Palatio Frugelli: LA XARXA VIARIA HISTÒRICA AL TERRITORI DE PALAFRUGELL\nLA XARXA VIARIA HISTÒRICA AL TERRITORI DE PALAFRUGELL\n"No deixis les sendes velles per les novelles"\nLes vies de comunicació històrica son aquells camins construïts abans de la revolució industrial, abans de la mecanització del transport. Son camins d'origen antic, que es poden rastrejar sobre el terreny allà on s'han pogut conservat les seves formes tradicionals, o almenys, es poden autentificar mitjançant documents històrics allà on la via tradicional ha restat substituïda per les carreteres modernes. Tradicionalment son unes rutes traçades a escala humana, es a dir, és el resultat de la capacitat i l'esforç de l'home aplicat sobre la naturalesa del territori. El coneixement del terreny i la lògica adaptació d'aquests viaris al relleu és perfecta, en busca sempre de l'equilibri que ofereix un pendent raonablement suau de l'itinerari i els millors passos, que n'assegurin sempre un camí pel recorregut més fàcil i còmode.\nEls termes de Palafrugell estan situats al costaner lluny de l'antiga Via Augusta, la gran ruta traçada pels romans, i no s'han vist beneficiats particularment dels avantatges comercials que això comportava, però s'han vist afectats per esdeveniments negatius quan la ruta s'ocupava en el desplaçament militar dels exèrcits. Històricament ha sigut així per francs i castellans, però també assíduament per bandolers i malfactors que lluny de les principals vies de comunicació, més vigilades i protegides, es desplaçaven amb molta facilitat pels camins de segon ordre.\nLocalitzant-se en una situació viaria terrestre que es pot considerar perifèrica i per tant secundària, amb la població principal ocupant una posició central a l'interior del seu territori, tampoc no en va poder treure un gran benefici de la participació en les rutes marítimes. Però alhora tampoc no patí directament els greus perills i atacs corsaris de les poblacions costaneres. Aital situació li aportaria altres guanys, no es pot ignorar l'aprofitament agrícola intensiu, abundant i fèrtil, dels conreus i les hortes properes a la vila, en tot això contribuí, i molt, el fet de ser una pertinença eclesiàstica, i no gaudir directament de la protecció del poder reial o comtal.\nEl sistema de comunicacions desenvolupat sobre un territori reflexa el nivell d'explotació dels recursos naturals, els condicionants orogràfics de la seva geografia, i els models d'assentament adoptats durant els successius períodes d'ocupació i poblament humà.\nEs per això que els camins formen part del nostre patrimoni històric, una de les peces clau que ens permet interpretar molts dels capítols de la nostra història local. Fets que hem compartit amb les poblacions veïnes amb les que establim vincles familiars i d'amistat gaudint d'unes relacions biunívoques que no sempre s'han de correspondre amb els grans esdeveniments, sinó també, i molt més, amb el batec quotidià de successos corrents.\nEl terme de Palafrugell, a la comarca del Baix Empordà, està situat al capdamunt d'una plana fèrtil en forma de corredor, que bascula lleugerament cap al sud el curs de les aigües canalitzades per la Riera Aubi i que es troba solcada per diversos cursos tributaris intermitents que s'han anat formant al llarg del Quaternari. El seu territori juntament amb el de Mont-ras ocupa aproximadament la meitat de la superfície del corredor i més al sud l'altre meitat l'ocupen el termes de Vall-llobrega, Sant Joan i Palamós. La població està situada a la divisòria hidrològica protegida a tramuntana per un rosari de turons i a la vessant nord en sentit nord-oest s'estén el terme de Llofriu.\nExisteixen indicis de poblament humà durant l'època del Neolític Mig a la zona costanera del Puig de Can Mina dels Torrents, prop de Llafranc. Aquests constructors de megàlits eren pastors nòmades arribats del Pirineu que s'establiren de forma permanent al nostre territori.\nJa en època històrica el trobem poblat per la tribu ibèrica dels indigets. En aquest aspecte, i a partir de finals del segle VI aC, i durant cinc segles, fins al I aC, cal mencionar el poblat ibèric de Sant Sebastià de la Guarda, a peus del qual es va establir la vila romana de Llafranc.\nLa base econòmica essencial del turó de La Guarda fou sense cap mena de dubte, i no necessariament en l'ordre en que s'exposa aquí, el de l'explotació domèstica de cabres, xais, porcs, etc..., però, per sobre de tot, l'explotació agrícola, bàsicament de producció cerealística, com així ho demostra la presencia de nombroses sitges a l'interior del poblat. L'ocupació en el cultiu de cereal, es realitzaria de forma comunitària, destinant a aquest menester les terrasses existents prop de l'enclavament. La dieta alimentària es completaria amb les racions provinents de la recol·lecció de plantes i fruits silvestres, i en darrer terme, i no menys important, amb el consum de peix i marisc alternant-los amb la carn de caça de cérvols i senglars.\nEl control del territori per part dels pobladors de Sa Guarda augmentà i s'anà consolidant a partir del primer quart del segle IV aC, al mateix ritme que ho feien els altres assentaments ibers costaners del baix Empordà, Castell de Begur al nord i Castell de la Fosca de Palamós al sud, separats de Sa Guarda 6,6 i 5,5 km respectivament. Ullastret, on es desenvolupà un assentament estable des de finals del segle VII aC, assolí una organització social i política destacable i ocupà en aquesta zona un paper capital de centre econòmic i comercial; metròpoli amb la qual devien relacionar-se, amb major o menor dependència i submissió, els assentaments mencionats.\nL'existència de vies de comunicació en aquest període de la història, i per a les nostres contrades, resulta del tot inextricable, no podem arribar a identificar quines d'aquelles vies protohistòriques han pogut perdurar, les hi hem d'imaginar en sa majoria senders que discorrien des de la marina cap a l'interior, i un cert nombre de camins de curt abast, d'ús agrícola i ramader, que no arribarien gaire lluny del poblat o discorrent pel territori depenent del seu control.\nEls antics habitants indigets de Sa Guarda realitzarien incursions esporàdiques endinsant-se per les Gavarres en busca de les vitualles i metalls necessaris, però per a realitzar aquests moviments, deurien utilitzar segurament recorreguts biòtics, el viari obert pels animals salvatges, ja que l'explotació dels recursos necessaris d'una comunitat reduïda, com devia ser la dels nostres pobladors, en tindria prou amb vertebrar unes poques hectàrees en àrees concretes i ben definides a les immediacions del poblat. Desconeixem fins a quin grau deurien aprofitar la seva ubicació arran de mar, la seva situació afavoriria la necessitat de fer servir les cales per a desenvolupar el comerç marítim de la producció excedentària agrícola i ramadera, establint en els espais més afavorits uns punts d'intercanvi habituals i perdurables, que es consolidarien durant aquest període.\nAmb el control romà del territori costaner el model de vida autòcton anirà canviant gradualment en la mesura que el domini d'aquets s'incrementa. Durant el segle II aC s'inicia l'abandonament progressiu dels assentaments indigets aturonats i el desplaçament dels pobladors vers les planes adoptant el model d'ocupació del territori de les villae romanes. En el cas particular de Sa Guarda ens trobem, en un primer moment, amb la permanència del poblat indiget al cim de la muntanya compartint amb la colònia romana de Llafranc una relació de col·laboració que resulta útil per ambdues parts. Mentre els nadius produeixen i aporten el seu excedent agrícola i ramader, els romans canalitzen la comercialització d'aquets productes i contribueixen amb una important industria terrissera especialitzada.\nEn una segona fase de romanització, entre els darrers anys del segle II aC i la primera meitat del segle I aC, els indigets han adoptat els nous sistemes de producció, i l'augment d'explotació dels recursos fa necessari una major ocupació de territori, és un temps en que proliferen i es consoliden noves vil·les agrícoles en els llocs més profitosos de l'interior i abundants en aigua que encara romanen ignorats. S'estableixen assentaments agrícoles, entre d'altres, als indrets on més tard es formarien els actuals Santa Margarida, Vila-seca, Ermedàs, Palafrugell, Llofriu, Mont-ras i Esclanyà. En conseqüència, la colonització interior no només afecta greument l'oppidum de Sant Sebastià, que amb uns recursos d'explotació orogràfica limitats pateix una progressiva despoblació fins arribar a l'abandó definitiu de l'enclavament, sinó que també el paisatge sencer del corredor de Palafrugell es veu transformat per les actuacions antròpiques sobre la seva geografia.\nAmb la nova configuració del territori es fa necessari l'establiment d'una xarxa de comunicacions que superi l'autarquia viària dels ibers i garanteixi la perfecta connectivitat entre les vil·les i aquestes amb els punts de comercialització terrestres i marítims. Als camins que uneixen entre sí els indrets mencionats anteriorment s'afegeix una xarxa de comunicacions que abasta des de la més apartada Ermedàs que passant per Santa Margarida es dirigeix a Llafranc, on s'ha consolidat en el petit port una bona comunicació litoral.\nDes de Mont-ras, passant per Palafrugell i pel paratge de la Portalada transcorre una antiga via ja utilitzada pels indigets que comunicava l'oppidum amb les planes de l'interior i que baixava a Llafranc per la riera del Mas Gombau. Des de la fondalada de la cala s'establí un altre camí que pujava per la riera de Llafranc i connectava la vila romana amb els camins de Santa Margarida i Palafrugell.\nLa xarxa de camins establerta durant l'època romana, s'associa generalment amb l'acabat d'un ferm enllosat, quan aquest nivell constructiu no era imprescindible si el itinerari no tenia categoria de via principal. No tots els ramals secundaris de la xarxa viaria romana, ni molt menys els camins rurals, gaudiren d'aquest tipus de materials, el seu acabat era el resultat de la terra compactada. Els camins traçats sobre una geografia planera com és la nostra eren aptes i suficients pel transit de carros amb un ample que oscil·laria entre els 1,80 i 2,50 m, però sobre els quals es feia necessari intervenir quan el grau de deteriorament del camí arribava als límits de convertir-se en una via impracticable.\nLes vies de comunicació traçades en aquest període obeeixen a una planificació lògica i ordenada en funció dels nivells d'exigència que requereix l'explotació del territori i durant un llarg temps i sense grans canvis seran suficients pel seu desenvolupament.\nEn època visigoda es produeixen molts canvis sociopolítics però també es mantindrà la permanència de molts altres usos i pràctiques antigues. Com quasi a tot arreu, en aquest període, s'abandonen les villae i es creen petits llogarrets, algun dels quals es convertirien en sòlids fonaments de futures poblacions medievals (1). Els llogarrets que creiem es van crear en aquella època de la història serien el de Vilarnau (Santa margarida), Llofriu, Palafrugell, Mont-ras, Vila-seca, El Vilar, Ermedàs i Esclanyà.\nEl viari medieval principal es fonamenta en la connexió entre els assentaments habitats i l'accés als camps de conreu, la trama resultant, la base de la qual ja havia estat traçada amb anterioritat, es consolida per atendre un sistema econòmic amb una forta empenta agrària que modifica perceptiblement la fisonomia d'un territori que veu com s'amplien les superfícies de conreu en llocs on fins aleshores només existien terrenys erms o boscosos i es sustenta en el sorgiment d'importants centres de mercat. Al Baix Empordà s'estableixen mercats setmanals a La Bisbal, al segle XIII, a Palamós el 1279 (2), i a Torroella de Montgrí i Sant Feliu de Guíxols. A Palafrugell el mercat resta limitat a un àmbit d'influència més reduït durant aquest període.\nAlguns vials de menor importància desapareixen, però se'n creen de nous que esdevindran en el futur itineraris importants dins la comarca. Entre tots ells mereix menció destacada el camí de Palamós a La Bisbal i a Torroella de Montgrí, que transcorre per la plana de l'Aubi tot i evitant les zones inundables i creua els encontorns de Palafrugell i Mont-ras mantenint-se al marge de les dues poblacions en busca del pas pel coll de Morena. Dos ramals uniran les anteriors poblacions amb la via.\nÉs un camí planer, que no precisa, en aquest tram primerenc, creuar cabals d'aigua importants i els supera fàcilment amb guals, transcorre per una orografia favorable i ho fa entremig dels camps de conreu resseguint el curs de l'Aubi. Poc abans d'arribar a Ermedàs creua la riera principal i enfila cap a Mont-ras per ascendir el Coll de Morena. Quan arriba a l'alçada del Puig Ses Forques es desprèn un ramal que per la dreta porta directament al castell de Palafrugell.\nL'ascensió del camí pel Coll de Morena no presenta cap mena de dificultat, és un trajecte de suaus pendents que no es fa incòmode de sobrepassar, però tampoc no significa un important estalvi al recorregut alternatiu pel pla, que plantejava com a únic inconvenient el de transcórrer massa prop del castell de Palafrugell.\nAl cim del Coll es trobava la cruïlla dels camins que es dirigien a la Bisbal i Girona, que passava per Llofriu, i el que, passant per Pals, es dirigia a Torroella de Montgrí.\nSon també d'origen medieval els camins que des de Palafrugell es dirigiran a la platja de Tamariu per Vila-seca. El que l'unirà amb Begur per Esclanyà i el d'anar a Regencós.\nEn quant a la comunicació marítima en aquest temps es consoliden els ports de Palamós i Sant Feliu de Guíxols, però no així el de Llafranc que pateix les conseqüències lògiques del desplaçament del flux demogràfic cap als assentaments interiors i, des de Palafrugell, però també des de Barcelona, s'afavorirà l'establiment de vies comercials de comunicació terrestres amb les poblacions veïnes en detriment del comerç marítim.\nEl paisatge de comunicacions teixit i consolidat en aquesta època es perpetuarà sense gaires alteracions al llarg de les següents centúries, durant les quals cal registrar l'aparició d'alguns camins de bast que s'obriren principalment vers Les Gavarres.\nL'any 1856 es posa en servei la carretera de Girona a La Bisbal i Palamós. El recorregut, tot ell fet de nova traça, no precisa aprofitar res del camí Ral, o fora millor dir camí comtal, però en tot cas talla el camí històric quan passa pel Coll de Morena i un bon tros del de la Bisbal que es dirigeix a Llofriu. El tram del camí històric\nEn la relació d'itineraris de Joaquin Pérez de Rozas(3) descriu la carretera en el seu Itinerari 293. De Sarria a Palafrugell 39 kilómetros de Carretera. De Sarria a Celrá 6, 11 a San Juan de Mollet, 15 a La Pera, 21 a Corsa, 25 a La Bisbal, 27 a Vullpellach, 31 a San Clemente de Peralta, 39 a Palafrugell. En l'itinerari 291 descriu el camí de Castelló d'Empuries a Palamós, que des de Torroella de Montgrí passa per: 28 a Torroella de Montgrí, barca sobre el Rio Ter, a los 5 k. sale camino que va por la costa a Bagur. A 38 Pals, a 43 carretera de Gerona, a 44 Palafrugell, ramal por camino de carros, 46 a Montras, 52 a San Juan de Palamós y a 53 Palamós.\nLes úniques vies de ferrocarril del Baix Empordà, ja desaparegudes, van ser construïdes a les darreries del segle XIX, l'important centre de producció surer dels encontorns impulsa la creació d'una xarxa ferroviària que enllacés l'interior amb la costa. L'any 1887 es va inaugurar el ferrocarril de Palamós a Flaçà, per Palafrugell i La Bisbal i el 1892 ho feia el de Girona a Sant Feliu de Guíxols.\n(1) Jordi Bolòs. La formación del paisaje antrópico en el llano de Lleida. XIII Congrés d'Història Agrària. Congrés Internacional de la SEHA. Lleida 2011.\n(2) Pere Trijueque i Fonalleras. Breu Recull de la Història de Palamós. Ajuntament de Palamós. 2000.\n(3) Joaquin Perez de Rozas. (1871). Itinerarios de ESPAÑA, BALEARES Y CANARIAS, ferro-carriles, carreteras, caminos de carros, de herradura, sendas y veredas. MADRID: Establecimientos tipográficos de Manuel Minuesa, 1872.\nEtiquetes de comentaris: Época preindustrial, Història, Urbanisme


Vols barats de Alacant a Aberdeen des de 189 € a Iberia\nVols barats Regne Unit Aberdeen Alacant-Aberdeen\nVols barats de Alacant a Aberdeen (ABZ) de Alacant a Aberdeen Alacant-Aberdeen, Regne Unit\nConsulta l’oferta de vols de Alacant a Aberdeen i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Alacant a Aberdeen.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Alacant a Aberdeen fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Vols barats de Melilla a Atenes a Iberia\nVols barats Grècia Atenes Melilla-Atenes\nVols barats de Melilla a Atenes (ATH) de Melilla a Atenes Melilla-Atenes, Grècia\nConsulta l’oferta de vols de Melilla a Atenes i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Melilla a Atenes.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Melilla a Atenes fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


NO NOMÉS GUANYAR TÉ PREMI!\nQuin premi s’emporten els guanyadors?\nnomés per participar-hi\nEt regalem una samarreta de l’Agrupació Cup 3x3!\nEquip 1er classificat: Copa i medalles per als jugadors.\nEquip 2on classificat: Copa i medalles per als jugadors.


Bell-lloc d'Urgell vol identificar una fossa de la Guerra Civil on hi hauria soldats republicans | NacióLleida\nBell-lloc d'Urgell vol identificar una fossa de la Guerra Civil on hi hauria soldats republicans\nper Redacció , 4 de desembre de 2018 a les 10:13 |\nL'alcalde de Bell-lloc i altres regidors mirant documentació | ACN\nEls actes de commemoració del 80è aniversari del bombardeig que l'aviació italiana va fer a Bell-lloc d'Urgell (Pla d'Urgell) el 27 de novembre de 1938 han donat peu a la localització d'una fossa comuna de la guerra al cementiri de la població.\nTot i que l'existència d'aquesta fossa era coneguda entre els veïns, no ha estat fins ara que l'Ajuntament s'ha posat en contacte amb el Memorial Democràtic per mirar d'identificar-la i dignificar-la. Es creu que hi podrien haver enterrats almenys una cinquantena de soldats, brigadistes internacionals. L'alcalde Carles Palau ha explicat que una vegada confirmada la fossa no descarten obrir-la per recuperar els cossos i cercar familiars.\nL'Ajuntament de Bell-lloc d'Urgell va prendre consciència de l'existència d'una fossa comuna de la Guerra Civil al cementiri a principis d'any, arran de la preparació dels actes de commemoració del 80è aniversari d'un dels tres bombardejos que va patir la població.\nEn concret, el més cruent, que va ser el 27 de novembre de 1938 quan un esquadró de l'aviació italiana que donava suport als franquistes va deixar caure les bombes al damunt de la població quan faltaven poc més de deu minuts per les tres de la tarda. Segons la poca documentació que es conserva de l'època aquelles bombes van matar 21 bell-lloquins i entre 50 i 100 de soldats de diferents cossos de l'exèrcit republicà destacats al municipi.\nCarles Palau apunta que els motius d'aquest bombardeig cal buscar-los en el fet que en aquelles dates hi havia al poble un important destacament de les forces republicanes així com també un magatzem d'armament.\nEs creu doncs, que van ser aquests soldats morts els quins es van enterrar a la fossa comuna que s'ha localitzat. No està clara del tot la xifra de cossos que hi podria haver ja que alguns testimonis de l'època apunten que serien una cinquantena de carrabiners però d'altres també afirmen que a la fossa s'hi van enterrar soldats provinents del municipi de Vilanova de la Barca, que estava més pròxim al front. Aquesta circumstància podria fer incrementar en més de 100 les persones enterrades en aquest punt.\nBell-lloc d'Urgell va ser un dels municipis de la zona que més impactes va patir durant la guerra per part del feixisme. A banda del magatzem d'armament i el destacament de soldats també hi passa la via fèrria i sembla ser que hi havia un canó que a les nits es guardava a Cervera però durant el dia el traslladaven amb tren per atacar la ciutat de Lleida que ja estava a mans de l'exèrcit franquista. Després d'atacar, el canó es traslladava durant unes hores a Bell-lloc i es creu que va ser un dels objectius del bombardeig.\nDavid Folguera, regidor de Bell-lloc d'Urgell, explica que el cementiri del poble data de l'any 1931 i que ha estat objecte de quatre ampliacions, la qual cosa suposa que el seu disseny original "ha estat modificat i que la fossa podria no trobar-se exactament al lloc on es creu".\nLa memòria oral indica que els morts s'haurien enterrat a l'entrar al cementiri a la dreta, "al mateix forat que es va servir per fer les parets de tàpia que en aquell moment encerclaven el cementiri". Folguera també assenyala que altres persones com l'agutzil expliquen que en el moment de plantar alguns arbres al cementiri es van fer forats i es van trobar restes d'ossos i aleshores es van deixar de plantar just en la parcel·la on es creu que hi hauria la fossa.\nSocietat, fossa, Bell-lloc, població, República, soldats, Guerra Civil


Josep Moreno: Un festival a València - El Temps\nUn festival a València\nA l’oposició política ja no se la persegueix necessàriament als carrers. Al dissident, l’opositor, el crític, l’activista i el periodista molest, ara se’ls assassina també en internet sense que ningú no es taque de sang ni haja de moure cadàvers pesants. És la xarxa la que els monitoritza, la que localitza les seues ubicacions i els seus contactes, la que identifica les seues fonts i el lloc on es compilen i processen les seues cerques i temes d’interès. És principalment mitjançant la xarxa com se’ls espia, se’ls assetja i, arribat el cas, es basteix el relat del seu desprestigi per tal de deslegitimar-los com a alternativa, portaveus o denunciants.\nEl dia en què Donald Trump va guanyar les eleccions, vaig entrevistar un activista polític a Nova York amb l’objectiu d’incorporar el seu testimoni al reportatge que m’havia encarregat EL TEMPS. El món s’havia despertat sobresaltat en saber que un fanàtic acabava d’obtenir, gràcies a les urnes, l’accés al botó nuclear. Però aquell jove especialista en la seguretat en internet no semblava gaire preocupat per aquesta possibilitat. Era un de tants dels qui pensem que, a aquests personatges, ja no els cal llançar bombes atòmiques. Amb un drone i un satèl·lit poden esborrar del mapa la casa de qualsevol subjecte molest sense causar una sola esquerda a la paret de l’hotel del qual són propietaris al mateix carrer, a 100 metres de distància. Si amb Barack Obama els drets civils –els d’Angela Merkel i els de milions de ciutadans d’arreu del món– havien estat trepitjats mitjançant l’espionatge massiu practicat pels Estats Units, aquell jove vaticinava que, amb un president com Trump a la Casa Blanca, venien temps difícils per als drets civils en internet.\nDel 6 al 10 de març, la ciutat de València acollirà l’Internet Freedom Festival, una d’aquestes trobades amb menys glamur que La Traviata de Sofia Coppola, però que hauria de merèixer tanta atenció o més per part dels mitjans de comunicació i les institucions públiques valencianes, com la que se li ha dedicat al vestuari dissenyat per Valentino per a aquesta òpera.\nActivistes i periodistes de tot el planeta es donaran cita al País Valencià per tercera vegada a fi de bescanviar opinions i experiències relacionades, entre d’altres coses, amb les condicions de privadesa i confidencialitat –en definitiva, de seguretat– amb què realitzen el seu treball. De segur que parlen de com la seua tasca es veu compromesa, cada vegada de manera més descarada i violenta, per part d’un poder polític triat democràticament en alguns casos, i en molts altres, per desgràcia, exercit per dictadures i tiranies de pelatge divers.\nÉs l’hora que la frase “sense periodisme no hi ha democràcia” passe de ser un eslògan de samarreta a convertir-se en un compromís polític prioritari. Els governants del nostre país haurien de començar a reflexionar sobre quin serà el seu llegat en aquesta matèria un cop haja acabat aquesta legislatura. Si hauran modificat o no els mecanismes pels quals es distribueix la publicitat institucional o si, per contra, continuarà utilitzant-se com un mecanisme de suborn i de compra de silencis.\nSi tothom haurà entès, per sempre més, que els mitjans de comunicació, i en especial, la premsa escrita (tant fa que siga en paper o en una pantalla), són fonamentals a l’hora d’assegurar la salut del nostre sistema polític i del nostre estat de dret. Si, per fi, aquells a qui hem triat per governar-nos han entès la necessitat peremptòria d’impulsar reformes legislatives, administratives i econòmiques que faciliten la creació i el manteniment de noves estructures empresarials que puguen donar eixida a noves generacions de periodistes i que aquests, al seu torn, cobren un sou digne i treballen amb seguretat i independència. I, per últim, si alguns han entès que els governs no són una estructura per subornar, callar o premiar els periodistes que van ajudar-te a arribar al poder i per tapar la boca a aquells que avui poden resultar molestos.\nNo tinc ni idea si la reina Sofia assistirà a la inauguració d’aquesta trobada, com sí que va fer a l’estrena de La Traviata. En qualsevol cas, no estaria gens malament que una bona representació de la política valenciana s’hi acostara i escoltara, parlara i es comprometera amb els qui, ara com ara, representen l’avantguarda en la lluita per la llibertat, la supervivència del periodisme i els drets civils a bona part del planeta.


Bandes sonores de l'Orquestra de Cambra de Amics de la Unió (OCAU)\nEnviat per Màrius Gómez a 2:35 0 comentaris\nTALENTS 06. 8 maig. l'Aliança de Lliçà d'Amunt. Nadal Jornet\nEls monòlegs de Nadal Jornet\nEnviat per Màrius Gómez a 2:32 0 comentaris\nEnviat per Màrius Gómez a 2:04 0 comentaris\nTALENTS 06. 8 maig. l'Aliança de Lliçà d'Amunt. Jerónimo García Fernández\nEl rapsode Jerónimo García Fernández\nEnviat per Màrius Gómez a 2:07 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: POESIA, TALENTS\nTALENTS 06. 8 de maig de 2010. L'Aliança Lliçà d'Amunt\nLa sisena edició de TALENS;-)) ja està preparada. Per a aquesta nit màgica hem triat cinc propostes per gaudir durant més de tres hores de la millor combinació d'artistes emergents. Talents a estat pur.\nLa música de bandes sonores de la Orquestra de Cambra de Amics de la Unió (OCAU), els monòlegs de Nadal Jornet, la poesia recitada pel rapsode Jerónimo García Fernández, el ball i la fusió flamenca des de la Casa de Andalucía de Palau-Solità i Plagamans i la mitja part gastronòmica amb les torrijas de Fuensanta. Segur que et sorprendran i desitjaràs no estar en cap altre lloc del món.\nTalents ;-)) està especialment creat per a tu..., gaudeix-ho!\nDissabte 8 de maig de 2010 a les 22:30h\nEls cinc talents per a aquesta nit són:\nla poesia recitada pel rapsode Jerónimo García Fernández\nLa mitja part gastronòmica amb les torrijas de Fuensanta\nEnviat per Màrius Gómez a 0:49 2 comentaris\nEtiquetes de comentaris: BALL, GASTRONOMIA, MÚSICA, POESIA, TALENTS\nTALENTS 05. 20 febrer. l'Aliança de Lliçà d'Amunt. Màgia amb el Mag Sangui\nEnviat per Màrius Gómez a 0:14 0 comentaris\nTALENTS 05. 20 de febrer de 2010. l'Aliança Lliçà d'Amunt.Cor de Noies de la Vall del Tenes\nEnviat per Màrius Gómez a 0:07 0 comentaris\nEnviat per Màrius Gómez a 0:04 0 comentaris\nTALENTS 05. 20 febrer. l'Aliança de Lliçà d'Amunt. Poesia de Judit Ortiz i Laia Centelles\nEnviat per Màrius Gómez a 23:58 0 comentaris


La rider Maria Hidalgo estrena documental | Fosbury\nFosbury » Surf de neu » La rider Maria Hidalgo estrena documental "Inside Me" ressegueix la seva recuperació després de patir una lesió de llarga durada per tercera vegada\nAquest dijous 30 de gener Maria Hidalgo i Abstract Films estrenen el documental “Inside Me”.\nEn el darrer lustre la barcelonina Maria Hidalgo s’ha convertit en una de les millors esportistes de neu del nostre país. Especialista en surf de neu des de molt jove i amb experiència internacional al més alt nivell molt abans d’entrar a la majoria d’edat, Hidalgo ha combinat actuacions remarcables arreu del món (amb alguna victòria a la Copa d’Europa i diversos Top 10 a la copa del món com a referent del surf de neu al nostre país al costat de Queralt Castellet) amb un llarg historial de lesions que han marcat la seva trajectòria. Algunes d’aquestes lesions, a més, han trencat el somni del debut olímpic l’any 2018.\nAmb només 22 anys Hidalgo ja ha sofert tres lesions greus al genoll trencant-se els lligaments. Tres cops molt durs i tres processos de recuperació llargs, d’un any de paciència, esforç i rehabilitació abans de poder tornar a la competició. Aquest 2020 la barcelonina tornarà a competir amb ganes de seguir mostrant que pot competir a l’elit i d’encadenar diverses temporades consecutives en un bon nivell físic que, per exemple, la puguin arribar a convertir en esportista olímpica l’any 2022 als Jocs de Pequín. Objectius ambiciosos a mig termini i l’ambició de recuperar sensacions en les properes setmanes dalt la seva taula.\nTot just lesionar-se al genoll per tercera vegada Maria Hidalgo i Abstract Films van començar a treballar en el rodatge d’un documental que demostra fins a quin punt és important la tenacitat d’un esportista per seguir al màxim nivell en disciplines tan exigents físicament com el Big Air o l’Slopestyle. “Inside Me” val molt la pena i d’entrada recomanem el visionat del seu tràiler: us ajudarà a reservar una part del vostre temps per veure el documental sencer. Una gran història de convenciment i superació davant les adversitats.\nCinemaDestacatMaria HidalgoSurf de Neuvídeo


Així van anar a La Molina els campionats d'Espanya juvenils d'eslàlom - Diari de la neu\nCompetició, CerdanyaRFEDI 12.03.201823.15 h\nA la imatge, Aingeru Garay (RFEDI-FVDI - Club Lloma Verda) Autor/a: RFEDI - Photoski.net\nEl cap de setmana, 10 i 11 de març s'han celebrat a l'estació de La Molina els Campionats d'Espanya FIS en categories U21 / 18 d'esquí alpí, prova que també ha estat puntuable pel 37è Derby internacional Ciutadans-Copa d'Espanya. La competició ha comptat amb prop de 150 inscrits de l'equip d'esquí alpí de la Reial Federació Espanyola Esports d'Hivern (RFEDI), els centres de tecnificació (CETDI) i clubs de tot Espanya a més d'esportistes d'Andorra, Eslovènia, República Txeca, Gran Bretanya i els Estats Units.\nNúria Pau (FCEH / LMCE) amb un temps d'1: 12.10 i Aingeru Garay (RFEDI-FVDI / Loma Verda) amb 1: 08.23, han estat els guanyadors absoluts de l'eslàlom disputat aquest diumenge. En la categoria masculina, han completat el podi l'esquiador de la RFEDI Albert Ortega (1: 08.28) i l'andorrà Àlex Rius (1: 08.52). En la categoria femenina, l'eslovena Neja Dvornik (1: 13.37) i la txeca Katerina Paulathova (1: 14.09), han aconseguit el segon i tercer millor temps. La prova de Gegant, prevista per al dissabte, es va cancel·lar per les difícils condicions meteorològiques.\nCampionats d'Espanya Júnior FIS O21 / 18\nEl 37è Derby Internacional de Ciutadans ha computat com Campionats d'Espanya Júnior O21 / 18. Mirentxu Miquel (FCEH - CAEI) i Aingeru Garay (RFEDI-FVDI - Club Lloma Verda) han vençut en categoria U21. En U18 els guanyadors han estat Patricia Miquel (FCEH - CAEI) i Joan Berney (FCEH-Granunec).\n1. Mirentxu Miquel (FCEH / CAEI) - 1: 15.52\n2. Sofia Gandarias (FADI Aragó / CEJ) - 1: 16.16\n3. Anna Esteve (RFEDI-FCEH / CEVA) - 1: 17.66\n1. Aingeru Garay (RFEDI-FVDI / Club Loma Verde) - 1: 08.23\n2. Albert Ortega (RFEDI-FCEH / LMCE) - 1: 08.28\n3. Ibai Linacisoro (FADI Andalusia / Dalton) - 1.08.75\n1. Patricia Miquel (FCEH / CAEI) - 1: 17.00\n2. Irene Álvarez (FADI Andalusia / Club Esquí Caja Rural) - 1: 18.73\n3. Carmela Olmo (FCEH / CAEI) - 1: 18.87\n1. Joan Berney (FCEH / GRANUEC) - 1: 13.64\n2. Jordi Costa (FCEH / CANMC) - 1: 13.73\n3. Mikel Erguin (FADI Aragó / Formigal EC) - 1: 14.14\nCopa Espanya Ciutadans - 37º Derby Internacional de Ciutadans\nAquesta prova ha estat la segona cita del calendari de Copa Espanya Ciutadans, circuit en el qual participen aquells esportistes Júnior i Sènior que no integren els Equips Nacionals o Centres de Tecnificació reconeguts pel Consell Superior d'Esports (CSD), però que duen a terme programes d'entrenament continuats amb els seus clubs.\nEn dames, la guanyadora ha estat Eugènia Mateu (FCEH - LMCE), amb un temps d'1: 18.64. L'han seguit Alba Forné (FCEH - LMCE), en segona posició amb 1: 20.17 i Gessamí Parellada (FMDI - CEC) en tercera posició amb 1: 22.30.\nEn la categoria masculina, el guanyador ha estat Nil Sellas (FCEH - CANMC), amb un temps d'1: 11.66. Han completat el podi Toni Puig (FCEH - LMCE) en segona posició amb 1: 12.04 i Joan Berney (FCEH - GRANUEC), en tercera posició amb 1: 13.64.\nAquest esdeveniment ha estat organitzat per La Molina Club d'Esports, Federació Catalana Esports d'Hivern, Federació Catalana Esports d'Hivern i l'estació de La Molina.


Aquesta setmana, la Societat Musical La Unió Filharmònica d’Amposta hem presentat la programació del Cicle de Música Ciutat d’Amposta. Amb aquesta edició, seran 27 anys oferint una variada programació de concerts i espectacles a la capital del Montsià. A causa de la pandèmia de la Covid, els concerts de la passada edició es van haver de reprogramar diverses vegades, així i tot i, amb el nostre convenciment que la cultura és segura i aplicant totes les mesures de seguretat i higiene, els concerts es van poder dur a terme, un fet que el públic va agrair, per les moltes ganes d’escoltar música en directe després d’un llarg confinament.\nLa 27a edició del Cicle de Música Ciutat d’Amposta arrancarà el diumenge 3 d’octubre el concert d’Arturo Gaya, que ha escollit l’auditori de la Fila per presentar el seu primer treball en solitari, Bonaire 12. Un disc on la veu i la paraula se situen en un pla primeríssim. Gaya actuarà acompanyat de músics dirigits pel guitarrista Sergi Trenzano.\nEl dissabte 16 d’octubre, Big Mama Montse (veu) i Sister Marion (piano) ens aproparan al blues femení. Amb elles retrobarem les tonades d’una època on la veu de les dones ressonava en teatres i viles, posant a l’abast del públic el missatge de l’experiència expressada, a vegades de forma intimista i melangiosa o bé amb enginy i extroversió.\nEl talent jove es veurà representat el dissabte 23 d’octubre amb Clàudia Xiva Quartet, una formació que sorgeix oficialment el 2020, just després del confinament més estricte. El quartet està integrat pels músics David Espinós al piano i la guitarra, Jesús Pacheco al baix, Sergi Molina a la bateria i Clàudia Xiva a la veu.\nEl mes de novembre ens portarà una novetat al Cicle de Música, el Maridatge Musical, un espectacle en què els vins i la música en directe es busquen i es troben en sintonia, on l’espectador és transportat a un món de sensacions, emocions i records que no només es perceben a l’oïda o al paladar, sinó a una perfecta fusió de tots dos alhora. Així, el dissabte 13 de novembre, Salva Racero, excantant de Lax’n’Busto, actor i sommelier, ens guiarà per aquesta experiència sensitiva, amb la seva música i vins de la DO Terra Alta. El tast dels 4 vins anirà maridat amb un aperitiu elaborat per Agrapats.\nLa cloenda del 27a edició del Cicle de Música Ciutat d’Amposta portarà segell local, amb la presentació d’Aigua del Cel, el nou disc de Rampaire, l’àlter ego del músic i artista visual ampostí Alfred Porres. Cançons vitalistes i reflexives alhora, amb melodies cuidades i lletres madures i compromeses que transiten pel pop, entre els clàssics britànics dels seixanta i l’indie folk americà més contemporani, amb denominació d’origen ebrenca. Una posada en escena sòbria que es complementarà amb uns visuals dissenyats expressament per a acompanyar cada cançó i reforçar visualment l’expressió literària de cada peça. Serà el dissabte 27 de novembre.\nEl Cicle de Música Ciutat d’Amposta està organitzat per la Societat Musical La Unió Filharmònica d’Amposta i compta amb la col·laboració de l’Ajuntament d’Amposta, la Diputació de Tarragona, Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, la Denominació d’Origen Terra Alta i Amposta Ràdio.


Comença la pretemporada del CF Reddis – FUNDACIÓ FUTBOL BASE REUS\nComença la pretemporada del CF Reddis\nAquest dilluns dia 2 de agost, comença la pretemporada del CF Reddis. El conjunt dirigit per Marc Carrasco entrenarà dilluns, dimarts, dijous, i divendres a les set de la tarda al camp annex de l’Estadi Municipal.\nNo durant tota la pretemporada s’entrenarà sobre el camp annex de gespa natural, també es realitzaran sessions sobre gespa artificial per tal d’agafar el tacte per quan es jugui fora de casa.\nLa pretemporada comença amb vint-i-un jugadors oficials, i algun que estarà a prova. A més, durant aquesta primera setmana també es comptarà amb la participació d’algun dels juvenils de la Fundació Futbol Base Reus.\nL’equip entrenarà fort per tal que els jugadors es coneguin i s’entenguin entre ells, ja que són un conjunt nou. Es treballarà fort tant individualment com col·lectivament, per tal que es formi un equip sòlid i valent a camp contrari.\nL’objectiu principal, a curt termini, és preparar el conjunt per al primer partit, que serà el 14 d’agost al Camp del Reddis, i que servirà per agafar el ritme i conèixer quins són els punts fort i els punts dèbils de l’equip.\nEl futbol femení a la ciutat de Reus (III)\nEls porters roig-i-negres es tornen a citar en una gran trobada


MediQuo, telemedicina en temps de coronavirus\nLa startup ofereix un xat mèdic que complementa i agilitza les visites físiques dels pacients\nper Judit Pellicer Barcelona. 17 de març de 2020 05:25\nGuillem Serra (esquerra) i Bruno Cuevas (dreta) de MediQuo | Cedida\nÉs possible que estiguis llegint això i en els últims dies hagis intentat trucar al 061 sense massa èxit. La situació que vivim ha portat aquest servei al col·lapse i ha mostrat com de complicat és gestionar les consultes mèdiques. Però, tenim alternatives més eficients que estar penjats al telèfon durant hores? MediQuo ofereix una alternativa, la telemedicina. La startup es presenta com una eina de comunicació telemàtica entre pacients i professionals de la salut.\n"Es pot atendre a més gent amb una comunicació asincronada, ja que una trucada es perd però un missatge de xat no", argumenta Bruno Cuevas, cofundador i coCEO de MediQuo. La naturalesa d'aquesta aplicació la converteix en una eina útil i fàcil de fer servir per reduir la congestió física i telefònica que pateixen els serveis públics actualment. Per aquest motiu, els seus fundadors estan intentant contactar amb les administracions públiques per posar-la al servei de la gent i els professionals. "Volem parlar amb les autoritats per oferir MediQuo gratis però per ara està sent complicat, ja que es troben en gabinet de crisi permanent i és difícil parlar-hi", assegura Cuervas.\nMediQuo ja és en si una aplicació que ofereix gran part dels seus serveis de forma gratuïta. Quan un usuari accedeix a l'app pot fer consultes d'urgència, les quals no es cobren, i consultes amb algun especialista, que són de pagament. Les tarifes que s'apliquen són en funció de la freqüència de pagament, puntual, mensual o anual, i oscil·len de 3,99 euros fins a 34,88 euros. "Hem establert aquests preus perquè no volem que ningú quedi fora d'aquest servei més personalitzat per no poder assumir el cost", remarca Cuevas.\n"Volem parlar amb les autoritats per oferir MediQuo gratis però per ara esta sent complicat, ja que es troben en gabinet de crisi permanent i es difícil parlar-hi"\nEl xat com a base\nEl Dr. Guillem Serra, cofundador i coCEO, prové d'una família de metges. Seguint la tradició familiar va estudiar medicina, però no va ser mai la seva passió. Malgrat això, Serra va aprendre de la seva experiència com a estudiant i va descobrir una mancança en què ell podia ajudar, les limitades eines de comunicació entre pacients i professionals de la salut. Segons dades de la companyia, actualment 75% de les visites no calen presència física. Davant aquesta realitat, Serra es va animar a crear una alternativa i gràcies a la inversió dels fundadors d'iSalud avui MediQuo és una realitat.\nL'aplicació té una base fundacional bàsica: potenciar el xat. Hi ha aplicacions que també pretenen facilitar la comunicació entre pacients i personal mèdic que es basa en la videoconferència. "Aquesta no és una solució que ens estalviï tant temps com el xat. Per una videoconferència has d'estar presentable i dedicar un temps. Al cap i a la fi és molt semblant a una consulta", assegura Cuevas. És per això que, malgrat també oferir videoconferència, la seva aplicació es basa en el xat. Una pràctica que, per altra banda, ja està molt estesa entre el personal sanitari i els pacients. Segons la companyia, al voltant d'un 60% dels professionals sanitaris utilitzen Whatsapp per comunicar-se amb els seus pacients.\n"En cap cas volem acabar amb les visites físiques. Simplement volem ajudar a agilitzar aquelles consultes que no necessiten presencialitat per part del pacient"\nUn dels seus trets distintius de l'app és que, a diferència del que passa en fer servir Whatsapp, respecta la privacitat tant de pacient com de professional, ja que cap dels dos no han ni de compartir el seu telèfon. També hi ha la possibilitat de participar en grups amb més pacients i professionals per compartir experiències i preocupacions.\n"Nosaltres no hem vingut a excloure a ningú de la comunitat sanitària, sinó que tothom té un espai a MediQuo", remarca Cuevas. Tot el personal que respon les consultes dels usuaris de l'aplicació han estat verificats per l'equip de MediQuo. El CEO afegeix: "En cap cas volem acabar amb les visites físiques, aquestes s'han de seguir fent òbviament. Simplement volem ajudar a agilitzar aquelles consultes que no necessiten presencialitat per part del pacient".\nMés info: MediQuo capta dos milions d'euros per a una nova 'app'\nSense fronteres sanitàries\nActualment, l'aplicació nascuda en 2018 ja compta amb més de 600.000 descàrregues i ha atès un milió de consultes. MediQuo per ara només es troba disponible en castellà, per tant el gruix més gran de la seva clientela es concentra a l'Estat espanyol, seguit per Amèrica Llatina i els Estats Units. Tot i això, no descarten seguir creixent internacionalment.\nLa startup té clar cap a on vol encarar el seu futur i és ampliant l'oferta. A finals d'aquest més, l'app incorporarà la possibilitat que més metges i els seus pacients regulars s'incorporin a l'ús del xat de forma regular. També es plantegen ampliar altres serveis relacionats amb la salut, és a dir, incorporar altres professionals com els farmacèutics a l'entorn de MediQuo.\nEl coronavirus confina l'economia


tens un racó dalt del món: de febrer 2011\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:15 5 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nLibiartat. Crit que ja sona amb força a cert país nordafricà.\nagrecultura. Art de conrear la terra i d’empassar-te els preus que imposen els majoristes.\ncònjutge. Marit o mullet que sempre ens estan mirant en lupa.\nDesembre de 2009 vaig realitzar el que podríem anomenar 1a Jornada de bookcrossing massiu a Tortosa, amb l'alliberament de 20 exemplars de Postres de músic. Vist el gust que li he trobat a aquest "esport", m'he decidit a organitzar la 2a jornada de bookcrossing massiu a Tortosa, que tindrà lloc el proper 5 de març, durant la qual alliberaré un centenar de llibres. He demanat col·laboració a diverses editorials a qui agraeixo la cessió dels seus llibres per a aquesta Jornada. La Biblioteca Marcel·lí Domingo també ha cedit llibres i ha imprès els tríptics informatius. També he comptat amb l'ajut de més gent que s'ha afegit a l'alliberament com ara Gustau Moreno, Daniel Gil, Emigdi Subirats, Juanma Garcia, Sílvia Panisello i Brian Cutts.\nEls llibres cedits per les editorials són els següents:\nAmor a sang freda, de Sílvia Romero (2 exemplars); A la butxaca d'un mort, d'Àngel-O. Brunet (2 exemplars); Problemes i altres contes, de varis autors(2 exemplars); Atracament i altres contes, de varis autors(2 exemplars); Ebre Blook, de varis autors (3 exemplars); Més enllà de la màscara, de varis autors (3 exemplars); La màscara nua, de varis autors (3 exemplars); Sopa instantània, de varis autors (3 exemplars); Des de la mort amb amor, de Vicenç Ambrós i Besa (4 exemplars); Onze pometes, de varis autors(2 exemplars); Que no torni i altres contes, de varis autors (2 exemplars); Deu + 1, de varis autors (2 exemplars)\nArrels Nòmades, de Pius Alibek; Contra el vent del Nord de Daniel Glattauer\nEls Onze, de Pierre Michon; La set, d'Andrei Guelàssimov; Un de tants, de Lluís Ferran de Pol; El vol de l'ibis roig, de Maria Valèria Rezende; Criatures obstinades, de Aimee Bender; L'hereva de dona Obdúlia, de Llorenç Villalonga; Tino Costa, de Sebastià Juan Arbó\nAl ras, de Lluís Calvo; El cigne cec, de Josep Maria Sala-Valldaura; Ciutats del vers, de Vicenç Llorca; 51 Tisanes, de Ana Hatherly; L'amarga puresa del do, de Rafael Català i Moros; Al pas dels dies, de Toni Mollà; El somriure de l'atzar, de Feliu Formosa; Cal·ligrafies agòniques, de Miquel Àngel Vidal;\nHe jugat amb els llops, de Gabriel Janer Manila; Alícia al país de les meravelles, de Lewis Carroll, adaptada per Begoña Uhagón; Cornèlius i el rebost d'impossibles, de Carles Sala i Vila; Les aventures de Tom Sawyer, de Mark Twain; Les aventures de Huckleberry Finn, de Mark Twain; La casa de la torre, d'Isabel del Río.\nEstampes, de Pere Bellmunt i Beà; L’horta daurada, de Joan Baptista Xuriguera; Una vida quotidiana, de Cesc Aldea; Els dies que vindran, de Jordi Carrió; Mar cendrosa, de Xevi Pujol; Esguards sincers, de varis autors; Bellesa ferotge, de varis autors; L’escorça i la mel, de Jordi Carulla Ruiz; Duty free, d’Antoni Arca; Orgànic, de Guillem Viladot; Finestra i espill, de Josep Vallverdú; El bala perduda, de Kurt Vonnegut.\nMitja dotzena d'ous, de Jordi Pijoan-López (2 exemplars)\nIl·lusions i incerteses, de varis autors (2 exemplars)\nLlibres cedits per la Biblioteca Marcel·lí Domingo\nLa tempestuosa mar blava, de Ramon Usall (3 ex.); Els emprenedors, d'Enric Carbó (5 ex.); Quaderns deltaics, de Josep Igual (2 ex.); Cecília de florejats, d'Albert Roig; La degradació natural dels objectes, de Joan-Elies Adell; Morituri, de Yasmina Kadhra\nPerò podreu trobar més llibres als carrers de Tortosa, entre d'altres alguns dels meus, com ara Postres de músic (5 ex.), El vertigen del trapezista (2 ex.) i Una sortida digna (2 ex.); i llibres cedits per Joan Pinyol com Avinguda Capri i Pilota de set (2 ex.); i llibres com Joc Brut de Manuel de Pedrolo, La meva Cristina i altres contes, de Mercè Rodoreda, El riu que parla, de v.a., Galetia ebrenca, de v.a., Octavi Serret de Vall-de-roures al món, de v.a., Ella ve quan vol, de matthew Tree, Fora de lloc, fora de temps, de Marta Momblant, etc.\nPerò a més a més d'aquests llibres, també us convido a alliberar-ne de vostres per a fer més gran aquesta jornada.\nUs deixo amb el vídeo muntatge amb fotos dels protagonistes per diversos indrets de Tortosa.\nGuardonada amb el I Premi de narrativa Breu Ciutat d'Amposta, Teresa Bertran ens explica a Simfonia de paraules, seguint diversos ritmes de la narració, la creació d'una de les institucions més emblemàtiques de la ciutat: La Lira Ampostina.\nUn dels protagonistes d'aquesta història la recrea en primera persona, i reviu els moments més emotius gairebé amb la mateixa il·lusió, i els moments més tristos també amb dolor. En aquest llibre Teresa Bertran ens explica de nou com aquells pagesos de principis del segle XX encaraven de forma tenaç la dura i feixuga tasca de construir el delta amb les mans; i com robaven temps al descans per viure la música, i com els dits ferits pel dur treball relliscaven pels pistons dels instruments comprats amb els minsos estalvis. No me'n puc estar de llegir-ne un fragment:\n26 de febrer 2011\nQuan tenia 10 anys, Mortadelo y Filemón era una de les meves lectures preferides, i també m'agradava molt dibuixar-lo. I a vosaltres?\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:30 20 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nDel meu viatge a Vilafranca em vaig emportar de record, entre moltes altres coses, una Cara del món.\nEls personatges del nou recull de relats I un cop de vent els despentina no es poden esperar al mes de març, i ja han començat a dir la seva al blog del llibre.\nPoc discreta ens vigila sense el camuflatge del sol. Espia de fals incògnit que ens enamora, que ens fa udolar, que ens necessita.\nAquest dimecres 23 de febrer, a les 21.00, parlarem de poesia a Tens un racó dalt del món.\nAmb un peu a Horta de Sant Joan i l'altre a Tarragona, Cinta Mulet no deixa mai gaire lluny del seu abast la poesia, amb obres com Paraula de dona, Poemes del Sud, o Qui ha mort una poeta. Viure i escriure de vegades són tot un, inseparables, necessaris.\nAmb Cinta arribarem al programa número 40 ja (com passa el temps!), i escoltarem un fragment de la cançó que Jesús Fusté va compondre basada en un dels seus poemes.\nI arriba el quart i últim joc literari de febrer, que podeu resoldre fàcilment acudint als vostres coneixement o a la font inesgotable d'Internet, si ho preferiu. Com ja he fet altres cops, només us demano que em digueu el nom de tres escriptors/es de la comarca que apareix a la imatge, i el títol d'alguna de les seves obres.\nEspero les respostes a jesusimaite(arrova)gmail.com, juntament amb el nom i població si és el primer cop que participeu, i si encerteu aconseguireu més punts per al sorteig del premi del mes: l'allotjament gratuït a la casa rural La Premsa d'Arnes.\nEl termini per a participar a qualsevol dels jocs literaris d'aquest mes acabarà l'1 de març. Aquí podeu consultar el funcionament general dels jocs literaris.\nL'escriptor prioratí Agustí Masip m'ha ofert la possibilitat d'escriure el pròleg del seu nou llibre de poemes Festins d'amor i altres àpats, del qual us en faré uns tastet properament. Ara conformeu-vos amb el senzill pròleg.\nPassat el brogit de la joventut, la rauxa sorollosa i tempestuosa de la passió, resta l’amor pausat per la soledat, el silenci amb qui s’aprèn a conviure amb calma sàvia de cor madur. El camí no s’atura, tot i el pas feixuc del caminant, i les paraules es tornen fidels companyes, amigues íntimes del jo profund, confidents i conselleres, refugi i mirall.\nEl poeta apedaça els plecs freds del llit amb paraules, i potser naufraga en l’intent d’inventar el mot escaient, que trenqui la fragilitat d’uns polsosos dits.\nPerò l’amor no en sap de fronteres del temps i, quan torna, impetuós, s’escampa pels paisatges que habitem, s’esmuny entre cossos molls, sorolla boscos i baranes, i el poeta no es resisteix al convit del seu festí.\nPossiblement, la poesia és la forma més difícil de literatura, on costa més arribar a un grau d’excel·lència que sigui acceptat de forma unànime; però, malgrat tot, és gairebé sempre la forma més directa, ràpida i necessària interiorment en què la majoria de les persones ens endinsem en la literatura per primer cop. El poeta creix amb la paraula, però no cal traçar mots per ser poeta. Poeta és una manera d’entendre la vida, d’escoltar-la, de mirar-la, d’assaborir-la, de buscar per damunt de tot dos ingredients bàsics que ens fan humans: la bellesa i l’emoció. Dos ingredients que es troben als àpats d’aquest festí de l’amor.\nA petites engrunes em mostro. No em fa por el que veig, sinó que em mirin. El pànic només m'assetja quan penso que el forat pot ser un parany definitiu.\nEscrit a proposta de la Laura T. Marcel.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 7:26 4 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nDes de Colldejou ens arriba un repte literari amb el qual participo:\nTrepitjo el verd exili amb aparent dignitat. L’alegre record de l’escuma sobreeixint-se m’acompanya en aquesta viatge darrer.\nAvui només una desdefinició:\ndesconeacció. Desconnectar el senyals de televisió d'Acció Cultural del País Valencià, una mostra del tarannà de certes polítiques.\nBaltasar Casanova i Agustí Bertomeu, els autors de Vocabulari de boca, han dipositat en mi la confiança d'encarregar-me un text per a la contraportada de la segona edició revisada d'aquest diccionari especial, potser poc normatiu, però ple de vida, d'imatges i de paraules del Delta. Vet aquí la contraportada:\nQuan estudiava Ciències Naturals a l’escola, vaig aprendre que els éssers viu neixen, creixen, es reprodueixen i moren. Davant d’aquesta definició no tinc cap dubte que les paraules, en certa manera, també són éssers vius: paraules ideades un dia per nomenar un objecte o un sentiment concret; paraules que es fan grans i que acumulen significats amb què les persones les anem vestint; paraules que originen paraules noves i que, independents de sa mare, viuen una vida pròpia, i paraules que, caigudes en l’oblit, moren.\nPenso que com jo, els autors d’aquest Vocabulari de boca s’estimen les paraules, i les senten vives, i no els dol que es desgatin pel seu ús, i fan tot el possible per a evitar-ne el tràgic final a què tots estem condemnats. Aquest llibre es converteix així en un salvavides de moltes paraules; però també en espill que reflecteix la vida, les paraules captades en el seu anar i vindre de boca en boca, una fotografia del nostre parlar, que és també una fotografia de la nostra manera d’entendre el món i la vida. I d’aquesta manera, la vida no podia ser aliena al llibre, i hi apareix en forma d’imatges d’hòmens i dones, de xiquets i xiquetes, d’aigua, cel i terra; de les imatges que a cadascú de nosaltres ens evoquen les paraules.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 12:27 Cap comentari: Víncles a aquesta entrada\nEls records arriben a batzegades, sense ordre aparent. Salten en el temps. Encerclen lentament la tragèdia que s'endevina des de l'inici: 623 grams. L'amic excèntric, l'amor autèntic, la núvia de l'amic, la dona, el pare, la filla... Amors, imatges del passat, fotografies nues. A batzegades. Avancem, reculem, la infantesa educada hipòcritament pels "hermanos", joventut creativa. Somnis. Ella i uns problemes de personalitat que no resoldrà. Hi podria haver fet alguna cosa? I la Jana, la xiqueta, l'esperança desfeta. Foc. 623 grams. Mans buides.\nA L'últim dia abans de demà, Eduard Màrquez ens condueix a través d'aquesta història amb l'aparent improvisació i desconcert amb què ens assalten els records. Cadascun és una baula que ens abraça a la lectura. Desesperadament. Com el personatge de la portada. Nua i, en definitiva, sola.\nDimecres passat vaig plantejar el 194è joc literari, el de tipus creatiu de cada mes, on propooso escriure un text en un post it. El termini acaba l'1 de març. Aquests són els textos rebuts:\nEusebi Morcillo, Ricard Closa, Assumpta, Jesús Pàrraga, Adbega, Quadern de mots, Rafel Casas, Filadora, McAbeu, Assumpta, Per casualitat, Pere Fornells, Josep Maria Sansalvador, A encesa de llum, Isabel Barriel, Rosa Mas, Ric Maldini, Carme Rosanas, Els meus viatges i més, Laura T. Marcel, Manel Toda, Ricard Closa, Salina Sagace, Adam Hospital,\nPublicat por Jesús M. Tibau at 17:53 2 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nPasso a la història amb el regust dolç dels teus llavis\nPasso a la història amb el regust dolç dels teus llavis, amb la petjada de la teva cintura al meu braç. Història en blanc i negre per al món, records en colors per tots dos.\nParticipació als Relats conjunts.\nObrim la Petita estança, de Maria del Mar Bonet.\nTard, però m'afegeixo a la protesta.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 13:05 8 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nL'amic Tomàs Camacho ha estat capaç de veure una Cara del món a les pells d'una patata, o d'una trumfa, com diem al meu poble (no li digueu al Tomàs, però penso que això ja és malaltís).\nPublicat por Jesús M. Tibau at 7:31 4 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nPresentació de Negre de merda! El racisme explicat als bancs, de Matthew Tree\nAquest divendres, aprofitant la presència a Tortosa del Matthew Tree per a gravar un dels programes de Tens un racó dalt del món al Canal 21, presentaré juntament amb ell el seu llibre Negre de merda! El racisme explicat als blancs. Un llibre clar i català.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 0:11 Cap comentari: Víncles a aquesta entrada\nSobretot de nit, la llum (o la manca de llum) et fan més tenebrós. Però no parlo de tu, monstre, sinó del meu temor.\nDurant la II Tobada de gènere negre al Matarranya, i la presentació del llibre col·lectiu Un riu de crims, vam fer diverses activitats, com ara la lectura d'haikús negres escrits per a l'ocasió. Us mostro els dos meus, que tenen com a protagonistes a dos dels principals personatges del gèner negre: l'assassí i l'inspector:\nDe sang tenyeixo\nels límits del que és lícit.\nEl mal empaito.\nPerfil fred, guix al terra.\nDolor no oblido\nPublicat por Jesús M. Tibau at 16:15 1 comentari: Víncles a aquesta entrada\nArriba el joc literari de tipus creatiu de cada mes. Aquesta vegada em deixo seduir per la idea que em va passar l'Arlequí. Per a participar al joc literari d'aquest mes només poso dues condicions: que la temàtica tingui alguna cosa a veure amb el gènere negre, i que el text càpigui en un post it (el de mida més habitual, d'uns 9 cm de costat). Per a demostrar-ho, us demano que literalment escriviu el text en un post it i m'envieu una foto o, millor encara, que pengeu la foto als vostres blogs, facebooks, o on sigui. Després podeu penjar el post it físicament on vulgueu.\nEnvieu els textos a jesusimaite(arrova)gmail.com, juntament amb el nom i població Espero les respostes a jesusimaite(arrova)gmail.com, juntament amb el nom i població si és el primer cop que participeu, i aconseguireu punts per al sorteig del premi del mes: l'allotjament gratuït a la casa rural La Premsa d'Arnes. Si teniu blog, prefereixo que hi pengeu el text i el post it i que m'envieu l'enllaç.\nCom sempre, en aquesta mena de jocs creatius, demano especialment la col·laboració del col·lectiu docent per tal de difondre la iniciativa entre l'alumnat. A un post de dissabte vinent aniré recollint totes les participacions.\nEl termini per a participar a qualsevol dels jocs literaris d'aquest mes acabarà l'1 de març.\nDemà arriba el joc literari de tipus creatiu de cada mes, on el límit de l'extensió estarà molt definit. Participeu i aconseguireu números per al sorteig del premi del mes: l'allotjament gratuït a la casa rural La Premsa d'Arnes. Mentre, podeu participar a la resta de jocs del mes:\nEl termini per a participar a qualsevol dels jocs literaris d'aquest mes acabarà l'1 de febrer.Aquí podeu consultar el funcionament general dels jocs literaris.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 23:25 3 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nDe tant en tant m'agrada consultar quines paraules ha escrit algú als buscadors d'internet que l'han portat fins a aquest blog. És fàcil endevinar si en algun institut fan un treball sobre determinat llibre que jo he comentat, perquè et plouen les visites relacionades amb el seu títol. Per exemple, aguns dels llibres que hem proporcionen més visitants de forma constant són: Quina lenta agonia la dels ametllers perduts, de Toni Cucarella; Ronda naval sota la boira, de Pere Calders; El fantasma de Canterville, d'Òscar Wilde; El vigilant en el camp de sègol, de Salinger, o El curiós incident del gos a mitjanit, de MArk Haddon.\nPerò sobretot hem diverteix comprovar que alguna de les combinacions de paraules que han portat al meu blog són força curioses, divertides o poètiques:\n"13 juny 2007" suicidi\nAra que tot és tan imperfecte\nFlor que es mou buscant el sol\nllibre escriure descriure gratis\nbars a nova york dedicats a frank sinatra\npetons diferents del mon\nque significa arraulida\nsomnis d'un amic tortosí... :)\nPublicat por Jesús M. Tibau at 7:30 12 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nDissabte passat va tenir lloc la anteriorment, durant la II Trobada de gènere negre al Matarranya, durant la qual es va presentar el recull col·lectiu Un riu de crims, publicat per March Editor, amb aquests 24 participants. Jo no hi vaig poder anar, perquè obligacions paterno-filials i certa incapacitat per a la omnipresència m'ho van impedir.\nEm queda el consol (o el desconsol) de veure les cròniques de qui hi va assistir. Això sí, m'han fet arribar els exemplars que em toquen i el corresponent vi, negre, evidentmentment, i del Montsant, com un servidor.\nCrònica de Jordi Pijoan.\nCrònica de Fede Cortés.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 22:06 1 comentari: Víncles a aquesta entrada\nAcabeu vosaltres aquest nanoconte, si us plau:\nDibuixo a cegues, sense paràmetres coneguts, buit de tota mena de planificació. Enceto així el camí cap a ...\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:32 15 comentaris: Víncles a aquesta entrada\ncornamental. Banya que fa bonic.\npartycular. Festa privada.\ndisponible. Cavall petit sense genet.\nDivendres passat vaig presentar a la Biblioteca Mercè Lleixà de Roquetes la novel·la col·lectiva Il·lusions i incerteses, en companyia de dos dels seus autors, Joan Manuel Garcia, i Montse Medalla. Tots dos van explicar l'especial procés de creació d'aquesta novel·la, on cap dels seus autors no es coneixien, i jo vaig fer una ràpida pinzellada per cadascun d'ells i, i pels seus personatges.\nPodeu llegir la presentació al meu facebook.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 23:37 Cap comentari: Víncles a aquesta entrada\nL'aire que em peta a la cara, que em fa pessigolles, que em porta olor de flors, que em fa sentir una xiqueta per dintre i, n'estic segura, també per fora. Ja he oblidat que ahir vaig fer cinquanta anys.\nUna altra participació als Contes divers.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 12:46 5 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nNegre de Merda, El racisme explicat als blancs, de Matthew Tree\nTots creiem saber què és el racisme, i la majoria fins i tot estem convençuts que això del racisme ens és alié. En aquest llibre, Negre de Merda. El racisme explicat als blancs, Matthew Tree toca un tema que li preocupa des de fa molts anys, i tracta de buscar-ne els motius (no les justificacions), i ens mostra exemples que ens avergonyeixen com a éssers humans, i dóna la paraula a qui el pateixen, i fa una mirada històrica cap enrere, i fa una volta al món i, potser el més impactant, ens posa davant la cara el racisme a Catalunya també.\nNingú es veu lliure d'aquesta xacra que tothom nega? Forma part de forma intrínseca a l'ésser humà? Tanta por ens fa tot allò que és diferent?\nEl proper 18 de febrer Matthew Tree vindrà a Tortosa, i tindré el plaer de presentar el seu llibre a La 2 de Viladrich, a les 19.30 hores.\nPermeteu-me expressar la meva satisfacció en anunciar que el guanyador dels jocs literaris de gener ha estat Josep Maria Sansalvador que rebràel premi del mes: un lot de sis llibres i dos CDs dedicats pels seus autors/es. Sempre em fa il·lusió repartir premis, però aquest cas és especial, ja que el Josep Maria ha participat ininterrompudament des del 7è joc literari, i ja en portem 193. Penso que el sorteig ha fet justícia.\nLes solucions dels jocs de gener són:\n188è joc literari: Anna Karenina\n189è joc literari: Fugida en cercles, de Josep Igual; Apoteosi del cercle, de Sebastià Alzamora.\n190è joc literari: en aquest enllaç estan totes les participacions\n191è joc literari: Joc brut (val també Acte de violència), Mossegar-se la cua, i L'inspector arriba tard.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 22:59 3 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nUs llegeixo un fragment de la novel·la No parlis de mi quan me’n vagi, de Mercè Ibarz:\nEric Vinaixa: L'últim anònim i La famosa gemma de Galveston\nEric Vinaixa, des de Miravet, amb L'últim anònim i el making of del seu nou treball La famosa gemma de Galveston:\nLentament, la remor suspesa\nmés arran del cos que mai,\nignora el seu silenci.\nEs dilata el somiar de l’aigua\nreflectint les hores perfumades\nen aquest excés de lleugeresa,\nsense fons de sabó.\nDel llibre Solsticis en minúscula, de Laura Dalmau.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 20:30 2 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nEl món generós dels blogs m'ha donat moltes satisfaccions, ho he dit un miler de vegades, però no em canso. Un nou exemple és el d'Helena Bonals, que al seu blog Una cosa molt gran en una de molt petita, ha tingut la generositat de comentar un a un els meus poemes del recull A la barana dels teus dits.\nLlegir els seus comentaris em va sentir els poemes com si no fossin meus, els fa nous, els eleva, els enriqueix. Moltes gràcies, Helena.\nCarme Pla ha trobat aquesta increïble Cara del món al blog de Toni Artero.\nUna sola paraula. Una exclamació plena d'alegria en veure'm. "Papa!"La resta del món encara gira?\nPublicat por Jesús M. Tibau at 22:50 5 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nAquest divendres, a les 19.30, a la Biblioteca Mercè Lleixà de Roquetes, m'han convidat a presentar el llibre Il·lusions i incerteses, de varis autors, publicat per March Editors, aquesta especial novel·la col·lectiva.\nPer aquest motiu, juntament amb Joan Manuel Garcia, un dels autors, n'hem alliberat un exemplar a Roquetes.\nCom ja he dit anteriorment, durant la II Tobada de gènere negre al Matarranya, que tindrà lloc el dia 12 de febrer, presentarem el recull Un riu de crims, publicat per March Editors. Al blog d'un dels promotors de la iniciativa, Jordi Pijoan, hi trobareu una referència als 24 participants.\nUs deixo amb un dels nanocontes amb què participo al reull:\nPenitències a banda, surt del confessionari alleugerit de les seves faltes, i amb una marca més a la pistola.\nFede Cortés i els casos de Johnson & Johnson a Tens un racó dalt del món\nAquest dimecres 9 de febrer, a les 21.00, a Tens un racó dalt del món, toquem gènere negre amb humor i gust prioratí, de la mà de Fede Cortés, creador dels investigadors privats Johnson & Johnson.\nFede Cortés, a més, és un dels instigadors de la Trobada de gèner negre a la Matarranya que tindrà lloc aquest dissabte.\nEl segon joc literari de febrer em serveix per a seguir fent promoció de la 2a Trobada de gènere negre al Matarranya, i per a recuperar un dels jocs més clàssics de la secció: l'anagrama. Quin/a autor/a s'amaga a la següent expressió?\nVERÍ ROÍN MATA LA NOIA\nEspero les respostes a jesusimaite(arrova)gmail.com, juntament amb el nom i població si és el primer cop que participeu, i si encerteu aconseguireu els primers punts per al sorteig del premi del mes: l'allotjament gratuït a la casa rural La Premsa d'Arnes.\nUn raig de sol travessa la finestra i il·lumina brins de pols. Deuen semblar estrelles als ulls adequats. El nostre fill hi juga.\nFoto agafada de la xarxa.\n-Polsims de mi et regalo.\n-Amb avarícia i tendresa els acullo.\nInspirat en una foto de Vicenç Dorsé.\nAquí hi ha alguna mostra dels comentaris sobre Postres de músic , un llibre que va representar un salt molt important per a mi, no tal sols pel premi Marià Vayreda sinó perquè em va ajudar a començar a veure'm a mi mateix com a escriptor.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 23:12 Cap comentari: Víncles a aquesta entrada\nAmb l'excusa de la II Tobada de gènere negre al Matarranya, que tindrà lloc el dia 12 de febrer, March Editors ha editat el llibre col·lectiu Un riu de crims (o viceversa). Em van sol·licitar un conte per a col·laborar, i jo els n'he enviat 22, això sí, tots ells nanos. Nanos i negres. Com ara aquest.\nLi diuen Harry el Fred. Tres segons abans d’esclatar la bomba oblida els motius; tres segons després, les conseqüències.\nsoabraçada. Abraçada que ens ve de Mallorca.\nmaquillatzer. Pintura idònia per a ressuscitar amb bona cara després d’una nit d’excessos.\ndesodoerrant. Article d’higiene personal que més d’un tenen abandonat en un calaix del lavabo.\nDesprés que en la primera trobada organitzada l'any passat, que reuní a Jordi Pijoan-López i Fede Cortés a la Llibreria Serret, s'establí el nexe entre el vi negre i el gènere negre, es decidí que això no podia quedar amagat per sempre i s'acordà que la trobada havia de ser anual. Així doncs, el dissabte 12 de febrer tindrà lloc la Segona Trobada de Gènere Negre al Matarranya a Vall-de-roures, en la qual participaré.\nLos còmplices que han elaborat el pla són:\nJordi Pijoan-López & Fede Cortés\n12 h. - Trobada d'autors a la Llibreria Serret i signatures d'exemplars d' “Un riu de crims”.\n14:30 h. - Dinar Negre i Ebrenc a Lo Trull de les Raboses.\n16 h. - Sobretaula amb:Lectura de haikús negres. Solució del joc literari negre de Jesús M. Tibau que s'ha presentat al dinar. Música de gènere negre mediterrani amb guitarra, per Josep Igual.\n17 h. - Presentació d' “Un riu de crims” i taula rodona “Gènere Negre i Territori”, amb Mª Antònia Oliver, Àlex Martín Escribà, Fede Cortés i Jordi Pijoan-López; presenta Cisco Sánchez.\n18 h. - Torn obert de paraules dels autors i presents.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 21:20 3 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nFa tot just uns dies, Víctor Amela i Roser Amills em van proposar participar en un recull col·lectiu sota el nom "Paraules d'amor" que s'editarà abans de Sant Jordi. Després dels nanocontes amb què he participat a Un riu de crims, sobre gènere negre, em venia de gust canviar radicalment de registre, tot i que continuo amb la meva dèria minimalista d'últimament, i en aquest llibre s'hi podran trobar per tant uns quants nanocontes d'amor.\nNo vaig dubtar ni un moment en participar, i per a mi ja era un plaer rebre la seva oferta; però en veure ahir la resta de col·laboradors/es em vaig quedar bocabadat (o millor encara, espatarrat). Només en cito uns quants, ja que els podeu veure a l'àlbum de fotos del facebook creat per a l'ocasió: Ana María Matute, Joan Manuel Serrat, Albert Om, Quim Monzó, Màrius Serra, Ana Maria Moix, Bigas Luna, Enric Casasses, Jaume Sisa, Javier Mariscal, Josep Igual, Luis del Olmo, Matthew Tree, Josep Cuní, Isabel Coixet, Lluís Llongueras, Toni Puntí, Lolita Bosch, Lluís Racionero, Xavier Rubert de Ventós, Albert Espinosa, Els Pets, Gerard Quintana, Pau Riba, Quimi Portet, Sílvia Munt, Xavier Grasset, Ferran Adrià ...\nEl llibre es presentarà a Barcelona el 7 d'abril.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:57 14 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nRecentment he descobert en Toni Mollà un gran narrador, i una bona prova és el seu llibre Més enllà de San Francisco. Viatge per Califòrnia tot esperant Obama, amb el qual va guanyar el Premi de Narrativa Ciutat de València. Es tracta d'un llibre sobre el seu viatge familiar a Califòrnia el 2008, en plena efervescència del fenomen Obama.\nDurant el llibre ens mostra de vegades el contrast interior d'un home originari del món rural, que ha viscut el creixement sovint desenfrenat de Valencià, i que sent admiració per la gran metropoli de l'oest americà, i per les seves carreteres."És ben curiós que, quan sóc de viatge, sempre hi ha un moment o un altre que tinc el dia enyoradís de la persona de poble que porte a dins més o menys minimitzada."\nToni Mollà alterna perfectament les situacions familiars i l'anàlisi del món exterior que se li mostra, i que ens mostra, i que precisament a Estats Units sembla que es troba a l'inici de quelcom nou (dos anys d'Obama després, no sé si encara es té la mateixa sensació).\nEl viatges sovint ens porten records de vells viatges, potser perquè la situació anímica és la mateixa i obrim l'esperit a noves sensacions, i Toni Molla també alternarà la narració d'aquest viatge amb d'altres americans i europeus, que sempre són un viatge a un mateix.\nEls llibres de viatges sempre són llibres sobre la vida: "A la carretera, com a la vida, has de triar cada dia, cada hora i cada minut amb l'única seguretat que en la tria hi ha la primera renúncia."\n"Al cap dels anys d'anades i tornades pel món, he arribat a la conclusió que el moviment és important per ell mateix. Amb l'únic objectiu de no estar-se quiet. Perquè la casa no caigue damunt, que hauria dit, renegant ma mare. Perquè et passen coses, que diu la meua filla."\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:31 Cap comentari: Víncles a aquesta entrada\nAquesta setmana ha mort John Barry, autor entre altres d'algunes de les millors bandes sonores que ens han fet més maca la vida, com ara les de Cowboy de mitjanit, Ballant amb llops, James Bond o la inoblidable Out of Africa.\nDimecres passat, el meu mal de gola i jo acudim a l’Espai Mallorca de Barcelona per a participar a una sessió del cicle Tritextuals, organitzat per l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana per a parlar sobre “La literatura a través de les xarxes socials d’internet”, compartint taula amb Jordi Cervera, moderat per Cinta Arasa i amb lectura de textos a càrrec d’Àlex Mitjà.\nDebatim sobre si hi ha diferències entre la forma d'escriure tradicional i a la xarxa, i sorgeixen paraules com reflexió, profunditat, vanitat... Ens felicitem pel ventall de possibilitats que se'ns obrin (massa, i massa diversificades, potser?), ens lamentem de la inversió de temps que requereix, ens preocupa el futur de tot plegat com a professionals que volem viure del cuento.\nMolts i moltes dels assistents a l'acte tenen molt a dir sobre aquests temes i, de fet, ho diuen.\nA títol personal faig una petita reflexió. Vaig crear el meu blog per a donar-me a conèixer com a escriptor, però a la informació de l'acte em presenten com a blogger: èxit o fracàs?\nLa foto és de Carme Esteve. Podeu llegir també la crònica a la web de l'AELC.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 17:55 6 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nSempre uns passos al darrere, faig cabrioles per cridar-te l'atenció. Sé que la teva indiferència és aparent, no m'enganyes, veritat?\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:34 6 comentaris: Víncles a aquesta entrada\nUna cara del món que Salvador Macip ens regala.\n03 de febrer 2011\nUna de les últimes participacions al blog Contes divers:\nLa paraula guerra perd tot el sentit, afortunadament, quan les armessón coixins de colors. Els pares, pobres víctimes d’aquesta batalla,no es queixen massa un cop al mes, quan es queden a dormir les meves amigues, i només ens criden l’atenció si el volum puja més del suportable, més que res pels veïns, diuen. L’endemà ens preparen un esmorzar deliciós, a primera hora, perquè quan una es desperta totes ens aixequem de seguida, a aprofitar el món.\nSaludo el dia amb la sorprenent força dels nans.\nAquest dimecres 2 de febrer, a les 21.00, a Tens un racó dalt del món, dues dones, dues generacions d'escriptores, les dues dedicades a l'ensenyament: Sílvia Favà i la seva filla Irene López\nAmb la Sílvia comentarem bàsicament el seu darrer llibre Colors, una història d'amor i desencontres inspirada en les diferents tonalitats de l'Ebre que es veuen des del balcó de casa. La Irene ens explicarà el seu singular món de fantasia basat en la seva col·lecció de peluixos, uns contes que podeu seguir al blog El cistell de les meves joguines.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 16:10 1 comentari: Víncles a aquesta entrada\nEls jocs literaris de febrer es retroben amb l'aritmètica i us proposen esbrinar el nom dels dos autors de la imatge i els corresponents títols de llibres que inclouen xifres que compleixen la suma.\nEls jocs literaris tornen a viatjar fins a Arnes, per a oferir un dels premis que de tant en tant tinc el plaer de regalar: l'allotjament en una casa rural. A més, en aquest cas el plaer és doble, ja que la casa rural La Premsa ja va oferir un premi l'any 2009 i ha volgut repetir. Concretament, el premi consisteix en l'allotjament en una habitació per a dues persones (també hi caben un o dos xiquets) durant dues nits. El premi tindrà una vigència d'un any, a partir de l'endemà del sorteig i no es podrà gaudir durant temporada alta. Ja ho sabeu, teniu una bona oportunitat per a visitar Arnes i la seva comarca (galeria de fotos d'Arnes).\nEl termini per a participar a qualsevol dels jocs del mes acabarà l'1 de març de 2011. L'endemà faré el sorteig entre tothom que encerti algun dels jocs.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 22:07 4 comentaris: Víncles a aquesta entrada


Recerca i tecnologia, factors clau per a la gestió sostenible de l'aigua a les ciutats - Món Sostenible\nDivendres, 20 de febrer del 2015\nRecerca i tecnologia, factors clau per a la gestió sostenible de l'aigua a les ciutats\nUn centenar de persones, provinents d'onze països d'Europa, Amèrica i l'Orient Mitjà, han participat a l'encontre internacional sobre una gestió sostenible de l'aigua a les ciutats. L'encontre, centrat en facilitar el coneixement i l'intercanvi d'experiències sobre la gestió de l'aigua entre diferents territoris, ha servit per conèixer experiències de ciutats de Caifòrnia i també Melbourne, territoris que tenen molts punts en comú per la seva climatologia i recursos hídrics amb Catalunya.\nLa jornada, organitzada per la Diputació de Barcelona, NetWercH2O i la Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat, ha estat inaugurada pel diputat d'Espais Naturals i Medi Ambient i i president de la Xarxa, Joan Puigdollers, juntament amb el director de l'Agència Catalana de l'Aigua , Jordi Agustí, i el director de la Fundació CTM i president de NetWerchH2O, Miquel Rovira.\nEn la inauguració de la jornada, celebrada el 20 de febrer, el diputat d'Espais Naturals i Medi Ambient, Joan Puigdollers, ha remarcat la responsabilitat del món local en garantir la qualitat i quantitat del subministrament d'aigua, així com el seu sanejament, i fer-ho d'una forma sostenible. En aquest aspecte, el factor energia és clau, perquè estem davant d'un repte important a l'hora de gestionar aquest servei que s'ha de basar en el principi d'autosuficiència energètica.\nPuigdollers ha destacat també la importància de la recerca en noves tecnologies per una bona gestió i aprofitament dels recursos hidràulics, que han d'ajudar a ser més eficients. En aquest sentit ha destacat que, gràcies a la tecnologia, s'han aconseguit fites importants, impensables fa uns anys, com per exemple la qualitat de les aigües residuals, que un cop tractades fan possible de nou el seu consum, o el mateix fet d'haver tornat a portar vida als nostres rius gràcies a les tècniques actuals de depuració.\nLa trobada ha comptat també amb la presentació d'experiències i noves tecnologies en el tractament, depuració i qualitat de les aigües tant per part de centres de recerca d'empreses i d'universitats, com també per l'intercanvi d'iniciatives com EIP Water (Cooperacions d'Innovació Europea en Aigua); European Water Association, i NetWercH2O.


ICV-EUIA A NOU BARRIS: Els desnonats esperen resposta del Districte de Nou Barris. El 12-M insistim amb el dret a l’habitatge.\nEls desnonats esperen resposta del Districte de Nou Barris. El 12-M insistim amb el dret a l’habitatge.\nEls desnonats esperen resposta del Districte de Nou Barris. El 12-M insistim amb el dret a l’habitatge i en que l’Ajuntament exigeixi el compromís de les obres socials de les caixes.\nSeguiment de la proposició d'ICV-EUiA de 29 de novembre de 2011 per tal que les Obres Socials de les Caixes proporcionin habitatge a les famílies desnonades i creïn un Parc d'Habitatge Social de Lloguer:\nContribueixin a generar parc d’habitatge social de lloguer, a un import no superior a un percentatge raonable de la renda familiar disponible, que permeti viure dignament.\nText complert a:\nPublicado por Coalició ICV-EUiA a Nou Barris en 16:14


Independents per Mollet (IxM) ha alertat avui del perill que suposa la nova il·luminació de color blau, instal·lada a la rotonda del Calderí, ubicada a l’entrada sud de la ciutat baixvallesana.\nEls independents molletans han rebut les queixes de conductors que mostraven la seva sorpresa pel tipus d’il·luminació decorativa instal·lada al voltant del perímetre d’aquesta rotonda.\nEl responsable de mobilitat d’Independents per Mollet (IxM), David Puigdomènech, ha explicat que “si fins ara la presència d’un llum vermell decoratiu al centre de la rotonda, podia qualificar-se com una simple frivolitat de l’Equip de Govern, la decisió d’envoltar-la amb tot de llums blaves resulta ja un excés poc justificable”.\nPuigdomènech, ha denunciat que “els llums blaus allà instal·lats, són un perill potencial per la seguretat del trànsit d’una de les entrades de la ciutat, ja que són visibles des de lluny i poden confondre els conductors per la seva semblança amb els llums dels vehicles policials, provocant reaccions inesperades”.\nEl responsable de mobilitat d’Independents per Mollet (IxM), ha reclamat per aquest motiu a l’Equip de Govern municipal (PSC- CiU), “que retiri aquestes lluminàries o les substitueixi per altres que no provoquin confusions, abans que es produeixi algun accident”.


Compromís lamenta la retirada de la moció de condemna als bombardejos sobre Gaza - Compromís per Sagunt\nEl col·lectiu Compromís a Sagunt ha volgut fer pública la seua disconformitat front l’actitud mostrada pel grup municipal socialista durant el passat ple ordinari, davant la moció de condemna als atacs israelians a Gaza. La moció defensava la necessitat d’instar a les administracions i institucions competents a frenar els bombardejos i donar compliment als acords presos amb anterioritat en relació amb el conflicte.\nTal com assegura la regidora responsable de Cooperació Internacional, Maria Josep Soriano, “lamentem que es retirara la moció contra els bombardejos de Gaza sense haver estat votada. Les qüestions humanitàries haurien d’estar per damunt d’interessos econòmics i partidistes i pensem que la majoria de la població, solidària, del nostre municipi haurien estat a favor de condemnar la mort de població civil innocent, siga del lloc d’on siga. En este cas, en concret, la mort de 284 palestins, 69 dels quals n’eren xiquets”.\nLa moció, que es presentava de manera conjunta entre Compromís i Esquerra Unida no va ser debatuda degut a la decisió de l’alcalde de votar la retirada. El partit ha insistit en la necessitat de respectar la voluntat de cada formació a l’hora de presentar les propostes que consideren adients. En este sentit, han volgut recordar que no pertocava demanar la retirada, tanmateix, haver debatut el seu contingut, potser, hauria situat a cada formació davant d’una posició, possiblement, “incòmoda”.\nEl portaveu del grup municipal Compromís, Quico Fernández, defensava la seua proposta assegurant que, tot i tractar-se d’una qüestió internacional, “pensem que els atacs a Gaza són d’una extraordinària gravetat perquè estan suposant una autèntica massacre contra la població civil i, d’una manera molt especial, sobre xiquets i xiquetes que no tenen cap tipus de responsabilitat en este conflicte que ja s’ha allargat tants anys i que, evidentment, s’ha de resoldre en el marc de les Nacions Unides acatant totes les resolucions que marca la legalitat internacional.”\n←Compromís demana suport per a les Societats Musicals Valencianes\nQuico Fernández: “No tornaré a ser cap de llista”→


El món dins la maleta: de febrer 2014\nEl món dins la maleta\nLa riquesa es mesura en vivències, no en euros.\nReflexions que inspiren...\nMalta: desitjant que arribi l'estiu... (2)\nAvui sí. Avui dedicarem el dia a avorrir-nos de la Blue Lagoon, atracció turística per excel·lència de Malta. Per arribar-hi ho hem de fer obligatòriament amb ferri perquè a l'illa de Comino no s'hi pot accedir amb cap mena de vehicle. Com us explicava al principi de la part 1 del viatge a Malta, en aquesta illa només hi ha un càmping i un "xiringuito" a la Blue Lagoon.\nAigües cristal·lines a la Blue Lagoon - Comino\nPublicat per Etna Estrems (Bilm@) a 12:32 Cap comentari:\nviatges, viatjar, viajar, roma, rome, italia azure window, blue lagoon, gozo, malta\nMalta: desitjant que arribi l'estiu... (1)\nMalta: 5 dies per veure tot un país (1)\nPanoràmica de La Valletta (Capital de Malta)\nMalta és un país format per illes, concretament 3 d'habitades i d'altres més petitones totalment verges. L'illa més gran és la que porta el nom del país: Malta i és la més visitada juntament amb Comino la més petita de les tres, on només hi ha un càmping i una de les millors platges que he vist: la Blue lagoon. La tercera en discòrdia és Gozo, la més oblidada pels turistes però no per això menys bonica.\nSi decidiu anar a Malta de viatge us recomano llogar un cotxe, en contra de totes les llegendes urbanes que diuen que no ho feu, que ho podreu veure tot sense cotxe, i no oblidar passar un dia a Gozo.\nI feta aquesta petita introducció, entrem en matèria?\nPublicat per Etna Estrems (Bilm@) a 12:41 Cap comentari:\nviatges, viatjar, viajar, roma, rome, italia blue lagoon, comino, malta, valletta\nLa maleta a Instagram\nLa reflexió del dia...\n"La millor manera d'alliberar-se de la temptació és caient-hi"\nEtna Estrems (Bilm@)\nM'encanta descobrir món. Mai n'hi ha prou... Sé que el temps que tinc de vida no serà suficient per veure'l sencer, però intentaré endur-me el màxim d'experiències el dia que marxi. Viatjar és aprendre, jugar, gaudir, somriure... coses que mai hauríem d'oblidar-nos de fer i que ens fan créixer interiorment. Fer-se gran no vol dir tornar-se trist i rutinari, vol dir enriquir-se amb les vivències i sentir que cada dia creixes en personalitat. Fer-se gran vol dir dotar de saviesa el nostre nen etern.\nLes rutes al teu mail!\nContinguts originals i fotografies ©Etna Estrems Fayos


Subdirecció General de Regulació i Supervisió de la Contractació Pública\nSra. Anna Ciutat Coronado\nsubdirectora general de Regulació i Supervisió de la Contractació Pública\na) Fer el seguiment de les dades econòmiques i estadístiques sobre contractació pública a Catalunya derivades dels instruments que estableix la normativa vigent.\nb) Avaluar la implementació de les disposicions i els acords que s'adoptin en l'àmbit de la contractació pública, així com supervisar l'execució de les estratègies de contractació pública d'innovació, responsabilitat social i de foment de la participació de les pimes i de les entitats d'economia social en les licitacions públiques.\nc) Analitzar els sistemes de gestió, organització i avaluació de la contractació pública en l'Administració de la Generalitat de Catalunya, i en les diferents administracions.\nd) Fer el seguiment de l'aplicació dels principis de transparència, integritat, publicitat i concurrència en la contractació pública de l'Administració de la Generalitat i el seu sector públic, i proposar mesures que tendeixin a millorar-la i fer-la més efectiva.\ne) Elaborar indicadors i fer el seguiment de les polítiques públiques de la Generalitat aplicades a la contractació pública.\nf) Executar i avaluar el compliment de les polítiques de contractació pública estratègica de la Generalitat de Catalunya i del seu sector públic.\ng) Assessorar els departaments de la Generalitat i el seu sector públic en matèria de contractació pública i informar sobre els continguts dels projectes de disposicions de caràcter general en aquesta matèria.\nh) Proposar directrius, instruccions, recomanacions i criteris unificats d'actuació en matèria de contractació pública de l'Administració de la Generalitat i del seu sector públic, així com vetllar per la seva implementació correcta.\ni) Fer el seguiment i executar plans, programes i estudis en matèria de contractació pública en l'àmbit dels departaments de la Generalitat i del seu sector públic.\nj) Proposar millores i bones pràctiques en l'àmbit de la contractació pública, i vetllar pel seu compliment adequat.\nk) Executar les funcions de regulació, supervisió i avaluació de la contractació pública previstes en la legislació vigent que tingui atribuïdes la Direcció General de Contractació Pública.\nl) Donar suport a la Comissió d'Ètica en la Contractació Pública i a la resta de comissions de què formi part la Direcció General de Contractació Pública.


Com aprendre a estimar-te a tu mateix i al món que t’envolta:\nCom aprendre a estimar-te a tu mateix i al món que t’envolta: treballant en tu mateix\nTot requereix harmonia i només així la vida pot millorar. Però això no es pot aconseguir si no hi ha amor: amor al món circumdant i a les persones que hi són, amor a un mateix. Però abans de poder aprendre a estimar la gent, cal començar per un mateix. I això en realitat no és tan fàcil com sembla a primera vista.\nEstimar-se a si mateix no vol dir ser egoista. Això significa aprendre a respectar la vostra personalitat i, en el futur, aprendre a transferir aquest respecte a les persones que us envolten. L’autoestima d’una persona depèn d’aquesta actitud. I la forma en què ens tractem, també ho fan els que ens envolten.\nExercicis per desenvolupar-se a si mateix\nPer què començar?\nEs pot aprendre a estimar? Resposta: podeu! Però això requerirà un colossal camí de canvis. I, en primer lloc, hauríeu de determinar la vostra autoestima personal. Per fer-ho, es realitza una petita prova: es pren un full normal de paper en blanc, es dibuixa una línia diagonal que el dividirà per la meitat. A continuació, heu de posar un punt en aquesta línia.\nAra, en funció de la ubicació del punt, podeu autoanàlisis:\nel punt central de la línia és l’autoestima a un nivell adequat, cosa que significa que una persona pot estimar-se i respectar-se a si mateixa i a les persones que l’envolten;\nel punt superior: mostra egocentrisme, el que significa que, a més de si mateix, una persona nota molt poques persones i, com més alt és el punt, més acusat és aquest tret de caràcter;\nel punt següent parla de baixa autoestima, cosa que significa que una persona només pensa en les persones, posant els seus interessos per sobre dels seus.\nSi s'obtingués l'últim resultat, no estaria malament esbrinar com aprendre a estimar-se i respectar-se a si mateix.\nComença a canviar\nLa capacitat d’estimar-se i respectar-se a si mateix comença amb un replantejament de les posicions de la vida. Tots els nostres problemes es troben al cap, de manera que hem de canviar el rumb dels nostres pensaments.\nHi ha diverses regles que us poden ajudar a canviar la vostra vida:\nCap crítica. No es poden buscar defectes constantment en si mateix. Buscar negativitat impedeix el respecte. Això no només s'aplica a vosaltres mateixos, sinó també als que us envolten, perquè com podeu aprendre a estimar el vostre home si és tan dolent?\nNomés pensaments positius. Si se us acudeix una mala idea o, fins i tot, una que fa por, caldrà aixafar-la immediatament al brot. Tan bon punt aparegui una cosa similar al vostre cap, podeu començar a cantar una cançó, preferiblement d’alguns dibuixos animats infantils;\nA baix l’experiència passada. Deixar anar el passat, znLlegiu, perdoneu-vos pels vostres errors, així com d'altres. L'experiència ha de ser capaç d'analitzar i oblidar, en cas contrari el passat es mantindrà i impedirà el desenvolupament. Aquest consell s'aplica especialment a les dones que en el passat eren traïdes i que ara intenten estimar un home nou, però això no funciona;\nSóc el millor! Abans d’aprendre a estimar la vida, cal aprendre a tractar-se bé. Podeu escriure els punts forts de la vostra personalitat en un tros de paper i tornar-los a llegir constantment. Però, a més d’això, els necessiteu i els desenvolupeu. Per tant, aquesta llista es pot penjar en un mirall i llegir-la cada matí;\nJo mateix sóc el culpable dels meus problemes. No es pot llançar tota la culpa a una altra persona. No hi ha situacions desesperades, hi ha gent sense iniciativa. Quan es produeix un problema a la vida, haureu de seure a pensar i, si cal, prescriure totes les maneres possibles de solucionar-lo. Cada persona és personalment responsable de tots els esdeveniments de la seva vida.\nSi comenceu a canviar el vostre pensament, que, per cert, al principi no serà tan fàcil, l’amor i el respecte començaran a manifestar-se. I això no només s'aplica a vosaltres mateixos, sinó també als que us envolten. Per tant, primer de tot, heu de canviar-vos a vosaltres mateixos i, tot seguit, provar de canviar un home, parents i amics.\nA més dels pensaments, cal entrenar-se. De fet, els psicòlegs han desenvolupat exercicis especials que ajudaran a augmentar l’autoestima i mostraran com aprendre a estimar i respectar.\nPer tant, per desenvolupar la vostra personalitat, heu de provar el següent:\nSensibilització. Aquest exercici també es fa millor amb un bolígraf i un paper;\nAquí heu d'escriure les preguntes següents:\nqui sóc: gènere, camp d'activitat, professió, etc.;\nels meus punts forts i febles;\nhi ha trets pels quals puga ser respectat i orgullós;\nquins són els meus objectius a la vida;\nel que faig millor a la vida;\nquines persones m’han d’envoltar i quines no haurien d’estar al meu entorn;\n+ i - el meu personatge per a altres persones;\nquè hi ha més enllà del meu poder i per què està passant.\nAquest exercici té com a objectiu identificar els punts forts i els punts febles. En conseqüència, una persona, coneixent els seus desavantatges, pot treballar-hi.\nL’exercici següent ajudarà a una parella a trobar punts en comú. Es prenen dues fulles i es divideixen per la meitat. A la primera columna s’escriuen negatius i a la segona, els trets positius del personatge d’una persona. Una dona caracteritza a un home i viceversa. A continuació, s’analitzen els trets. S’ha de prestar una atenció especial als moments que van coincidir a la columna negativa, per exemple, irritables, poc atents, etc.l'exercici és que el més important aquí és percebre correctament les crítiques a la vostra adreça i no començar a ser ofesos;\nPodeu crear un bloc de notes on es gravaran cada dia totes les accions, tant negatives com positives. Val la pena rellegir-los abans d’anar a dormir. L’anàlisi de cada situació es realitza per separat. Els moments negatius s’han de considerar acuradament pel que fa a la seva solució de maneres alternatives que permetin obtenir grans resultats. Més tard, quan una persona es troba en una situació similar, aquesta anàlisi apareixerà automàticament a la seva memòria, cosa que significa que la probabilitat d'actuar de manera diferent augmentarà.\nAquestes tres tècniques no són tan difícils d’implementar, però ofereixen resultats potents. El més important és sintonitzar seriosament la seva implementació.\nEstimar-vos a vosaltres mateixos, a un home, a amics íntims i parents és necessari sincerament i, per això, us heu de sintonitzar seriosament.\nAquesta actitud l’adquireix el treball quotidià i, per a això, cal recordar les regles següents:\nEn aixecar-se al matí i anar a dormir al vespre, heu de dir-vos paraules càlides. Si no hi ha ningú, podeu desitjar-vos una bona nit. A la nit, també us heu de lloar, ja que això ajudarà a posar inconscientment el vostre I en positiu. Aquestes paraules es registren en el subconscient, que aviat es reflectirà en una actitud real;\nPer molt divertit que sembli, us heu de comunicar amb vosaltres mateixos al mirall. Hauria d’haver un somriure a la cara i les paraules s’omplien de calor i aprovació, de manera que totes les lloances es pronuncien en veu alta. Podeu elogiar-vos per les qualitats positives de la llista o per les accions que heu fet durant el dia;\nÉs bo proposar un discurs breu per a vosaltres mateixos, on s’indicaran totes les qualitats que una persona posseeix o que voldria tenir. Però és important dir-ho sempre i amb qualsevol estat d’ànim, sense trobar excuses;\nLes petites alegries també us ajuden a aprendre a estimar-vos. Si un cop a la infància volia un cotxe, ara hi ha l’oportunitat de comprar-lo. Això ajudarà a superar els complexos infantils. També val la pena presentar regals als vostres éssers estimats, d'acord amb el mateix principi dels desitjos no complerts.\nI, finalment, voldria dir que és important controlar la vostra aparença, perquè és difícil estimar una persona que no sembli massa ordenada. Per tant, és recomanable actualitzar una mica el vostre armari, anar al saló i posar-vos en ordre.\nI com a regal clau: us podeu permetre anar a algun restaurant per complaure no només el cos, sinó també l'ànima.\nPublicació anterior Causes de la pal·lidesa: com tractar-les\nPropera publicació La fulla de col és una excel·lent manera de tractar moltes malalties.\nCom fer front a diferents tipus de callositats\nAbans de procedir a l'eliminació del blat de moro, heu d'assegurar-vos que no sigui una berruga. A diferència de diversos blats, les berrugues e...\nCom aturar la caiguda del cabell en les dones?\nEls cabells bonics i ben cuidats són l'orgull de totes les dones. Tanmateix, hi ha vegades que comencen a caure i apareixen puntes separades. En...\nQuè cal fer perquè les sabates de nubuck durin molt?\nEsteu buscant comprar un parell de sabates de nubuck de moda, però coneixent els seus inconvenients, temeu que aquest material no sigui pràctic?...\nTrencar-se les dents: quin podria ser el motiu?\nCom ja sabeu, una dent sol fer mal a causa d'una cavitat cariosa, que amb el pas del temps ha crescut tant que ha destruït gairebé tota la denti...\nCom fer sucosa i deliciosa col fregida amb un gran saborCuinar deliciós\nAl·lèrgia al fredsalut i bellesa\nBeneficis de l'oli d'oliva per als cabellssalut i bellesa\nCom distingir l’amor de l’afecció: consells dels psicòlegsPsicologia\nEn quins casos és necessària l’eliminació de l’ateroma i com afrontar-la sense ella?Salut de les dones\nLa bellesa i la joventut durant molts anys és real!salut i bellesa\nCómoda decoupage: característiques de la tècnica i l'estilFet a mà\nLimfostasi de la mà després de l’extirpació de mama: símptomes i tractamentSalut de les dones\nCarn original amb salsa agredolçaCuinar deliciós\nDieta terapèutica després d'un infart de miocardiesports i salut\nCom fer les cames més primes en poc tempsesports i salut\nQuina és la característica, els beneficis i els danys de la nespra?Cuinar deliciós