El barri d'Horta acull el 38è Campionat de Catalunya de BMX | betevé\nLes categories participants han anat des de prebenjamí fins a màster 60\nRedacció Esports | diumenge, 30 de juny del 2019, a les 19.00\nEl Campionat de Catalunya de BMX s’ha disputat al circuit adjacent del Velòdrom d’Horta. N’és l’edició número 38 i també l’assaig general per a alguns ciclistes abans de disputar el campionat mundial —del 23 al 27 de juliol— a Bèlgica. Hi han participat des de nens de cinc anys fins als màster 60 en la categoria més gran.\nParticipants de totes les edats\nEl campionat s’ha dividit en quatre mànegues de cada categoria, en què els quatre primers de cadascuna passaven directament a la final. Les categories han estat prebenjamí, benjamí, principiant, aleví, infantil, cadet, júnior, júnior fèmina, sub-23, elit, elit sub-23 fèmina, màster 30, màster 40, màster 50 i màster 60. Miquel Hernàndez i Gabriel Avellaneda han estat dos dels protagonistes del campionat en la categoria de cadet en una lluita aferrissada per aconseguir la victòria, que al final ha estat per al de Sant Andreu de la Barca. Els dos corredors seran al campionat mundial a Bèlgica el mes de juliol.\nDificultats per anar a Bèlgica\nEl club XL-BMX de Barcelona disposa només de 70 corredors, sis dels quals s’han classificat per al campionat mundial. Reclamen que són moltes les dificultats econòmiques que han d’assumir els pares dels corredors per poder pagar el viatge i que la Federació Espanyola no hi ajuda gens, sinó al contrari. Gabriel Avellaneda, quart en el campionat mundial en la seva categoria, també ha reivindicat que “pot anar al campionat gràcies al fet que té una família meravellosa”, però que els preus no hi ajuden.


Pa amb tomata com a fil conductor a Santa Coloma | Federació Hostaleria de Girona\nPa amb tomata com a fil conductor a Santa Coloma\nEl Punt. Centenars de persones s’apleguen per gaudir-ne al parc de Sant Salvador. Santa Coloma de Farners va començar el segle XXI instituint l’homenatge anual a la preparació culinària més elemental i alhora coneguda de la gastronomia catalana amb la fira del pa amb tomata, que ahir arribava a la 18a edició.\nL’afluència, en un dia assolellat, va respondre a les bones expectatives d’un esdeveniment en què el poble valora l’excel·lència dels productors locals: les diverses varietats de pans que elaboren en les fleques locals i les carns a la brasa i els embotits –dels negocis locals– i els olis i les tomates de proximitat.\nEntre les novetats, per fer gana, al matí van organitzar la primera gimcana del pa amb tomàquet, per part dels Llops i Daines de l’AEiG Roca Guilera. L’epicentre de la festa va ser novament el parc de Sant Salvador, on, a més de les paradetes per adquirir altres complements per a l’àpat –com ara amanides o la sempre agraïda racions de seques per tancar el cercle virtuós–, hi va haver animació i inflables per a la mainada i un ball amb els gegants de Santa Coloma després de l’hora de dinar.\nL’activitat al recinte es va mantenir al llarg de tot el dia, gràcies a la versatilitat d’una menja que tant serveix per esmorzar, berenar o acompanyar el dinar, fins a l’hora de sopar, en què l’actuació del grup d’havaneres Les Anxovetes va posar el punt final a la jornada.


Resultats de la cerca bàsica: 64\n31. Verbs que es conjuguen com 'beure': 'bec', 'begui', etc. / Verbs amb formes velaritzades\n32. Com es diu obrante en en català? / És correcte obrant en en català?\n33. Exemple de recurs contenciós administratiu\n34. Com es diu 'donde los haya' en català?\n35. És correcte 'mediàtic, mediàtica' en català?\n36. 'fagocitar' (sentit figurat)\n39. Abreviatures i sigles més habituals: P\n40. 'fada madrina', 'fada padrina' o 'fada'? / Com es diu 'hada madrina' en català?


Investigadors de l'IRTA adverteixen que «és urgent» restaurar el flux de sediments per salvar el Delta | Aguaita.cat\nInvestigadors de l'IRTA adverteixen que «és urgent» restaurar el flux de sediments per salvar el Delta\nper Aguaita.cat, Deltebre | 23 de gener de 2020 a les 11:35 |\nImatges aèries del Delta de l'Ebre del 22 de gener 2019 | Bombers de la Generalitat\nEls investigadors de l’Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA) reclamen canvis en la gestió dels embassaments de la conca de l’Ebre i implantar solucions com la recuperació dels sediments fluvials per pal·liar els efectes de la regressió sobre el Delta de l’Ebre.\nEls experts de l’IRTA asseguren que és aviat per avaluar els danys que ha provocat el temporal Glòria al Delta de l’Ebre, i demanen ser prudents a l’hora de fer-ho i “no caure en el catastrofisme”. “Cal esperar que baixe el nivell del mar per observar quina és la nova línia de costa i analitzar els processos que l’han modificat”, afirma Nuno Caiola, investigador del programa d’Aigües Marines i Continentals de l’IRTA. “El que sí que podem assegurar”, afirma, “és que les parts de la costa més malmeses seran les que estaven protegides amb esculleres; en canvi, les semi-naturals probablement hauran sofert menys danys i seran més fàcils de recuperar”, afegeix.\nPer minimitzar els efectes dels temporals a la costa, “la platja ha de ser resilient, amb prou amplada i en bones condicions ecològiques”, i perquè així sigui “s’han de dissenyar actuacions per restaurar les platges més debilitades” ―la de la Marquesa i de l’Illa de Buda―, ja sigui “aportant-hi sorra, recuperant aiguamolls i dunes, o fent una combinació de totes dues actuacions”. Tanmateix, segons l’investigador de l’IRTA, “no n’hi ha prou amb aquestes intervencions, perquè la pujada del nivell del mar pel canvi climàtic i la subsidència requereixen de mesures a la conca de l’Ebre, i aquestes impliquen un canvi en la gestió dels embassaments”.\n“Fenòmens com el Glòria”, subratlla Caiola, “evidencien que cal implantar solucions que fa anys que demanem, com és la recuperació de sediments fluvials”. Els sediments que podrien alimentar el Delta i, per tant, evitar la seua recessió ―que és de més de 10 metres anuals a l’illa de Buda―, no hi arriben perquè queden retinguts en pantans com el de Riba-Roja i Mequinensa. Abans que aquests es construïssin, al Delta hi arribaven 20 milions de tones de sediments a l’any; ara, només n’hi arriben 90.000 tones. Per això, una de les solucions que proposen és mobilitzar els materials retinguts als pantans. “Com menys sediments hi ha, més erosió; com més sediments acumulats hi hagi a la desembocadura, en canvi, aquests es redistribuiran quan hi haja hidrodinamismes forts com el d’aquests dies i es minimitzarà l’erosió”, apunta Caiola.\nQuant als costos de restaurar el flux de sediments al Delta, afirma: “segons els nostres números preliminars, no seria car, sobretot si es contrasta amb els costos no només ecològics sinó també econòmics de no fer-ho, i que són els associats a problemes com la mosca negra, el creixement d’algues per a la central nuclear, o els relacionats amb el turisme i la navegació”.\nPel que fa als danys sobre el cultiu de l’arròs, l’IRTA constata que el temporal ha destruït tota la infraestructura de reg i drenatges de les finques més properes al mar. “La sorra ha envaït les finques, els canals de reg estan malmesos, i hi haurà molta feina a fer per recuperar aquestes infraestructures”, afirma Mar Català, investigadora de l’arròs de l’Estació Experimental de l’Ebre, de l’IRTA. La investigadora explica que “caldrà rentar bé els camps amb aigua dolça del riu” per minimitzar els efectes de la salinització provocada per l’aigua del mar sobre els cultius.\nMedi ambient, temporals, llevantada, borrasca, Glòria, sediments, Delta de l'Ebre, IRTA, investigadors


Cooperació · Projecte Masovera · El Projecte\nMASOVERA és un projecte de cooperació interterritorial entre 6 grups LEADER estatals amb la particularitat comú de l’existència predominant d’hàbitat dispers. El projecte finançat pel Ministerio de Medio Ambiente y Medio Rural y Marino (MARM) a través de la Dirección General de Desarrollo Sostenible del Medio Rural, pretén aplicar mesures per pal·liar les problemàtiques associades a cada un dels territoris.\nLa coordinació del projecte l’ha dut a terme l’Associació de Gúdar-Javalambre i Maestrazgo, AGUJAMA (Teruel) amb la participació de cinc grups d’acció local de diferents regions espanyoles; la Asociación para la promoción y el desarrollo de la comarca de Los Vélez de Almería, el Grupo de Acción Local Comarca Asón-Agüera de Cantabria, la Asociación de Desenvolvemento rural Ancares Courel de Lugo, la Sociedad para el Desarrollo rural Integral de Murcia i el Consorci per al Desenvolupament de la Catalunya Central.\nEn el marc del projecte MASOVERA (MAsies SOstenibles. Viure en Explotacions Rurals Aïllades), la iniciativa masies + sostenibles (específica del territori de la Catalunya Central) pretén conèixer la situació actual dels habitatges rurals aïllats i dels seus habitants, per millorar-ne les seves condicions vida, mitjançant alternatives de desenvolupament que fomentin la construcció irehabilitació sostenible de les masies.\nIniciativa Masies + Sostenibles (Catalunya Central)


L’Ebre tanca la setmana amb 20 positius més i un risc de rebrot de 83 punts – Marfanta\nLa regió sanitària de les Terres de l’Ebre acumula, des de l’inici de la pandèmia, 5.211 casos confirmats per PCR o antígens, vint més que en el balanç anterior, i 5.447 si es tenen en compte la resta de proves. En aquesta regió han mort 120 persones, les mateixes que en el balanç anterior. Entre el 3 i el 9 de desembre no es va notificar cap defunció, per les vuit de l’interval anterior.\nEl risc de rebrot puja 10 punts i se situa en 83, per sota del de la setmana anterior, quan era de 98. Per altra banda, la taxa de confirmats per PCR o test d’antígens entre el 3 i el 9 de desembre és de 44 per cada 100.000 habitants. La incidència a 14 dies és de 98, pels 151 de la setmana anterior. El 2,48% de les proves que es fan donen positiu.\nL’Rt puja de 0,78 a 0,91, mentre que la setmana anterior era de 0,70. Segons l’últim balanç, hi ha 28 persones ingressades (+1). Entre el 3 i el 9 de desembre hi havia 28 ingressats. La setmana anterior van ser 38 els hospitalitzats. // Via ACN.


Homes sense dones, d’Haruki Murakami – Entre lletres\nHomes sense dones, d’Haruki Murakami\nPosted on 16 Abril, 2015 3 Novembre, 2017 by Trotalibros\n“Convertir-se en homes sense dones és molt fàcil. N’hi ha prou d’estimar profundament una dona i que ella se’n vagi. Gairebé sempre (com sabeu), els qui s’enduen les dones són els astuts mariners. Les atrauen amb paraules plenes d’enginy i se les emporten corrents a Marsella o a la Costa d’Ivori. Nosaltres pràcticament no podem fer res per aturar-los.”\nN’hi ha prou amb passejar-se per algun carrer emblemàtic de Barcelona per veure que estem a una societat de parelles. Et pares de cop, mires al teu voltant i veus com les parelles miren els aparadors de les botigues, com es prenen algo en alguna terrassa, com riuen, com discuteixen, com es miren, com t’esquiven sense entendre per què has parat de cop al mig de La Rambla. Som una societat de parelles, tots buscant la nostra segona meitat. Veus com les fervents parelles d’adolescents es deixen portar pels sentits, parelles que neixen carregades d’incerteses i altres que ho fan plens d’una joia i una esperança que semblen indestructibles. També hi han parelles buides que fugen de la seva situació amagant la seva mirada amb les pantalles dels seus smartphones, parelles de gent gran que ja no necessiten parlar per entendre’s i mai tenen pressa. Qualsevol diria que des de que neixem busquem completar-nos amb un altre, que tots els nostres actes acaben per portar-nos a entreveure aquell somriure entre la turba, aquella mirada perduda, aquells llavis que ens fan sentir exultants.\nI de cop, entre aquesta bacanal d’eufòria on totes les parelles ballen, ploren de riure i obliden el món fent l’amor, apareixen aquelles persones que una vegada van ser completes però ja no ho són. Caminen perduts, oblidats i desorientats pel paraís. La seva rutina és la nostàlgia, el seu passat lluminós és el seu oxígen. Aquest cop l’etern candidat al Nobel de Literatura ens fa seguir els passos d’aquesta gent. Avui us porto, Homes sense dones, d’Haruki Murakami.\nEl nou llibre de Murakami és un recull set relats que tenen una sola cosa en comú: el protagonista és un home que, per alguna raó, ha perdut a la seva dona:\nEl títol del primer i el segon relat ja ens recorden que l’autor és un autèntic fan dels Beatles. En el primer, Yesterday, coneixem l’amistat entre un universitari, Tunimura, i el seu company de feina, en Kitaru, en una cafeteria. En aquesta història l’home sense dona és aquest últim, un personatge brillant que brilla per la seva originalitat i la seva capacitat de sorprendre contínuament al lector amb les seves reaccions i els seus estirabots. Salvant les distàncies, em recordava a en Juli Soleràs, d’Incerta glòria.\nEl segon és Drive my car en el qual el protagonista és un actor veterà, en Kafuku, que contracta a una jova i misteriosa xofer perquè va perdre el carnet per conduir begut. De seguida ambdós personatges connecten i en Kafuku de seguida li parla de la seva relació amb la seva difunta dona, de les preguntes que el càncer va deixar sense resposta, de l’impossibilitat, per molt que ho intenti, d’entendre perquè li va ser infidel quatre vegades. Tot i que no he acabat de connectar amb els seus personatges, sí que em va agradar la reflexió que se’n pot extreure.\nUn òrgan independent és un relat de soledat que té com a protagonista el doctor Tokai, un cirurgià plàstic que, a causa del molt contacte que té amb les dones a la feina, sap exactament què fer per gestionar més d’una relació alhora sense sentir res, fins que s’enamora. El títol ve de la creença d’en Tokai que les dones posseeixen un òrgan especial i independent per mentir. En aquest relat es pot apreciar l’evolució del protagonista, com l’enamorament i la decepció el converteixen en allò que semblava no poder arribar a ser mai: un home sense dona.\nLa propera història és un clar i exprés homenatge a Les mil i una nits. Aquest cop el protagonista, en Habara, no pot sortir de casa per raons desconegudes i té una assistent que cuida de la casa i amb qui té una curiosa relació: sense gens ni mica de romanticisme ella es deixa fer l’amor i, després, li explica estranyes històries i anècdotes que deixa a mitges pel següent dia, com la narradora de Les mil i una nits. De fet precisament per això en Habara li diu Xahrazad. Ella li explica, en el benestar posterior a l’èxtasi sexual, que en una vida anterior havia sigut una llamprea o de quan va començar a entrar cases buides. Un conte rodó, ple d’imaginació, silencis i amors adolescents (que de vegades poden semblar obsessius però, en el fons, tothom entén). Un final que és una inspiració expectant, perfectament incomplet. D’aquestes narracions que et desenganxen del món real i et mantenen absort durant tota la lectura.\n“La vida és ben curiosa. Allò que en un moment determinat ens sembla tan brillant que faríem el que fos per obtenir-ho, amb el temps, o amb un simple canvi de perspectiva, de sobte ens sembla que ha perdut tot el color”.\nEn Kino, als seus 39 anys, per passar de pàgina després de la infidelitat i posterior proposta de divorci de la seva dona, deixa la seva feina i obre un bar en un local d’una tieta soltera. Després d’aquest nou naixement comença a conèixer misteriosos i murakamians personatges (en Kamita, una dona plena de sofriment…) que fan d’aquest conte el que és.\nEns trobem un altre homenatge literari a Samsa enamorat, aquest cop a La metamorfosi de Franz Kafka. Murakami gira el relat i en comptes de ser un home que es transforma en una criatura gegant amb forma d’escarabat és el pobre escarabat que es desperta sent humà. Gregor Samsa, desorientat, rep una inesperada visita que el farà despertar un sentiment increïble. Tot i que la idea és molt original i la majoria de la història enganxa moltíssim, m’he quedat amb la sensació que el final no acaba d’encaixar.\nPer últim, el conte que dóna nom al llibre, Homes sense dones és l’únic escrit expressament per aquesta recopilació d’històries (tot i que n’hi ha que han sigut retocades per encaixar en aquest recull). Si hagués de descriure aquest últim relat en una sola paraula seria intens. Avança com un huracà i manté l’atenció del lector des del principi, quan un desconegut truca al narrador per dir-li que la seva bella esposa, que fa anys que els mariners se la van endur, s’ha suïcidat. Em va semblar oníric, una manera bonica d’acabar, una bona conclusió.\nA tall de cloenda, d’Haruki Murakami gairebé tan sols he llegit contes, i els que recull aquest llibre no m’han decebut. Amb el més pur estil Murakami comparteixen la soledat, la nostàlgia i la melangia dels homes de cor orfe, que sense dones la seva vida es troba buida de contingut.\nEntrada anteriorL’aigua és això, de David Foster Wallace\nSegüent entradaL’àguila negra, de Joan Carreras\n5 pensaments sobre “Homes sense dones, d’Haruki Murakami”\nXeXu\t 16 Abril, 20154:00 pm\t Respon\nNo vas ser tu que em vas dir que no hi estaves massa d'acord, que no el trobaves tan bo com jo el pintava? Bé, si no t'ha decebut ja és alguna cosa. A mi personalment em va encantar, el vaig trobar inspiradíssim i més bromista que de costum. Un toc diferent, dintre del seu estil inconfusible. Dels millors, sobretot de les seves publicacions més noves. Però bé, va a gustos això. Jo espero que no li donin mai el Nobel!\nJan\t 16 Abril, 20154:35 pm\t Respon\nHola XeXu! No m'ha decebut, però tu deies que t'havia agradat més de lo habitual. Crec que cada relat té alguna cosa, però a molts els hi falla el final…\nPerò una pregunta: si ets fan de Murakami, per què esperes que mai li donin el Nobel?\nXeXu\t 23 Abril, 20152:43 pm\t Respon\nLa teva pregunta és lògica. M'agradaria que li donessin perquè m'agrada molt, però tots els nobels que he llegit no m'han agradat i m'han semblat que no estaven fets per mi. És un premi que no entenc a quins criteris respon, i en Murakami està molt bé com està sense premi. Imagina que li donen i em deixa d'agradar!\nBelly Bolet\t 28 Abril, 20156:29 am\t Respon\nM'acabo d'acabar aquest llibre. M'ha encantat, i no he trobat pas que els finals siguin fluixos. És només una opinió meva, però el fet de que les histories es difuminin cap al final m'ha agradat força.\nNoches blancas, de Fiódor Dostoievski – Trotalibros\t 16 gener, 20181:53 pm\t Respon\n[…] Homes sense dones, de Haruki Murakami. […]\nRespon a Noches blancas, de Fiódor Dostoievski – Trotalibros Cancel·la la resposta


Fracassa la recollida de signatures en suport al Gobierno promoguda per Iceta La República\nFracassa la recollida de signatures en suport al Gobierno promoguda per Iceta\nSón 62.000 les adhesions recollides en defensa de l’Executiu\nFa una setmana que els socialistes llançaven una campanya en favor del Govern central davant les crítiques per la gestió de la crisi del coronavirus. El secretari general dels socialistes catalans, Miquel Iceta, la compartia a la seva pàgina de Twitter encoratjant als seus seguidors que s’hi sumessin.\nAquesta iniciativa, posada en marxa a través de la plataforma change.org, va ser creada per Innocencio Ferrer Barroso, un empresari andalús proper al PSOE d’aquesta comunitat, ha recollit en aquesta setmana unes 62.000 signatures, una xifra força baixa si la comparem amb altres campanyes d’aquesta pàgina d’iniciatives populars.\nEl Manifest al qual es demanava adhesió crida a la unitat i a oblidar-se de les diferències, posant com a únic objectiu sobreposar-nos a aquesta situació i recuperar la normalitat. També denuncia una campanya en contra de Govern per part d’alguns mitjans de comunicació.\nEls dies 2 i 3 d’abril van recollir més de la meitat del total de signatures, unes 37.000 persones. En els següents dies, però, les adhesions van caure molt considerablement. Així, al quart no s’arribava a les 8.000 i ha seguit la corba descendent fins ahir que no es va arribar a les 3.000 noves signatures.


17/10/2017 12/11/2017 Redacció\nEl portal d’informació taurina tendido5.es ha avançat les cinc conferències que composaran la Feria de Otoño de La Casa de Madrid a Barcelona.\nEnguany, totes les conferències estaran dedicades i enfocades a analitzar la gran figura de Manuel Rodríguez “Manolete”, en el centenari del seu naixement.\nEl cicle començarà el divendres 3 de novembre amb una conferència titulada “Manolete desde la frustación de no haberle visto torear” a càrrec de José María Alarcón, periodista i director del programa Tendido 5 de Ràdio Sant Boi i l’acompanyarà el matador de toros retirat Ángel Lería.\nEl divendres 10 de novembre l’acte serà protagonitzat per Guillermo Sena Medina, aficionat i membre de les Reales Academias de Córdoba y Granada, a qui acompanyarà el banderiller català Omar Guerra. L’acte portarà per nom “Manolete in memoriam“.\nEl dia 17 del mateix mes, Francisco Laguna, biogràf de “Manolete”, juntament amb el matador de toros retirat i apoderat Enrique Guillen, serà l’encarregat de dur a terme la conferència titulada “Villa del Río con Manolete“. Aquest dia també es presentarà el llibre “II Parnaso Manoletista“.\nEl divendres 24 serà el torn de Salvador Balil, aficionat i escriptor, que parlarà de “Manolete y la profecía de Belmonte”. Balil estarà acompanyat pel banderiller retirat i escriptor català Raúl Felices.\nEl cicle finalitzarà el divendres 1 de desembre amb la conferència “Manolete, torero mítico y místico” impartida per François Zumbiehl amb presència d’Ángel Lería.\nTots els actes començaran a les 19:30 hores, seran moderats per Fernando del Arco i tindran lloc a la Casa de Madrid a Barcelona, situada al carrer Ausiàs Marc, 37.\n← Presencia catalana al II Congreso de Turismo Taurino\nTendido 5, 30 años en antena →


L'Avinent és tercer a Alcorcón i està en bona situació per a la permanència - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Avinent és tercer a Alcorcón i està en bona situació per a la permanència\nLes manresanes arribaran a la final a vuit per la salvació de l'11 de juny amb quatre punts\nredacció manresa 22.05.2016 | 00:00\nEl conjunt femení de l´Avinent Manresa va assolir el tercer lloc en el segon quadrangular de Divisió d´Honor avinent manresa\nL'Avinent Manresa va aconseguir un brillant tercer lloc en el segon quadrangular de la Divisió d'Honor Femenina, que es va dur a terme al poliesportiu Santo Domingo d'Alcorcón. Les manresanes van aconseguir un total de 149 punts i van superar el conjunt del Piélagos, que en va acumular 136. Les dues primeres posicions de la trobada madrilenya van ser per al AD Marathon, amb 202 punts, i el Simply Scorpio 71, amb 198.\nA més del gran resultat obtingut, el conjunt manresà també va aconseguir un rècord de Manresa. Va ser en la modalitat de llançament de disc, en la qual Ainhoa Martínez va fer un registre de 43.01 que li va valer el segon lloc de la prova. Altres atletes bagenques, com Paula Sevilla, Mònica Clemente i Marina Petkova també van destacar i van estar a un gran nivell, com també ho van fer les 11 atletes juvenils i cadets que van completar el conjunt. Algunes d'elles, com Maria González, Laia Solà o Mireia Chico, van assolir o igualar les seves marques personals. El director esportiu de l'Avinent Manresa, Joan Lleonart, va explicar que "estem molt contents amb el resultat de la competició, ja que no ha estat fàcil i el Piélagos ens ha plantat cara fins a la darrera prova del dia".\nAra, l'equip manresà es planta a la final a vuit per la permanència a Divisió d'Honor amb quatre punts, un més que el curs passat. La cita serà el proper dissabte 11 de juny en una seu encara indeterminada (la més probable és Valladolid), i el conjunt manresà s'enfrontarà al Sprint Atletismo León (també amb 4 punts), el Cueva de Nerja-UMA, el Ría Ferrol-C.Arenal, el CA Valladolid-U. Va, l'Unicaja (tots ells amb 3 punts), el Tenerife Cajacanarias i el Piélagos (amb 2 punts).\nLleonart preveu que "tot i que entrem amb millor posició que l'any passat, la final serà molt dura, però si recuperem les lesionades i Emilia Del Hoyo i Núria Tió, becades als Estats Units, crec que tenim un equip molt competitiu i que donarem molta guerra".


Gestoria Fiscal | ASSESSORIA MASSA\nA l’Assessoria Massa el nostre departament de gestoria fiscal s’encarrega de resoldre tots els dubtes que vosté pugui tenir. L’assessorament i gestió fiscal d’empreses i particulars constitueix una de les nostres principals especialitats a la qual dediquem recursos humans i materials de primer ordre, amb el que li podem garantir una excel·lent eficàcia en la nostra actuació.\nLa complexa normativa que regula les obligacions tributàries fa necessari comptar amb l’assessorament de persones de confiança i experiència, que coneguin la situació de la seva empresa, dediquem els recursos humans i materials necessaris per garantir l’eficàcia i la rapidesa en la nostra actuació.\nAssessorament previ sobre la forma jurídica més adequada per exercir l’activitat (autònom, societat, comunitat de béns, etc.).\nConfecció i presentació de declaracions-liquidacions trimestrals, resums anuals.\nPlanificació fiscal de les operacions amb l’objecte de reduir la càrrega fiscal de les mateixes.\nFraccionament, ajornaments, i compensació de deutes.\nContestació i atenció de requeriments.\nGestió i Assessorament Fiscal:\nAssessorament tributari altament especialitzat.\nPlanificació tributària, anàlisi i pre-tancaments.\nDeclaracions fiscals: IVA, Societats, Renda, No residents, Censos,\nImpostos Especials, Duanes, Impost Activitats Econòmiques.\nA l’Assessoria Massa al nostre departament de gestio fiscal i trobem l’assessor d’impostos o assessor tributari és el professional que gestiona el compliment de les obligacions tributàries davant l’administració pública ja sigui per persones físiques o empreses, per a això és prèviament necessari l’elaboració dels comptes de l’empresa i en el cas de persones físiques els ingressos i despeses deduïbles en la declaració.\nUn cop elaborades els comptes de l’empresa o les de la persona física, l’assessor haurà de buscar el major estalvi fiscal i avisar de les possibles decisions a prendre per aconseguir el màxim estalvi com per exemple un pla de pensions o un compte habitatge, assessorant segons les seves circumstàncies personals de l’empresa o el particular i adaptant-les a l’última normativa vigent.


Fa temps vaig escriure aquí mateix que sóc al·lèrgica a celebrar festes d'aniversari. Doncs bé, fa poc vaig agafar l'article, el vaig salpebrar, el vaig guisar amb patates i me'l vaig menjar per sopar. Exactament un sopar amb 12 adolescents noies que van venir per celebrar l'aniversari de la gran dels tres menors d'edat que tinc a càrrec (MEC), tot i que amb uns quants mesos de retard. El més curiós de l'experiència no van ser elles, sorolloses, divertides, previsibles, delicioses, sinó com les van acollir els dos germans de la seva amfitriona. Mentre el petit se les mirava amb curiositat científica i antropològica, el mitjà va tenir la certesa espiritual que poques vegades viuria una experiència similar. Tots dos es van fer els bufons i els encantadors, i tots dos les van conquistar.\nCrits, rialles i observacions\nMelenes llargues, ulls pintats i amb només una variació de tres marques de roba, les noies no van deixar de cridar i de riure durant hores. El mitjà, amb un somriure d'orella a orella, es pixava de riure. "Semblen iaies al bingo", sentenciava feliç i encertat. Però cridaven tant que el fet d'haver de sopar en una habitació diferent els va semblar un descans a tots dos. El petit venia rebentat de tres dies de colònies, i després de fer cares de gat encisador es va adormir. El mitjà, tot i que va rebre amb entusiasme el permís per veure amb elles la pel·lícula que havien triat, al final va tocar el dos de la sala, resignat. "No sento res, només parlen i parlen i parlen". Benvingut a l'univers femení, fill.\nPerò, de fet, les noies no només parlaven, sinó que també feien anar els mòbils a tres mil per hora. Afilerades al sofà, fent-se fotos, enviant-se missatges per terra, mar i aire, la pel·lícula va ser el menys important. El mitjà tirava dards enverinats: "Se l'enduen fins al lavabo". Ell, que quan vol parlar de mòbils diu "Allò que jo vull/necessito i del que no puc parlar perquè t'enfades i, sí, ja ho sé, me l'estic guanyant", no va poder evitar l'atac d'enveja davant d'aquell desplegament de tecnologia digne dels congressistes del MWC.\nAquella nit les noies se la van passar xerrant dins els sacs, escampades per la sala i dormint unes poques hores. L'endemà mentre s'anaven llevant, el mitjà i el petit les observaven atents. Van estar simpàtics, amables, immunes a les mirades assassines de la seva germana gran que de tant en tant deixava anar d'un esbufec la frase: "Vols fer el favor de marxar, pesat?!" Frase que només aconseguia una resposta a cor de les més de deu convidades: "Ai, deixa'l, és molt bufó/simpàtic/enrotllat" i un somriure esclatant de l'interfecte.\nEl mitjà i el petit dels MEC tenen diferents visions del que és el paradís. El mitjà somia una ciutat asfaltada de pistes per fer anar el seu escúter, pares que treballin de dirigents en una empresa de telefonia mòbil i el descobriment del xip que, inserit al cervell, aconseguirà introduir tots els coneixements de l'ESO sense necessitat d'estudiar-la. El petit també desitja el mateix xip que, inserit al cervell, aconseguirà introduir tots els coneixements, en el seu cas de primària, sense estudiar-la, però també aspira a llevar-se i descobrir que és el Son Goku o menjar un menú únic de croissant de xocolata. Però des d'aquell dia, des d'aquella festa d'adolescents, un ja intueix, i l'altre sap clarament, que al paradís també hi ha onze noies que no deixen de xerrar i xerrar i xerrar i xerrar... i de consultar el mòbil.\nPublicat al suplement Criatures. Dissabte 7 de desembre de 2013.


Des que sóc petit que, per a mi, la paraula independència ha estat un mot idíl·lic, utòpic. I ha estat Esquerra qui l’ha bramat més fort i durant més temps. I amb aquest partit al poder del govern català, els motius per a la independència s’han explicat, ensenyat i demostrat. La gent, que de tonta no en té un pèl, s’ha agafat a l’expoli fiscal com a punta de l’iceberg d’un problema que patim des de 1714.\nAmb Esquerra al govern de la Generalitat es van fer moltes petites accions que han convertit una “administració autonòmica” amb una “administració nacional”. S’han creat agències catalanes pròpies, s’han creat figures externes de control econòmic i del frau, s’ha posat a sobre la taula la divisió territorial catalana, etc. Però tot aquest esforç no anava unit a la reclamació dels diners expoliats anualment. I tots els intents d’explicar el què es feia no anaven dirigits al conjunt de la població sinó a uns pocs, a uns quants. I això ha desencissat la feina feta malgrat haver-ne fet molta.\nAmb les eleccions al Parlament de Catalunya han aparegut a l’arc parlamentari una nova formació, clarament independentista: Solidaritat Catalana. Molta gent decebuda d’Esquerra va marxar a aquesta coalició de diferents partits petits, amb la imatge al davant d’un expresident del Barça, en Joan Laporta; un senyor que és conegut pel seu autobombo, xuleria i rauxa.\nAra, però, aquest líder independentista vol tornar al ventre de la mare que li va explicar per primera vegada què volia dir independència. I ha començat el ball de bastons. Els de dintre Solidaritat ara li diuen que marxi, i ell diu forma part d’un grup de la coalició, i els antics d’Esquerra no el volen deixar marxar, i l’Esquerra actual veu bé el retorn del fill que l’havia abandonat i la coalició per presentar-se a Barcelona i guanyar la capital del país.\nEls republicans ara veuen retornar, després de perdonar als reagrupats que s’havien revoltat, a laportistes que veuen el pacte Solidaritat amb Esquerra la millor solució per aconseguir la independència l’abans possible. Amb tot, continua la paraula essent utòpica malgrat, cada dia hi ha més indepedentistes que no saben cap a on tirar, que no saben cap a on mirar. Jo només dic que, com des de petit, el partit que ha clamat més fort i m’ho ha explicat m’ha perdonat les meves revoltes i m’acull, malgrat tots els malgrats, a la seva casa com a un independentista més.\nEl problema dels catalans el tenim al mirall. I amb aquesta afirmació, un acudit: ‘Diu que són tres catalans que volen fer un partit independentista. Als 5 minuts hi ha una escissió. Als 10, dues’


Mirar-se el melic - Diari de Terrassa\nI ha moltes formes diferents d’entendre el món que ens envolta, i encara moltes més d’interpretar el que captem. Cada persona, a través de les seves creences i aprenentatges personals, treu les seves pròpies conclusions del que rep de l’exterior.\nFa uns dies llegia una encertada reflexió de l’excel·lent columnista Dra. Natàlia Cugueró-Escofet sobre aquells que s’atreveixen a fer agosarades prediccions del que ha de venir, des de la seva mateixa perspectiva, i que òbviament no han de ser escoltades com a paraules de profeta, sinó com una opinió més.\nJustament en això consisteix la gestió empresarial: en la capacitat d’escoltar diverses visions i opinions, probablement diferents de les nostres, i amb una bona barreja de totes elles fer el millor diagnòstic de la situació actual. Aquesta és la base per entendre les causes-arrel del problema, que ens permetran després resoldre’l.\nAquest aspecte vull relacionar-lo ara amb les capacitats de gestió dels qui lideren les empreses. Simplificant-ho molt, hi ha dos grans grups d’empresaris i directius. Aquells que estan oberts a l’exterior i, mentre treballen en xarxa, escolten el que els diuen altres actors que hi participen (p. ex.: proveïdors, clients, partners i assessors, entre altres) i els altres que, des de la seva supèrbia, experiència i ego, pensen que això no els cal.\nAquest segon grup d’empresaris i directius tradicionals, encara excessivament nombrós en massa sectors i entorns empresarials, gestiona de manera egocèntrica, personalista, amb molt poca empatia vers els altres, de forma similar a la d’una dictadura, imposant el seu criteri autoritàriament, tot i a voltes fer-ho sibil·linament.\nDiem que aquest empresari/a prefereix “mirar-se el melic”, expressió que es fa servir per donar a entendre que una persona s’abandona a l’autocomplaença i a l’egocentrisme. L’origen d’aquesta expressió prové d’un antic costum cristià dels monjos ortodoxos grecs, que acostumaven a deixar caure el cap durant la meditació, com si es miressin el seu melic. Amb els anys, l’hem acabat utilitzant quan volem remarcar que una persona se centra en si mateixa i s’oblida dels altres.\nAquesta forma de gestionar d’aquest grup d’empresaris/directius, també anomenats per alguns “Rei-Reina Sol”, la basen en la mateixa creença que la seva empresa és diferent i que ningú la coneix tan bé com ells mateixos. Per tant ho decideixen tot seguint el seu propi criteri o intuïció, que és el que els ha dut, de forma més o menys exitosa, fins al moment actual.\nPerò el greu problema d’aquesta segona forma de gestionar és que les circumstàncies de l’entorn han canviat ara tan radicalment que lamentablement ja no els servirà aplicar cap de les seves tradicionals receptes emprades fins ara.\nQuan acabi definitivament el llarg confinament que estem vivint, tornarem a una “nova normalitat”, que intuïm que serà radicalment diferent de la que vivíem abans del 15 de març. Aleshores tothom tindrà molta feina pedagògica a fer, des de les institucions públiques, les escoles de negoci, les cambres de comerç, els agents socials i les mateixes empreses, per tal d’assegurar que hem extret uns aprenentatges de la situació de pandèmia global, i que actuarem amb millors criteris en la nova situació d’obertura.\nCaldrà que tots i totes aixequem, literalment, el cap, deixem l’autocomplaença i egocentrisme a casa i apliquem la pràctica intensiva del que denomino la pràctica de les tres ces: comunicació, coordinació i col·laboració amb tots els participants en la nostra cadena de valor empresarial.\nEn aquest sentit, vull compartir les següents tres recomanacions per a empresaris, propietaris, directius i autònoms, que considero que ens haurien de permetre reprendre l’activitat de forma més efectiva pel bé de tota la societat:\n1/ Comunicació amb escolta empàtica als diferents actors que participen en la nostra cadena de valor: d’aquesta forma podrem detectar oportunitats de millora des de la base de les nostres activitats, allà on passen les coses cada dia i amb el suport dels propis que després les hauran d’implementar en els seus propis llocs de treball. Cal fomentar aquesta bona pràctica sempre.\n2/ Coordinació interna/externa fluida i regular amb tots els participants del model empresarial: ens permetrà sincronitzar millor els processos en què intervenen diversos proveïdors, partners externs, col·laboradors interns i els nostres propis clients, per aconseguir un òptim empresarial, i evitar els subòptims que a vegades es pretenguin aconseguir en diferents parts de la cadena.\n3/ Col·laboració envers la consecució dels interessos comuns, evitant l’egoisme dels mateixos resultats i subsistència individual empresarial. Una empresa no subsisteix per si sola; si falla qualsevol dels cinc grups d’actors que hi són per assegurar-ne la sostenibilitat (socis, clients, treballadors, proveïdors i col·laboradors externs). És absolutament crític entendre que això és una tasca d’equip entre tots, i que la col·laboració és la mare d’aquesta subsistència empresarial.\nAmb l’aplicació d’aquest esforç triangular conjunt des dels tres vèrtexs, és més previsible que estiguem més preparats per remuntar abans la situació econòmica, a partir de quan tornem a la nova “normalitat” post-COVID-19.\n* L’autor és assessor i coach miquel.serracanta@solutionsdecisions.com


13 de maig | Menys postals – Capgirem Vilanova CUP\nComençar el vídeo de campanya a l’Ajuntament no és casual. Aquest edifici, a part de ser una icona de la vida vilanovina de tota mena, és el que simbolitza l’aposta que fem per governar la ciutat. Però defugim, a partir d’aquí, de les tan sovint emprades postals vilanovines. I ho fem volgudament.\nHem canviat les postals de la platja i la Pasífae per la de les escales, les portes, les persianes. Allà on viuen les persones. La postal és ben real. No hi ha mar a cada replà, ni estampes vuitcentistes a cada pis. És la Vilanova de les treballadores, de totes les persones que necessiten Vilanova. És la Geltrú de bon matí, Sant Joan amb les escoles a primera hora, la cua dels CAPs, els mercats de matinada i les persianes que s’aixequen. L’estació, els busos i els trens. L’escapada, en l’últim moment del dia, a la natura de l’Ortoll o dels Colls-Miralpeix.\nNo hem fet un recull dels indrets més bonics de Vilanova i la Geltrú, però sí de les persones més boniques, que són totes. El nostre poble -amb l’autoritat d’anomenar-lo poble que tenim els que hi residim- és per viure-hi i el volem per viure-hi i prendre partit. No serà el plató de rodatge d’un anunci electoral. Res de façana, tot per fer!\nPrevAnterior12 de maig | Aturar la dreta galopant\nSegüent14 de maig | Parèntesi de campanyaNext


L'EFAC, a mantenir la imbatibilitat a casa - EFAC Almacelles\nL’EFAC, a mantenir la imbatibilitat a casa\nPosted on 19 d'octubre de 2018 by Redacció\nL’EFAC Almacelles celebrarà aquest dissabte a la tradicional presentació de tots els equips federats que conformen el club. La festa, que començarà a les quatre de la tarda, tindrà com a plat fort i colofó el partit de Primera Catalana entre el conjunt almacellenc i la UE Sant Ildefons.\nUn matx en el qual els de Radosav Radulovic, que actualment ocupen amb setze punts la tercera plaça, esperen mantenir la seva imbatibilitat jugant al Municipal d’Almacelles. I és que els del Segrià, tot i no mostrar la seva millor versió, han guanyat els tres partits que han disputat com a locals. Van superar per 1-0 el Lleida Esportiu B, van imposar-se per 2-1 al CF Gavà i van batre la UD Viladecans per 1-0.\nEls lleidatans, que seran els únics dels tres primers classificats en jugar dissabte, intentaran també deixar enrere les amargues sensacions que els va deixar l’empat contra el CF Vilanova. En aquest sentit, els de Radulovic, que continuen mostrant-se com un dels equips més regulars de la categoria, hauran d’aprofitar millor les seves oportunitats si no volen deslligar-se del grup capdavanter de la taula.\nAl davant, tindran una UE Sant Ildefons que, en la cinquena temporada de Javi Gómez al capdavant del primer equip del club, no està vivint un inici gaire senzill de campanya però que arribarà a Almacelles amb la intenció d’amargar la festa als locals. Actualment, els de Cornellà ocupen la desena posició amb vuit punts.\nEls tres primers els van sumar en el seu primer partit contra el CF Borges (2-1). Després, van encadenar dues derrotes consecutives contra la UD Viladecans (0-4) i el CF Vilanova (1-0). Es van recuperar amb dos empats en els seus enfrontaments amb el FC Andorra (1-1) i el CF Montañesa (2-2), però van tornar a caure una setmana més tard davant el CE Manresa (2-0).\nFinalment, després de cinc jornades sense conèixer la victòria, els barcelonins van acabar amb la seva sequera a la setena cita de la lliga. El “Sani” va oferir segurament la seva millor versió contra el CE Júpiter, al que va superar per 3-2. Pel que fa als precedents més recents, cal destacar que la passada campanya l’EFAC es va imposar en totes dues ocasions: va guanyar a Cornellà per 1-2 i per 2-0 a Almacelles.\n← AGENDA DEL CAP DE SETMANA (20-21 OCTUBRE)\nL’EFAC tanca la seva festa amb un insuls empat →


Mostra Pebre Bord\nL'agrupació Abeniara està formada per joves i al·lotes que des de ben petits varem començar, d'una manera o d'altra, dins el món del ball. Poc a poc ens varem anar coneixent fins que un dia ens reunirem i varem decidir veure’ns una vegada per setmana per tal de ballar i distreure’ns una estona. Durant el transcurs d'aquestes reunions va sorgir l'idea de formalitzar el grup.\nParal·lelament al grup de balladors, el grup de sonadors també va començar a prendre forma. Fins que el juliol de 2003, concretament per les festes de Santa Margalida, Abeniara es va donar a conèixer.\nAquesta idea va anar agafant força i, ja ho veieu, som aquí!!\nAl començament ho vèiem difícil però, a poc a poc, aquest projecte ha anat endavant i s’ha convertit en realitat.\nUn dels problemes que se’ns va plantejar fou decidir quin nom ens hauríem de posar. Varen sortir idees tan diverses com Espiga de Llevant, Maculí des Gegant... Nosaltres volíem un nom que tingués a veure amb les arrels del poble mallorquí de Felanitx. Algú digué Abeniara! Abeniara? Responguérem tots sorpresos. Sí, Abeniara. Va ser un nom que ens va impressionar. Al començament ens costava pronunciar-ho però a mesura que vàrem anar entenent el seu significat de cada vegada ens va agradar més.\nI vosaltres us demanareu, que té a veure Abeniara amb Felanitx?\nIdò, Abeniara ve de “Mancorme Abeniara” que va ser durant la dominació musulmana una alqueria de Felanitx.\nEls musulmans van dur a terme una divisió hipotètica de l’Illa (malgrat no es tingui massa clar), en el que nosaltres anomenem rafals (que també s’anomenen districtes), que a la vegada es podien dividir en alqueries. Dins el districte d’Inkan i com a Manqur en el text àrab del Repartiment, trobem l’alqueria de Falanis que pot ser una fracció de Mankur o bé el que anomenem Mancorme Abeniara (Mankur min Hiyyara).\nSegons diuen els texts, Mancorme Abeniara era el que és ara el terme municipal de Felanitx, malgrat no es pugui concretar si les fronteres eren les mateixes d’ara.


La verema 2018 ha assolit el màxim de producció de vi de la història moderna vinícola de les Illes Balears.\nL’any 2018 es veremaren 1.661 hectàrees de vinya, un 1,9% més que la campanya anterior. El 40% de les vinyes es dedicaren a la producció de raïm per a vi amb denominació d’origen i el 60% per a vi de la terra.\nLa producció de raïm va superar les 9.907 tm, un 21% més que la campanya anterior, si bé cal dir que la verema del 2017 es va caracteritzar per la baixa producció, conseqüència de la sequera i les elevades temperatures. Si es comparen les dades de producció del 2018 amb la verema del 2016 l’increment de producció és del 6%.\nLa verema 2018 va estar condicionada per les elevades pluges dels mesos d’agost i setembre, la distribució de les esmentades pluges va ser molt heterogènia, per la qual cosa hi ha variacions considerables de producció entre comarques.\nEn relació a la producció de raïm cal dir que un 65% del raïm va ser de varietats negres i un 35% raïm blanc. Destaca que l’increment de producció de raïm blanc va ser del 33%, molt superior a l’increment del raïm negre (16%), la qual cosa és conseqüència que el raïm blanc es verema abans, final de juliol i principi d’agost, i quasi no es va veure afectat per les pluges.\nLa producció de vi es va incrementar un 17% i es van superar els 6,3 milions de litres de vi, destaca l’increment del 50% de vi blanc; la qual cosa s’explica per les condicions climàtiques favorables de la verema de raïm blanc i per una adaptació a la demanda del consumidor.\nA la secció estadística del web www.illesbalearsqualitat.cat podeu consultar les dades de producció de cada categoria de vi.


La CEA planteja demanar ajuts per a l’aeroport Andorra-Pirineus a la UE | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa Confederació Empresarial Andorrana (CEA) considera que amb la negociació oberta amb la Unió Europea per a l’establiment d’un acord d’associació ara “pot ser un bon moment” per posar damunt la taula les qüestions que permetin avançar en la millora de les comunicacions del país i donar un impuls a les infraestructures, com per exemple l’aeroport, que la CEA reclama i defensa des de fa temps.\nAixí, segons va plantejar el president de l’entitat, Xavier Altimir, en el marc de la negociació amb Europa es podria “demanar ajudes perquè l’aeroport Andorra-Pirineus de la Seu d’Urgell pugui ser internacional”, així com que “pugui tenir un carril perquè la gent que vingui a Andorra pugui fer-ho com si hagués aterrat a Andorra directament”.\nAltimir considera aquesta infraestructura “necessària”, i no només per al Principat sinó també per a la resta del Pirineu, ja que també pot ser un pol “per ajudar les regions del voltant a créixer”. I és precisament aquest caràcter transfronterer que tindria la infraestructura el que per Altimir justifica la possibilitat que es pugui plantejar la demanda d’ajudes europees per tirar-la endavant en el marc de la negociació de l’acord d’associació.\nL’heliport, pel dret\nPel que fa a l’heliport nacional, infraestructura que la Confederació Empresarial Andorrana defensa gairebé des dels seus inicis i que considera “molt necessària”, Altimir va ser molt contundent assegurant que “el que ha de fer el Govern és determinar un terreny i fer l’heliport d’una vegada per totes, i deixar d’estar pendent de si a un li agrada o no li agrada”.\nEn aquest sentit, el president de la CEA, que va insistir que cal tirar endavant aquesta infraestructura de la mateixa manera que es va tirar endavant el túnel de les Dos Valires o la reforma fiscal, que segur que també hi havia a qui no li agradaven, va destacar que cal “buscar el millor terreny, el que diguin els tècnics, i el Govern ha de tirar pel dret” ja que “estem parlant de necessitats del país”. Per Altimir, que va recordar que “qui ha guanyat unes eleccions és qui té el poder de tirar endavant les coses”, si s’hagués estat sempre tan primmirat “no s’hauria fet ni Caldea”.\nI és que per la CEA tant l’aeroport Andorra-Pirineus de la Seu d’Urgell com l’heliport nacional són dos infraestructures cabdals. “Si obrim l’economia per atraure inversió estrangera i també volem que vinguin més turistes, cal tenir també les infraestructures i les vies de comunicació adients”, va assegurar Altimir, que va insistir que “cal facilitar els accessos a Andorra”, un aspecte que, tot i no ser determinant, pot influir a l’hora que una empresa decideixi instal·lar-se o no al Principat.\nPoc impacte de l’obertura\nPrecisament, pel que fa a l’obertura econòmica Altimir va lamentar que “no hagi tingut l’èxit desitjat fins ara”, tot i que es va mostrar convençut que el tindrà “a mitjà i llarg termini, perquè el país s’hi presta i té l’escenari perfecte perquè l’obertura tingui èxit”.\nRespecte a les causes que el procés d’obertura no hagi acabat d’arrencar o encara no tingui l’impacte esperat, Altimir va assenyalar tres factors. El primer, el mateix funcionament empresarial: “Les empreses no es mouen d’un dia per l’altre, analitzen i miren la situació del país i les condicions que se’ls poden oferir per traslladar-se, i això no es fa d’un dia per l’altre”, va destacar el president de la CEA.\nEn aquest sentit, Altimir va precisar que potser al país tampoc “no li interessa que vinguin macroempreses i que puguin donar-se situacions com les viscudes a Irlanda o Luxemburg”, i va apostar per “pretendre que vinguin empreses mitjanes i petites, que generin riquesa i llocs de treball i que facin créixer el PIB, i que vinguin unes quantes”.\nQuant al segon factor, el president de la Confederació Empresarial Andorrana va assenyalar l’afer de Banca Privada d’Andorra. “Quan l’obertura començava a tenir una mica de dinàmica hi va haver l’assumpte de BPA, que va fer que això es frenés d’una manera important, tot i que crec que de mica en mica les coses tornaran al seu lloc”, va assegurar Altimir.\nI finalment, el tercer aspecte que no ha contribuït que l’obertura econòmica aixequés el vol “ha estat la falta de comunicació”, el fet que “Andorra no ha explicat prou bé tot això”, va indicar Altimir. En aquest sentit, l’empresari va recordar que “la CEA, a través del projecte Iwand, fa temps que vam començar a voltar pel món per informar de les reformes, el nou escenari i el marc que podia oferir Andorra”, i va lamentar que “no hi ha hagut prou proactivitat a l’hora de comunicar aquesta obertura econòmica”.\nAixí mateix, i perquè l’obertura econòmica s’acabi consolidant finalment, Altimir va insistir en la necessitat de “mantenir un marc fiscal prou atractiu” i donar “la màxima seguretat jurídica”, i a la vegada millorar i facilitar els tràmits necessaris. En aquest darrer cas, Altimir va posar l’exemple d’un empresari del Club de Joves Emprenedors de la CEA que “per fer un tràmit per a una residència passiva amb un client havia estat tres mesos”, i “això no és precisament facilitar les coses”.\nEn aquesta línia de facilitar els tràmits, el president de la CEA va reiterar la necessitat de treballar per aconseguir una administració més àgil. “No dic si s’ha d’aprimar o fer més gran, però que ha de ser més eficient per descomptat. Hi ha hagut una millora els darrers anys, però encara no som prou facilitadors i eficients com hauríem de ser en un país petit com Andorra”, va destacar Altimir, que va assenyalar la necessitat d’elaborar un pla macroeconòmic per determinar quines són les necessitats del país en tots nivells.


Le Chemin d'Ulphe Boves França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Boves.\n1C, Rue Du Commandant Jan, Boves, Boves, França, 80440 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Le Chemin d'Ulphe\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Amiens, no busqui més enllà de Le Chemin d'Ulphe. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Amiens. Els clients de l'hotel poden gaudir de biblioteca.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats) de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Le Chemin d'Ulphe és una elecció inteligents per a viatgers a Amiens, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


joanmf.com | SCRATCH – Morphosis\nYou are here: Home / Projectes / SCRATCH – Morphosis\nLa música no té perquè produir sempre un efecte balsàmic en el públic. De vegades ha de provocar (i, si és precís, fer una mica de mal, com una rascada) per activar els nostres sentits\nMORPHOSIS són Joan Martí-Frasquier al saxòfon baríton i Joan Bagés Rubí a les electròniques. Després del seu debut a Barcelona, en un concert de l’Associació Catalana de Compositors Actuals, van presentar aquest projecte al NYCEMF 2017 (New York, Estats Units) en un exitós concert. El novembre de 2017, la vídeo-escenògrafa Belén Iniesta es va incorporar al grup per tal d’oferir al públic una experiència interdisciplinar més àmplia.\nAquest grup representa la versió més bàsica de Morphosis Ensemble, un conjunt de formació variable compromès en la difusió de música electroacústica o mixta (instrument tradicional i electrónica), gènere que suposa un pas endavant en la (r)evolució de la música del Segle XXI. Els seus objectius són donar a conèixer aquest tipus de repertori i promoure els compositors, artistes sonors i intèrprets implicats en l’exploració de nous llenguatges i sonoritats.\nEls programes de concert de MORPHOSIS són oberts i inclouen tant obres musicals de text com d’improvisació lliure, resultant un espectacle musical innovador.\nMorphosis Duo van presentar un concert complet al 2017 New York City Electroacoustic Music Festival, tocant nombroses obres de Catalunya i les Illes Balears. Frasquier toca amb una energia increïble i les seves interpretacions van ser una exhaustiva mostra de les tècniques del saxòfon contemporani.\nHubert HoweDirector i co-fundador del NYCEMF\nVa ser un concert molt potent, amb molta força i súper interessant. Vaig disfrutar!\nAntonio VelascoINS Records\nEl concert va ser una passada: no va baixar l’interès en cap moment. D’una banda, per les teves interpretacions i la teva presència a l’escenari, i de l’altra, el crack del Joan amb l’electrònica.\nNew York City Electroacoustic Music Festival 2017. Concert a l’Abrons Art Center. New York (USA) el 22 de Juny de 2017\nMúsica d’Ara 2016, temporada de l’ACC (Associació Catalana de Compositors). Barcelona, 20 d’Octubre de 2016


Patrimoni Cultural\tIniciPer visitarMuseusMuseu Casa d’Areny-Plandolit\tMuseu Casa d’Areny-Plandolit\nLa Casa d’Areny-Plandolit. De casa pairal a casa noble- Català -\nLa Casa d’Areny-Plandolit. De casa pairal a casa noble- Castellà -\nLa Casa d’Areny-Plandolit. De casa pairal a casa noble- Francès -\nLa Casa d’Areny-Plandolit. De casa pairal a casa noble- Anglès -\nServeis Visita guiada / Durada d’1 h / Capacitat màxima per visita 25 persones / Tallers escolars / Botiga\n· Maig-octubre: 10-14 h i 15-18 h. Diumenges tarda i dilluns tancat.· Novembre a abril: 10-14 h i 15-18 h. Diumenges i dilluns tancat.· El museu obre de 10-14 h: 5 d'abril, 6, 8 i 27 de desembre· El museu està tancat: 1 i 6 de gener / 14 de març / 1 de maig / 8 i 16 de setembre / 25 i 26 de desembre.\nCarrer Major, Casa d’Areny-Plandolit, AD300 OrdinoTel.: +376 836 908Central de reserves: +376 839 760A/e: museusandorra@gmail.com Reserva prèvia obligatòria a la Central de reserves


La memòria dels carrers\nCarlos Pino Andújar\nDescobrim els nuclis antics més destacats de les nostres comarques\nEls nuclis antics són com un llibre obert que ens permeten llegir-hi la nostra història, des de la més antiga fins a la recent. Ruïnes gregues i romanes, mostres d'art romànic, magnífiques construccions medievals, edificis d'estil gòtic i decoracions modernistes ens ajuden a omplir els buits cronològics d'una època i a reconstruir el relat històric i social d'antigues generacions de veïns i veïnes. A vegades, no cal consultar els arxius històrics per conèixer què va succeir a la casa del costat, ja que la memòria de la nostra vila rau en els carrers que la conformen. Per endinsar-nos en els records de les nostres comarques, hem volgut descobrir alguns dels barris i carrers històrics més màgics i ben conservats.\nCall jueu de Girona\nQuè té el nostre call jueu que ha inspirat tantes llegendes i ha estat escenari de pel·lícules i sèries de televisió d'arreu del planeta? El Call de Girona és un dels barris jueus més ben conservats del món, i és una mostra evident de la importància que va tenir la cultura jueva a la capital gironina. Es va començar a formar a partir del segle XII, al carrer de la Força, quan s'hi van instal·lar les famílies jueves que abans vivien als voltants de la catedral. D'aquest passat només en queda el seu esquelet arquitectònic, ja que avui és un indret turístic però encantador.\nCentre històric de Banyoles\nCarrers de pedra, placetes i racons, edificis civils i religiosos, art i el pas de l'aigua a través dels recs de sortida de l'Estany conformen un centre únic que cal conèixer i visitar a fons. El nucli antic de Banyoles és l'origen de la vila medieval de Banyoles i un dels més destacats no només de la comarca del Pla de l'Estany, sinó també de tota la província de Girona. Si passegeu pel seu interior, podreu descobrir edificis com el Monestir de Sant Esteve, una de les primeres fundacions monàstiques benedictines a Catalunya, la Muralla de Banyoles, protecció de la vila des de principis del segle XIII, la Llotja del Tint, un edifici gòtic del segle XV, el carrer Nou i la plaça Major.\nBarri antic d'Hostalric\nEl municipi més petit de la Selva compta amb un nucli antic molt especial que ens permet visitar un dels llegats arquitectònics més destacats d'època medieval. El recinte murallat, conservat quasi en la seva integritat i conformat per 600 metres de pany de muralla i vuit torres, i el Castell d'Hostalric, una fortificació medieval situada sobre un cingle estret de pedra basàltica, són els dos grans atractius de la vila.\nLa Porxada d'Amer és l'indret més conegut d'aquesta població de la Selva. Situada al centre, és coneguda popularment com la Plaça Porxada, i és considerada com la segona d'aquest tipus més gran de tot Catalunya, amb la particularitat que tots els porxos són diferents. Una de les característiques que la fan especial és el paviment fet amb llambordes, una iniciativa de l'Ajuntament d'Amer per reutilitzar les llambordes que no utilitzaven altres consistoris a canvi d'escriure el nom del poble que les cedia al terra de la plaça. Així doncs, si passem per la porxada i mirem cap avall, podrem descobrir una bona pila de poblacions catalanes.\nBarri vell de Cornellà de Terri\nEl Pla de l'Estany també compta amb relíquies arquitectòniques històriques, i si no, només cal que observem el petit terme de Cornellà de Terri, ple de veïnats i masies escampades. Destaquem l'església parroquial de Sant Perei amb un espectacular campanar, en forma d'espasa el castell de Ravós de Terri, bastit al segle XIV, el pont medieval de tres arcades que s'aixeca sobre el riu Terri, la plaça del Maig, que conserva el mateix aire rural d'abans i on es planta cada any l'Arbre de Maig durant les fires i festes del municipi.\nCentre històric de Madremanya\nMadremanya és un exemple de conservació i petites joies decoratives amagades als seus racons. Dalt d'un turó sobre la plana, s'enfila amb elegància el seu nucli antic, que conserva l'estructura d'orígens medievals i una filera de cases amb elements arquitectònics dels segles XVI, XVII i XVIII. Si traspassem els dos portals de l'antiga muralla, podrem endinsar-nos en la història de la vila, entre carrers estrets i tortuosos, porxos, petites placetes, puades, baixades i escalons que culminen amb l'església i la plaça Major. Un passeig ple d'història i art que ens permetrà descobrir finestrals amb elements gòtics i renaixentistes, cases de pedra i portals amb llindes inscrites dels segles XVII i XVIII.\nNucli antic de Flaçà\nSi ens allunyem de la zona de l'estació, comerços i residències de Flaçà, podrem perdre'ns en el laberint de carrerons estrets i desordenats del nucli antic. Situat a pocs minuts de la zona més concorreguda del municipi, es tracta d'un conjunt de places ombrívoles i carrerons de pedra amb aire medieval que podrem degustar a poc a poc tot fent un passeig. Un dels elements més destacats és la creu de pedró, dins del veïnat de Farreres, des d'on, a més, gaudirem d'una magnífica vista de Flaçà.\nBarris Gòtics d'Anglès\nEls barris gòtics d'Anglès són un dels més antics i importants de tot Catalunya. Tot i aquest fet, encara són desconeguts, així que si voleu visitar-los, disposareu de molta tranquil·litat per fer-ho. Situats en el nucli antic de la vila, presenten diversos estils arquitectònics que els donen unes característiques singulars, amb tipologies d'edificis com les cases medievals, els casals gòtics i les cases medievals transformades. La major part d'aquestes construccions les podreu trobar al carrer Major i al carrer d'Avall. Els elements i detalls més especials són l'arcada de Can Verdaguer, amb els dos finestrals romànics, l'edifici noucentista de Can Cendra, restaurat pel reputat arquitecte Rafael Masó, i Can Camps, una porta de mig punt amb grans dovelles i dos finestrals gòtics d'arc conopial i lobulat.\nCentre històric de Lloret de Mar\nLa petjada de la història lloretenca es pot seguir a través d'un passeig pel seu nucli antic, un dels elements patrimonials més importants d'aquesta ciutat de la Selva. Podrem veure d'aprop edificis i espais emblemàtics que ens permetran descobrir el seu passat ibèric, medieval, indià i modernista. Us recomanem la visita del passeig Jacint Verdaguer, la Casa de la Vila (1867-72), la Pabordia: Café Latino (s. XVI), la Pabordia Hotel Bella Dolores (s. XIV), l'Antiga Torre de Defensa (s. XV-XVI), la Capella dels Sants Metges (s. XV), la Pabordia Nova: Can Marlés (1583), la Parròquia de Sant Romà (gòtic català), Cant Font (1877), la Casa Cabañas (s. XIX), el carrer Vídues i Donzelles, el carrer Josep Gelats i Durall, el carrer Capità Conill i Sala i Es Tint.\nNucli antic d'Osor\nQualsevol que hagi trepitjat aquesta població, sabrà apreciar la bellesa dels seus carrers i racons naturals. La vila d'Osor compta amb un nucli antic de gran interès, ben conservat i restaurant en gran part, que constitueix un bon exemple de l'arquitectura urbana dels segles XVI i XVII, quan la major part de les cases del poble van haver de ser refetes després del terratrèmol del 1425. Prepareu-vos per descobrir cases de pedra amb portals adovellats, finestrals emmarcats amb carreus i llindes monolítiques, ponts i una bona pila de fonts amb molt d'encant.\nMiquel Borrell I Sabaté\nErmites amb vistes panoràmiques al voltant del Gironès i el Pla de l'Estany\nEl vaixell de la Primera Guerra Mundial enfonsat a l'Ebre\nLes 6 propostes "naturbanes" per fer a Girona a l'hivern\nLes 5 sortides amb infants a les terres gironines\nEls 12 imperdibles culturals de l'estiu gironí\nLes millors sortides de cap de setmana per descobrir el Gironès, la Selva i el Pla de l'Estany


Camp de Túria archivos - Pàgina 139 de 301 - Noticias CAMP DE TURIA\nUna unitat mòbil realitzarà diagnòstics a Benissanó per a la detecció del càncer de pell\nLa Regidoria de Benestar Social de Benissanó amb la col·laboració de l’Associació Espanyola Contra el Càncer ha previst, per al proper dilluns 24 d’octubre, la instal·lació de la unitat mòbil per a la detecció del càncer de pell per a realitzar diagnòstics als veïns del municipi. La població tindrà la possibilitat de sotmetre’s a una…\n20 octubre, 2016 Deja un comentarioBenissanó, Camp de TúriaBy redaccion\nL’Eliana acollirà aquest divendres una jornada on es tractarà la importància de grans instal·lacions científiques\nEls científics intentaran explicar aquest divendres, 21 d’octubre, a l’Eliana la importància de construir grans instal·lacions científiques, les fites científiques que s’han aconseguit i les aplicacions concretes que s’han obtingut o es planegen obtenir mitjançant l’estudi de les partícules elementals. Estes explicacions es portaran a terme dins la jornada “Al voltant de la ciència: Partícules…\n20 octubre, 2016 Deja un comentarioCamp de Túria, L'ElianaBy redaccion\n(E.P.) L’edil del PSOE a Sant Antoni de Benagéber, Marta Retamosa, s’incorpora a l’equip de govern local format per l’Agrupació Independent de Sant Antoni de Benagéber (AISAB), amb el que formarà part de la Junta de Govern com a tercera Tinent d’Alcalde i assumirà les delegacions d’Hisenda Local, Participació Ciutadana i Transparència. Així ho ha…\n20 octubre, 2016 Deja un comentarioCamp de Túria, San Antonio de BenagéberBy redaccion\nSerra i Nàquerra s’unixen per a acollir una jornada dirigida a dones de l’àmbit rural\nEl proper dimarts 25 d’octubre tindrà lloc a l’edifici Vinyes de Nàquera la jornada “Emprendre en Femení: un camí a la igualtat”, dirigida a dones desocupades de l’àmbit rural de Serra i Náquera. Aquesta iniciativa, que es realitzarà des de les 10 fins les 19:00 hores, és un projecte de la Federació Nacional d’Associacions de…\n20 octubre, 2016 Deja un comentarioCamp de Túria, SerraBy redaccion\nLa 9ª Fira de Nadal de Nàquera s’avança al primer cap de setmana de desembre\nLa regidoria de Comerç i Fires de Nàquera ha obert el termini d’inscripció per a participar en la IX Fira de Nadal. Enguany, com a novetat, la seua celebració s’avançarà al primer cap de setmana de desembre. D’aquesta manera, tindrà lloc els dies 2, 3 i 4 de desembre. Els comerços, restaurants, entitats culturals, socials,…\n20 octubre, 2016 Deja un comentarioCamp de Túria, NáqueraBy redaccion\nTroben momificada a una dona de 52 anys a Llíria quan anaven a desnonar-la\n(E.P). El cos d’una dona de 52 anys va ser localitzat divendres passat en estat de momificació en un xalet d’una urbanització de Llíria quan una comissió judicial anava a procedir al seu desnonament, segons fonts municipals i de la Guàrdia civil. Les mateixes fonts han explicat que aquesta dona portava desapareguda diversos mesos però…\n20 octubre, 2016 Deja un comentarioCamp de Túria, LlíriaBy redaccion\nLes pistes de pàdel del Poliesportiu “El Canó” de Llíria presenten un nou aspecte\nFa uns mesos van començar els treballs de renovació de les pistes de pádel del Poliesportiu “El Canó” de Llíria, que ara mostren un aspecte completament nou. Les obres que s’han portat a terme han sigut la substitució de la gespa artificial de les quatre pistes de les instal·lacions. Per a executar aquesta actuació s’ha…


El 6 de juliol Ferran Savall en directe a la Biblioteca - Biblioteca Caterina Figueras\nHome / concerts / música / tona actualitat / El 6 de juliol Ferran Savall en directe a la Biblioteca\nEl 6 de juliol Ferran Savall en directe a la Biblioteca\nFotografia: Laura Romero\nEl guitarrista, cantant autodidacta i explorador de músiques del món Ferran Savall estarà amb nosaltres el dimecres 6 de juliol a les 20.30h. Presentarà al pati de la Biblioteca l'essència del seu darrer projecte artístic, Impro, una selecció de noves instantànies musicals “en constant canvi i moviment, com ho és la vida i l’univers (...) un tros de vida impulsada per les ganes de jugar, crear, descobrir i compartir”.\nUn concert íntim i en acústic al Pati de la Biblioteca de Tona on les melodies traçades al vol de Ferran Savall i improvisades a partir de seqüències harmòniques amb la guitarra s’intercalaran amb peces del cançoner tradicional català.\nEl moment present en joc amb la tradició, l’artifici humà al costat de la més pura naturalesa i intuïció sonora, talment com cercava l’arquitectura modernista, les músiques de Ferran Savall tenen un què de natural, d’arrelat a la terra i d’inèdit que es combina amb una ferotge modernitat.\nUn concert que convida a recollir-se en un vespre d’estiu i deixar-se acariciar per la bellesa i la tendresa de les músiques de Ferran Savall.\nUs deixem amb un tema en acústic de Ferran Savall, i amb la interpretació de Va com va, d'Ovidi Montllor, amb Toni Xuclà a la guitarra.\nEl 6 de juliol Ferran Savall en directe a la Biblioteca Reviewed by Biblioteca Caterina Figueras on 7:00 Rating: 5


Lluís Carreras i Mas – Història de Sabadell S.XIX-XX\nAcadèmia Catòlica Bàndol nacional Catalanisme conservador Clergat Escriptors Periodistes\njul. 5, 2015 Lluís Carreras i Mas\nSabadell, 4 de maig de 1884 – Barcelona, 7 de març de 1955\nLluís Carreras i Mas. FONT: enciclopèdia.cat\nEclesiàstic, escriptor, periodista i intel·lectual cristià\nFou un eficaç impulsor del moviment de renovació religiosa a Catalunya abans de la Guerra Civil. Va gaudir de gran prestigi a l’església catalana fins la Guerra Civil, i fou un influent pensador humanista. Ordenat sacerdot el 1909, va ser deixeble del Dr. Torras i Bages i del sabadellenc, Fèlix Sardà i Salvany, fou successor d’aquest, en el càrrec de consiliari de l’Acadèmia Catòlica de Sabadell.\nEl 1905 entrà a la Facultat de Teologia del Seminari de Barcelona, allà serà condeixeble de Carles Cardó, Joan Baptista Manyà Mossèn Joan Tarré, Antoni Maria Marcet i Poal, i Gregori Sunyol que exercitant en el futur gran influència en l’església catalana de l’època.\nDesprés de la carrera, serà ordenat prevere als 25 anys, el 1909 a la Parròquia de Sant Feliu (Sant Fèlix) de Sabadell amb l’assistència de nombroses personalitats eclesiàstiques. Molt aviat entrà a la “Associación de Eclesiásticos para el Apostolado Popular” fundada per promoure els estudis, religiosos i litúrgics. Serà l’encarregat de la secció de propaganda escrita. Fundà la revista “Reseña Eclesiástica” l’any 1909, on publicà un seguit d’escrits de divulgació i articles biogràfics i de ressenya de llibres. Durant la seva vida el futur Dr. Lluís Carreras tindrà com a referents, com bona part dels eclesiàstics renovadors de l’època, al Bisbe Dr. Josep Torras i Bages, al Cardenal D. J. Mercier, primat de Bèlgica, fundador de l’Institut de Filosofia de la Universitat de Lovaina i renovador de l’església d’aquell país, però també al sabadellenc Fèlix Sardà i Salvany, de tarannà catalanista a diferència de Fèlix Sardà i Salvany, però amb una visió conservadora de la família, opinava que l’essència de Catalunya rau en el fet cristià de la família i la necessitat de que aquesta sigui molt extensa.\nRomandrà a Sabadell durant un any on farà de capellà de les monges de la Sagrada Família. Fou vicari de Sant Esteve de Sesrovires, però hi acabà renunciant per una malaltia de la qual es refà a Sabadell. Poc després serà nomenat professor i seguidament Catedràtic del Seminari de Barcelona de llatí, humanística i filosofia. El 1912 fou nomenat vocal de l’Acció Catòlica, el mateix any col·laborà en el Tercer Congrés Nacional de Música Sagrada. El 1913 obtingué la llicenciatura en teologia amb la màxima qualificació al Seminari Pontifici de Tarragona. Fou l’organitzador i el secretari del Congrés d’Art Cristià de Catalunya del 1913, inaugurat pel bisbe Josep Torras i Bages amb participació de figures com Josep Puig i Cadafalch, Antoni Rubió i Lluch, Jeroni Martorell i Terrats, Josep Tarré, Mn. Josep Gudiol i Cunill, Joan Llimona i Bruguera etc. de gran repercussió i impacte en un moment de recuperació de la cultura catalana.\nEl congrés litúrgic de Montserrat i els anys de plenitud\nEl 1915 fou l’any de la seva obra magna amb la realització del 1r Congrés Litúrgic de Montserrat, del 10 al 15 de juliol de 1915, que que el consagrà com a referent de l’església catalana de l’època. Va ser el principal organitzador del congrés que va tenir una acurada preparació. Un any abans del Congrés, el 1914 aconseguí l’autorització de la revista Vida Cristiana que serà la portaveu de les iniciatives i activitat i que després es convertí en la revista de temàtica liturgista de l’església catalana. El Dr. Carreras aconseguí l’oficialitat canònica del congrés amb l’acceptació de la Santa Seu amb carta del Sant Pare, i de totes les diòcesis catalanes i la participació de cardenals estrangers, i d’especialistes religiosos i civils catalans i estrangers. Les conclusions del Congrés denoten que va ser el preludi de què l’església universal faria a partir del Concili Vaticà II: es recomanava la participació activa dels fidels en els ministeris sagrats, en els actes litúrgics, la importància de la Parròquia, la missa com centre de la sagrada litúrgia, la traducció a la llengua del poble dels texts litúrgics. L’èxit del congrés cal mesurar-lo en el gran dinamisme que es generà per implantar les seves conclusions i les activitats:realització de les Setmanes de Litúrgia a nombrosos indrets de les diòcesis catalanes, la col·lecció de llibres específics, etc. El Congrés i la publicació en el mateix any de 1915 del seu Eucologi, que es va reeditar diverses vegades, el convertiren en el principal i admirat referent liturgista.\nAquests anys seran els anys de plenitud del Doctor Lluís Carreras. Morts el Dr. Fèlix Sardà i Salvany i el Bisbe Dr. Josep Torras i Bages es convertirà en un dels sacerdots més rellevants de Catalunya pel seu caràcter apostòlic, apologètic inspirat en aquelles dues grans personalitats de les quals havia estat deixeble. Es podrà desenvolupar en tots els seus aspectes intel·lectuals, eclesiàstics, culturals, artístics i en determinats moments, polítics (crisi 1919, dictadura de Primo de Rivera, i Segona República). Com escriptor i periodista (“Revista popular”, “Resenya Eclesiàstica”, “Vida Cristiana”, “Revista Litúrgica”, “Catalunya Social”, corresponsal de “La Civilità Cattòlica” de Roma, col·laborador de “La Veu de Catalunya”…), com mantenidor dels Jocs Florals, amb l’Orfeó Català i amb els orfeons de Catalunya, la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat, impulsió de la Secció Amics de l’Art Litúrgic del Cercle Artístic de Sant Lluc etc. El 1919 defensà el primer intent d’Estatut d’Autonomia com a membre de la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat, reivindicat per la Mancomunitat de Catalunya i que no reeixir.\nEl 1923 s’enfrontà a la política del General Primo de Rivera defensant els drets dels catalans i de la llengua catalana. Això li costà la Canongia de la Catedral de Barcelona a la qual havia estat nomenat però que per pressions del govern a la Santa Seu, fou obligat a renunciar abans d’assolir el càrrec quan ja havia renunciat a la càtedra del Seminari. Poc després l’Acadèmia de Sabadell fou clausurada pel govern, i el 1924 el Dr. Carreras es veié obligat a exiliar-se fora de Catalunya, primer a un poble d’Aragó i després a l’estranger. Va estar-se a París, i aprofità per assistir al Congrés Litúrgic de Malines.\nQuan retornà, un grup d’empresaris del Gremi de Fabricants de Sabadell i de Barcelona entre els que hi són Francesc Cambó, Ferran Casablancas, Enric Rocamora entre altres li muntaren a la seva mida la Fundació Torras i Bages el 1924 per cobrir-li les seves necessitats materials. Fins a la caiguda de la Dictadura aprofità per promoure nombroses obres socials i religioses, tot i la vigilància policial que el controlava dia i nit. Impulsà la creació de la Biblioteca de la Caixa d’Estalvis de Sabadell, la constitució del Museu de Sabadell, promourà les Romeries a Montserrat, malgrat les prohibicions governamentals, redactà l’informe en defensa de la llengua catalana per al Nunci de la Santa Seu, Mons. Federico Tedeschini, informe que fou enviat al Vaticà el gener de 1929, redactà la seva obra “Sinopsi Evangèlica”, reprendrà les conferències quaresmals un cop la reobertura de l’Acadèmia de Sabadell, etc.\nDes de les seva publicació “Cultura Cristiana” donà consells sobre la importància moral d’exercitar el vot en les eleccions municipals del 12 d’abril del 1931, que donaren pas a la Segona República. El 16 d’abril de 1931, un cop proclamat el nou règim escrigué un article a “Cultura Cristiana” titulat “Déu guardi la República” on li donava suport, article que causà gran impacte en els ambients eclesiàstics, i en sectors conservadors catòlics. Mesos després, però, serà bel·ligerant amb la República, des de la mateixa publicació comentant actituds anticlericals que passaven a Madrid.\nEl mateix any fou cridat pel cardenal Francesc d’Assís Vidal i Barraquer, en aquell moment al capdavant de l’església espanyola. Es convertí en el seu home de confiança en les negociacions amb el govern republicà sobre el paper de l’església en el text de la nova Constitució Republicana. La missió encomanada era defendre els drets de l’Església en el nou règim. Va fer freqüents viatges i estades a Madrid amb contactes discrets amb les diverses organitzacions polítiques parlamentàries, també amb el Nunci Monsenyor Tedeschini. Es reuní amb Niceto Alcalà Zamora i altres personalitats com José María Gil Robles y Quiñones, Manuel Azaña Díaz, Francisco Giner de los Ríos, Zulueta,Alejandro Lerroux García, Amadeu Hurtado, etc. Diverses vegades anà al Vaticà a parlar amb els serveis diplomàtics, el Secretari d’Estat, etc. Un element important del període és l’elaboració i aprovació de la Pastoral col·lectiva de l’episcopat espanyol del 20 de desembre 1931 que el cardenal Vidal i Barraquer aconseguí que signessin els 54 bisbes i càrrecs eclesiàstics espanyols. Va ser feta després de l’aprovació de la Constitució Espanyola de 1931, i encara que és crítica per molts dels articles interpretats com a anticlericals, també és respectuosa amb la legitimitat republicana. En la redacció de la pastoral el Dr. Lluís Carreras intervingué de forma important.\nL’elaboració i aprovació, també, de l’Estatut d’Autonomia de 1932 fou seguida pel Dr. Lluís Carreras. Un cop aprovat pel Parlament des de la seva publicació donà suport a la seva aprovació i en la campanya de referèndum ratificació de 1932 en un article, “Voteu l’Estatut”, on recomanava el vot dels cristians, i les raons morals que el fonamentaven. El 1933 donà suport a la candidatura de La Lliga Catalana.\nTambé en el camp pastoral en l’etapa 1932 i 1936 continuà la seva tasca pastoral, per exemple amb la promoció de l’escoltisme, els Minyons de Muntanya que impulsava el seu amic Mossèn Antoni Batlle, participà per exemple en el campament de Sant Pere de Clarà, amb el Dr. Vidal i Barraquer, el bisbe de Perpinyà, el bisbe de Solsona entre d’altres. També impulsà l’escoltisme a Sabadell a l’Acadèmia Catòlica de Sabadell on creà el grup de Sant Bernat de la Secció de Minyons de Muntanya.\nGuerra Civil i claudicació\nEl cop d’estat del 18 de juliol del 1936 sorprengueren el Dr. Lluís Carreras a Sabadell.Visqué el fracàs del cop i el procés revolucionari que s’engegà a continuació i la Guerra Civil. La profanació de les esglésies, la crema de l’Acadèmia Catòlica amb la biblioteca del Dr. Sardà i l’assassinat d’eclesiàstics. Va haver d’ocultar-se i marxar a Barcelona El conseller de la Generalitat Josep Maria Espanya li proporcionà el salvo-conducte per poder sortir del país amb el vistiplau del cònsol de França.\nVisqué a Tolosa de Llenguadoc amb la família Riera Sala, el Dr. Trens i un grup de monges dominiques en un ambient d’austeritat. Durant aquest segon exili reflexionarà, parlarà amb altres exiliats i escrigué amb pseudònim a la premsa francesa. Però sobretot destacà per descriure la seva visió de la guerra civil espanyola, publicant en francès l’any 1937 un voluminós llibre titulat “Grandeur Cherétienne de l’Espagne” amb un prefaci de l’hispanista Louis Bertrand de l’Acadèmia Francesa. El llibre fou ràpidament traduït al castellà, l’anglès, l’italià i el francès en una altra edició més extensa. És un llibre de 278 pàgines on s’inicia amb un estudi de l’origen de la persecució religiosa, dels dogmes marxistes i seguidament va desgranant casos d’assassinats, i testimoniatges de morts heroiques en nom de Crist amb gran luxe de detalls, i constatant l’extermini de tot el que representa un objectiu o els símbols religiosos. Al final hi ha una mena d’epíleg de vuit planes on fa una apologia del General Franco.\nVinyeta del dibuixant “Grapa” al “Vertical”, portaveu de la Federació Local de Sindicats (FLS).\nEls serveis de propaganda del govern de Burgos ràpidament l’utilitzaren en la seva ofensiva propagandística contra el govern republicà. Els sectors catòlics catalans que s’havien mantingut fidels la República el conceptuaren com una claudicació, entre ells, els sectors dels eclesiàstics catalans que representaven una tercera via com el cardenal Francesc d’Assís Vidal i Barraquer, l’Abat Antoni Maria Marcet i Poal o Carles Cardó que no volgueren signar la “Carta Col·lectiva de l’Episcopat espanyol als bisbes del món sencer” donant suport al règim del general Franco. Li varen retreure la manca d’objectivitat, la seva parcialitat i el desconeixement dels assassinats i la repressió de les tropes de l’altre bàndol i de les organitzacions polítiques (Falange, etc.) del govern rebel, a més no tenia en compte que la repressió franquista era sistemàtica, realitzada, recolzada o impulsada pel propi govern nacional. Molts historiadors coincideixen que la persecució religiosa del 1936 i el llibre que va escriure foren la seva desfeta i la seva claudicació enfront el país.\nLluís Carreras va tornar de l’exili el 1940, es va trobar un context polític, social i religiós completament diferent a l’anterior a la guerra. En el camp eclesiàstic era vist com a franquista pels catòlics catalanistes, i per sospitós de catalanista pels catòlics que havien donat suport al govern de Burgos.\nVa tenir problemes tant per entrar a l’Espanya nacional com per viure en una església nacional-catòlica amb bisbes no catalans que desconfiaven d’ell i el van tenir marginat. Mantingué un perfil baix i una actitud discreta fins a la seva mort. En aquesta etapa sols era beneficiari de la Parròquia de Santa Madrona i l’únic nomenament oficial que va rebre en el franquisme va ser el de consiliari de l’Associació de Pares del Col·legi de Loreto. Va restringir les seves visites a Sabadell a l’Acadèmia Catòlica per l’actitud hostil de diversos sectors (joves d’Acció Catòlica, retrets dels seus conciutadans…).\nTreballava a la Biblioteca de la Senyora Tecla Sala de Barcelona. Més tard va tornar a presidir les Romeries de Montserrat, participà en les Festes d’Entronització de la Mare de Déu de Montserrat del 1947 organitzades per la Comissió Abat Oliba, continuà publicant articles en la Revista Litúrgica, continuadora, ara en castellà, de la revista “Vida Cristiana”, també consta que va assistir a les Festes de Coronació de la Mare de Déu de la Salut, com consiliari de l’Acadèmia Catòlica. Col·laborarà amb la Fundació Bosch i Cardellach on serà nomenat membre honorari.\nVa realitzar la quarta edició del seu “Eucologi” (1948). Des de la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat va fer de consiliari de fet del Grup Torres i Bages, un conjunt de joves molt influents que arribà a ser, anys més tard, molt important en la Catalunya del futur (Joan Reventós, Jordi Pujol, Anton Cañellas,Jaume Carner, Josep Maria Ainaud de Lasarte, Hilari Raguer i Suñer etc.).\nVa morir el dia 7 de març de 1955 a Barcelona després d’una operació de la qual no es va recuperar. Les exèquies es feren a la Parròquia de Santa Anna i després les despulles foren traslladades a Sabadell on es vetllaren al saló d’actes del Gremi de Fabricants de Sabadell. El dia foren portades en comitiva a l’església parroquial on les esperaven representacions de totes les entitats locals econòmiques, socials, culturals i religioses, i d’altres de foranes, així com les autoritats civils. Presidí la celebració l’abat de Montserrat Aureli Maria Escarré, i al seu costat molts sacerdots de la ciutat. El dia 12 de març es va realitzar un altre funeral a Barcelona a la Parròquia de Santa Anna.\nActualment té un carrer a la seva memòria al barri de la Creu Alta.\nEl 14 de març del 2015, 60 anys després de la seva mort, les seves despulles foren traslladades del cementiri de Sabadell fins la capella de la Mare de Déu de Montserrat de l’Església de Sant Fèlix a la mateixa ciutat. A la missa que es va realitzar van assistir-hi entre altres, l’Alcalde Carlos Sánchez (PSC), el portaveu de CiU Carles Rossinyol, i el President de l’Acadèmia Catòlica, Ramón Graells.\nCastells, Andreu. Informe de l’oposicio. Ed. Riutort, Sabadell, (1975).\nViñas i Camps, Dolors. El Doctor Lluís Carreras i Mas. Publicacions de l’Abadia de Montserrat. Barcelona, (1985).\n‘Lluís Carreras i Mas’. Gran Enciclopèdia Catalana <http://www.enciclopedia.cat/EC-GEC-0015328.xml>\n‘L’església de Sant Feliu acull les despulles del sacerdot Lluís Carreras 60 anys després de la seva mort’. David. B. isabadell.cat, 14 de maig del 2015 <http://www.isabadell.cat/sabadell/lesglesia-de-sant-feliu-acull-les-despulles-del-sacerdot-lluis-carreras-60-anys-despres-de-la-seva-mort/>\n‘Remeu mar endins’ Full dominical † Josep Àngel Saiz Meneses Bisbe de la Diòcesi de Terrassa. Record del sacerdot Lluís Carreras. Sabadell Notícies, 14 de juny del 2015 <https://www.sabadellnoticies.com/remeu-mar-endins/>\n4 thoughts on “Lluís Carreras i Mas”\nL’església de Sant Fèlix – Història de Sabadell S.XIX-XX ha dit:\n[…] catòlic, Fèlix Sardà i Salvany. Així mateix també s’hi troba enterrat el capellà Lluís Carreras i Mas que donà suport al règim franquista, el 14 de març, el 14 de març del 2015, 60 anys després […]\n[…] Joan Oliver i Sallarès “Pere Quart”, Francesc Trabal i Benessat Així com el mossèn Lluís Carreras i Mas, Josep Cardona, Màrius Vilatobà, etc. (2) […]\n[…] Sardà i Salvany, autor de “El liberalismo es pecado”, al Mossèn Lluís Carreras i Mas i al Mossèn Ernest Mateu (aquest últim, va oficiar la Missa de l’entrada de les tropes […]\n11 maig 2022 a les 16:08\n[…] Sardà Salvany. Així mateix, també s’hi troba enterrat el capellà Lluís Carreras Mas, que primer es mostrà catalanista però va acabar donant suport al règim franquista […]


Comprar Cava Blancher Reserva Semi al millor preu | Cavapack\nSucres totals: 33 gr/l.\nVa ser el primer cava presentat per Cava Blancher en l'any 1959. Aquest cava va ser durant molts anys líder en vendes i actualment és un bon referent per als consumidors d'un bon Semi. Des 2012 es diu Reserva Semi.\nElaborat amb les varietats tradicionals del cava. Fermentació en inox i posteriorment contacte amb les seves mares fines. Criança en ampolla més de 20 mesos a la propietat. Clarificat a mà en pupitre.\nÉs un cava elaborat per compartir taula.\nA la vista: Net i brillant, color groc pàl·lid amb reflexos daurats.\nAl nas: En nas és fi amb aromes de fruita madura, notes de pastisseria i un fons de fruits secs.\nAl paladar: En boca és fresc amb un equilibri dolç àcid.\nIdeal per aperitius i postres, ressaltant el cacau.