 PRESENTACIÓ DEL LLIBRE “BESTIARI” DE MIQUEL ADROVER (DE CAN MANACOR) A LES 21:00\nL’Obra Cultural de Campos presenta el proper dilluns dia 6 d’agost a les 21:00 a la seva seu de la Plaça de Can Pere Ignasi, 10 el darrer llibre de narracions curtes de l’escriptor campaner Miquel Adrover Mascaró (de can Manacor). El llibre serà presentat per Pep Toni Bauçà.\nA la contracoberta del llibre podem trobar part de la seva essència. Diu així “Aquest llibre va d’animals. Sense manies i al natural: de pèl, de ploma i algun racional. Una variada galeria de criatures compareixen en aquests relats on passa de tot”\nBestiari no continua de manera ortodoxa la tradició iniciada pels bestiaris medievals. La intensa sensibilitat cap al món animal, fruit del seu continuat contacte amb el context foraviler i el seu esperit obert, i la forta presència de la cultura popular que presenten els relats, units per l’exquisit fil literari, són els punts forts de l’obra.\nQuant a les localitzacions, les narracions s’emplacen en diferents pobles de Mallorca i a Barcelona, llocs de residència d’Adrover durant la seva vida. Especial rellevància té Onxa, el seu Macondo personal, la seva Yoknapatawpha, que no apunta sinó a Campos, que agafa el nom fictici d’un topònim oblidat pertanyent a una possessió propera a la localitat, avui denominada Son Sala.\nRecordem que Miquel Adrover (Campos, 1942) és un arquitecte i escriptor campaner. És autor també de nombroses traduccios del francès, de l’italià, del castellà i del portuguès. Ha escrit diverses obres com La mina abandonada, La marrada, Els voltors, Illes Balears (de viatges)\nEn l’actualitat escriu novel·la tan negra com una nit sense lluna i reculls d’històries verídiques, amb la intenció de fer servir l’escriptura com a arma per combatre l’oblit. Mentre ultima la seva darrera obra de ficció, ambientada a Mallorca i titulada L’estiu de la plaga, presenta Bestiari (Ramon Llull, 2018), la seva primera incursió en la narrativa breu.\nAnterior : LA RESSÒ D’AGOST JA ÉS AQUÍ 18 PÀGINES A COLOR PER SABER QUÈ PASSA PER CAMPOS\nSegüent : Víctor Rubert, segon al Torneig d’escacs de Santa Càndida


GRÀCIES, JOHAN – El blog de Josep Maria Via\nGeneral, Josep Maria Via, País\nQuan Johan Cruyff va arribar al Barça, l’estiu de 1973, el futbol era “l’opi del poble”. Per a molts encara ho és. Potser no tant, però encara hi ha qui ho veu així.\nEn el cas del Barça el fet que, des de Manolo Vázquez Montalbán, fins Josep Carreras, passant per Joan Manuel Serrat, Tete Montoliu, Lluís Llach o el recentment desaparegut Mossèn Ballarín -entre molts altres- en fossin o en siguin seguidors, va permetre a molts intel·lectuals i artistes “sortir de l’armari” o almenys optar per callar i abandonar el discurs anti i d’alienació de la classe obrera. El Barça, que acabaria sent conegut per l’eslògan “més que un club” , juntament amb el PSUC, CCOO, Cristians pel Socialisme i altres grups catòlics i teixit associatiu divers, ha estat una organització determinant a l’hora d’integrar tothom i fer real el lema “Catalunya, un sol poble”.\nEl mateix artífex de la contractació de Cruyff per part del Barça, Armand Carabén, aleshores Gerent del FC Barcelona sota la presidència d’Agustí Montal, era un home inquiet que va promoure múltiples iniciatives culturals i de caire catalanista durant el franquisme. Va ser membre fundador del PCS-Reagrupament del massa prematurament desaparegut Josep Pallach, i amic de personatges com Josep Pla, Pere Duran Farell, Manuel Ibáñez Escofet, Joan Fuster o Joan Sardà Dexeus. Armand Carabén va ser una persona excepcional i polifacètica que després de contractar a l’entrenador del “futbol total” Rinus Michels, va portar Johan al Barça.\nEl títol que he triat per a aquest post, “Gràcies, Johan”, és tan poc original com sincer i omnicomprensiu d’un fenomen complexíssim, barreja d’elements tècnics del futbol, de gestió esportiva i empresarial, de sentiments profunds, d’elements sociològics i psicològics, polítics i de país i culturals. Sobretot és un exercici, com deia sincer, d’expressió de gratitud per les emocions viscudes gràcies a Johan Cruyff.\nEm vaig assabentar de la mort de Cruyff pel seu oncòleg, el Dr. Miquel Hernández, company meu d’escola. Creieu-me si us dic que el que em va venir al cap i sobretot al cor, va ser el moment en el que vaig saber la veritat sobre els Reis Mags d’Orient.\nL’emoció de la vigília de Reis, dels dies previs al 6 de gener, de la cavalcada, de l’entrega de la carta a ses Majestats, de l’anar a dormir d’hora després de deixar la sabata a punt i el moment màgic d’aixecar-se i trobar les joguines sentint la il·lusió dels pares i de tota la família… Tot aquest encanteri acabat?\nQuè té a veure, pensareu potser, això amb la mort de Cruyff?\nMolt senzill… S’han dit tantes coses aquests dies -i les que es diran encara- sobre el binomi Cruyff-Barça, per part de tantes persones que, probablement pot resultar gratuït insistir en les mateixes.\nSi algun sentit té fer-ho des d’aquest espai nostre (de vosaltres lectors i meu), és el de poder compartir les nostres emocions al respecte, tots plegats. Intueixo que fàcil en relació al que us he explicat sobre els Reis. Per la vostra pròpia experiència i per les viscudes amb fills i nets. En el cas de Cruyff potser l’exercici no és tan senzill per la (jo diria grandesa però deixem-ho amb) personalitat del personatge.\nLa mort de Cruyff, probablement provoca emocions diverses. Conec la del meu amic oncòleg, profunda i impactant, però diferent de la meva.\nAmb aquest amic de l’escola i la resta de companys, veient plegats no fa pas tant, fotografies nostres fetes a la mateixa escola a principis dels anys 70, en blanc i negre, a molts ens va impressionar contemplar aquelles instal·lacions atrotinades -que aleshores no ens ho semblaven, hi estàvem acostumats, no coneixíem res més- i ens va fer pensar que eren un bon reflex d’un país, que també vivia en la grisor pròpia d’una dictadura.\nAhir veient de nou el 0-5 del 17 de febrer de 1974 al Santiago Bernabeu (on curiosament l’holandès d’or, com molt bé va cantar “La Trinca”, va ser decisiu per fer real el “en Flandes se ha puesto el sol”), la sensació va ser la mateixa. Sensació de felicitat extrema en un entorn trist i gris, ben representat per les imatges de TV i la veu de Juan Antonio Fernández Abajo, en un cert sentit no gaire diferent de la de Matías Prats en el NODO o narrant partits per la ràdio.\nLes Copes d’Europa (la Champions League encara no existia) guanyades per l’Ajax d’Amsterdam els anys 1971, 1972 y 1973, apassionat com era -i sóc encara- del futbol com a joc i com a espectacle, em feien somiar i contrastaven amb la mediocritat i tristesa del nostre Barça gris i fosc, com l’escola, el NODO i el país. Tinc una foto amb els companys d’escola vestits tots amb roba d’esport de l’època, en la que jo portava la samarreta de l’Ajax amb el número 14 de Johan a l’esquena!!\nVeure jugar Neeskens, Krol, Johnny Rep, Keizer i… és clar, el gran Johan!!! Allò era una altra galàxia. Era acabar amb el catenaccio italià per passar al joc ofensiu, de control de la pilota. Joc ràpid al primer toc en el que tots defensen i, sobretot tots ataquen: futbol total!!! Quan anava els diumenges a la tarda al Camp Nou (els partits acostumaven a ser en diumenge a la tarda i almenys hi havia llum i color), somiava amb aquella manera de jugar i em revelava contra el que veia.\nVaig néixer el 1958. I sí, el Barça havia guanyat les lligues de les temporades 1958-1959 i 1959-1960, però jo no ho havia viscut conscientment. El primer record que tinc d’haver guanyat un trofeu rellevant va ser la “Copa del Generalísimo” de l’any 1968. Però veient al cap de dos anys la selecció brasilera de Pelé ( i de Gerson, Tostao -que em va ensenyar el que és jugar amb perill sense tenir la pilota-, Rivelino, Jairzinho i els laterals Marco Antonio i Carlos Alberto, ultraofensius) al Mundial de Mèxic l’any 1970…\nRecordo el pare que em parlava del Barça de les 5 copes (el de la davantera popularitzada per la cançó de Serrat: Basora, César, Kubala, Moreno i Manchón) i un company d’escola que em posava malalt quan em deia -resignat amb la supremacia absoluta del Reial Madrid- “Què més vols? Un equip de la nostra ciutat que sempre queda segon o molt ben classificat…”.\nLa temporada 1970-71, la frustració ja va ser màxima. Malgrat empatar a punts amb el València, el Barça va perdre el títol per golaverage en l’última jornada. Recordo escoltar la desfeta per ràdio amb el meu pare i acabar amb llàgrimes als ulls pensant amb la sentència del meu amic: “Què més vols?…”. Sempre segons!!! Al damunt segons darrere el Valencia! El Reial Madrid va quedar quart i tercer el Atlético de Madrid.\nTota aquesta realitat i altres històries, com la politització del fitxatge d’Alfredo di Stefano per part del Reial Madrid quan semblava que tot estava lligat perquè vingués al Barça en plena dictadura i, formant part del bàndol dels descendents dels perdedors de la Guerra Civil, expliquen el sentiment col·lectiu del barcelonisme, predominantment pessimista i derrotista, com a símbol d’una Catalunya vençuda que havia de mantenir-se viva en la clandestinitat.\nSe suposava que el Barça havia d’estar entre els grans del món i no ho estava. La imatge del Brasil del 1970 i de l’Ajax del 1971, 72 i 73 em permetien saber que “un altre món era possible”, però no semblava que aquells joves holandesos, desenfadats amb cabells llargs i pinta de Beatles més que no pas de futbolistes, els tinguéssim al nostre abast.\nQuan vaig saber l’estiu de 1973 que Johan Cruyff era jugador del Barça, no m’ho podia creure!\nJo em vaig fixar en Johan essent molt petit. L’any 1969, no sé com ni per què -no recordo que fos habitual veure partits internacionals si no jugava el Reial Madrid- vaig veure per la TV a casa d’un amic un Benfica-Ajax de Copa d’Europa que es jugava a París. Era un tercer partit de desempat, que va acabar amb pròrroga i Johan va marcar el primer gol, contra el Benfica d’Eusebio. Però és que a banda del gol, la seva manera de jugar, malgrat ser jo un nen petit, va fer que ja no deixés de seguir l’Ajax i la selecció holandesa mai més. Varen perdre la final contra el Milan, però després ja vindrien les victòries del gran Ajax dels 70.\nLa temporada 1973-74, com tots els anys dèiem “aquest any sí”. Feia 14 anys que no veiem guanyar una lliga. I a diferència d’altres temporades que al acabar dèiem “aquest any… tampoc”, vàrem guanyar la lliga.\nEl 28 d’octubre de 1973, dia del debut de Johan amb el Barça, tan recordat aquests dies amb motiu de la seva mort, jo estava a l’Estadi, com cada diumenge que hi havia partit i vaig poder veure el 4-0 endossat al Granada, els dos gols de Cruyff, però sobretot el seu joc i les seves passades. Aquell dia, jo tenia 15 anys i en feia 7 o 8 que havia patit la decepció de conèixer la realitat sobre els Reis Mags. Bé, la il·lusió que vaig sentir era comparable a les dels 6 de gener de quan era petit. De quarts a la classificació a primers, 0-5 al Bernabeu i campions al camp del Sporting de Gijón a 5 jornades de l’acabament del campionat!!\nPer aquesta raó la notícia de la mort de Johan em va portar al cap d’immediat la decepció provocada per “la mort” dels Reis Mags.\nPodeu imaginar el que va suposar viure la victòria de Wembley el 1992! Em vaig mirar el meu fill gran que tenia 3 anys i vaig sentir que tindria millor sort que jo. I així ha estat amb 26 anys ja havia vist guanyar 5 Champions al Barça i el seu germà 4 amb 21 anys: jo en tenia 33 i el meu pare 63 quan vàrem veure guanyar al Barça una Champions per primera vegada!\nI ara de les emocions a la raó. El canvi d’aquell Barça del NODO que va estar 14 anys sense guanyar una lliga a l’actual, el millor equip de futbol del món, ha estat possible gràcies a Johan Cruyff. El futbol al món ha canviat gràcies a ell i el Barça, des de la Masia al primer equip, ha interioritzat en el seu ADN aquest mestratge.\nPep Guardiola és un producte Cruyff. Va ser en Johan qui li va recomanar a Joan Laporta que apostés pel Pep com a entrenador del primer equip. Però Laudrup, Koeman, Ferrer, Sergi i tants altres com entrenadors o Txiki Beguiristain o Zubizarreta com a directors esportius i altres, donen continuïtat a aquest model, com li dona avui en dia Luis Enrique al Barça amb jugadors com Messi o Piqué que han mamat des de petits a la Masia, aquesta concepció del futbol.\nConec el Barça, una mica des de dintre. Vaig tenir la oportunitat de col·laborar-hi professionalment entre 2008 i 2010. Vaig estrenar-me amb la gira de pretemporada als USA l’any que va debutar en Pep. Només començar es va trobar amb la pressió de decidir si s’havia de reclamar Messi que abandonés els JJOO de Beijing per incorporar-se a la pretemporada del Barça a New York, que era qui el pagava i qui més podia patir les conseqüències d’una mala pretemporada o, pitjor encara, d’una lesió. Pep tenia clar que Messi havia de quedar-se a Beijing i que hagués estat un error intentar frustrar-li el somni olímpic. I així va ser. No oblidem que Pep Guardiola (com Manel Estiarte, que també era present a la reunió decisiva a l’habitació de’n Pep a l’Hotel Saint Regis de Manhattan), havia estat campió olímpic.\nPerò aquesta és només una anècdota de tantes. La paraula complexitat es queda molt curta per definir la realitat de tot el gran entramat d’interessos que hi ha al voltant del Barça. És tot un món.\nJohan era humà i com a tal tenia els seus defectes. Sentirem parlar de comportaments poc exemplars, de qüestionaments ètics… La seva mort ha aconseguit -em temo que potser només per uns dies- unir els ismes del Barça. Que tots els expresidents vius i el president actual signessin un comunicat conjunt i hagin accedit a compartir llotja dissabte vinent en el Barça-Reial Madrid. Que Bartomeu i Laporta s’abrasessin durant l’acte d’acomiadament a Cruyff a la porta 14 de l’Estadi…\nPerò Johan era com era i no deixava indiferent a ningú. És molt important entendre que el pack era sencer i únic. Que les virtuts eren indestriables dels aspectes menys virtuosos i que sense les seves parts més criticables i, si es vol, obscures, mai hagués tingut la força, l’energia, la personalitat necessàries per ser ell, per revolucionar-ho tot, per imposar la seva autoritat. La personalitat de qui més en sap de futbol i la que ha portat -tota ella sencera, les dues cares de la moneda-, a tot el món, inclòs Florentino Pérez i a molts dels seus detractors dins del barcelonisme, a reconèixer la seva grandiositat o quan de menys a callar o remugar entre dents.\nEl gran Barça no s’explica sense Johan. És el pare de la criatura. Era un geni. I als genis sovint cal aguantar-los-hi coses difícils de suportar perquè el resultat final és tan indiscutiblement genial, que més val callar.\nSi ara es proposa que l’Estadi es digui Estadi Johan Cruyff, la polèmica estarà servida i ves a saber com pot acabar tot plegat inclosa la memòria del difunt….\nESTADI JOHAN CRUYFF?\nPersonalment opino que ja estem trigant. Algú que ens va fer veure que enlloc estava escrit que els catalans haguéssim de perdre sempre, què menys? Ara, si això ha de comportar repetir episodis mesquins al voltant de la figura desapareguda de Johan Cruyff…\nToni Padilla recordava ahir que a Anglaterra, Sir Alex Ferguson, Thierry Henry i Dennis Bergkamp ja tenen la seva estàtua en vida. La Supercopa holandesa ja fa anys que porta el nom de Johan Cruyff. El president de la Federació Holandesa de Futbol va demanar posar el nom de Johan Cruyff a l’Amsterdam Arena.\nAccepto que al final aquest no és el tema important. El que realment importa és el llegat, el gran llegat, la magnitud del que ens ha deixat Johan: el millor equip de futbol del món, la millor escola de jugadors, el futbol espectacle. Però la capacitat de saber expressar el reconeixement de forma simbòlica també és un valor. Al nostre país massa sovint fem tard per reconèixer en vida els més grans. Almenys reconeguem a Johan el que és de Johan encara que sigui desprès de morir.\nAgustí MontalAjax d’AmsterdamAlfredo di StefanoArmand CarabénAtlético de MadridBarçaBeatlesBenficaCamp NouCatalunyaCCOOCristians pel SocialismeDuran FarellFC BarcelonaFlorentino PérezGranadaGuerra CivilJoan FusterJoan LaportaJoan Sardà DexeusJohan CruyffJosep CarrerasJosep Maria ViaJosep PallachJosep PlaJuan Antonio Fernández AbajoLluís LlachLuis EnriqueManolo Vázquez MontalbánManuel Ibáñez EscofetMatías PratsMessiMossen BallarínNODOParísPCS-ReagrupamentPeléPep GuardiolaPiquéPSUCReial MadridReïs MagsRinus MichelsSantiago BernabeuTete MontoliuValènciaWembley\n7 comentaris sobre “GRÀCIES, JOHAN”\nNom d'usuari*montse ha dit:\n29 març, 2016 a les 0:21\nMolt bé Josep María.\nNo sóc afeccionada al futbol, però has aconseguit fer-me entendre un sentiment que ara veuré i respectaré des de un altre òptica.\n29 març, 2016 a les 0:25\nGràcies Montse¡ Me n’alegro!\nJavier Escalada ha dit:\n29 març, 2016 a les 0:54\nNo sé escribir en catalán, pero he podido leer embelesado en fantástico relato sobre el gran Johan Cruyff. A pesar de no ser catalán, soy culé desde que vi un Gamper con 12-13 años de edad y…jugaba Cruyff. Creo que eso lo explica todo.\nHace poco vi un titular que decía algo así como Johan Cruyff era el fútbol en sí. Desde luego, no cualquier fútbol…sí el fútbol total.\nGracias Josep María (el paralelismo con los Reyes Magos es genial), y gracias a Johan (por el fútbol).\n29 març, 2016 a les 8:10\nMil gracias a ti Javier. Un abrazo!\nPor cierto, el bloc es en catalán y castellano. Voy algo atrasado con las traducciones. Aparte de todo, los comentarios son bienvenidos en cualquier idioma¡\nNom d'usuari*montsearm ha dit:\n30 març, 2016 a les 0:47\nLa veritat emociona el teu relat com parlas d en cruiff jo el recordo quen jo feia les practicas d conduir a Pedralbes i ell sortia amb el cotxe per anar a entrenar molt be josep maria\n30 març, 2016 a les 7:06\nMoltes gràcies Montse. M’alegra que t’hagi fet reviure bons records!\n1 abril, 2016 a les 13:54\nAvui he sentit per RAC1 un tertulià (no en conec el nom) que ha dit que la copa del món de futbol guanyada per Espanya (per cert, contra Holanda) no deixava de ser fruit derivat de Johan Cruyff, en la mesura que l’equip era pràcticament el Barça practicant el futbol de la Masia, el que va aportar Johan. Hi estic d’acord!\nRespon a Nom d'usuari*montse Cancel·la les respostes


EL-PUNCH: VALL DE PINETA\nJa hem trobat l'objectiu que buscavem... Balcò de Pineta i Pic del Astzou.\nHavia sentit`parlar de la pujada al balcò de pineta, però no l'havia feta mai. Així que amb tota la calma començem a enfilar, la intenció és d'anar a dormir al refugi de Tucarroya.\nAquí encara queden congestas de neu al fons de la Vall. Just uns dies abans va haver un tràgic accident amb una colla de nois que és van ficar dins d'una congesta i els va caure al damunt, bastant trist.\nLa pujada és realment com me l'havien descrit. El camí amb mès desnivell de la zona que dona accès a un plà increiblement guapo 1200m mès amunt.\nTampoc aquí falta la neu ni la fauna, hem vist molts isards en aquesta vessant del Perdut. El camí fins a la Becha de Tucarroya és curt i volteja el Llac de Marborè per enfilar-se al coll on trobem el refu.\nAmb la sort un altre cop de cara trobem lloc al refu, 12 places i 16 personas, ja que hem arribat a bona hora i encara quedaven llits lliures. Així que un bon descans, sopar i a les set al llit per tornar a fer una bona matinada.\nEl dia ha sortit espléndid, la nit ha deixat la neu en unes condicions molt bones per caminar amb crampons i fem força via cap al Astazou mentre el dia s'aixeca.\nQuan ens acostem al cim un bon grapat d'isards ens vigilen. Quan arrivem dalt ja no queda ni un, però la vista sobre el Circ de Gavarnie i voltants compensa tots els esforços.\nAra cap a baix, com de costum la dutxa, bon menjar i un bon llit, a veure si demà estem en condicions d'escalare una estona a " Las Devotas" per anar apurant la visita al pirineu.....\nUna visita ràpida al " Ibon de Plan" i cap a Devotas que ens espera en Nacho per fer unes vies. Ara toca tornar a casa per canviar de trastos i fer alguna inmersió a Cadaques que ja fa dies que en tinc moltes ganes.....\nUna petita vista del pirineu..\nPublicado por brujo en 19:54\nAupa xabiiiiiiiiiiiiii, ha escalar, patear, bucear, sobre todo disfrutar.


Notícies de Granollers | Candidatura d'Unitat Popular\nII Marxa pels Drets Socials del Vallès Oriental. Participa-hi!\nLa CUP de Granollers dóna suport i participa de la II Marxa pels Drets Socials del Vallès Oriental, que es realitza el diumenge 2 d'octubre a la comarca. Dues columnes sortiran al matí des de Mollet i Cardedeu i confuïran a Granollers per reivindicar i visibilitzar les diferents lluites de la comarca i activar la mobilització social.\nSom 27 i més! Suport a les persones de la UAB encausades per defensar la universitat pública\nGranollers s’afegeix a la campanya SOM 27 I MÉS en suport a les 27 persones encausades per defensar la universitat pública. Es tracta de vint-i-cinc estudiants, un professor i un treballador del Personal d’Administració i Serveis de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). Entre els acusats, hi ha un granollerí estudiant de la UAB.\n78 anys després i no oblidem: feixisme mai més!\nEl 31 de maig de 1938 va ser una data tràgica per a la ciutat de Granollers quan vam rebre l'atac més sagnant del feixisme. En un minut les bombes van deixar prop de 400 víctimes, més de la meitat d'elles mortals. 78 anys després, la Crida per Granollers-CUP ha tornat a sumar-se al record de les víctimes amb un acte a la Porxada organitzat conjuntament amb l'Ateneu de Granollers, l'Assemblea Llibertària, la CNT, Esquerra Unida i Alternativa, el col·lectiu Embat i Podem Granollers. L'acte també serveix per difondre el manifest unitari d'aquesta jornada de record, però també de reivindicació antifeixista.\nCrida a participar a la manifestació unitària comarcal del Primer de Maig a Granollers\nLa CUP de Granollers fa una crida a la mobilització aquest Primer de Maig i a participar en els actes convocats. A la ciutat està prevista una manifestació unitària de caràcter comarcal que tindrà inici a les 11 del matí a l'estació de Granollers Centre.\nS'impulsa una plataforma granollerina en defensa de l'escola pública\nAquesta plataforma per la defensa de l'escola pública, formada per diferents col·lectius, ha començat la seva activitat amb una presentació pública a La Porxada. La precarització per les retallades, la segregació escolar que pateix la ciutat, el tancament de línies de P3, la privatització de l'FP són les principals situacions que denuncia la plataforma.\nCondemna d'un atac feixista a Granollers\nCondemnem amb contundència l'atac feixista d'aquest cap de setmana a Granollers. Aquest passat diumenge a primera hora del matí la part de la plaça de la Porxada més propera a la plaça de l'Església ha aparegut tacada de pintura i amb un cartell on la Falange reivinda l'atac i enalteix la figura de Manuel Montañà com a símbol del feixisme.\nLa CUP de Granollers fa una crida a donar suport a la plataforma «No ens Vendreu la Moto»\nLa CUP de Granollers fa una crida a donar suport a la plataforma «No ens Vendreu la Moto», que té com a objectiu la retirada del Pla Director Urbanístic del Circuit de Catalunya, un planejament impulsat per la Generalitat per ubicar al sud del terme municipal de Granollers un macrocomplex d'oci i comercial sota la pretesa excusa del «turisme del motor».\nLa CUP de Granollers dóna suport a les accions de lluita feminista amb motiu del 8 de març\nLa CUP de Granollers s'afegeix a la jornada de lluita amb motiu del dia de les Dones Treballadores. Des de l'assemblea local es dóna suport incondicional a l'organització Vallès Oriental Feminista, que duu a terme durant aquests dies a la comarca diferents accions. D'altra banda, la Taula de l'Esquerra Independentista, on és integrada la CUP, ha emès un manifest amb motiu del 8M.\nConcentració de suport a Arnaldo Otegi i pel retorn a casa de la Lola i la Marina\nLa convocatòria, feta conjuntament per la CUP, Arran, les JERC i ERC, ha estat acompanyada d'un manifest on s'ha destacat el compromís d'Arnaldo Otegi «per haver lluitat incansablement per aconseguir la pau tan anhelada del poble d’Euskal Herría, tot apostant per la paraula quan semblava que poques eren capaces de fer-ho».\nLa CUP de Granollers impulsa una campanya en favor de la matriculació a l'Escola Pública\nAmb el compromís de defensar la pública, com l'única manera de protegir una escola equitativa, laica, catalana, inclusiva, coeducadora i plenament arrelada a Granollers, des de l'Assemblea de la Crida per Granollers-CUP estem impulsant una campanya en favor de la matriculació a l'Escola Pública de la ciutat.


El programa «Àgora Emprenedors» atén 51 persones de juny a desembre de 2019 - Ajuntament d’Alcoi\nEl Programa «Àgora Emprenedors», realitzat conjuntament pel CEEI Alcoi-València i la regidoria d'Ocupació i Empresa, en Àgora, ha atés en el segon semestre del 2019 un total de 51 persones, interessades a obtindre informació per a iniciar un negoci. Per edats, el major grup correspon als majors de 41 anys, que representen un 53% del total. Un 84% dels emprenedors atesos tenen estudis de cicle formatiu o universitaris i el principal motiu pel qual volen emprendre les persones ateses és, en un 70% dels casos, per motivació.\nUn total de 51 persones en el segon semestre de l'any ha sigut la xifra del programa «Àgora Emprenedors», realitzat conjuntament per l'Ajuntament d'Alcoi i el CEEI Alcoi-València per a donar assessorament a aquells ciutadans interessats a iniciar un negoci a la ciutat. Els números donen dades importants del perfil que tenen aquestes alcoianes i alcoians. Per edats, un 2% correspon a menors de 20 anys; un 22% al tram de 21 a 30 anys; un 12% de 31 a 40 anys; sent el més nombrós amb un 47%, el tram de 41 a 50 anys i acabant amb un 6% de majors de 50 anys.\nPel que fa als seus estudis, la xifra més nombrosa són els universitaris, amb un 45% del total, seguits d’aquells que compten amb un cicle formatiu, un 39% d'atesos; un 2% té estudis secundaris; amb estudis primaris hi ha un 10% i un 4% dels atesos, no tenia estudis. Respecte a si la seua formació està vinculada a l'objecte del negoci que volen iniciar, les xifres van pràcticament a l'una, un 51% tenen una formació vinculada a l'emprenedoria i un altre 49% no.\nTambé destaca en les dades, el principal motiu pel que aquestes persones volen emprendre. En la majoria dels casos, un 70% destaca la motivació, un 20% assegura, en canvi, que és per oportunitat i només un 10% indica que és per necessitat. Les activitats en les quals volen iniciar negoci són dels més variades i van des de les activitats més tecnològiques com els productes 3D passant per la consultoria, els productes agropecuaris, els negocis online, les professions liberals, l'hostaleria o la moda, entre molts altres.\nDes del departament es destaca la importància d'aquesta informació estadística per a continuar desenvolupant polítiques eficaces d'emprenedoria. Segons aquesta informació, per exemple, hi ha molt pocs usuaris majors de 50 anys, un sector on es pot incidir, ja que compten amb experiència laboral i encara tenen per davant molts anys de vida activa. En el cas dels cicles formatius és alt el nombre d'usuaris, el que demostra que, en molts casos, les persones que han realitzat estudis de formació professional ja coneixen el servei. Una altra dada important és el relacionat amb la formació vinculada al negoci en el qual es vol emprendre ja que en un 49% dels casos no coincideix.\nAlberto Belda, regidor d'Ocupació i Empresa, destaca el treball realitzat: “En el Àgora hem atés, en el segon semestre del 2019, a més de 50 emprenedors, persones en la seua majoria d'entre 41 i 50 anys que destaquen la motivació com el motiu de voler iniciar un negoci. Unes dades importants, fruit del treball realitzat, l'estudi de les quals ens permet saber on cal concentrar els esforços de les polítiques d'emprenedoria i com podem ajudar un nombre major de persones a iniciar un projecte empresarial”.


UCEi Quiropractica – Manresa | Especialidad en columna cervical y lumbosacra\nBenvinguts a UCEi Quiropràctica\nHa arribat l’hora de cuidar la teva columna\nCRISTÓBAL BARRERA dice:\n8 noviembre, 2017 de 10:12 pm\nHola sóc un pacient del centre UCEi Quiropractica. Escric aquestes paraules per agraïr molt sincerament el treball del Dr.Eloi d’aquest centre. Aviat fara un any desde el primer dia que vaig anar al centre. Ja estava desesperat, el meu problema de cervicals no millorava mai. El vertigen el mal de cap el desequilibri, la manca de concentració, en provocava un malestar general tant en la vida privada com professional. Ho havia provat tot, metges traumatólegs, fisioterapeutes, massatgistes, terapies naturals durant més de 5 anys i mai millorava. Va ser quan vaig decidir provar el centre UCEi . Després de una valoració inicial vaig començar amb les sessions quiropractiques i puc dir amb tota sinceritat que en un període curt uns dos messos vaig trobar molta milloria. Ara després d’un any puc dir que la meva vida ha millorat moltissím i vui agraír el treball de l’Eloi, així com recomanar a tothom que tingui aquests problema que no dubti a provar-ho.\nCRISTÓBAL BARRERA LÓPEZ.\n8 noviembre, 2017 de 10:52 pm\nCristòbal, ha sigut un plaer tractar amb la teva persona, i agraeïxo sentir aquestes paraules. Ha passat ja força temps desde l’últim cop que ens vam veure, demostrant amb aquest missatge la proba del temps.\nEloi D. Murillo.\nJo també sóc pacienta del Centre Quiropràctica UCEI de Manresa amb el professional Eloi D. Murillo. Nomès puc dir que mai he rebut un tracte tan agradable i cuidadós de mans com d’aquest professional que avui m’ha atès molt amablement a la seva consulta. L’efecte i la milloria han sigut immediats. Després de portar anys i anys sobrecàrrega de CV, avui em toca felicitar-lo enormement.\nQue Per Molts Anys puguis continuar amb aquesta professionalitat de mans!!!\n22 mayo, 2018 de 5:44 pm\nMoltisimes gracies Rous! Bona sorpresa i gran alegria aquest comentari!


DES DEL MEU MAR: Un viatge il·lusionant-1\nNY realment és especial. Quina enveja!\n27 d’octubre, 2013 23:47\nSisisi, ben especial! Però tu hi has estat i hi has viscut, no? jo no sé si hi podria viure, potser per uns mesos... però no sé...\n28 d’octubre, 2013 08:24\nEs un dels llocs que tingui pendents d'anar. Però bé, encara em queden anys, espero :P\n28 d’octubre, 2013 12:48\nPons007, sempre queda temps! jo no hi he anat pas de joveneta ;)\n28 d’octubre, 2013 19:41\nÉs especial, gran i amb molt de soroll!.\nA mi em va agradar, ni que no hi tornaría :)\n29 d’octubre, 2013 07:29\nAquí al poble diuen que el millor de Barcelona és quan se'n van. Jo no estic d'acord, per mi és la millor ciutat del món, però sí que és veritat que ara quan vaig ja "m’atabala". Crec que NY m'encantaria veure-ho, però viure no, de cap manera.\nEt felicito i et desitjo que et duri molts, molts dies!!\n29 d’octubre, 2013 11:48\nJoana, jo hi tornaré algun dia, potser, però abans hi ha molts altres llocs per visitar que encara em falten ;)\n29 d’octubre, 2013 14:39\nJosep, va durar una setmaneta. Ara, des de casa, és quan ho vaig rememorant! però en una setmana - molt intensa- m'ho vaig passar força bé!\n29 d’octubre, 2013 14:40


IB3 | AL DIA: Reaccions a la jornada del referèndum de l’1-O\nReaccions a la jornada del referèndum de l’1-O\nAquest dilluns, periodistes i representants de partits de Catalunya i les Balears valoraran la jornada del referèndum de l’1 d’octubre. També comentarem l’actualitat amb els tertulians Catalina Gayà, Nekane Domblás i Jaume Vinyes.\nA les 11 h, tendrem tertúlia esportiva amb els periodistes Ricard Pla i Joan Forteza. A la tercera hora de programa, coneixerem una emprenedora: Cristina de Cáceres ens explicarà el seu projecte Es Revellar Art Resort. Acabarem parlant d’actualitat judicial amb el periodista Víctor Malagón.\nAl Dia és el magazín matinal d’IB3 Ràdio, dirigit per Rafel Gallego, que es pot escoltar de dilluns a divendres, entre les 9 i les 13 h. Entre les 9.30 i les 11 h, s’emet també de manera simultània per IB3 Televisió.\nA la pàgina web ib3radio.com podeu seguir el programa en directe. També el podeu tornar a escoltar al servei de ràdio “A la carta”.


Torroella derogarà els acords d'exaltació franquista aprovats entre el 1939 i el 1975 - Diari de Girona\nTorroella derogarà els acords d'exaltació franquista aprovats entre el 1939 i el 1975\nSón un total de 10, com batejar com a 'Pont del tinent general Orgaz' a l'actual Pont del riu Ter\ntorroella de montgrí | acn 01.12.2016 | 08:40\nL'equip de govern de Torroella de Montgrí (ERC-Junts, UP i L'EST) portarà al ple d'aquest dijous una proposta d'acord per tal de derogar els acords d'exaltació franquista que va adoptar el consistori entre els anys 1939 i 1975. En total són 10, entre els quals hi ha el que fa referència al nom del pont del riu Ter batejat oficialment com a 'Pont del tinent general Orgaz' o la contribució amb 50 pessetes a la construcció del Valle de les Caídos. Amb aquesta proposta, que es preveu que tiri endavant perquè tenen majoria, es vol recordar que aquests acords es van prendre en un moment de "pèrdua de drets, llibertats i vides humanes, enmig d'una repressió que va obligar a milers de persones a exiliar-se".\nL'alcalde, Josep Maria Rufí, subratlla que va ser una etapa basada en "l'opressió, en la imposició i en l´aniquilació de les institucions legítimes de Catalunya, que va acabar amb la voluntat democràtica del poble català condemnant-lo a gairebé 40 anys de dictadura i terror". I defensa que aquesta derogació dels acords és pertinent de fer-ho ara, "en democràcia i en ple procés de construcció nacional".\nEn un comunicat, l'equip de govern de Torroella de Montgrí manifesta que aquest gest institucional s'emmarca en l'esperit de la Llei del Memorial Democràtic i la Llei de la Memòria Històrica que, entre d'altres mesures, ordena la retirada de tots els símbols i monuments públics que honorin o recordin al franquisme, exaltin l'aixecament militar i la Guerra Civil. En aquest sentit, l'Ajuntament va inaugurar l'11 de Setembre de 2010 un monòlit en homenatge als més de 300 presoners que van ser obligats a treballar en la reconstrucció del Pont del Riu Ter entre l'estiu i el desembre de 1940. El monòlit forma part de la Xarxa d´Espais de Memòria Democràtica de Catalunya i també vol recordar les víctimes de la Guerra Civil i la pèrdua de drets i llibertats que va comportar el franquisme.\nPer altra banda, Rufí acusa l'Estat de no haver assumit el "deure de complir els tres principis fonamentals de veritat, justícia i reparació, amb les víctimes de la dictadura feixista i familiars d´aquestes" i de "bloquejar" des dels òrgans judicials "qualsevol iniciativa encaminada a aquest objectiu". També li retreu no haver destinat els recursos per donar suport a l´exhumació de fosses, investigació de crims i reconeixement de víctimes.\nEls acords que s'invalidaran\nEn total són 10 acords d'exaltació franquista que es van aprovar entre els anys 1939 i 1975. El primer fa referència al pont sobre el riu Ter com a 'Pont del tinent general Orgaz' (23 de febrer del 1940). La inauguració oficial va arribar després que es reconstruís amb la mà d'obra de presoners de guerra republicans. En relació amb el nom del pont, també es proposarà aprovar oficialment la denominació Pont del Riu Ter, que és com se l'anomena actualment. L'Ajuntament no havia fet oficial el canvi de nom fins a dia d'avui.\nTambé hi ha un acord de l'any 1940 per nomenar fill predilecte de la vila al comandant d'enginyers Juan Cámpora Rodríguez, cap de les tropes que van vigilar la reconstrucció del pont, i un altre en reconeixement al tinent Gordillo, arquitecte de la Creu dels Caiguts que es va instal·lar al capdamunt del passeig de l'Església.\nPer altra banda, es recullen també contribucions econòmiques a la causa franquista, com ara l'aportació de 50 pessetes a la construcció del Valle de los Caídos (1943); una altra de 5.000 pessetes per la compra del solar on s'ha de construir la caserna de la Guàrdia Civil a Girona (1944), així com 1.073,40 pessetes a l'homenatge de Catalunya al general Franco (1946). L'últim acord sobre aportacions és del 1955 quan l'Ajuntament s'adhereix a l'homenatge a Calvo Sotelo amb 300 pessetes.\nTambé es derogarà l'acord de regalar una pintura de Josep M. Mascort al tinent general Luis Orgaz, que se li entrega a Madrid (1945), i el d'enviar un agraïment al general Franco per les obres del moll de l'Estartit (1946).\nEl darrer acord que es deixarà sense efecte és del 1971 quan l'Ajuntament es va adherir a l'homenatge al General Franco amb motiu dels 35 anys com a cap d'estat.\nLa història del Pont del Ter\nL´any 1939, tropes republicanes en retirada van dinamitar el pont de Torroella de Montgrí amb la finalitat de retardar l´avanç dels franquistes. Després de la seva reconstrucció per ordre del Ministeri d´Obres Públiques, una riada va fer caure alguns suports i el pont es va enfonsar. Ja al 1940, batallons disciplinaris de treballadors van començar les obres a instàncies del Servicio Militar de Puentes y Caminos. Els batallons estaven formats per presoners de guerra republicans que servien de mà d´obra per la reconstrucció de les infraestructures destruïdes durant la guerra. Les autoritats franquistes van inaugurar el pont el desembre de 1940 sota el nom Puente del General Orgaz.\nMés de sis dècades després, el pont de Torroella de Montgrí va ser remodelat i rehabilitat de nou. Va ser el 2006, moment en què es va enderrocar el monòlit franquista en què apareixia el nom del general. Prèviament, en una moció presentada al Ple el 15 de juliol de 1995, sobre l´adequació de les entrades de Torroella, es va acordar col·locar una placa que recordés les persones que varen participar en la construcció del pont sobre l´escut franquista.


> Infusions i Tes>Yogi Tea>Chai Dolç Bio - Yogi Tea - Pack 6 x 17 infusions\nL'essència d'aquest pack d'infusions és: Fes arrels.\nPack Yogi Tea de Chai Dolç Bio\nPack Yogi Tea d'infusió aiurvèdica d'espècies com anís, fonoll i regalèssia.\nQuè és el pack d'infusions de Chai Dolç?\nEnamorat de la dolçor natural especiada de Yogi Tea Chai Dolç. L'anís, el fonoll, la regalèssia i el clau es combinen per aconseguir un sabor deliciosament misteriós. Per tocar de peus a la terra i no perdre el contacte amb les nostres ànimes necessitem endolcir la nostra vida, ja que la dolçor representa la terra. Seu i gaudeix d'una tassa naturalment dolça de Yogi Tea Chai Dolç.\nL'essència d'aquest pack d'infusions és: Fer arrels.\nAnís *, fonoll *, regalèssia *, cardamom *, pebre negre *, canyella *, gingebre *, clau *\nCom es pren la infusió de Chai Dolç?


De Catalunya a la lluna - Empordà\nDe Catalunya a la lluna\nQuim Curbet 21.10.2018 | 06:30\nAl futur, que jo sàpiga, encara no li ha arribat l'hora del desdoblament per sexe. El futur i la Futura són coses diferents, però molta gent no ho sap, no saben que la Futura és un tipus de lletra, dissenyat a Alemanya pel prestigiós tipògraf Paul Renner en aquella època –curta– d'entreguerres del segle XX. Renner va voler fer avinent una noció clara de modernitat ja en el nom mateix d'aquest caràcter lineal.\nLa Futura significava una nova via entre la lletra gòtica, adaptada per Gutenberg en els primers tipus mòbils, i els caràcters romans que ja s'utilitzaven en l'escriptura capitular a l'antiga Roma. El tipus ideat per Renner combinava formes quadrades, rodones i triangulars, adoptant d'aquesta manera els principals postulats estètics del modernisme. Els nazis van acabar prohibint-la, pel seu significat innovador però també a causa de l'antifeixisme militant del seu creador.\nDesprés de la Segona Guerra Mundial van sorgir altres tipus de pal sec –els anglosaxons en diuen grotesques–, sobretot l'Helvètica, que tothom coneix i usa, però el disseny elegant i sinuós de Renner ha anat joiosament de mà en mà i no ha deixat mai d'emprar-se, des dels caràcters metàl·lics primitius fins als dissenys digitals actuals.\nLa Futura va ser utilitzada profusament pels cartellistes catalans durant la guerra i posteriorment en multitud de casos, des dels catàlegs d'Ikea o de Volkswagen a la cartelleria dels ferrocarrils francesos. Va ser el tipus oficial dels Jocs Olímpics de Moscou i la tipografia favorita de cineastes com Stanley Kubrick o Wes Anderson, però la culminació de la seva línia clara, va ser en la làpida commemorativa que els astronautes americans van deixar –aviat farà 50 anys– enmig de la magnífica desolació lunar i on deia «venim en to de pau i en nom de tota la humanitat». Però poca gent sap que aquells tipus en concret provenien de l'empresa Neufville, una foneria tipogràfica instal·lada en el barri barcelonès de Gràcia des de 1885 i que havia comprat els drets de la Futura a finals dels anys vint. L'estiu de l'any que ve, quan no es parli d'altra cosa, retinguin aquest detall.


Data i hora oficials: 16/11/2018 - 09:21h\nEl 39è Festival de Cant Coral Catalunya Centre es presenta aquest divendres a Mas del Puig\nA dos quarts de 9 del vespre amb l’actuació el tenor Jordi Cortada acompanyat del pianista Josep Buforn\nEl Mas del Puig de Castellbell i el Vilar acull aquest divendres al vespre la presentació pública del Festival de Cant Coral Catalunya Centre, que enguany proposa nou concerts de cant coral i música vocal del 15 al 24 de juliol. El certamen s’expandeix pel territori en una aposta clara d’esdevenir referent i un element estratègic cultural per a les comarques centrals. L’acte, que començarà a dos quarts de 9 del vespre, inclourà els parlaments institucionals i l’explicació detallada del programa.\nL’acte preveu un concert del tenor Jordi Cortada, acompanyat del pianista Josep Buforn. També comptarà amb una breu intervenció de la Capella de Música Burés, que dirigeix Mireia Subirana.\nEl 39è Festival de Cant Coral Catalunya Centre s’expandeix arreu del territori aquest estiu i amplia l’oferta musical a nou concerts. A més, ho farà en escenaris emblemàtics com és el cas de la Basílica de Montserrat, l’església de la Cova de Manresa o el Castell de Balsareny. Organitzat per l’Ajuntament de Castellbell i el Vilar i la Capella de Música Burés el festival incorpora nous registres musicals més enllà de la música coral i oferirà actuacions de música vocal.\nGrups de nivell\nL’estrena del certamen portarà a la Basílica de Montserrat el cor de nens de la catedral de Salzburg que actuarà per primera vegada a Catalunya. La cloenda del festival serà a l’Església de la Cova de Manresa amb La Cappella Mariana, un conjunt txec polifònic de gran nivell i amb un prestigi europeu reconegut. En aquesta edició també participarà el grup filipí University of Santo Tomas Singers, referents de les corals universitàries d’Àsia i pioners en la introducció de nous repertoris corals. La coral femenina moldava Cor femení Cantaible de Chisinau completarà els artistes vinguts d’arreu. A nivell nacional es comptarà amb la participació del Cor Lerània i del músic Antoni Rossell.\nEl festival està organitzat per la Capella de Música Burés i l’Ajuntament de Castellbell i el Vilar i compta amb el patrocini de la Generalitat de Catalunya, la Diputació de Barcelona, l’Ajuntament de Balsareny i l’Ajuntament de Sallent. En paral•lel, compta amb la col•laboració de l’Abadia de Montserrat, els Amics del Castell de Balsareny, la Cova, el Geoparc, l’Ajuntament de Casserres, el Grup Cantaire Sant Bartomeu i la Federació Catalana d’Entitats Corals.\n15-7-18: Cor de nens catedral Salzburg (Montserrat): Gratuït\n17-7-18 : Cor Lerània (Balsareny): 5 Euros\n17-7-18: University of Sant Tomas Singers (Castellbell): 10 euros (socis de l’entitat) / 12 euros\n18-7-18: Cor femení Cantabile de Chisinau (Castellbell): 10 euros (socis de l’entitat) / 12 euros\n20-7-18: Antoni Rossell (Castellbell): 5 euros\n20-7-18: Cor femení Cantabile de Chisinau (Sallent): a determinar\n21-7-18: Concert Intercoral (Castellbell): 12 euros (socis de l’entitat) / 15 euros\n22-7-18: Cor femení Cantabile de Chisinau (Casserres): a determinar\n24-7-18: Capella Mariana (La Cova): 10 euros (socis de l’entitat) / 12 euros\nLes entrades es podran adquirir a guixetes una hora abans de cada concert.\n08:49 | 26-07-18


Al ritme furiós de la vida moderna, estem constantment preocupats per alguna cosa: assumptes interns, creixement professional, etc. I un dels llocs principals d'aquesta fila està ocupat per problemes tan agradables com l'elecció d'un regal per a unes vacances pels seus éssers estimats. Sabem què sorprendre a un ésser estimat, per complaure als seus fills, com cuidar els seus pares. Però, com a regla general, ens oblidem completament de nosaltres mateixos. Normalment, d'alguna manera, no l'hem tingut o simplement no tenim cap moment per pensar què podeu donar al vostre aniversari.\nAixí que ara anem a especular sobre com pots complaure als teus éssers estimats.\nQuè s'ha de donar durant 20 anys?\nEl vintè aniversari és la primera jubilació seriosa, sou jove i plena d'idees, energia i desitjos de noves impressions. Per tant, hi ha moltes opcions diferents, què donar-vos a si mateix en aquest esdeveniment.\nEl regal depèn, per descomptat, del teu personatge i hobbies. Si adoreu els esports i els esports extrems, podeu fer-vos un salt amb paracaigudes o una caminada durant diversos dies en algun racó salvatge i interessant de la natura amb tendes i cançons al foc. Voleu viatjar? Perfectament, doneu-vos una excursió a la ciutat que us interessa i obté moltes emocions positives i noves impressions. O potser ja està pensant a comprar el vostre propi automòbil en el futur? A continuació, és molt possible ara inscriure's en cursos de conducció i obtenir una llicència de conduir.\nHas volgut obtenir fotos de bona qualitat de la teva persona durant molt de temps? Per tant, en el vostre aniversari, podeu anar de manera segura a la sessió fotogràfica a un fotògraf professional.\nQuè s'ha de lliurar durant 30 anys?\nPer descomptat, ja heu suggerit a la família i als amics que voleu rebre com a regal i, per regla general, són coses molt útils i necessàries a la llar. Per tant, és hora de relaxar-se i de fer-te realitat una cosa que us fa feliç.\nPer exemple, si estàs cansat de les tasques quotidianes i casos de rutina, pots organitzar un dia lliure amb simples alegries de la vida: dormir més del llit o dormir abans del dinar (prèviament organitzar amb la llar que avui manegen sense tu). Doneu-vos unes hores de compres, seureu en un cafè per prendre una tassa de la vostra beguda preferida, anar al saló de bellesa i descansar de cap a peus i passar la tarda sota una manta calenta al sofà veient la vostra pel·lícula preferida. Sembla que, Totes aquestes són simples coses quotidianes, però en el ritme de vida modern a gran velocitat, podreu relaxar-vos i descansar-vos bé.\nQuè s'ha de donar durant 40 anys?\nEl 40 aniversari generalment no se celebra, de manera que aquest dia només podeu dedicar-vos a la vostra família. Retornar tot el negoci urgent i important, si és possible, desconnectar Internet i telèfon mòbil i passar el dia a la natura. Aneu junts a una pel·lícula o a un teatre, a un parc d'atraccions oa una classe magistral. A la tarda, organitza un sopar familiar tranquil, gaudeix de la comoditat i la comunicació amb la família i els éssers estimats.\nFestius al setembre\nQuè donar per l'aniversari de les noces?\nEscenari del 50 aniversari de l'home\nTransfiguració del Senyor: la història de la festa\nRegals per al 8 de març als col·legues\nQue tractar una bronquitis al nen?\nStephen Tyler i Joe Perry en un dia es van convertir en avi\nLa noia de 5 anys va haver de convertir-se en l'únic tutor de dues àvies!\nGat ratllant gat\nBeadwork - classe magistral


El programa 'Esport Blanc Escolar' arribarà a totes les escoles del Pirineu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El programa 'Esport Blanc Escolar' arribarà a totes les escoles del Pirineu\nEl programa 'Esport Blanc Escolar' arribarà a totes les escoles del Pirineu\nIvan Tibau avança que al llarg dels propers anys l'esquí s'integrarà com a assignatura en els col·legis de nou comarques de muntanya La Seu ha acollit la presentació del pla, en la qual s'ha fet un reconeixement a Laura Orgué\nEl programa 'Esport Blanc Escolar' preveu que l'esquí sigui assignatura curricular a totes les escoles del Pirineu en un termini de cinc anys. Així ho ha explicat el secretari general de l'Esport de la Generalitat, Ivan Tibau, que aquest dimarts ha presidit a la Seu d'Urgell la presentació del programa al territori.\nL'acte va omplir la Sala de la Immaculada amb representants dels diferents sectors implicats en el pla, com ara consells comarcals, escoles, consells esportius, ajuntaments, clubs i estacions d'esquí. Ivan Tibau es va mostrar satisfet per l'experiència d'aquest any, en la qual ja hi prenen part 445 alumnes de 15 escoles i de 12 municipis del Pirineu. Entre aquests hi ha hagut 31 alumnes de la ZER Urgellet, 23 de l'Escola Pau Claris i 25 de la ZER Narieda.\nEn la introducció, l'alcalde de la Seu, Albert Batalla, va lloar la possibilitat "que tots els infants del Pirineu puguin tenir una relació intensa amb la neu i amb el seu entorn natural”. Batalla va expressar el desig que d'aquest pla en puguin sortir en el futur no només aficionats als esports d'hivern sinó també esportistes d'elit.\nDe fet, el programa és apadrinat per la fondista internacional del CEFUC Laura Orgué, que durant l'acte va rebre un reconeixement de la Secretaria General de l'Esport. L'esportista igualadina resident a l'Alt Urgell va expressar així la seva voluntat de contribuir a l'aparició de nous competidors al Pirineu.\nA la presentació també hi va prendre part el president de la Federació Catalana d’Esports d’Hivern, Òscar Cruz, que va elogiar la trajectòria de Laura Orgué i especialment el desè lloc que va obtenir l'any passat als Jocs de Sotxi; un resultat que va qualificar d'històric per a l'esquí català. Cruz també va esmentar d'altres esquiadors, surfistes i patinadors que estan ajudant a projectar Catalunya, com ara la nova subcampiona del món de 'half pipe' Queralt Castellet, formada a Masella. El dirigent federatiu remarca que millorar el nivell competitiu és una de les prioritats de cara a l'objectiu d'organitzar els Jocs Olímpics d'Hivern l'any 2026.\nDivulgar els esports d'hivern entre els infants del territori\nEl programa “Esport Blanc Escolar” vol impulsar la pràctica dels esports de neu i gel entre els escolars de les comarques pirinenques, els que tenen més a l'abast aquesta possibilitat. L’altra finalitat és Ia d’educar mitjançant l’esport en el respecte, el coneixement i l'estima per les muntanyes, amb la complicitat del professorat dels centres d’ensenyament i dels tècnics d’esport.\nEl programa “Esport Blanc Escolar” inclou l'esquí i el surf de neu en l’assignatura d’Educació Física. Es preveu un total de 8 sessions anuals, distribuïdes en 3 d’esquí alpí, 3 més d’esquí de fons i 2 de surf de neu. Cada sessió es fa durant un matí a la setmana, per part de l’alumnat dels cursos de 3r i 4t de primària (8-10 anys).\nEl pla implica diferents sectors, amb el suport econòmic de la Secretaria General de l’Esport. Hi prenen part els consells esportius de cada comarca, juntament la Federació Catalana d’Esports d’Hivern en a la selecció i formació dels tècnics d’esquí i la coordinació tècnica del programa. Els consells comarcals i el Conselh Generau d’Aran hi aporten el transport escolar, i les estacions d’esquí ofereixen preu reduït en els forfets i el material. Finalment, les famílies hi fan una petita aportació econòmica.\nLes zones escolars rurals de l'Alt Urgell, la Cerdanya i la Val d'Aran van ser els primers centres a posar a prova el nou pla l'any passat. Està previst que progressivament, des d'ara i fins al curs 2018-2019, hi acabin entrant tots els centres d’ensenyament pirinencs. Les altres sis comarques implicades són l'Alta Ribagorça, el Pallars Sobirà, el Pallars Jussà, el Solsonès, el Berguedà i el Ripollès.\nEsport Blanc Escolar - Presentació 2015\nEsport Blanc Escolar - Escoles 2015


Canya d'Or presenta el videoclip de la can�� oficial de Sant Pere de Reus, la "C�mbia de la Festa Major".El proper dilluns 24 de juny, Canya d'Or far� la presentaci� p�blica de la can�� i del videoclip de la�C�mbia de la Festa Major, despr�s del Preg�, la primera Tronada i la Cercavila del Masclet, a dos quarts d'11 de la nit al Jard� de la Casa Rull (IMAC).\nL'acte, que ser� presentat i condu�t per la periodista Elisabet Carnic�, comptar� amb la pres�ncia del grup, el qual interpretar� algunes peces.\nLa�C�mbia de la Festa Major �s una creaci� de Xavier Ciurans i de Jaume Aguza, i arranjada per Josep Maria Mayol. La lletra est� plena de refer�ncies a la Festa Major de Reus i als seus elements festius.\nLa pe�a est� inclosa a�Viratges, un treball discogr�fic que presenta la gralla i el seu so m�s enll� de la seva funci� tradicional. El videoclip de la can�� es va enregistrar el maig de 2013, amb la pla�a del Mercadal com a escenari principal, i va comptar amb la participaci� dels Portadors dels Nanos de Reus i del Cos de bastoners de l'Orfe� Reusenc. Tot plegat ha servit per commemorar els 15 anys de Canya d'Or.\nD'altra banda, en un acte simb�lic que va comptar amb la pres�ncia del regidor de Cultura i Joventut, Joaquim Sorio, Canya d'Or va lliurar el passat dia 19 de juny la "C�mbia de la Festa Major", per tal que sigui la can�� oficial d'aquestes festes.Inauguraci� del Festival d'estiu del "Auditorio de San Lorenzo del Escorial"El Festival d'estiu de l'Escorial -en el qual TRIT� Produccions col�abora des de l'any 2009- presenta la seva proposta per a aquesta temporada.\nSan Lorenzo del Escorial i la Serra madrilenya es converteixen en un gran escenari per a l'art i en un dels m�s atractius espais esc�nics a nivell europeu.\nDel 22 de juny al 5 d'agost, m�sica, l�rica i dansa ocuparan l'escenari del Teatre Auditori de San Lorenzo de l'Escorial.\nEls 16 espectacles d'aquesta edici� ofereixen una programaci� de qualitat i per a tots els p�blics amb preus a partir de 10 euros i possibilitat de descomptes de fins al 50%.\nCoincidint amb la presentaci� del Festival d'Estiu, al Teatre Auditori estrena nova web, amb nou disseny amb men�s f�cilment navegables, major protagonisme de les imatges, �mplia connexi� amb les xarxes socials i destacada visibilitat de les ofertes i descomptes.\nPer celebrar-ho, des de la p�gina Facebook del Teatro Auditorio sortejaran una entrada doble per poder assistir a tots els espectacles del Festival.\nLes entrades estan a la venda a internet a preus populars des de 10 euros i hi ha diferents opcions d'abonaments i descomptes.\n22 de juny � NY Story: Pepe Rivero & Touch of Clazz + Dani Panullo Dancetheatre\n28 de juny � Suite espa�ola: Rosa Torres-Pardo, piano + Roc�o M�rquez Lim�n, voz\n29 de juny� La creaci�n: Orquesta y Coro de RTVE\n5 de juliol � Grandes voces: Mariella Devia, soprano + Giulio Zappa, piano\n7 de juliol � Sinfonia n� 5: Joven Orquesta de la Comunidad de Madrid\n9 de juliol � Marta Graham Contemporary Dance\n12 de juliol � Luigi Boccherini y la m�sica ilustrada espa�ola: La Real C�mara\n13 de juliol � From Bach to Radiohead: Ara Malikian Ensemble\n20 de juliol � La gran m�sica espa�ola para voz y piano: Elena Gragera (mezzosoprano) y Ant�n Card� (piano)\n21 de juliol � La voz de la tierra: Ensemble NeoArs\n26 y 28 de juliol � La Traviata: Nueva producci�n del Festival de Verano de San Lorenzo de El Escorial y la Quincena Musical Donostiarra, el Baluarte de Pamplona, la �pera de Oviedo y el Gran Teatro de C�rdoba\n27 de juliol � Operazza: Jose Manuel Zapata\n28 de juliol � Concierto Profesores Cursos Matisse: Orquesta Matisse y de los maestros solistas del XXXIII Curso Internacional de M�sica Matisse\n2 de agost � JAYB- Bolero: Ballet V�ctor Ullate Comunidad de Madrid\n4 de agost � Hansel y Gretel: Compa��a de teatro La Tartana\n5 de agost � Cupaima. Chavela Vargas: Compa��a Cecilia G�mez


Toni Bennàssar : de febrer 2011\nEl cisne negre\nLa setmana passada vaig anar a veure Cisne Negro, una pel·lícula que està sent un dels fenòmens de la temporada. Natalie Portman interpreta a una ballarina que s'obsessiona amb el seu paper i amb el triomf professional. Totes les obsessions són dolentes, i les laborals ho són molt més. Així, la feina és un mitjà per a la vida, però no es pot convertir en una finalitat en si mateixa. En aquest sentit, maldament no sigui políticament correcte dir això en aquests moments, crec que hem de reivindicar l'homo lundens front a l'homo laborans tradicional. La vida, per bé o per mal, és relativament molt curta i s'ha d'intentar gaudir de la millor manera possible. Així, en un món allà a on pràcticament tot es quantificable en termes econòmics o materials, és el moment de reivindicar els elements intangibles que fan de les coses quotidianes un element de felicitat. Així, les grans coses de la vida no són quantificables ni en termes monetaris ni en graus de l'escalafó professional. Tal i com deia Juan de Mairena, l'altre ego d'Antonio Machado, confunde todo necio valor y precio. I allò que veritablement val, no té preu. L'èxit és un concepte extremadament relatiu i s'ha de mesurar segons la percepció personal de cadascú, al marge de la consideració social que pugui tenir externament. Així, crec que Cisne Negro és una magnífica metàfora de la cara obscura de l'èxit i de tot el que s'ha de sacrificar per aconseguir determinats objectius que, una vegada assolits, no solen acabar compensant tot allò que s'ha perdut pel camí per assolir-los. I no hem d'oblidar que, tal i com diu una lletra de John Lennon, la vida és allò que va passant mentre feim altres plans.\nPublicat per Toni Bennàssar a 01:19 Cap comentari:\nEmili Darder, sempre en la memòria\nTal dia com avui de 1937 un escamot de falangistes afusellaven, a trenc d'auba, a Emili Darder, batlle republicà de Palma. Foren aquell mateix dia víctimes també de les bales feixistes Antoni Maria Ques comerciant afí a Esquerra Republicana Balear; Alexandre Jaume, dirigent socialista; i Antoni Mateu, ex-batlle republicà d'Inca.\nAvui, malauradament, no he pogut anar a l'homenatge que s'ha celebrat al cementiri ja que ha coincidit amb una jornada acadèmica que organitzava a la UIB. En tot cas, el meu cor i la meva ment ha estat amb els companys que retien homenatge als màrtirs republicans. He de dir que va ser per jo un honor quan em proposaren per formar part del patronat de la Fundació Emili Darder. És un dels càrrecs que més il·lusió m'ha fet ostentar. Ja de petit escoltava les històries, a l'àmbit familiar, de la tasca que va fer el batle Darder; unes històries que anaven des de la construcció de la Plaça de les Columnes, fins al seu afusellament, mig mort ja, assegut damunt d'una pedra. Emili Darder ha estat, per aquest i per molts altres motius, un referent personal insustituible.\nEn tot cas, crec que ara més que mai s'ha de reivindicar el record dels màrtirs morts un 24 de febrer de 1937. En un moment d'involució en molts d'aspectes, el record d'Emili Darder, com a símbol visible de tants de camarades que donaren la seva vida per la la llibertat, la igualtat, la fraternitat, ha d'estar sempre present en el nostre dia a dia. I no oblidem mai, que tal i com deia Darder, només la cultura podrà formar a ciutadans lliures.\nLa cultura com insult\n"A Mallorca la cultura és un insult i un greuge. La societat insular treballa contra la meritocràcia. A Mallorca, fer d'intermediari, sense cap títol, en la venda d'una casa a un alemany, equival a quinze anys de sou d'un professor universitari".\nMatías Vallés dixit, Revista EnllaçUIB, número 16, pàgina 21.\nResulta sempre curiós llegir entrevistes a un entrevistador. En Matias Vallés fa una duríssima crítica a la societat illenca i, per extensió, al model de la universitat de les Illes Balears. Parla de la manca de compromís cívic del professorat, del passotisme de l'alumnat, d'un caràcter provincià en determinats àmbits i d'una certa improvisació en grans decisions. En alguna de les seves afirmacions n'estic d'acord, amb altres no. Entre elles, el seu posicionament contrari a l'existència d'un campus universitari, instrument urbanístic-educatiu que jo sempre he defensat. De totes formes, crec que és una entrevista brillant que cal llegir.\nPublicat per Toni Bennàssar a 11:11 Cap comentari:\n"Al principio ella fue una serena conflagración\nlamentó que el futuro\nfuera oscura maleza


recomana.cat - Crítica de l'obra: La néta del Senyor Linh | Homar i Cassiers descriuen el vol d'un àngel per Jordi Bordes\nLluís Homar i Guy Cassiers signen la narració d'un conte preciós. Ho fan amb la veu tendra que s'utilitzaria per narrar una rondalla a la vora del foc. Però, en comptes de la flama, una gran pantalla en blanc i negre aporta la màgia dels petardeig de les brases. Homar torna a vestir-se de diferents personatges (principalment, el narrador, Linh, el vidu que li parla al banc) amb un codi també ben simple i sense necessitat de transmutar la veu (repetint la jugada de Terra baixa). Ell marteix construeix l'espai, elabora el so (que suma en loop la partitura de sorolls per evidenciar el caos de la ciutat). I no hi ha gaire res més.\nLa història, d'una candidesa extrema, narra com un avi agafa en braços la seva néta, (que se salva miraculosament d'una bomba que mata als pares) i decideix agafar un vaixell i exiliar-se. Ella, Sang Diû, mai es queixa, tot i ser una criatura de setmanes. Passa a ser el motor de la seva vida. Accepta que l'avi conversi amb aquell home. Que en cap moment s'arriben a entendre ni una paraula de l'altre (més que el "Bon dia", en tot cas), però que, en canvi, creuen una amistat que mou muntanyes. Connecten. Es necessiten. S'ajuden des de la incapacitat de comunicar-se. El somriure i una mà a l'espatlla són elements que generen confiança, que donen llum a dues vides a les acaballes, amb una gran tristor a dins.\nHomar és un mestre de les pause si de l'entonació. Dels gestos precisos. Ara, amb Cassiers, ve acompanyat d'una altra paleta de matisos escènics (el joc de càmeres subtil) i la pantalla que evoca la incapacitat d'entendre ningú en un país que no pot estimar (no té olor, els noms no tenen significat, els cotxes són incessants...) però que l'observa. El passeig costant de les infermeres. L'ordre en una residència d'avis. La presència de la multitud com a amenaça, que no sap com com,unicar-se. Aquest conte trist de Philippe Claudel encoratja. Reconcilia amb els homes, tot i la grisor, les pudors i la misèria que s'insinua a l'entorn del senyor Linh. ell té un àngel. I Homar el sap descriure com qui bufa polsim i visibilitza sobre d'un fil de llum, que sustenta la humanitat. Es transmet per corrent contínua. Se surt aclaparat i mig flotant d'optimisme, tot i la tristesa del quadre. La imaginació és l'últim racó que utilitza l'home per refugiar-se.


Biblioteca de Pallejà: de maig 2012\nEl dimarts 22 de maig, a la Biblioteca, vam fer un taller d'scrapbook adreçat a pares i mares, on van aprendre a dissenyar i crear els àlbums de fotos dels seus fills. El taller va ser tot un èxit, i al mes de juliol en farem una nova edició.\nAquí teniu unes fotos i una mostra dels treballs que van fer aquell dia:\nPublicado por Biblioteca de Pallejà en 11:33:00 Cap comentari:\nEl proper divendres 25 maig a les 18.00h tindrà lloc a la Biblioteca de Pallejà el conte la bruixa lletjars a càrrec de Dirabuc i Juanolo, explicat també en llenguatge de signes. Els infants podran aprendre conceptes en llenguatge de signes, i veuran com ens podem comunicar amb persones amb deficiència auditiva. Perquè els contes són per gaudir i compartir.\nPublicado por Biblioteca de Pallejà en 9:59:00 Cap comentari:\nAl club de lectura de dissabte passat vam tenir l'oportunitat de conversar amb l'escriptora Isabel-Clara Simó sobre la seva novel·la Amor meva. Va ser una tertúlia molt agradable i amb una notable assistència de públic. La propera trobada del club de lectura serà el dissabte 9 de juny, i la novel·la que comentarem és Sota la pols de Jordi Coca.\nAprofitant que la visita de l'escriptora Isabel-Clara Simó coincidia amb la posada en marxa de la campanya de la Marató contra la pobresa a Pallejà, amb la instal·lació a la Plaça del Castell d'un plafó perquè els ciutadans de Pallejà puguin deixar els seus missatges, va ser l'autora qui va posar el primer desig:\n"La solidaritat és més que una paraula. La solidaritat és demostrar que som un poble, teixit de complicitats i, també, d'amor. Participem-hi!"\nPublicado por Biblioteca de Pallejà en 19:45:00 Cap comentari:\nJa podeu consultar a l'apartat de "Agenda" les activitats que farem a la Biblioteca durant el mes de maig:


El moviment dels pensionistes exigeixen el compliment de l’article 50 de la Constitució\n• El moviment dels pensionistes de l’Alcoià i el Comtat convoquen a una nova concentració • "Els poders públics garantiran, mitjançant pensions adequades i periòdicament actualitzades, la suficiència econòmica als ciutadans durant la tercera edat"\nTags: Alcoi, Jubilats, Pensions\nEl moviment dels pensionistes de l’Alcoià i el Comtat convoquen a una nova concentració a tot qui reivindique un sistema de pensions digne. La concentració es durà a terme el dia 15 de desembre, a les 12 hores, a la plaça d’Espanya.\nEl lema de la convocatòria és ‘Per unes pensions dignes. No permetem que ens roben el futur’. L’acte es realitza en la vespra de la celebració del 40 aniversari de la Carta Magna, article 50 de la qual diu explícitament:\nEls poders públics garantiran, mitjançant pensions adequades i periòdicament actualitzades, la suficiència econòmica als ciutadans durant la tercera edat. Així mateix, i amb independència de les obligacions familiars, promouran el seu benestar mitjançant un sistema de serveis socials que atendran els seus problemes específics de salut, habitatge, cultura i oci”.


Detecten falsificacions de preservatius al mercat serbi\nSalut alerta que els productes podrien haver arribat al mercat andorrà\nUnitats falsificades dels preservatius "Durex"\nActualitzada 29/05/2018 a les 13:40\nEl Ministeri de Salut, a través de l'Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris, ha detectat la distribució d'unitats falsificades de preservatius "Durex". De fet, el propi fabricant, Reckitt Benckiser Healthcare Ltd, ho ha confirmat i les autoritats sèrbies ja han obert una investigació.\nEn l'etiquetatge del producte el nom del model figura en anglès i la resta de la informació en hongarès, búlgar, romanès i serbi. En les unitats falsificades, a diferència de les unitats originals, es pot llegir "made in Thailand" o "made in China" entre la data de caducitat i el lot.\nNo es descarta que aquests productes es trobin en el mercat andorrà. És per això que es recomana als usuaris que, abans d'utilitzar-ho, examinin la unitat o contactin amb l'Àrea de recursos sanitaris per facilitar les dades de l'empresa que ha subministrat el producte.


Publicada al DOGC la RESOLUCIÓ SLT/3090/2021, de 14 d'octubre, per la qual es modifica la Resolució SLT/3035/2021, de 6 d'octubre, per la qual es prorroguen i modifiquen les mesures en matèria de salut pública per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 al territori de Catalunya. que entra en vigor amb efectes 00:00h del divendres.\nLa ciutadania ha d'adoptar les mesures necessàries per evitar la generació de riscos de propagació de la infecció de la COVID-19, així com la pròpia exposició a aquests riscos, i ha d'adoptar les mesures de protecció individual i col·lectiva fonamentades en: la higiene freqüent de mans; la higiene de símptomes respiratoris (evitar tossir directament a l'aire, tapar-se la boca amb la cara interna de l'avantbraç en aquests casos i evitar tocar-se la cara, nas i ulls); la distància física interpersonal de seguretat; l'ús de mascareta en els termes establerts a l'apartat 6 d'aquesta Resolució; la preferència per als espais a l'aire lliure per a la realització d'activitats; la ventilació correcta dels espais tancats i la neteja i desinfecció de les superfícies.\nEl deure de protecció establert a l'epígraf 1 és igualment exigible a les persones titulars de qualsevol activitat econòmica, empresarial o establiment d'ús públic o que es trobi obert al públic, en els termes de les normes organitzatives, d'higiene i de prevenció establertes en aquesta Resolució i, en el seu cas, del corresponent pla sectorial o protocol organitzatiu.\nLes persones que presentin símptomes compatibles amb la COVID-19 han de contactar amb el sistema públic de salut i han de seguir, tant elles com els seus contactes estrets, les indicacions d'aïllament domiciliari o quarantena d'acord amb els protocols aprovats per l'autoritat sanitària\nEn les reunions que suposin la concentració de persones en espais públics, entre la 01.00 hores i les 06.00 hores no es permet el consum ni d'aliments ni de begudes.


«La Laura està intentant adaptar-se a la presó i defensa que està tancada pels seus ideals» | NacióTarragona\nLa seva germana, Sílvia Solé, explica que l'ha pogut veure "a través d'un vidre" i que està bé i assegura que és innocent\nper Jonathan Oca, Tarragona , 19 d'octubre de 2019 a les 21:38 |\nSílvia Solé sortint de la presó de Mas d'Enric després de visitar la seva germana Laura. | Jonathan Oca\n"La Laura està intentant adaptar-se al que és la presó". Això és el que ha dit Sílvia Solé, germana de la jove que es troba a Mas d'Enric en presó provisional comunicada i sense fiança després que la policia la detingués dimecres passat en el marc dels aldarulls a Tarragona.\nSílvia Solé ha destacat que ha pogut parlar amb la seva germana "a través d'un vidre" i que "està bé, forta". A més, la jove li ha traslladat que "és innocent, que no ha fet res" i defensa que està tancada "pels seus ideals" i no per cap fet.\nSílvia Solé diu que la seva germana és innocent i agraeix la presència de les més de 200 persones que els donen suport a Mas d'Enric; informa @JonathanOca https://t.co/WD6S6uvR4K #SentènciaProcés pic.twitter.com/AOsGCYdRrW\n— NacióTarragona (@naciotarragona) October 19, 2019\nAquesta tarda, prop de 300 persones s'ha aplegat a la presó del Catllar per donar el seu suport a Solé i a un altre jove, Joan Tortosa, també detingut i en presó provisional comunicada sense fiança. En aquest centre penitenciari hi ha l'expresidenta del Parlament, Carme Forcadell. Durant la concentració, s'ha rebutjat el fet que hi hagi "tres presos polítics" tancats en aquesta presó.\nCrits de "llibertat" a Mas d'Enric per rebutjar la presó provisional comunicada i sense fiança per a dos detinguts pels aldarulls a Tarragona. Al centre penitenciari també hi ha empresonada @ForcadellCarme; informa @JonathanOca https://t.co/Cn4arSLIm3 #SentènciaProcés pic.twitter.com/2Ctv6vxYBO\nL'acte s'ha convocat de forma espontània pocs minuts després que es conegués la decisió del jutjat d'instrucció número 1 de Tarragona, en funcions de guàrdia, que ha decretat presó provisional comunicada i sense fiança per a dos dels cinc detinguts. La convocatòria ha corregut ràpidament a través de les xarxes socials.\nUn dels moments més emotius ha estat quan Sílvia Solé ha agraït el suport de la gent i entre llàgrimes ha animat a tothom a no defallir. Un altre ha sigut quan tots els assistents a l'acte s'han apropat fins al mur de la presó, i mirant al centre penitenciari amb el puny aixecat, han cridat "no esteu sols" i després hi han afegit els noms de Carme, Joan i Laura.\nMés de 200 persones criden "no esteu sols" mirant a la presó de Mas d'Enric on hi ha empresonades @ForcadellCarme, Laura Solé i també JoanTortosa; informa @JonathanOca https://t.co/WD6S6uvR4K #SentènciaProcés pic.twitter.com/YhANmZzfBx\nTres dels cinc, en llibertat\nAquesta tarda s'ha conegut que la magistrada ha deixat en llibertat provisional els altres tres detinguts. Tots hauran de comparèixer cada quinze dies al jutjat. La magistrada ha acordat que se'ls retirés el passaport i se'ls ha prohibit sortir del territori i acudir, aproximar-se o participar en actes o manifestacions, a menys d'un quilòmetre durant un període de sis mesos.\nJuristes per la República s'encarrega de la representació de tots els fins ara detinguts i dels empresonats. Des del col·lectiu apunten que tots estan acusats dels mateixos delictes i que faran el possible perquè surtin "al més aviat possible" de la presó.\nAls joves se'ls imputen delictes per desordres públics, atemptat contra l'autoritat i danys per la crema de contenidors.\nEl vídeo de la detenció de Laura Solé i altres joves:\nPolítica, atropellament, sentència, Mossos d'Esquadra, sentència de l'1-O, Tarragona, traumatisme cranioencefàlic


Atenció psicològica | Caritas Barcelona\nEl desgast de les situacions de pobresa i exclusió social demanen un acompanyament psicològic\nEstar en una situació de pobresa genera por, estrès i angoixa. És per aquest motiu que a Càritas comptem amb espais adequats on s’ofereix atenció psicològica, orientació, suport o tractament a les persones i famílies ateses per Càritas que manifesten aquestes necessitats.\nEls psicòlegs de cada zona pastoral intervenen directament amb les persones (nens, adolescents, adults i gent gran) en l’àmbit individual, familiar o grupal per tal d’ajudar-los a resoldre els seus conflictes emocionals i relacionals, a desenvolupar les seves capacitats i a reduir el patiment psíquic que puguin experimentar. L’objectiu de l’atenció psicològica és el d’afavorir l’adaptació i prevenir l’exclusió social de manera que la persona atesa pugui tornar a sentir-se animada i amb ganes de tirar endavant.\nDistribució dels projectes a Atenció psicològica\nLes situacions de pobresa i exclusió social desgasten la persona psicològicament. És, per això, que a Càritas treballem per recuperar la motivació i l'interès en la vida d'aquells que no troben esperança en el seu dia a dia. Els nostres psicòlegs,...