Pingtwitter - com viatjar més ràpid que la llum\nEn la llarga lectura d’aquesta setmana, Laura Mears, experta en ciències de Pingtwitter, explora la física del viatge més ràpid que la llum, la mecànica quàntica i la teoria de cordes, a més de com es presenten en algunes de les ciències ficció més populars actuals.\nLes millors ofertes d’avui Mass Effect 2 837 comentaris dels clients d’Amazon MASS EFFECT 2 Amazon 8,33 $ Veure preu reduït Mass Effect 2 - PC Amazon Prime 19,99 $ 9,95 $ Veure Mass Effect 2 (DVD de PC) Walmart$ 13.52 VeureMass Effect 2 Green Man Gaming$ 19.99 VeureMostrar més ofertes Comprovem més de 130 milions de productes cada dia per obtenir els millors preus\nPer què no pots anar més ràpid que la llum?\nTot és culpa d’Einstein. Com més ràpida és una nau espacial, més massiva es fa i més energia necessiteu per fer-la anar més de pressa. Com més energia introduïu, més massiva aconsegueix la nau espacial i, com més massiva, més temps a l’interior comença a frenar.\nPerò mai tingueu por, elFundació Tau Zerotreballem per accelerar els nostres viatges espacials. Diuen que si coincidien amb la velocitat delViatges, podrien arribar a la nostra estrella més propera en 80.000 anys.Veles solarspot accelerar-ho fins a uns quants milers d’anys. Coets impulsats perfissió nuclearpodria reduir-lo a centenars, icoets de fusióa dècades.\nMalauradament, consideren que necessitaríem una nova física per trencar la barrera de la velocitat de la llum, de manera que quin mètode de ciència ficció és el millor?\nVelocitat de deformació i discs Alcubierre\n(Crèdit de la imatge: raigs X: NASA / CXC / UA / J. Irwin et al; icalptica: NASA / STScI)\nSegons Einstein, l’espai i el temps s’uneixen com un teixit espacial de quatre dimensions: esquerra i dreta, amunt i avall, cap endavant i cap enrere, passat i futur.\nQuan s’afegeix massa a aquest teixit, es creen corbes com les abolladures que fan les boles de bitlles sobre un llit elàstic. Com més massa, més grans són les abolladures i més grans són les abolladures, més atracció gravitacional sentim a mesura que passem.\nLlavors, si l’espai-temps d’Einstein ens alenteix, què passa si el poguessem doblar fora de forma?\nEl TARDISllauna, i també ho poden fer els vaixells de Star Trek.\nEl físic i observador de Star Trek, Miguel Alcubierre, va suggerir que aquest tipus de FTL es podria aconseguir envoltant un vaixell amb una bombolla que mantenia l'espai-temps pla a l'interior (mantenint la massa i el temps al costat del vaixell normals), però aixafant-lo a l'exterior.\nEl seu hipotèticUnitat Alcubierreplega l’espai-temps davant de la nau i l’expandeix darrere, apropant eficaçment la vostra destinació i allunyant el punt d’origen.\nTècnicament no viatjaríeu més ràpid que la velocitat de la llum, però semblaria que ho féssiu.\n(Crèdit de la imatge: AllenMcC)\nA Star Trek, això es fa enfonsant matèria i antimatèria junts en cristalls fets d’una substància anomenadadiliti, convertint el gas en plasma per alimentar una unitat d’ordit.\nMalauradamentcaldria una quantitat d’energia i una massa negativa boges, per fer que un disc Alcubierre funcioni a la vida real, cosa que ens porta perfectament a Mass Relays, el següent dels nostres hacks de ciència ficció per a FTL.\nRelleus de massa i massa negativa\n(Crèdit de la imatge: Bioware)\nSi no voleu esperar per arribar a la vostra destinació, és possible que el millor mitjà de transport sigui un salt en cotxe. Aquests són essencialment una extensió de la unitat d’ordit, però fan saltar la velocitat de la llum fora de l’aigua per arribar quasi instantàniament.\nA l’univers Mass Effect de Bioware, es fa servirelement zero; un tipus de matèria exòtica que fa coses estranyes a la massa i a l’espai-temps.\nLes millors ofertes d’avui Mass Effect 3 815 opinions dels clients d’Amazon Electronic Arts 207270 Mass ... Amazon 2,49 $ Veure Mass Effect 3 (PS3) per ... Amazon 3,99 $ Veure Mass Effect 3 (PlayStation 3) Amazon 4,99 $ Veure preu reduït Mass Effect 3 per a PlayStation ... Walmart$ 15.85 $ 9.47 VeureMostrar més ofertes Comprovem més de 130 milions de productes cada dia per obtenir els millors preus\nQuan s’exposa a un corrent elèctric, eezo crea unCamp Mass Effectque pot augmentar o disminuir la quantitat de massa en una àrea determinada. I aquesta és la clau per aconseguir FTL.\nSi elimineu la massa de l'equació, de cop i volta serà possible la velocitat de la llum. I si feu que la massa sigui negativa, podeu anar més de pressa que un fotó, girant per la Via Làctia en un tancar i obrir d’ulls.\nAquesta tecnologia permet obrir els relés massiuspassadissos sense massaa través de l’espai que permet viatjarmilers de vegadesla velocitat de la llum.\n(Crèdit de la imatge: Electronic Arts)\nIncreïblement, a principis d’aquest any, investigadors de la Universitat de Washingtonva crear un fluid amb massa negativaque es mou cap enrere quan s’empeny.\nHo van fer fent àtoms de rubidi tan freds que van deixar de comportar-se com a partícules i van començar a comportar-se com ones. Després van utilitzar làsers per molestar el fluid, invertint el gir d'alguns àtoms i fent que es comportessin com si tinguessin massa negativa.\nNo és precisament el que necessitem per alimentar un Mass Relay, però és una eina interessant per investigar els forats negres i els seus esquius cosins: forats de cuc. El que ens porta a Portal.\nArmes de portal i forats de cuc\n(Crèdit de la imatge: Valve)\nL’espai-temps d’Einstein es pot corbar, per tant, què pot impedir que s’aculli sobre si mateix per enllaçar un lloc amb un altre? Res,pel que sembla. Els forats de cuc són dràstiques dreceres còsmiques que s’assemblen bastant còmodament a les matemàtiques de la relativitat general.\nMalauradament, encara no hi ha proves que existeixin realment, però al portal de Valve podeu obrir-les sota demanda.\nLes millors ofertes del Portal d'avui 16 opinions dels clients d'Amazon Portal 2 - Xbox 360 Amazon Prime 17,99 $ Veure Portal 2 - Xbox 360 Best Buy 19,99 $ Veure Preu reduït Portal 2 Amazon Prime 30,05 $ 21,50 $ Veure Comprovem més de 130 milions de productes cada dia per obtenir els millors preus\nPonts d'Einstein-Rosenes van plantejar per primera vegada una alternativa matemàtica als forats negres, evitant la singularitat i substituint-la per un embut que connecta un lloc a un altre. Però són horriblement inestables, s’obren i es tanquen tan de pressa que ni tan sols una mica de llum podria passar.\nA no ser que ho feu servirEnergia Casimir,això és. Això s’endinsa en el camp de fusió del cervell encara més gran de la física quàntica i permet l’energia negativa i el manlleu d’energia. Més informació al vídeo següent.\nSegons Luke Butcher, un físic de la Universitat de Cambridge, Casimir Energypodria mantenir oberts forats de cuc llargs i primsel temps suficient perquè un pols de llum s’escapi.\nEncara no n’hi ha prou amb fer passar Chell abans que el portal s’ensorri, i molt menys tota una nau espacial, però l’univers Halo té una solució que manlleva de la teoria de cordes.\nSlipstreams i teoria de cordes\nEls teòrics de cordes consideren que hi ha 10 dimensions en lloc de les quatre d’Einstein.\nEls extra estan embolicats tan petits que no els percebem, un truc que diuen 'compactificació'. O formen un espai de dimensió superior anomenata granel, però tot el que sabem està ple de superstringtheory.com/experm/exper51.\nEl físic teòric Kip Thorpe ho explica al vídeo anterior.\n(Crèdit de la imatge: Bungie)\nEn ciència ficció, aquestes dimensions addicionals constitueixen un hiperespai que passa essencialment al costat de l’espai normal com una autopista, només sense totes les inconvenients lleis de la física que normalment ens frenen. I és així com els vaixells es mouen a Halo.\nAl seu univers, hi ha 11 dimensions de 'lliscament ', i no compleixen les regles de la física einsteiniana oGeometria euclidiana. Amb l'ajut d'unMotor translight de Shaw-Fujikawa, els UNSC creen uns forats negres microscòpics que els permeten entrar, viatjant d’un lloc a l’altre mitjançant una dimensió diferent.\n(Crèdit de la imatge: XMM-Newton, ESA, NASA)\nSembla fantasia completa, oi? Bé, no del tot. El CERN ho és en realitatbuscant proves de dimensions addicionalsbuscant minúsculs forats negres que, tal com succeïa en Halo Lore, ho fariadesapareixen en fraccions de segon en aparèixer.\nÉs clar, la física completament nova és un salt, però la ciència ficció va predirvisites a la lluna,clonacióiauriculars., així que mantenim l'esperança que també tindran raó en FTL.\nLa ciència de Transformers: la tecnologia real darrere dels icònics robots\nNespresso Vertuo Next vs Krups Essenza Mini XN110B40: de quins suposem?\nEls millors hotels a Dubai 2020: hotels extraordinaris aclaparadors, opulents i polivalents\ncom aconseguir un paquet de sis fàcilment\nAmpolla d'aigua reutilitzable de 2 litres\ntenda que s’enganxa als arbres\nRevisió Casio G-SQUAD PRO GSW-H1000: utilitzeu un rellotge multiesport OS per a atletes hipebeast\nEmporta't Monster Hunter amb tu a Switch


Un any del canvi - Informacion.es\nUn any del canvi\nnatxo bellido (*) 12.06.2016 | 04:26\nFa només un any des d'aquell dia que tot comença a canviar. Tancàvem una etapa, llargament treballada i esperada. El 13 de juny fou el moment de constatar que no volíem tindre amo, ni por, i que havia arribat el moment de reconéixer-nos com a propietaris d'una realitat i una ciutat: la nostra, la que hem de construir, compartir i somniar.\nNo ha sigut fàcil, gens ni miqueta; la grandària de la desfeta semblava gran des de fora, però no tant com finalment ha resultat. Alacant és una ciutat intervinguda, una ciutat embargada. Alacant ha estat a punt de ser venuda al millor postor, anaven a repartir-se-la en dinars inacabables en algun reservat, i continua angoixada per un govern a Madrid que ens margina en els pressupostos i inversions estatals.\nEl canvi és un camí d'aprenentatge, que conjuga errades i encerts, però que aferma la voluntat diària de millorar i respondre, de forma clara, a la voluntat i la il·lusió del canvi. Ara som una ciutat més neta, per dins i per fora, i això es nota en els carrers i l'ànima de la ciutat. Hem esborrat la sospita de la corrupció, i hem demostrat que som molt exigents en aquest tema, fins i tot sense supeditar aquesta exigència a la possibilitat de perdre la majoria en el plenari.\nEste primer any ha estat el de baixar al soterrani, el de posar-se al capdavant de la sala de màquines, el de tirar els murs i el de «desescombrar». També de carregar amb una pesada motxila, després de 20 anys associats a la corrupció, la incompetència i la desídia, que està plena de sentències a pagar que ascendixen a quasi 25 milions d'euros, o el cost d'una imatge de ciutat lligada a l'amiguisme i l'opacitat. Anem tancant la sagnant ferida que ens ha deixat una forma indecent de representar a la ciutadania i governar la ciutat.\nHa estat un any d'il·lusió i molt de treball. Un any d'esforç per trobar-nos diferents partits, diferents trajectòries i cultures polítiques en un govern compartit, i aconseguir anar construint una veu comuna, encara que de vegades no siga fàcil. Han estat dotze mesos en què Compromís, per primera vegada en la història d'Alacant, té presència al seu Ajuntament i, a més, demostra que estava preparada per a governar. Hem aportat, gràcies a la nostra experiència com a projecte polític plural, la capacitat de buscar consensos, l'equilibri necessari, la capacitat de treball i un gran sentit de la responsabilitat davant el repte de la governabilitat.\nHa estat un any en el que s'han obert les institucions, regidories i departaments, a la ciutadania. En el que, per primera vegada en anys, els col·lectius i associacions han trobat espai i reconeixement, a més de capacitat de treball comú. Ha estat també l'any en que s'han començat a situar les primeres peces de la definició del nou futur de la ciutat, a través del Pla de Ciutat, el PGOU o el Pla d'Inclusió Social, el projecte «Alacant, Ciutat de la Memòria», o el Pacte per l'Ocupació. Un futur de la ciutat que ha d'acurtar la gravíssima desigualtat social, el model urbà de ciutat dual i la definició dels eixos estratègics sobre els quals basar un model de creixement equilibrat i estable i pensat sobre la base de que l'economia ha d'estar al servici dels persones.\nEns hem posicionat com Ajuntament com a motor que lidere el creixement econòmic de la ciutat, obtenint i consignant per al present any i l'any 2017 vora de 40 milions d'inversions, buscant finançament extern a través dels projectes europeus per a iniciatives de transformació urbana, projectes d'inclusió sociolaboral i de ciutats intel·ligents.\nHem posat solucions per a que a Alacant, durant les vacances, cap xiquet o xiqueta és quede sense un menjar diari. Hem posat en marxa, des de Compromís, la regidoria de Memòria Històrica, que és fonamental per a conéixer i dignificar la memòria de la ciutat, també com a fortalesa turística de primer ordre. I hem creat la regidoria d'Igualtat des de la que s'està fent algo que mai s'ha fet des de l'ajuntament: polítiques de promoció de la igualtat de dones i homes i de prevenció de la violència de gènere.\nEstem recuperant la nostra identitat a través del patrimoni cultural d'Alacant, tornant a situar el valencià com a llengua de comunicació i cultura visible, o protegint i posant en valor el patrimoni arquitectònic i ambiental d'Alacant, com a element central en el nostre disseny de ciutat.\nEstos mesos han estat també mesos molt intensos a les regidories del canvi, com és el cas de la d'Ocupació i Desenvolupament Local. Un any en el que hem recolzat particularment les polítiques i esforços en matèria de formació i ocupació juvenil, de dones i majors, on em multiplicat fons per a aquests col·lectius i per a les zones de població més vulnerables. Ha estat un any d'aposta per nous sectors econòmics i sempre des del punt de vista social i solidari. Estem contribuint a la definició d'un nou empresariat i una nova economia col·laborativa, apostant per la innovació i fixant-nos en l'oportunitat que suposa l'economia digital.\nA més ha estat l'any en el que hem reconnectat l'Ajuntament i la ciutat amb el País Valencià. Reivindicant allò que toca, però sentint-nos propietaris i protagonistes del projecte col·lectiu de País que s'està liderant des del «Pacte del Botànic». Recuperant el diàleg i el treball compartit Alacant i Elx, Alacant i València.\nEns importa el que hem de fer, però també com ho fem. No estem passant una nova pàgina en la política, estem escrivint un nou llibre i volem fer-ho amb moltes mans. És un moment en el que tenim l'oportunitat de demostrar que les nostres ciutats, el nostre país, la nostra societat, pot guiar-se per uns principis rectors que també són els nostres: l'honradesa, la dignitat, la pluralitat, el rendiment de comptes i la capacitat d'arribar a acords. Esta és la nostra proposta de futur: un futur de totes i tots, un primer any de molts més altres que vindran i que esperem compartir amb una majoria d'alacantines i alacantins.\n(*) Signen també Mª José Espuch i Sonia Tirado.\nGrup Municipal Compromís - Ajuntament d'Alacant\nJulia Roberts: «Amo las películas entretenidas que te hacen pensar»\nConviértete en el amo de la mazmorra


La mort d’Ivan Ílitx | Club de lectura del Xifra\nLa mort d’Ivan Ílitx\nTítol: La mort d’Ivan Ílitx\nAutor: Lleó Tolstoi (1828-1910)\nEscriptor rus, autor de grans clàssics de la literatura universal com el famós “Guerra i Pau” o “Anna Karènina” . És considerat un dels grans novel·listes clàssics de tots els tems. Va ser filòsof i escriptor. A més a més de la seva feina professional, també va destinar bona part de la seva vida a la pedagogia, a defensar els seus ideals cristians, anarquistes, i pacífics. Els seus pensaments van inspirar altres cèlebres escriptors com Chekhov, i personatges com Ghandi o M. L. King. Va morir als 82 anys.\nAquesta novel·la i aquest escriptor, pertanyent al moviment cultural i polític del romanticisme. El romanticisme avarca el final del s. XVIII, i pràcticament tot el XIX. El Romanticisme va ser un canvi vers l’esperit racional i metodista de la Il·lustració. Tot i això, coincidien en alguns àmbits: en les idees liberals, per exemple; tots dos moviments defensaven la igualtat i els drets socials que en l’època absolutista no es tenien. Però el Romanticisme es caracteritza per els següents aspectes:\nEn primer lloc, per la reivindicació de l’esperit nacional, l’amor a la pròpia terra, el sentiment de país.\nEn segon lloc, també es buscava la originalitat, la llibertat d’imaginar, i d’expressar els sentiments, a diferencia de l’antic moviment que trobava l’ideal en la serenor grecollatina. Els sentiments s’expressaven exaltats, exagerats, i en nombrosos casos, apareixia la naturalesa, mons imaginaris, exòtics, extravagants, éssers fantasmagòrics, indrets exotèrics, sinistres…Per tal d’explicar sensacions, sentiments, per buscar aquells ideals que no trobaven a la societat, per parlar de l’amor, per rebel·lar-se…\nEls artistes freqüentment parlaven de l’amor, un amor destructiu, poderós, que perdura per l’eternitat, que uneix els amants, però els condueix a la mort. També, solien protagonitzar les seves obres per personatges marginals, per criticar i satiritzar la societat de l’època.\nPer tant, podem parlar d’un moviment ple de subjectivisme, d’individualisme, d’un culte al jo, i marcat per el sentiments nacionals. Unes característiques oposades a la raó i la sociabilitat de la Il·lustració del segle anterior, el Segle de les Llums. Per tant, tot per damunt la raó; la imaginació, la llibertat i l’originalitat eren el més important.\nAquesta novel·la és una contínua i profunda reflexió del que és la mort i com els humans exemptem que la seva inevitable arribada. El personatge per encarnar aquesta filosòfica reflexió és Ivan Ílitx, un jove amb l’il·lusió d’arribar a un alt càrrec burocràtic, que finalment acaba aconseguint. Un cop aconsegueix el seu somni, reflexiona sobre la necessitat de fer tant d’esforç per arribar a aquest alt càrrec, ja que amb una posició distingida, amb una família, amb diners, no és feliç. Perquè té tot allò que ha estat desitjant durant tota la vida, però no és té a ell mateix, li falta valorar la seva existència. És aquí quan el relat adquireix la màxima profunditat. Un temps després, se li diagnostica una malaltia terminal i desconeguda. Ell busca suport, ajuda, però tothom li gira l’esquena, fins i tot els companys de feina, Piotr, Fiódor, acaben desitjant la seva mort per tal de poder ocupar el seu càrrec professional.\nHe trobat fantàstica aquesta novel·la, i no dubto que d’aquí uns anys torni a rellegir-la amb més maduresa per poder captar més a fons aquesta narració, perquè estic segur que són moltes les reflexions filosòfiques d’aquest llibre. Per tant, és un llibre que et fa pensar sobre la mort, l’amistat, l’autoestima, els somnis, i la necessitat de trobar un sentit a la teva vida. Un llibre que no et deixa indiferent. M’ha agradat molt la capacitat de l’autor per donar una moralitat tant intensa a una història amb un fil argumentatiu fàcil i entenedor, que a més a més, el cohesiona perfectament, ja que la narració comença per el final, anunciant la mort del protagonista, i narrant les visites dels coneguts i la tristesa de la seva dona, ara vídua. Per tant, podem parlar d’un llibre d’argument fàcil i entenedor, curt, però intens, que et fa reflexionar, d’aquells que pots rellegir tantes vegades com vulguis. En conclusió, un molt bon llibre.\nJo recomano aquests llibre a totes aquells que estiguin disposats a pensar, perquè aquests és un requisit totalment indispensable per trobar sentit a aquesta novel·la. Si es llegeix, senzillament seguint l’argument, sense aprofundir, es perceb com una narració avorrida, sense trama. Per tant, la recomano a totes aquelles persones de la meva edat i més grans que estiguin disposades a pensar, potser no arribareu al fons del missatge, però sí que captareu l’idea principal, i la gaudireu.\n« Seny i sentiment Història d’un cavall »\nData : 1 Desembre 2012\nEtiquetes: Aniol Costa-Pau


S'han detectat casos d'efectes secundaris greus en la població jove | Europa Press\nEl motiu és que s'han confirmat efectes secundaris molt greus\nper Alejandro Cañete 07/10/2021 17:15h\nTot i que la campanya de vacunació està molt avançada, segueixen sorgint dubtes sobre algunes vacunes que s'administren a Europa. Fa uns mesos, les que van quedar assenyalades pels casos de trombes van ser AstraZeneca i, en menor part, Janssen. Però sembla que ara és el torn de Moderna.\nJa fa uns dies que diferents països han decidit deixar d'administrar aquesta vacuna a un sector de població concret: els joves. Tot després que s'hagin detectat diversos casos d'un perillós efecte secundari que els afecta només a ells.\nL'últim país a prendre aquesta decisió ha estat Suècia. Les autoritats sanitàries sueques fa unes hores han confirmat que se suspèn la vacunació amb Moderna en menors de trenta anys.\nEn un comunicat del govern suec, explicaven que la decisió es deu a aquests efectes secundaris que s'han vist en alguns vacunats. Concretament, es refereixen a uns problemes d'inflamació del cor, com la miocarditis o la periocarditis.\n«Estem supervisant la situació i estem actuant ràpidament per a garantir que la vacunació contra la covid-19 sigui el més segura possible, mentre intentem donar la protecció adequada», afirmava Anders Tegnell, epidemiòleg i cap de l'Agència de Salut Pública de Suècia. El 'Fernando Simón' del país escandinau ha confirmat que la paralització serà immediata.\nL'executiu nòrdic també ha confirmat que a aquest sector de la població se li administrarà exclusivament la vacuna de Pfizer. Així ho expliquen diverses fonts al diari 'Aftonbladet'.\nTegnell, però, ha volgut tranquil·litzar la població que ja ha rebut una o dues dosis de Moderna. «La gent que s'ha vacunat recentment, amb una o dues dosis, no s'ha de preocupar, perquè el risc és molt baix», assegurava. I insistia en el fet que «és bo conèixer els símptomes per estar alerta».\nL'altre país que ha pres una decisió similar és Dinamarca, que també ha paralitzat l'administració de la vacuna de Moderna a part de la població jove.\nSegons recollia el diari 'Berlingske', les autoritats daneses encara han baixat més el rang d'edat per a poder rebre aquesta vacuna. Concretament, no es podrà administrar als menors de divuit anys.\nMalgrat això, l'Autoritat de Salut i Medicaments ha insistit que cal mantenir la confiança en aquesta vacuna. «La vacuna de Moderna és una vacuna segura i eficaç», explicaven en un comunicat.\nTambé assenyalaven que qualsevol de les dues vacunes amb ARN pot causar aquests símptomes. «Tant la vacuna de Moderna com la de Pfizer / BioNTech poden provocar en casos rars una inflamació del múscul cardíac», recollia el document.\n«Afortunadament, és una malaltia que gairebé sempre desapareix per si sola. I en cas de necessitar assistència mèdica, els professionals hi estan acostumats», afirmava la directora de la Junta Nacional de Salut danesa, Bolette Soborg.\nAltres països de moment només ho han recomanat\nD'altra banda, Suècia i Dinamarca no són els únics països que han pres mesures respecte a la vacuna de Moderna. Finlàndia també se suma a intentar evitar que aquesta vacuna s'administri a la població jove.\nEn aquest país s'ha especificat que només es tracta d'una recomanació. En principi, aquesta afectarà els homes menors de trenta anys.\nEl director de l'Institut de Salut i Benestar, Mika Salminen, avui ha confirmat les modificacions que s'han fet al protocol de vacunació a l'estat finlandès. Als vacunats d'aquesta part de població que hagin rebut una dosi de Moderna se'ls posarà una segona de Pfizer. La resta ara rebran només la primera dosi d'aquesta mateixa vacuna.\nSalut Malaltia Dinamarca Alerta Sanitària Investigacions i Estudis Medicina Unió Europea


Què és? Com funciona? - AFA Escola Les Acàcies\nL’AFA (Associació de Famílies d’Alumnes) és una entitat sense ànim de lucre que agrupa els pares i mares de l’escola. L’associació gestiona els serveis que s’ofereixen fora de l’horari lectiu i que són imprescindibles per a la conciliació familiar: les activitats extraescolars, l’acollida i el casal d’estiu. També és l’espai a través del qual els pares i les mares poden fer sentir la seva veu i participar en el projecte educatiu de l’escola.\nL’AFA també representa les famílies de les escoles al barri del Poblenou i davant d’entitats vinculades al món de l’educació, com la Plataforma de Defensa de l’Escola Pública o la Coordinadora d’Entitats del Poblenou.\nL’AFA som i la fem entre tots i totes. Actualment som 262 famílies. Quantes més siguem, més força tindrem!\nL’AFA s’estructura en una junta directiva i en diferents comissions de treball. La junta està formada per un president/a, un vicepresident/a (aquest és un càrrec opcional), un secretari/a, un/a vocal de cada comissió. Tant els membres de la junta com el de les comissions són pares i mares de l’escola que s’han presentat voluntàriament per col·laborar en l’associació de famílies de la nostra escola. Cap càrrec és remunerat. Els membres de la junta han de ser ratificats per tots els socis i sòcies en una assemblea extraordinària. L’AFA està adherida a la FAPAC, la Federació d’Associacions de Mares i Pares d’Alumnes de Catalunya.\nLes comissions són equips de treball que gestionen els serveis i les activitats de l’AFA. La nostra AFA té vuit comissions: barri, comunicació, escola inclusiva, extraescolars, festes, hort EcoAcàcies, manteniment i sortides. Els estatuts no estableixen quines són les diferents comissions: són les que decideix cada AFA. Així és que si teniu una idea i voleu crear una nova comissió, escriviu-nos i expliqueu-nos la vostra proposta.\nL’AFA es reuneix periòdicament en assemblees, que poden ser ordinàries i extraordinàries, i que són obertes a tots els socis i sòcies. Tots els socis i sòcies tenen dret de vot. Si no poden assistir a l’assemblea, poden delegar el seu vot en un altre soci/a, sempre que signin el full de delegació de vot. A les assemblees es decideixen temes com: ratificar nous membres de la junta directiva, aprovar el pressupost o decidir el casal d’estiu.\nprevious post: Qui som?


viurealspirineus 21:31 06/05/22\nL’objectiu del Fòrum és compartir experiències i nous aprenentatges i promoure la interacció entre alumnat i professorat de diferents centres,\npirineu alt aran primer ha escoles\nVilaller ha acollit el primer Fòrum d’Escoles Verdes de l’Alt Pirineu i Aran / Ajuntament de Vilaller\nVilaller ha acollit aquest divendres el Primer Forum d'Escoles Verdes de l'Alt Pirineu i Aran (escoles de l'Aran, Pallars Jussà i Alta Ribagorça). El tema central del Fòrum ha estat la biodiversistat i /o millora de l’entorn. Aquest fòrum el que pretén és promoure la interacció entre alumnat i professorat de diferents centres, i en el qual l’alumnat té un protagonisme especial. L’objectiu és compartir experiències i nous aprenentatges.\nL'alcaldessa de Vilaller, Maria José Erta participant al Fòrum d'Escoles Verdes / Ajuntament de Vilaller\nLes alumnes Aina Roi i Naiara Domínguez, de la ZER Alta Ribagorça han donat la benvinguda als participants. Les diferents escoles assistents han compartit la fira d’experiències del fòrum, una acció que es duu a terme al centre. També han assistit a la jornada, l'inspector del Departament d'Educació, Manel Serrabona, la cap de l'Oficina Departament Acció Climàtica, Iolanda Ferran, el Director de la ZER Alta Ribagorça, Carles Margalida, i Neus Ibàñez de la Fundació Catalana de l'Esplai- Escoles Verdes, organitzadora de l'acte.\nL'Escola Vidal i Abad de Vilaller ha estat l'amfitriona del Forum d'Escoles Verdes de l'Alt Pirineu i Aran / Ajuntament de Vilaller


HomePage - Legiland - Fomenta la lectura, mejora sus hitos y su comprensión lectora\nAllibera el poder\nConeixem l'extraordinari impacte que la lectura té en el futur de les persones. Sabem que llegir eixampla els límits del nostre món. Legiland és el nostre granet de sorra per a construir un futur divers i sense fronteres.\nImpulsa el Pla lector de Primària i Secundària\nLegiland és molt més que una plataforma digital per a millorar la comprensió lectora. És un projecte pensat per a vertebrar el Pla Lector del Centre incentivant el plaer per la lectura.\nUn sistema fàcil d'utilitzar que permet aprofitar al màxim el temps dedicat a la lectura i assolir els objectius del Pla Lector.\nQuè hi ha a dins de Legiland?\nLlibres, articles i altres lectures en paper i digital\nMés de 1.000 propostes de lectura de tota mena per a captar l'interès de qualsevol lector. Segon l'opció que es contracti, es poden accedir als llibres en format paper o digital.\nActivitats d'avaluació de la comprensió lectora\nTotes les lectures van acompanyades d'exhaustius qüestionaris de comprensió lectora creats segons criteris PISA.\nAquestes activitats permeten que el docent delegui la part més tediosa del seguiment de la lectura i pugui focalitzar-se en acompanyar l'alumne i dinamitzar la lectura del grup.\nInformes de seguiment en temps real\nLa plataforma dona visibilitat al professorat de tot el que està passant en els seus grups d'una forma ràpida i estructurada. A més, es poden descarregar informe en diferents formats per a compartir-los amb les famílies i facilitar el treball d'avaluació.\nGamificació, reptes i concursos\nLa plataforma està gamificada i disposa d'un sistema de punts, nivells, avatars i medalles. A més, proposem nous reptes, històries, activitats i concursos per a dinamitzar la lectura i desenvolupar l'hàbit lector.\nEntenem la lectura des de la diversitat. Per aquesta raó:\nAl catàleg hi ha tota mena de lectures per a qualsevol classe de lector infantil-juvenil des dels 6 anys fins als 16 anys.\nHi ha lectures adaptades per a persones amb dificultats lectores (Lectura Fàcil).\nEl nostre lector de llibres electrònics inclou una tipografia específica per a facilitar la lectura a persones amb dislèxia.\nEl professorat pot organitzar els seus grups amb total llibertat per tal d'atendre la diversitat de l'aula.\nEs pot configurar cada perfil d'alumne per a personalitzar la seva experiència a Legiland.\nFormació i acompanyament personalitzat\nAcompanyem al professorat per tal d'assegurar l'èxit del projecte.\nPer començar, es realitza una formació per a tots els docents. Durant el curs fem sessions virtuals de seguiment i enviem informes específics amb recomanacions. Garantim una atenció ràpida, eficient i personalitzada.\nUn catàleg únic\nHem seleccionat més de 1.000 lectures de múltiples editorials en castellà, català i anglès per a explorar i recomanar amb total confiança.\nDescobreix el catàleg de Legiland\nMés de 10.000 activitats autocorrectives per a gaudir i millorar la comprensió lectora.\nMilers d'exercicis d'escriptura creativa, guies i unitats didàctiques per a tots els nivells.\nUn ecosistema gamificat amb nous reptes cada trimestre per a motivar l'alumnat.\nMedalles, punts, avatars, nivells, rànquings, equips i concursos.\nEt convidem al blog de Legiland\nQuasi una dècada treballant amb centenars d'escoles ens ha servit per a dissenyar un mètode que situa al lector en el centre de l'experiència lectora.\nAprèn més sobre el mètode Legiland\nQuè diuen de Legiland\nDescobreix les experiències Legiland\nFormem i acompanyem al professorat durant tot el curs per a que aprofiti al màxim el potencial del sistema.\nA l'inici de curs o quan calgui, formem al professorat que faci servir Legiland.\nCada trimestre enviem un vídeoinforme sobre l'evolució del projecte.\nFacilitem tutorials, ajuda contextual i soporte amb vídeotrucada.\nEl professorat disposa d'un xat per resoldre dubtes de forma immediata.


La CUP avisa que "rebentarà" la legislatura si no es fa el referèndum\nEl portaveu del Secretariat Nacional de la CUP, Quim Arrufat, i la diputada de la formació Eulàlia Reguant | ACN\nArrufat considera que hi ha un 80 o 90% de probabilitats que el referèndum de l'1-O es dugui a terme\nper Redacció 29 de juny de 2017 19:13\nEl portaveu del Secretariat Nacional de la CUP, Quim Arrufat, ha advertit aquest dijous al Govern que intentaran "rebentar" la legislatura si el referèndum que l'Executiu preveu celebrar l'1 d'octubre no es fa perquè no han sabut gestionar bé la logística de la consulta.\nHo ha dit en una entrevista a La Xarxa recollida per Europa Press, tot i confiar que el Govern té "ben planificada" la logística per aconseguir que els catalans votin l'1-O, tot i que avisa que l'executiu català no pot fallar. Recorda que molta gent porta anys mobilitzant-a Catalunya en favor d'un referèndum: "Que la gent vagi somrient a les manifestacions no vol dir que s'ho prengui a broma. Van amb un propòsit i, si no es fa, el conjunt de l'independentisme tindria de passar comptes amb el Govern ".\nConsidera que hi ha un 80 o 90% de probabilitats que el referèndum de l'1-O es dugui a terme, però assumeix que hi ha la probabilitat que el Govern central el "faci saltar tot pels aires, amb una barbaritat" i no es pugui fer. Davant aquest escenari, creu que la desobediència estarà més legitimada i que s'haurà d'incrementar la mobilització ciutadana i la recerca de la denúncia internacional.


Viure en plenitud Archives - Pàgina 3 de 5 - Ràdio Sant Andreu\nHome / Tag Archives: Viure en plenitud (page 3)\nTag Archives: Viure en plenitud\nViure en Plenitud – L’art de la felicitat i com ser feliç\njuny 14, 2016\tSeccions Via directa, Viure en plenitud 900 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu com podem ser més feliços.\nmaig 10, 2016\tSeccions Via directa, Viure en plenitud 797 Views\nViure en plenitud – Consells per viure una vida molt més simple\nabril 26, 2016\tDestacats, Seccions Via directa, Viure en plenitud 802 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu com podem viure una vida molt més senzilla i simple. Per viure no ens calen moltes coses i estem ...\nViure en plenitud – 14 consells per combatre l’estrès\nabril 12, 2016\tSeccions Via directa, Viure en plenitud 885 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu com podem eliminar l’estrès.\nViure en Plenitud – Els 10 hàbits saludables per gaudir d’una bona vida emocional\nmarç 29, 2016\tDestacats, Seccions Via directa, Viure en plenitud 777 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu com podem gaudir d’una bona vida a nivell emocional. Com sempre ha finalitzat l’espai amb uns minuts dedicats a ...\nViure en plenitud – Com podem sobreviure a la gent tòxica?\nmarç 15, 2016\tSeccions Via directa, Viure en plenitud 812 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu com podem sobreviure i tractar amb la gent tòxica. Les persones tòxiques destaquen per ser persones negatives, que solen ...\nViure en plenitud – Vols conservar el cervell en bones condicions?\nmarç 1, 2016\tDestacats, Seccions Via directa, Viure en plenitud 788 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu com podem conservar el cervell en bones condicicions independentment de l’edat que tinguem. Alujas ha comentat que és molt important ...\nViure en plenitud – 8 trucs per ser més feliç\ngener 26, 2016\tDestacats, Seccions Via directa, Viure en plenitud 895 Views\nVIURE EN PLENITUD- Com podem evitar ser persones despistades?\ndesembre 15, 2015\tDestacats, Seccions Via directa, Viure en plenitud 870 Views\nEl sociòleg i psicòleg Vicenç Alujas ha comentat a l’espai ‘Viure en plenitud’ del programa Via Directa de Ràdio Sant Andreu que hi ha darrera d’una persona despistada i com podem millorar la nostra atenció.\nViure en plenitud – Per què mentim? Com podem detectar una mentida?\ndesembre 9, 2015\tDestacats, Seccions Via directa, Viure en plenitud 967 Views\nEl sociòleg Vicenç Alujas i Manuel Linares, professor i formador en habilitats personals a més de ser especialista en comunicació no verbal han comentat a l’espai Viure en plenitud les tècniques que s’utilitzen per detectar una mentida. També han destacat que ...


Una crònica novel·lada dels èxits de casa nostra\n+ Josep Lluís Burguera, amb la seva última novel·la. Foto: C.F.\nJosep Lluís Burguera no és una persona novella en el vell ofici d’escriure. Abans d’arribar a la publicació del llibre que ens ocupa, Raïms i ferments (Arola Editors, 2005), ja havia fet altres incursions en el món de les lletres, i tenia publicats tres llibres: dos de narrativa i un altre de poesia. Però en aquesta ocasió ha volgut anar una mica més lluny de tot plegat, de tot allò que havia fet fins ara, i s’ha marcat el difícil repte d’encaminar les seves passes literàries, talment un funambulista, per la prima corda que separa la realitat històrica de la ficció.\nLa «crònica novel·lada» (he vist que l’autor s’inclina per anomenar-la així) de la Societat de Barberà de la Conca és un producte que, a mig camí entre l’assaig divulgatiu i la fantasia amb més inventiva, ens acosta a la realitat social, econòmica, laboral i també personal dels individus que, fa una mica més d’un segle, van endegar una iniciativa pionera al nostre país que apostava pel cooperativisme agrari com a instrument per sortir de la pobresa i de la desesperació que imperava aleshores i com a plataforma d’organització ciutadana. Així doncs, tal com exposa el mateix Burguera com a preàmbul de la novel·la, no cal viatjar fins a Itàlia per trobar un Novecento com el de la pel·lícula de Bertolucci, ja que al mig de la Conca de Barberà també hi hagué un inquiet moviment social agrari a cavall entre els segles XIX i el XX.\nRaïms i ferments. La Societat de Barberà de la Conca és realment una crònica històrica d’aquesta entitat agrícola barberenca que, valent-se dels recursos de la literatura, es converteix en una novel·la encapçalada per una família sorgida de la ploma de Burguera que, juntament amb altres personatges (reals o de ficció), fa de fil conductor dels fets històrics, al llarg de tres generacions. Aquest procediment atrapa el lector i el submergeix en la documentada realitat dels temps en què aquesta societat va ser el motor i l’eix central de l’existència dels pagesos de Barberà de la Conca, i de tots els qui, de fora estant, s’hi veieren reflectits i envejaven aquest model. Però, malgrat el paper d’aquests personatges, els autèntics protagonistes de la novel·la són les vicissituds històriques per les quals passa la Societat de Barberà, ja que el temps històric es converteix en molt més que un simple marc escènic on es desenvolupen uns fets reals, en aquest cas, passats pel sedàs de la literatura.\nPer entendre què passava pel cap a la gent de Barberà de la Conca quan van decidir de tirar endavant la Societat, l’any 1894, només caldrà llegir unes línies de la novel·la, amb una arenga revolucionària posada en boca de Biel, un dels principals activistes de la fundació de la cooperativa: «De tota manera, independentment d’aquest peu anònim i imprevisible [la mort, que aixafa tots els éssers vius], als pobres no ens queda més remei que imitar l’esperit del formiguer: treballar colze a colze, ben units, per bastir el gran formiguer que és el proletariat. Els senyors poden permetre’s el luxe de tancar-se cada un al seu castell, aïllar-se veient-les venir mentre fan com qui sent ploure; i, en canvi, bé que saben unir-se per defensar els seus interessos. Els treballadors no tenim parets que ens protegeixin; en el nostre llarg camí, encara avancem a cel obert i només disposem del caliu humà dels altres companys que avancen amb nosaltres.» És per tot això que calia fer el gran pas, i els barberans el van fer.\nLa novel·la abraça un temps molt dilatat, des de la seva posada en marxa fins a l’any 1939, amb l’arribada de les tropes franquistes a Barberà de la Conca. I en tot aquest període, el llibre exposa, entre d’altres qüestions, les lluites amb els propietaris per tirar endavant la tasca cooperativa i les diferents activitats que es duien a terme al llarg del temps a redós de la Societat. Però també s’hi inclou un apunt d’actualitat, amb els comentaris de tres amics sobre els episodis que va escrivint el narrador, un d’ells.


Diari de Solsona Diari de Solsona: C.E. ARRELS – ALEVÍ “A” 2a. DIVISIÓ G.3: ARRELS, 8 – E.F.C. BORGES LES GARRIGUES, 1\nC.E. ARRELS – ALEVÍ “A” 2a. DIVISIÓ G.3: ARRELS, 8 – E.F.C. BORGES LES GARRIGUES, 1\nArrels: Guillem Ribó, Lluís Pijuan, Albert Pijuan, Guillem Bajona, Guillermo Morales, Manel Estany, Toni Moreno.\nMonòleg futbolístic dels alevins de l’Arrels aquesta darrera jornada al municipal de Solsona contra l’equip de Les Borges Blanques, al minut de joc el partit ja estava sentenciat amb un contundent 2-0 i a partir d’aleshores es va poder gaudir d’un “tiki taka” constant on la pilota circulava pels peus de tots els jugadors solsonins com si fos un rondo, elaborant i madurant les jugades sense la presa de buscar un resultat immediat. Amb passades ràpides entre els jugadors solsonins la pilota circul·lava d’un costat a l’altre i del davant al darrera fins crear ocasions clares de gol, d’aquesta forma van arribar els 9 gols repartits per tot el partit. Com a rival un equip, l’ECF Les Garrigues, format tot per jugadors de primer any que plantejaren un valent partit però que poca cosa varen poder fer davant l’excel·lent joc mostrat pels locals.\nLa setmana vinent toca desplaçament a camp de l’Ivars d’Urgell on els alevins de l’Arrels esperen seguir millorant, a créixer com a futbolistes i a continuar lluitant pels llocs de privilegi a la classificació desenvolupant un espectacular futbol.\nPublicat per Diari de Solsona a 20:51


Tadeo Jones, la aventura musical en Elche - Elche, Spain\nTadeo Jones, la aventura musical en Elche\nTadeo Jones rep una misteriosa visita que li dóna un enigmàtic missatge, en què li indiquen que Sara ha desaparegut i que és necessari que vaja a Delos, una illa grega, per a buscar-la. Tadeo es posa mà a l'obra i comença una aventura en què recorrerà el fantàstic món de la mitologia grega a la cerca del tresor d'Euterpe, la musa de la música.\nAquesta cerca portarà Tadeu i el seus inseparables companys de viatge: Jeff, el gos; la seua benvolguda mòmia; i Belzoni, el lloro, a escenaris on trobaran les claus que els portaran fins a Sara i fins a la font daurada, mentres s'interpreten els temes més famosos de les seues pel·lícules.


Un GPS per orientar l’independentisme | Saldonar\nDilluns, 22 de març de 2021 | 11:02h\nPicar pedra és un llibre que neix a partir d’una desena de converses mantingudes durant l’any 2020 entre Joan Puigcercós, Josep Huguet i Francesc Codina, persones amb un enorme bagatge polític i molts anys de militància en els espais de l’esquerra nacional.\nEls raonaments derivats d’aquestes trobades, celebrades enmig dels paratges moianesos del municipi de Santa Maria d’Oló, han estat ordenats i escrits en una primera versió pel firmant d’aquest pròleg, una tasca que els tres ponents d’aquest llibre han ampliat, enriquit i actualitzat en funció dels esdeveniments ocorreguts en aquests darrers mesos.\nLa inhabilitació del president de la Generalitat per desobeir i no despenjar una pancarta del balcó del Palau, la irrupció de la pandèmia que ha provocat una profunda crisi econòmica, social i emocional i ha capgirat despietadament les nostres quotidianitats —i també alguns dels enfocaments d’aquestes pàgines— o la celebració d’unes eleccions al Parlament inauditament convocades per un tribunal de justícia en contra de l’opinió majoritària dels partits polítics són uns episodis que s’han viscut durant l’elaboració del llibre. Retraten una actualitat plena de pors i incerteses i ens obliguen a replantejar-nos molts àmbits de les nostres maneres de funcionar com a individus i com a membres de la societat.\nEls reptes de futur després del marasme dels darrers mesos necessiten noves reflexions, propòsits en positiu i accions amb voluntat de ser compartides i que ambicionin una mirada de gran angular. Aquesta recepta, que ha de servir per redreçar el nostre món post-Covid-19, també és vàlida si circumscrivim el camp al de la política catalana i, més concretament, al del camí en direcció a la República.\nAquest llibre va d’això, de fer aportacions sòlides al debat sobre l’estratègia que cal seguir per transitar cap a la independència de Catalunya, una via minada per la repressió —com s’ha vist de manera innegable des de la tardor del 2017— i farcida dels dubtes lògics que sorgeixen quan es trepitgen terrenys ignots.\nEs tracta d’un camí gens fàcil que caldrà, per força, que es recorri sense fer «un pas en fals, ni mai cap passa enrere», apel·lant a les paraules de Francesc Macià. Perquè això passi, abans cal cimentar bé les bases que permetin avançar amb la determinació precisa, i per aquest motiu és necessària la concepció d’una guia.\nL’independentisme necessita un GPS que l’orienti i li faci saber les seves debilitats per afrontar el camí cap a la República. Una estratègia consensuada que alerti dels topants i faci conèixer les realitats del repte que es vol abordar.\nPer aquest motiu, els tres conversadors repassen les debilitats, les amenaces, les fortaleses i les oportunitats del moviment republicà català a partir d’una anàlisi realista de la situació de la política del país.\nPuigcercós, Huguet i Codina revisiten el passat per desmuntar mites i tombar mentides, incardinen reflexions sobre l’actual correlació de forces a Catalunya, els hiperlideratges als partits polítics, el diàleg amb Espanya i l’estratègia de lluita no-violenta, i apunten canvis a l’hora de presentar-se a Europa, un continent que recela dels nacionalismes i els moviments independentistes, tot i que comprèn el cas català, atesa la degradació de la democràcia espanyola.\nEls casos de corrupció, una monarquia desprestigiada, l’auge d’una ultradreta declaradament franquista o la repressió dels aparells judicial i policial sobre la societat catalana i la dissidència en general són debilitats que ensorren més enllà dels Pirineus allò que anomenen la «marca Espanya».\nPer valorar aquest context, el lector trobarà en aquestes pàgines diversos capítols que serveixen per sospesar la potència de l’adversari, que no es configura només en un govern estatal ni en un sistema de partits monàrquics i espanyolistes, sinó sobretot en una gran estructura de poder que arrela en la dictadura i que té a l’abast totes les palanques de control i repressió al servei d’un poderós conglomerat d’interessos econòmics. La llotja del Bernabéu i l’Ibex-35 són paradigmes d’aquesta troca de conveniències, privilegis i lucres per a uns quants que l’estat espanyol ni s’esforça a dissimular.\nPer confrontar-se a aquest panorama, es proposen línies d’acció per picar pedra, tant en l’àmbit institucional com en el terreny de l’acció social, que facin compatible la gestió del «mentrestant» —més necessària que mai arran de la crisi provocada per la pandèmia— amb l’impuls de noves formes de lluita cívica que empoderin les classes populars i els sectors emprenedors de la societat catalana.\nDesprés d’una època dominada per relats èpics i un excés d’eslògans que anunciaven una proximitat de la independència que va demostrar-se irreal, els ponents tracen l’objectiu de ser més, de continuar aplegant forces socials i polítiques. En definitiva, d’ampliar els perímetres de l’independentisme per assolir i construir una República Catalana que es fonamenti en un model diferent de l’espanyol i que sigui garant del progrés, el benestar i la justícia social.\nLa publicació d’aquesta aposta per augmentar la base i les claus per saber com cal fer-ho arriba poques setmanes després d’uns comicis en els quals l’independentisme ha superat per primer cop a la seva història el 50% dels vots emesos. La baixa participació provocada per la por al virus explica, en bona part, aquest èxit percentual que, si bé no es pot interpretar com un creixement del suport en termes absoluts, ha de servir d’oportunitat per obrir noves etapes, amb els errors del passat apresos.\nHa editat i prologat a Saldonar 'Picar pedra' (2021), de Joan Puigcercós, Josep Huguet i Francesc Codina


Discogràfiques domèstiques (*) | Coladepez\nDiscogràfiques domèstiques (*)\nFecha de publicación original: 14 diciembre, 1999\nFora de la vista, fora del pensament\nInternet és a punt de fer el salt des de les xarxes físiques que actualment la contenen cap a la presència palpable, tangible, en el món real. No només es tracta del fet que a les ciutats cada cop hi ha més tanques de publicitat sobre portals o d’adreces electròniques a la Xarxa. No. És una cosa molt més personal i de més transcendència, L’aparició d’una àmplia varietat de dispositius capaços de fragmentar el contingut d’Internet, de personalitzar-lo, de ficar-nos-el a la butxaca, apunta cap a l’aparició de múltiples tipologies de la Xarxa i cap a l’obertura de nous àmbits de relació entre internautes i entre aquests i masses de persones encara no connectades. L’any que ve veurem la plasmació d’aquesta nova configuració d’Internet, la capacitat de la qual per reinventar-se de maneta de la innovació i la creativitat dels usuaris sembla que no té límits.\nAquesta “sortida” d’Internet de la seva presó natural s’esdevé al mateix temps en dos punts d’un paisatge imaginari. D’una banda (que alguns situarien a dalt, però és amunt, avall, molt avall i arreu) hi ha els amos de les infrastructures, els senyors (possiblement feudals, com diu Javier Echevarría) de cables, satèl.lits, ordinadors, programes, telèfons mòbils, quaderns electrònics, reproductors d’arxius digitals i tota mena d’aparells amb capacitat per emmagatzemar i transmetre informació digital. En un mot: els amos del trastam connectable de totes les formes diverses que l’evolució tecnològica ha imaginat. De l’altra (que alguns situarien a sota, però que en realitat és escampada per l’espai intangible de les xarxes) hi ha els que no paren d’inventar usos propers i immediats de tot el que és digital.\nEn tots dos llocs –anava a dir extrems– hi ha una veritable explosió d’innovació, creació i inventiva. Però els separa una diferència substancial. Els senyors segueixen la lògica del món real, arrodonint amb les lleis de l’economia el seu poder sobre les coses. Els usuaris, sense ni tan sols plantejar-s’ho com a estratègia (aquesta és una de les propietats menys valorades però més importants d’Internet) s’entossudeixen a subvertir aquest ordre aplicant-hi una lògica virtual d’efectes implacables que exerceix el seu poder sobre els bits. Mentre els primers ofereixen mitjans cada cop més potents i versàtils per accedir a la informació des de qualsevol indret i en qualsevol circumstància –el telèfon mòbil i les agendes electròniques connectables potser en són la millor targeta de presentació actualment–, els segons descobreixen noves àrees per generar continguts que reorienten, una i altra vegada, el desenvolupament de la Xarxa. Dos camps en concret, el de la música i el de l’edició, són a punt de capgirar dos dels negocis més emblemàtics i culturalment més transcendents d’aquest segle. I en tots dos casos l’estirada per aconseguir aquest gir surt de l’àmbit domèstic.\nTots sabem que darrere de cada grup musical, de cada cantant o de cada obra, hi ha una discogràfica. Una empresa que, a mesura que aquest mercat s’ha anat eixamplant, ha necessitat més inversió i unes dimensions determinades per poder col.locar les seus productes a les orelles dels consumidors. Tots sabem també que escoltem, en gran mesura, el que elles volen, la música que els “experts” que tenen trien “en funció del mercat”. I si el mercat –tu, jo, el veí o la discoteca de la cantonada– vol escoltar una altra mena de música (si és capaç d’imaginar-se-la o de crear-la), poca cosa hi pot fer per procurar-se-la, tenint en compte els costos astronòmics d’aconseguir un llançament que tingui èxit.\nLa perversió d’aquest sistema s’ha fet palesa els darrers anys, subtilment, amb el descobriment progressiu de les “músiques del món” l’existència de les quals era ignorada pel mercat musical (excepte pels pobles que les produïen) i a les quals hem accedit mercès a la tasca (aquí és millor que no hi posem cap qualificatiu) de músics rics o de grans cases discogràfiques. L’exemple més proper i immediat el tenim en aquest grupet fenomenal de músics i cantants cubans, molts dels quals són nonagenaris, que de sobte, encara que actuen des dels 14 o 15 anys, “aconsegueixen l’èxit” de la mà d’un músic consagrat, Ry Cooder, recolzat per una discogràfica potent. Sense aquests dos elements el món no s’hauria assabentat de l’existència d’Ibrahim Ferrer o de Compay Segundo, i ja no diguem del Buena Vista Social Club.\nI estàvem així quan va i apareix l’MP3 (**), el sistema que converteix la música en arxius petits que es mouen per la Xarxa com si fossin escarabats: cap racó ni cap escletxa els són desconeguts. Al principi, les discogràfiques van veure ràpidament el perill de la piratria. I van tractar d’aturar el que era imparable. Ja ho havien aconseguit quan van aniquilar el DAT, el sistema d’enregistrament digital llançat per Sony, i diversos dels formats en CD gravable. Però aquelles eren batalles entre gegants, entre corporacions de calibre similar. Ara la lluita és desigual. No hi ha manera d’arribar a un acord polític, perquè no hi ha interlocutors. O, més ben dit, n’hi ha milions, la qual cosa evidentment dificulta arribar a un arranjament que satisfagui tothom. Malgrat que les grans discogràfiques avui s’enquadren en nou grups multimèdia poderosíssims l’ambició global dels quals els porta –això diuen els experts– a menjar-s’ho tot i a estendre els tentacles per tot arreu sense deixar res per als pobres vianants (vegeu l’editorial “La Gran Trituració”), ja han perdut la primera batalla davant els internautes, i en perdran moltes més.\nPer si fos poc, a les lleixes dels supermercats ja s’hi troben els reproductors d’aquesta mena d’arxius musicals. Aparellets de les dimensions d’un paquet de cigarretes que són capaços de carregar unes dues hores de música directament des de l’ordinador. Encara són cars (uns 200 dòlars). Abans del proper més de juny costaran la meitat. I de cara a Nadal del darrer any del segle els començaran a regalar quan comprem un parell de sabates o quan signem una hipoteca. I no oblidem la ubiqüitat del que és digital, que durà la música a qualsevol dispositiu connectable. De fet, ja hi ha telèfons mòbils preparats per carregar dues hores d’aquests arxius musicals, i la bateria aguanta 11 hores de música.\nÉs aquí on ens trobem avui dia. Ara prenguem aire. Els arxius MP3 que circulen per la xarxa són de música ja gravada, publicada i públicament reconeguda. Quina distància ens separa del fet que el grup del barri, el cantant frustrat a qui mai cap discogràfica no va donar una oportunitat, els nanos que toquen a totes les festes, etc., comencin a distribuir la seva música en format MP3 per la Xarxa? No els cal rampa de llançament, ni més promoció que la que ofereix el “boca a orella en xarxa” (el correu electrònic), ni la lluita degradant per aconseguir tres minuts d’emissió en una ràdio. A més, la inversió tècnica per a l’enregistrament és mínima i l’aparador, de cop i volta, global. Ja tenim els ordits d’un nou negoci i només estan esperant els nous empresaris, els nous subministradors de continguts (els músics) i un públic que, fins que no escolti, no sabrà ben bé què vol. Tot és al seu lloc esperant fer-los la vida cada cop més excitant a les discogràfiques que, els darrers anys, s’han gastat milers de milions de dòlars per quedar-se catàlegs musicals enormes per conquerir aquesta parcel.la crucial del món del lleure. Mai no van pensar que la competència sortiria de les “discogràfiques domèstiques”.\nEn el món de l’edició pot passar una cosa semblant. La clau de l’èxit d’Amazon va ser que va aconseguir batre gegants com Barnes&Noble a través de la Xarxa en el seu mateix terreny: la distribució de llibres ja impresos. Però nosaltres, els consumidors, continuem sotmesos al criteri de les editorials, grans i petites. En poques paraules, a la inversió i les dimensions mínimes del negoci per poder col.locar –promocionar– un llibre en el mercat. Els nostres llibres, en canvi, els escrits pels mateixos internautes, encara no han aparegut a Internet. Són una raresa, sobre tot per la dificultat per treure’ls fora de la Xarxa. Els senyors de les impressores encara no s’han plantejat seriosament aquest mercat, per més que parlin de llibre sota demanda i coses per l’estil. I, és clar, imprimir més d’un centenar de planes no és a l’abast de qualsevol. Fa falta una cosa equivalent al lector d’MP3, una eina en la qual puguem descarregar el llibre, consumir-lo com si l’haguéssim imprès en paper i tornar a carregar-lo tants cops com vulguem. L’aparell més ben situat, per ara, és el Rocket-ebook (***). Però sens dubte n’apareixeran d’altres que, com en el cas dels arxius musicals, començaran a traficar amb arxius de llibres coneguts fins que es produeixi el salt cap a les “editorials domèstiques”.\nEn tots dos casos, el de la música i el dels llibres, que fan tota la pinta de ser la punta de llança d’una tendència torrencial a la qual s’abocaran noves maneres de distribuir informació, educació, debats públics, guies ciutadanes, vidoejocs, etc., la combinació explosiva comença per la Xarxa i surt al món exterior adherida a la persona a través d’aquests passos:\n• Arxius –musicals, de text o multimèdia– compartits de manera senzilla per la xarxa.\n• Descàrrega ràpida en un aparell de funcionament tan senzill com un “walkman”.\n• Recàrrega de l’aparell tants cops com es vulgui.\n• Biblioteques, discoteques o totteques plenes d’obres protegides, llicenciades o pròpies.\nMilers de músics i escriptors anònims són d’enhorabona (els demés, no ho sé pas). Aquella obra que era al calaix i que més d’una vegada vares tenir la temptació de llençar-la al foc etern vista la incomprensió de l’editor de torn comença a posar-la en un ordinador. Així com per jugar a escacs hom sempre roba un rival per batre’l, encara que sigui un nadó, també trobaràs algú a qui li agradarà la teva música o la teva novel.la. I ningú no et podrà treure el plaer d’exposar la teva obra al veredicte del públic, una cosa que sempre et van negar, si no és que et ficaves en una cursa d’obstacles desenfrenada per “arribar al capdamunt”. Ara, ni cim, ni planes, simplement la Xarxa. Potser fins i tot guanyes diners amb la teva obra. I si no, pots esdevenir una casa discogràfica o editora domèstica i descobrir nous valors per les obres dels quals estarem disposats a pagar un cànon de consum. Això no tan sols és una predicció: ja està passant.\n(*) Aquest és un text ampliat de la presentació que vaig fer el 13/12/99 a la trobada organitzada per Alfons Cornella a ESADE amb el títol “Què passarà amb Internet l’any… 2000″. Missatge 473 d'”Extra-net”.\n(**) Enllaços a MP3:\nTot el que té a veure amb MP3\nVenda de música pròpia.\nUna altra botiga de música MP3\nDiamond multimedia ha creat el lector Rio\nLector d’MP3 i CD\nEl reproductor Yepp de Samsung\nEl Lyra de Thomson\nUns encants de música MP3 en castellà\n(***) Els enllaços sobre l’e-book es he d’agrair a José Antonio Millán, que manté unes planes força interessants sobre aquest aparell:\nPer començar, la plana de JAM sobre l’e-book.\nDebat sobre pirateria amb una intervenció d’Héctor Piccoli, editor digital.\nImpressió segons demanda.\nNovetats bibliogràfiques: “La propiedad intelectual en la era del acceso universal” i “El futuro de la narrativa en el ciberespacio”


PORTADA – Assemblea Oberta de Sabadell | PORTADA – Assemblea Oberta de Sabadell – Unitat pel Canvi a Sabadell\nAssemblea Oberta de Sabadell\nDavant de la profunda crisi política, social i econòmica que viu la ciutat de Sabadell i de l’actual fragmentació de l’esquerra local, un grup de persones provinents de diferents organitzacions i col·lectius, i que compartim els valors de la justícia social, el feminisme, l’ecologisme i la radicalitat democràtica, volem contribuir a superar aquesta situació tan extraordinària.\nLa creació d’un espai polític de confluència a Sabadell que aglutini als moviments socials, als partits i als moviments polítics d’esquerres i a la ciutadania, que comparteixin:\n1. La urgència de donar una resposta a la situació de crisi excepcional que viu la ciutat després de 15 anys de bustisme, des de la unitat de l’esquerra.\n2. La voluntat de construir un nou espai polític, obert i plural, i que vulgui superar la manera tradicional de fer política, retornant la sobirania a la ciutadania.\nAmb tres objectius prioritaris:\n– Crear un nou espai d’acció política i social format pels moviments polítics i socials i les persones que vulguin buscar solucions, des de la participació ciutadana, als problemes col•lectius.\n– Elaborar un programa de govern rupturista amb la situació actual, que permeti donar respostes als problemes de la ciutadania i que suposi un autèntic procés constituent municipal.\n– Presentar una candidatura per guanyar les properes eleccions municipals del maig del 2015 formada per persones honestes, preparades i amb voluntat de servei a la ciutadania.\nPer començar a fer-ho, us convoquem:\nA participar de l’assemblea oberta que celebrarem el proper dissabte 24 de gener de 2015 a les 9.45h a Cal Balsach. Està convidada tota la ciutadania que comparteixi els principis i l’esperit del nostre manifest.\nLes persones que coincidim a les lluites socials al carrer també cal que ho fem a les institucions pe recuperar la sobirania popular.\nTenim quatre mesos i com deia el poeta: “tot està per fer i tot és possible”.


Els alcaldes del Lluçanès demanen "celeritat" per fer oficial la nova comarca - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls alcaldes del Lluçanès demanen "celeritat" per fer oficial la nova comarca\nEl 26 de juliol es compleix un any de la consulta on amb un 55% de participació el 'sí' va rebre el suport del 70%\nacn | prats de lluçanès 23.07.2016 | 11:10\nDimarts es compleix un any d'ençà que els ciutadans del Lluçanès van acudir a les urnes per pronunciar-se sobre el futur del territori com a nova comarca, la que hauria de ser la 43a de Catalunya. Amb una participació del 55,15%, el 'sí' es va imposar amb un 70,7% dels vots davant el 26,4% del 'no'. La Generalitat va veure un resultat "difícil" de gestionar, ja que, tot i la victòria del 'sí' en el còmput global, a cinc dels tretze municipis el 'no' en va sortir guanyador. Les eleccions catalanes, les dificultats per poder constituir un nou Parlament i les eleccions municipals han anat endarrerint el procés de creació de la nova comarca. En aquests moments, la ponència que ha de redactar la llei ja està escollida i ha començat a treballar. En declaracions a l'ACN, l'alcalde de Prats de Lluçanès i president del Consorci del Lluçanès, Isaac Peraire, ha demanat "celeritat" en la redacció de la llei que ha de fer oficial la comarca.\nPeraire ha explicat que l'objectiu és que neixi una comarca "forta" on tots els municipis s'hi puguin sentir còmodes. A diferència de la comarca del Moianès, que es va crear pel procediment de lectura única, la comarca del Lluçanès s'ha de crear a partir d'una ponència que està participada per tots els partits polítics del Parlament. "És més llarg, més lent, però a la vegada hi ha més debat i més participació i es pot redactar la llei tenint en compte tots els ets i uts, escoltant opinions, alternatives i fórmules", ha explicat.\nEl batlle de Prats de Lluçanès creu que el debat sobre la unitat o no dels tretze municipis que han de conformar la comarca està superat. "Des de l'inici tots tretze estem a dalt del tren, tots tretze hem anat seguint els reptes que ens vam plantejat al principi del Consorci i així espero que sigui fins al final", ha destacat. Tot i això, ha admès que hi ha "ritmes diferents". "Com en tots els projectes de la vida n'hi ha que s'agafen els projectes amb més passió que d'altres, però en aquest cas hi som tots, sigui en e grau que sigui", ha insistit. De fet, Peraire opina que tots tretze es necessiten els uns als altres: "Tant necessita l'eina del Consell Comarcal Prats de Lluçanès, que és el municipi més gran, com Sobremunt, que és el poble més petit".\nEls batlles reclamen "celeritat" en la redacció de la llei. "Volem que avanci", ha reclamat Peraire. Pel president del Consorci del Lluçanès, la manca de reconeixement de la oficialitat de la comarca fa que "no puguem donar sortida a molts projectes que estem tirant endavant i, en molts casos, ens veiem limitats".\nPeraire ha defensat la singularitat de la comarca del Lluçanès. "Catalunya és un país asimètric, i volem que el nou Consell Comarcal s'adapti al nostre territori. No és el mateix una comarca com la nostra, que una comarca com l'Alt Empordà, i l'administració ha de ser capaç d'adaptar-s'hi", ha reclamat.\nIsaac Peraire ha explicat que durant aquest any des de la celebració de la consulta, des de la comarca s'ha treballat en tres sentits. El primer i més important ha estat en perseguir el reconeixement de la comarca, una qüestió que, tot i que ja s'està treballant des del Parlament per redactar la llei, encara no s'ha aconseguit. A través del Consorci del Lluçanès, també s'ha treballat per donar un reimpuls a diferents projectes en matèria de promoció turística, econòmica, d'ocupació o en qüestions de cultura i joventut. Entre aquests, destaca la instauració d'unes bases comunes per a processos de selecció per a tots els Ajuntaments del Lluçanès o el projecte 'Boscos de pastura', que posa en contacte propietaris forestals i ramaders per tal d'impulsar la silvopastura i així aconseguir una millor gestió del bosc. També destaca el naixement de l'anomenat 'Centre de Serveis', una iniciativa que, des de diferents àrees dels Ajuntaments, proposa un treball mancomunat per acabar compartint el màxim de serveis tècnics i logístics.\nPer últim, també s'ha aconseguit donar sortida a la situació jurídica i legal del Consorci, que com a conseqüència de l'aplicació de la Llei de Racionalització i Sostenibilitat de l'Administració Local (RSAL) no podia continuar com a organisme autònom. Així, i fins que es creï la nova comarca, el Consorci del Lluçanès s'adscriu a l'Ajuntament de Prats. Aquesta no ha estat mai l'opció preferida pel consistori pradenc, però "era la millor sortida per començar a caminar com a comarca", segons opina Peraire.


Avaluació de la convocatòria 2018 del PERIS. Informe de la Central de Resultats de Recerca. Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS)\nAvaluació de la convocatòria ...\nAvaluació de la convocatòria 2018 del PERIS. Informe de la Central de Resultats de Recerca\nPer segon any, es presenta la Central de Resultats de Recerca de l'àmbit de les convocatòries de recerca del Pla Estratègic de Recerca i Innovació en Salut 2016-2020 (PERIS). L'objectiu general de la Central de Resultats de Recerca–Convocatòries PERIS és presentar, anualment, els resultats de l'avaluació ex-ante, l'avaluació de tancament i l'avaluació d'impacte de les subvencions que atorga el Departament de Salut en convocatòries anuals en règim de concurrència competitiva.\nAquest informe fa un retiment de comptes sobre com s'ha dibuixat el mosaic d'oportunitats que s'han generat i que es tradueix en fites com:\nMés de 8 milions d’euros entre el teixit investigador català.\nEl finançament de 20 projectes de salut mental.\nGeneració de 30 llocs de treball per a científics i tecnòlegs.\n28 professionals d'infermeria i/o fisioteràpia i 31 facultatius especialistes han pogut alliberar hores de la seva càrrega assistencial per fer recerca.\nEs recullen, també, els primers resultats de tancament de la primera convocatòria PERIS, la del 2017. S’hi presenta una galeria de 15 casos la recerca dels quals ha provocat una millora en la pràctica assistencial de la seva entitat o més enllà, posant de manifest la missió del PERIS de fer indestriable la recerca de la millor pràctica assistencial.\nConvocatòries PERIS. Any 2018 [4,16 MB]\nSistema d’Avaluació de la Recerca i la Innovació en Salut. Central de Resultats de Recerca; 2018.


PUV Mètode, 94. Sapiens\nMètode, 94. Sapiens\nEn la senda de l'ésser humà\nAny ed.: 2017\nFormat: 21 x 28 cm.\nAquest número, coordinat per Jordi Agustí, analitza una sèrie d'incògnites encara pendents sobre la nostra evolució des dels primers homínids fins a l'origen de la nostra pròpia espècie. Inclou articles d'Emili Laguna, Josep Bernabeu-Mestre, Carmen Agustí i Hugo Salais, així com una entrevista a Leo Lorenz. S'estrena la nova secció «Calaix de Ciència» amb un article de la matemàtica Clara Grima.\nAquest número fa una revisió a un considerable nombre d'incògnites encara pendents sobre la nostra evolució des dels primers homínids fins a l'origen de la nostra pròpia espècie. Coordinat per Jordi Agustí, professor de recerca INCRE en l'Institut de Paleoecologia Humana i Evolució Social, ha reunit les signatures de Ian Tattersall, Carles Lalueza-Fox, David Lordkipanidze, Eudald Carbonell, José María Bermúdez de Castro i Robert Sala. Inclou també un article d'Emili Laguna sobre incendis forestals i gestió del foc i un altre de Josep Bernabeu-Mestre sobre l’etnobotànica i la gastronomia. Carmen Agustín i Hugo Salais tracten de neurobiología, maternitat i paternitat, i s'entrevista Leo Lorenz, president del Centre Europeu d'Electrònica de Potència. S'estrena la secció «Calaix de Ciència», per on desfilaran reconeguts divulgadors científics de camps diferents inaugurant-la la matemàtica Clara Grima.\nEls llibres a la Plaça Periódico digital eldiario.es 27/10/2017\nMètode, 96. Narrar la salud\nMètode 96. Narrar la salut\nFidelitats a contra-corrent\nRecepción, imagen y memoria del arte del pasado\nClima y tiempo en Ontinyent\nResponsabilidad social corporativa: aplicación al sector de panadería y bollería industrial en España\nLa responsabilidad social corporativa y el índice FTSE4Good IBEX. Un estudio sobre el impacto en el valor de la empresa\nClima i oratge a Ontinyent\nSacred Femininity and the politics of affect in African American women's fiction


Ajudes a pimes, autònoms i famílies per afrontar el postcovid-19 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n30.06.2020 | 16:17\nDes de l'inici de la comercialització de les línies ICO Covid-19 i fins a mitjans de maig, CaixaBank ha gestionat 12.000 milions d'euros en préstecs avalats per l'estat. L'entitat també ha posat en marxa un pla de suport al petit comerç que inclou finançament específic, la boni- ficació de comissions per TPV i el llançament d'una nova solució tecnològica d'e-commerce per ajudar a impulsar la venda en línia.\najudar col·lectius vulnerables, –persones que s'hagin quedat sense feina, es vegin afectades per expedients de regulació d'ocupació o autònoms que hagin cessat o disminuït la seva activitat–, CaixaBank ha condonat els lloguers de les vivendes de la seva propietat durant l'estat d'alarma. 4.300 famílies ja s'han beneficiat d'aquesta mesura. CaixaBank també ha donat resposta a les famílies més afectades per la crisi sanitària ampliant la du- rada de les moratòries legals en el pagament d'hipoteques, préstecs i crèdits personals, i estenent-les més enllà dels col·lectius vulnerables inclosos al Reial Decret Llei.\nIgualment, tots els clients de CaixaBank amb dret a prestació per desocupació i que l'haguessin cobrat el mes de març, han pogut disposar d'aquests fons en els seus comptes set dies abans de l'habitual els mesos d'abril, maig i juny. Un total de 3,2 milions de clients han pogut disposar de la seva prestació de desocupació o pensió de manera anticipada.\nDe la mateixa manera, Caixa- Bank ha avançat el mes de maig el pagament de 157 milions d'euros en prestacions per desocupació per a 212.000 persones afectades per ERTO, cosa que la converteix en una de les primeres entitats a posar en pràctica el conveni amb el Ministeri de Treball i el Servei Públic d'Ocupació (SEPE) per avançar el subsidi als clients en situació de suspensió temporal d'ocupació.\nAmb els col·lectius vulnerables CaixaBank ha activat el vo- luntariat en línia a través de l'Associació de Voluntaris de l'entitat, que canalitza el volun- tariat corporatiu de CaixaBank i de la Fundació "la Caixa". D'aquesta manera, més de 500 voluntaris estan organitzant, de la mà d'entitats socials repartides per tot Espanya, iniciatives digitals dirigides a diversos col·lectius. El primer projecte desenvolupat amb èxit ha sigut "Cartes contra la soledat", destinada a compartir correspon- dència amb les persones grans que durant el confinament es van quedar aïllades i sense companyia.\nLa Fundació "la Caixa" i CaixaBank han impulsat la campanya solidària "Cap llar sense aliments" per respon- dre a l'emergència social derivada de l'actual crisi sanitària i social. Es calcula que el nombre de trucades i peticions in- dividuals d'ajuda alimentària a les entitats benèfiques i als Bancs d'Aliments s'han multiplicat per quatre des que va entrar en vigor l'estat d'alarma. Fins al moment, la xifra supera els 2,5 milions d'euros recaptats, que han distribuït entre els 54 Bancs d'Aliments associats a la Federació Espanyola de Bancs d'Aliments (FESBAL).\nAmb les diferents mesures adoptades, la Fundació "la Caixa" i CaixaBank han realitzat ajudes per valor d'un milió d'euros a 136 menjadors socials repartits per tot Espanya des de l'inici del 2020, amb especial suport als que s'han mantingut oberts durant la situació de confinament per fer front a l'increment d'usuaris que està provocant la Covid-19.\nA l'inici de la crisi sanitària, CaixaBank va decidir reforçar el suport als menjadors socials amb els quals col·labora a través del pressupost descentralitzat de la Fundació "la Caixa".


Coses Meves...: Endreçant calaixos, endreçant records\nAnònim 1 de novembre de 2011 a les 17:04\nAngels, acabo de trobar aquest post teu, i després de llegir-lo vull dir-te que m'ha arribat a l'ànima, potser, de moment, és un dels meus preferits. A través de les teves paraules, del teu anàlisi minuciós m'has fet recordar coses, moments Vaig massa ràpid. Amb els anys els records, es fan presents molt sovint i a mi, em donen vida . Teresa\nàngels 16 de març de 2012 a les 14:16\nA mi també em va agradar ser capaç d'escriure el que vaig sentir aquell matí.\nJaume Ferrer 11 de març de 2012 a les 23:52\nTens un gran talent. Una abraçada\nàngels 16 de març de 2012 a les 14:19\nGràcies pel teu curt i gran comentari. Diuen que l'efectivitat de la paraula escrita és, en un 60%, en mans de la sensibilitat del receptor.\nTrobar-te a tu a l'altre banda , m'ho posa tot molt fàcil.


Dúplex en venda amb 112m2 de terrasses al Born, un autèntic oasi urbà\n131 m2 m23 Habitacions2 Banys\nSensacional àtic amb terrassa en venda al Born. T’imagines descobrir-lo a través d’un àtic amb terrassa? Si existeix un oasi en mig de la ciutat, ha de ser el més semblant a aquest habitatge.\nAquest magnífic àtic dúplex compta amb una superfície de 131m2 habitables que pràcticament es dupliquen gràcies a les 3 terrasses que l’envolten i que sumen 115m2 més.\nEn accedir a la planta principal, trobem un gran saló. Espai ampli des d’on es pot accedir a la major de les terrasses: un solàrium de quasi 60m2.\nLes terrasses, orientades a est, oest i sud, aprofiten al màxim la llum del sol. Des de totes elles es pot gaudir de l’excel·lent clima de Barcelona, preparant un àpat, gaudint d’una zona de jocs o fins i tot, cultivant el petit hort urbà de la propietat.\nA pocs metres, trobem una cuina oberta i un menjador pràctic. La cuina, espaiosa i de caràcter independent, acull una zona office. El menjador, situat de manera contigua, està cobert per sostres envidriats que permeten menjar amb llum natural i sopar sota un cel d’estrelles.\nLa planta superior conforma la zona de nit. Un ampli espai distribuït en 3 habitacions dobles i 2 banys complets. Un d’ells en suite.\nEquipat amb terres de parquet i sistemes de calefacció, a aquest esplèndid àtic amb terrassa en dues plantes no li falta de res.\nBen comunicat, tranquil i obert a Barcelona des de pràcticament totes les seves cambres.\nQuè més es pot demanar a la ciutat? Simplement gaudir-la des d’un lloc així!\nEl barri de Sant Pere té racons realment desconeguts per a molts barcelonesos i avui tindrem l’ocasió de conèixer una propietat amb vistes envoltada per tots ells.\nSuperfície:131 m2 2 Habitacions dobles 1 Habitació individual 2 Banys Descarregui la fitxa tècnica\nMissatge Visitar la propietat En enviar aquest formulari acceptes els termes del servei. REF 04042


Sant Jordi, l’alter ego de Perseu - Batecs Clàssics\nLa tradició catalana situa el mite de Sant Jordi a Montblanc. Un dia aquest poble del sud-est de Catalunya va rebre la visita d’un drac immens i terrible. Per tal d’apaivagar-lo, els seus habitants varen decidir lliurar-li periòdicament una persona triada a l’atzar. Aquella macabra rifa volgué que un dia la víctima fos la mateixa filla del rei, una bella princesa.\nLa jove acceptà amb resignació el seu fatídic destí, però en el camí se li va aparèixer un cavaller fort i valent, muntat dalt d’un imponent cavall blanc, amb una llança a la mà. Després d’un dur combat amb el monstre, aquell nouvingut va aconseguir clavar-li la llança al coll, cosa que deixà el drac mig mort. A continuació, l’arrossegà fins a la plaça de la vila per acabar-lo de rematar. De la sang de l’animal en sortí un roser amb una rosa vermella, que el cavaller tallà per oferir-la a la princesa.\nPer agrair-li una gesta tan admirable, el rei va voler casar la seva filla amb aquell salvador enviat per la Providència. L’home, però, ho rebutjà dient que ell no era digne de tal honor. Aleshores s’acomiadà de tothom i desaparegué tan misteriosament com havia aparegut.\nTanmateix, aquest relat català és l’enèsima versió d’un mateix mite: l’heroi que salva una princesa d’un monstre, representant el triomf del Bé sobre el Mal. El seu rastre es pot resseguir en moltes cultures de l’antiguitat. A Mesopotàmia tenim Marduk i el monstre Tiamat; a Egipte, el déu Horus contra Seth; i a Grècia hi ha l’epopeia de Perseu.\nCassiopea s’havia vanagloriat davant les nimfes nereides de ser més bella que elles. Les nimfes ho feren saber al seu protector, el déu del mar, el qual, irritat, envià un monstre marí que assolà Etiòpia. Es deia Ceto (κῆτος, “monstre aquàtic”), d’on avui tenim els cetacis, espècie dels mamífers que inclou des de balenes fins a dofins.\nLa primera referència coneguda de Sant Jordi data del segle IV. El personatge es confon amb un Jordi de Capadòcia, un militar romà convertit al cristianisme i mort el 303 sota l’imperi de Dioclecià per no voler abjurar de la seva fe. Al final aquest màrtir oriental de nom marcadament agrícola – Γεώργιος significa “pagès”- esdevindria un dels sants laics europeus més venerats. La seva figura es va difondre sobretot a partir de la Llegenda àuria (1246) del frare dominic Jacob de Voragine. Aquest llibre situa el cavaller a Silene (Líbia), enfrontant-se amb un drac que habita en un estany i que vol devorar la filla del rei.\nAquí teniu el rescat d’Andròmeda de la pel·lícula “Fúria de Titans” (1981):\nPer a més informació, també podeu escoltar l’àudio del programa “En guàrdia” d’Enric Calpena, de Catalunya Ràdio, dedicat a Sant Jordi.\nAquí teniu un article d’Albert Om que parla sobre la lectura el dia de Sant Jordi. Aquest altre article també és interessant. Igual de recomanable és aquest article de la revista Mètode.\nAquí teniu un article que parla sobre l’origen dels dracs.\nAquí teniu dos articles sobre la història del simbolisme de la rosa. Un es titula “Rosa, rosae, rosam”. I l’altre “Una rosa és una rosa és una rosa”.\nAmb motiu del dia de Sant Jordi, aquí teniu aquest altre article “Estimar té un preu“\n– Meduses que petrifiquen\nAndròmeda andròmina antoni janer atzar Capadòcia Cassiopea Catalunya cavaller Cefeu Cervantes cristianisme destí Dioclecià drac Egipte Etiòpia Fira de la rosa Fira del llibre Horus Jacob de Voragine Japó Joan Coromines Líbia Llegenda àuria Mancomunitat Marduk màrtir Medusa Mesopotàmia monstre Montblanc nació catalana Pegàs Perseu princesa providència rosa roser Sant Valentí Seth Shakespeare Unesco\nabril 22, 2015 6:25 am\nA mi, quan celebràvem la Diada a l’escola, sempre m’havien dit que de la sang del drac que caigué al terra, va créixer una rosa que el cavaller va oferir a la princesa! 😛


Gràcies per tot el treball contra la Covid-19, llauradors - Ajuntament de Sellent\nGràcies per tot el treball contra la Covid-19, llauradors\nCom Alcaldessa-Presidenta i en representació de la Corporació Municipal i de tot el Poble de Sellent, vull traslladar el nostre sentit agraïment per la col·laboració que estan realitzant en les tasques de desinfecció y prevenció front al COVID-19 a estes empreses i llauradors, que des del minut u, es van oferir desinteressadament per a dur-les a terme:\nCOOPERATIVA AGRICOLA NTRA SRA DE L’ORETO COOP.V.\nMANOLO SANCHO MARTI\nSALVA LLORENS SANCHO\nEns ha tocat passar una crisi molt dura, una crisi sanitària que ha costat la vida a moltíssimes persones i on molts sectors com els sanitaris han donat la vida per a salvar altres vides. On encara, a dia de hui, estan lluitant per a poder combatre aquest enemic invisible, que pareix que ha vingut per a quedar-se entre nosaltres.\nPerò vosaltres, aquest sector tan immerescudament oblidat i tan important per a tots i totes, no heu dubtat ni un segon en traure els vostres tractors de manera voluntària per a polvoritzar els carrers de la nostra població per a protegir-nos i combatre a aquest enemic tan dur.\nEns reiterem en l’agraïment per acte de generositat i vos situem com uns grans herois en aquesta pandèmia que desgraciadament estem patint totes i tots.\nMOLTÍSSIMES GRÀCIES, LLAURADORS!!\nRaquel Sancho Reig, Alcaldessa de Sellent


Baixa gastronomia: Foie\nCrema de ceps amb oli de tòfona negra i xips de tubercles\nVaig més retardada que el conill de l'Alícia -que no és el nom d'una peli marrana sinó una referència a Lewis Carroll- però avui no vull parlar de lepòrids. Avui el que toca és parlar d'anàtids, és a dir, d'ànecs i oques, i concretament del seu fetge.\nCaneló d'ànec amb foie i prunes a l'aroma de Chartreuse\nFa uns dies la gent de la Brasserie du Gothique ens va convidar amablement a un grup de blocaires a tastar el menú de les seves jornades del foie (teniu de temps fins diumenge; el menú val 39€, i pel que s'hi ofereix, és un preu més que raonable). I que sí, que ja em direu que a qui intento enganyar, perquè un menú de foie és un menú de foie, el que vaig trobar més interessant de la trobada, a banda de tastar els plats, va ser les explicacions que ens van donar sobre les elaboracions amb fetge d'ànec i oca. Sí, d'ànec i oca, una qüestió que no acabava de tenir clara (cada animal té un resultat diferent, i tot i que en principi la balança sembla estar equilibrada, el xef Fernando Feijóo ens va confessar que posats a triar, ànec).\nFoie micuit amb poma i figues i reducció de Pedro Ximenez\nEl Fernando ens va explicar també com distingir entre qualitats i denominacions, per acabar amb els típics malentesos entre foie, mousse de foie, mi-cuit i altres. Ens va explicar les dues preparacions bàsiques: en terrina (el mi-cuit), confitat a foc molt baix, i poelé, és a dir, passat per la paella a foc viu i poca estona. Per cert, que si un foie és de qualitat i té una mida raonable, no es trencarà al fer-li això.\nGelat de foie amb torrada de pa de fruites\nNomés he penjat les fotos d'alguns dels plats que ens van servir, els que personalment em van agradar més (tot i que la resta també era excel·lent). La crema de ceps era l'entrant, per unanimitat, gust de tardor concentrat. El caneló era contundent, com han de ser els canelons (i les croquetes. Prou de la fal·làcia que han de ser "melosos" i fets de beixamel pura. Quina tonteria és aquesta?). Combo potent de gustos el de la poma àcida amb el micuit -amb la meravellosa combinació d'un vi hongarès de Tokaji. I deliciós també el gelat, cremós i suau, una combinació naturalíssima, com si el foie fos un ingredient tan habitual en reposteria com la xocolata. Va ser una gran tarda, en la que els responsables de l'hotel no ens van escatimar cap mena d'informació -el debat sobre l'alimentació de les oques també va sortir, així com el de les trampes que fan alguns comerciants poc escrupolosos- i en la que ens van permetre el luxe de gaudir d'un ingredient que, precisament, se n'ha convertit en sinònim.\nPublicat per Mar Calpena a 22:51\nEtiquetes de comentaris: Pessebres, Restaurants i bars\nNomés puc dir, quina enveja!!!\n19 d’octubre, 2011\nUf... quina mengera que em fa aquest plat!\n27 d’octubre, 2011\nEl racó del llepafils ha dit...\nEl foie és un gran plat que siga quin siga el seu format, segueix sent deliciós. Heu tastat el polo crocant de Foie Grass?\nUs seguim! ;)


Publicat per Guillem Arias a 18:31\nMolt ben fet.Ja està bé que uns desgraciats facin malbé la feina altruista de gent com tú i que gracies a ella podem fer vies amb una certa seguretat.\nQue fort! Es deurien de quedar flipan els Mossos! jijji "...parabolt?"...gorros?\nA banda de lo gracios del tema, dir que es lamentable que hi hagi tan burru que desequipi/robi material a la montanya.\nNo se si ho ha fet per miserable (i treure parabolts de-gratis), o per integrista (no estar d´acord en que hi hagui vies per tot-hom). En tot cas, les meues condolencies. Desde aquí faig un crit per condenar aquestes situacions (ja es va matar un forestal no fa gaire per aixo mateix), i també estaria be fer una colecta per puguis refer la teva via. Aixi, encara que siguin 2 centims per escalador catalá, será com si ens hagues robat a tots plegats.\nDisculpeu el meu catala tant mal escrit.\nEspero que la noticia arribi a tota la comunitat Montserratil per estar-hi tots ven informats.\nGuillem, jo personalment (i mes gent) t´estic molt agrait per la teva feina/fanatisme. No et desanimi la situacio.\nA banda de lo gracios del tema, dir que es lamentable que hi hagi tan imbecil que desequipi/robi material a la montanya.\nNo se si ho ha fet per miserable (i treure parabolts de-gratis), o per imbecil (no estar d´acord en que hi hagui vies per tot-hom). En tot cas, les meues condolencies. Desde aquí faig un crit per condenar aquestes situacions (ja es va matar un forestal no fa gaire per aixo mateix), i també estaria be fer una colecta per puguis refer la teva via. Aixi, encara que siguin 2 centims per escalador catalá, será com si el desgraciat de torn ens hagues robat a tots plegats. Disculpeu el meu catala tant mal escrit.\nEspero que la noticia arribi a tota la comunitat Montserratil per estar ven informats.\nEm sembla molt correcte Guillem.\nPrimer denunciar i després, entre tots, vigilar. No trigaran a ser enxampats. Potser es creuen amos de la muntanya o reguladors dels sistemes de seguretat en les vies que no han equipat. Hi ha muntanya per tot hom.\nEn primer lloc gracies als que em compreneu.\nEn segon lloc, ningú te la veritat absoluta.\nEn tercer lloc la veritat de cada un de nosaltres es demostra positivament en la construcció.\nEn quart lloc tot aquell que vasa la seva veritat en la destrucció, queda inhabilitat socialment.\nJo lo únic que vull es gaudir de la vida, per que son quatre dies i Jo, ja he viscut 3,5 dies.\nPetons a totes i abraçades a tots / totes.\n...vull comentar també que avui he estat a la via Guzman Silva del Gorro Frigi i he vist que han tallat els parabolts. No se si es acte vandalic o dessitg dels aperturistes. Ho he postejat també al blog d´en Joan B. (sisbemessanapren), que un dels aperturistes va escriure un comentari, a vore si pot aclarar la situaciò.\nXavi Socías ha dit...\nHola Guillem ,jo vaig anar a repetir la via el 28 de Desembre i vaig flipar de no trobar ni un parabolt a la primera tirada ,fins i que tot vam pensar que potser hi eren i nosaltres no els haviem vist.\nVinga Mestre anims i a seguir obrint.\nHola Gulliem,nosaltres vam repetir la via el 28 de desembre i vam flipar de no trobar ni una xapa a la primera tirada,vam pensar que potser hi eren i nosaltres no les haviem vist (evident,les havien fotut).\nVinga Mestre anims i a seguir obrint\nHola Guillem ,nosaltres vam repetir la via el 28 de Desembre i vam flipar al no trobar ni una xapa a la primera tirada ,vam arribar a pensar que potser erem nosaltres que no les haviem sapigut veure.\nVinga senyor anims i a seguir obrint.\nNosaltres vem repetir la via el 28 de desembre,si es cert que vam flipar de no trobar cap xapa a les tirades fins a la dreta del sostret,la resta de la via conservava tots els parabolts .\nEt volia preguntar si la via realment es teva. La vam fer i vaig trovar alguna peça molt antiga en la fisura. A més vaig trovar una reunió amb un mosqueto de ferro tocant a la canal. Trobava que sobraben bastants seguros però el recorregut es molt xulo.\nSiusplau reequipeu aviat,que necesitem xapes!!!!!!\nNo tenia clar si escriure un comentari o no però al final vull expresar la meva PREOCUPACIÓ per com es fan les coses.\nPrimer voldria expresar la necessitat de que les vies d'escalada necessiten un cert espai entre elles, necessiten respirar.\nDesprés si aquest afany de col.locar parabolts el farieu si NO tinguessiu taladro, fins i tot m'agradaria saber si el material que posseu és Inox.\nContinuo pensant que l'escalada és i ha de ser una activitat de risc, qui no ho entengui així que NO la practiqui (això és com voler treure la velocitat de la Formula1).\nI per acabar. L'actitud dels talibans és totalment rebutjable, però arribar al punt de posar denúncia policial també. L'escalada és una activitat d'ÈTIQUES que hem de saber transmetre a les generacions futures (Guillem, amb els anys que portes escalant ho hauries de saber), si actualment tenim tants problemes és per què NO hem sabut transmetre-les. Així, potser, hem fracasat com escaladors.\nRumieu una estona.\nJordi el teu escrit es explosiu, Jo particularment no soc tant explosiu.\nPenso que tots tenim els nostres motius per fer les coses en aquet curt interval de temps que es “La Vida” , per mi la escalada es simplement un altre cosa a fer.\nNo comparteixo els fets de aquesta gent que anomenes, però me agradaria entendre’ls, que no compartí, la seva motivació.\nLa qüestió es que no he trobat ningú que me la vulgui explica sense crits, ni insults. Si algú se atreveix a fer un raonament sincer i educat, me agradaria sentir-lo.\nNingú tenim la “Veritat” però entre tots podem intentar trobar un espai de convivència el curt temps que passem en aquesta vida..\nQuant em van desequipar la via “El Camí del Xas” vaig entendre, que no compartí, la filosofia adjacent, i a pesar de ser contraria a les meves idees, la vaig respectar.\nAra amb aquesta onada no trobo cap filosofia. Potser es que no soc gaire llest, mes aviat del munt ..?\nUna encaixada a TOTS els que escalant\nBenvolguda companya o... company\nEstic d’acord que la escalada es un esport de risc.\nEstic de acord amb lo de la Ètica, a pesar que aquet concepte te tantes excepcions com pensadors a agut i hi ha en el mon dels filòsofs.\nTanmateix el exemple que em poses de la formula 1 es mol adient.\nEls pilots de formula 1, van súper protegits i els circuits també, no se semblant en res als que havia a mitjans del segle XX, una prova es que el circuit de Montjuic abans era de F-1 i ara no el deixant ni per fer demostracions.\nPerò al marge de la F-1 també existeixen el Rallis, que no tenen res a veure amb el 1950 en quant a mesures de seguretat, traçat etc.\nEncara mes a mol poca gent se li ocorreria deixar una carretera asfaltada amb els guarda rails i totes les altres senyalitzacions, sinó pregunta als motars, actuals, per aquelles carreteres voltades de arbres i tant maques, per les que circulàvem fa 50 anys.\nNi la gent, ni els cotxes, ni les vies de circulació son les mateixes.\nJo no me atreveixo a dir que era/ es millor. Però es lo que es.\nSi se que quant Jo vull alguna cosa de lo que vaig viure .... busco els meus llocs.\nLa meva norma sempre ha estat respectar i intentar entendre, encara que no comparteixi, les idees i pensaments dels altres.\nBenvolguda / gut anònim una forta encaixada en la discrepància.\nJo crec que quant obrim una via ahuriem de estar més informats i respetar més les escolas d' escalada\ntu fa molts anys que escales a Montserrat i tot plegat ho has viscut. Jo també penso com el parce.\nespero que tot plegat serveixi per crear un criteri comun i respectar la etica de la escalada Monserratina.\nPer cert és molt d'agrair el teu to de respecte i dialeg aquest es el camí per en un futur treure l'aigua clara.\nSoc el anònim que va fer la via.\nSempre he cregut que per "gustos, colors" el que passa es que hi ha gent que només coneix el "blanc i el negre" i no s'en adonen que hi ha una gama enorme de matissos de gris. El cas es que ens tenim que respectar mútuament i que tothom esculli el lloc més adient per fer escalar. L'escalada (ara) es un "circ mediàtic", ens agradi o no i el que no podem fer es matar tot el que es gras. Si voleu fer escalada d'aventura, la muntanys està plena d'itineraris que no han perdut la seva essència i si el que voleu fer es escalar sense compromís, també hi ha un munt de llocs. amés de les deiscrepàncies de si es una via que trepitjave un altre. Clarament, en guillem ho va explicar. El que no te sentit es que ens carregem una via, que d'altra banda, es molt popular entre cert sector de l'escalada. en fi que podriem umplir i omplir líneas donant las nostra opinió i tant de bó sempre fos opinió, que no vandalisme.\nBe companys, es fantàstic el interes suscitat a un escrit de una bona estona passada un dissabte a la tarde en un comissaria.\nPenso que per el espai que dona un Bloc, me he explicat suficient sobre la meva personal forma de fer.\nPer lo que he vist se ha suscitat certa curiositat de si la denuncia es la millor opció o no...?\nOs diré per que ho he fet, i tancaré la meva aportació a aquest Bloc.\nTot els escrits que me arribin que insultin o no siguin civilitzats sota el meu personal punt de vista, no els publicaré.\nEl par que de la denuncia :\nEm vaig assabentar que els Mossos tenen un grup de muntanya, amb dos seus a zones del Pirineu i que “possiblement” obriran un altre a Sabadell. També que sembla que estan mes o menis al corrent del problema de els escaladors que treuen assegurances de les vies i que “sembla” que ant fet una consulta al servei jurídic de La Generalitat, per que els defineixi el marc legal en el que se ant de moure, o alguna cosa de similar, que tinc poca memòria.\nJa se sap que la llei pot ser lenta, però a vegades al cap de 10 anys se aixeca la catifa i surt un munt de fets recopilats lentament.\nJo simplement em vull cobrir, no me ha agradat fer-ho així, però sembla que tal i com esta muntada la societat es el únic camí, avui en dia et pot caure una denuncia per que, el carrer, de davant la porta de casa teva esta mullat i algú es fa mal, que diran els serveis jurídics..? seré Jo el responsable de que algú es faci mal...? No Jo tinc la meva denuncia i ja cercaran las autoritat qui ho a fet.\nNo es així com Jo ho vull .... però Jo no els he tret.\nTrobo molt cutre lo de la denuncia, tot i que no em sembla be que t hagin robat les xapes!!.........Demanar li al"sistema" que ens posi les normes crec que es el mes desacertat, ja que per molts la muntanyes son un terreny sense lleis ni normes, a banda del.sentit comú. Afanyem nos a taladrar........pq aixo.s.acaba, per sort o desgracia....!!?...\nSi us penseu que el.sistema actuara d arbitre imparcial ho porteu clar...........segurament us donara la rao....ja que el que interessa ez crear masses que consumeixin........i estar ckar que fer vies ferrades en crea molt de.negoci........\nMissatge pels talibans:\nSi el que volieu era mantenir l'essencia i puresa de les vies montserratines dels Gorros haver començat per l'Estasen de la Gorra Frigia (altrament dita la Normal) que està plena de cables i cadenes i la fan servir de ferrata, en comptes de carregar-se la Doc-Anton que no feia mal a ningú i no ofegava (deixava respirar) les vies del costat.\nEl que heu fet és un exercici d'hipocresia perque segur que heu baixat més d'una vegada per les cadenes de l'Estasen sense que la vostra ètica "tan pura" s'en ressentís.\nPenso que no hem de perdre de vista el dret, reconegut per Mountain Wilderness, que te la muntanya a romandre verge. Tots aquests equipaments esportius a base de molts parabolts l'allunyen d'aquest estat. No es d'estranyar llavors que ens trobem amb accions de retornar el territori al seu estatus original. No fem judicis prematurs i preguntem-nos honestament perque passen aquests fets.\nQuines, parides que sento, que el dret de la muntanya a romadre verge, ja, ja, ja. Clar, els que han robat les xapes ara anirán a desmtar el funi de sant joan, després es clar de haver-ho fet servir pero pujar a fer la destrossa, despres contiarem pel monestir, la carretera, el cremallera, el carrilet i acabaran esborrant del mapa la ciutat de Barcelona, que abans era una plana molt maca i les planes també tenen dret, collons, no només les muntanyes, ja, ja, ja, es que hem peto de riure nen.\nJo he fet la Dr. Reñe i varies de les vies que tú has obert. Gracies en nom meu i dels meus companys.\nEn aquest mon n'hi ha de tot i malahuradament molts volen impossar els seus criteris a força de lo que sigui. En la meva opinió aixo de desequipar aixi pel morro es una forma de violentar i el demés son hosties.\nA Montserrat n'hi ha un fotimer de vies que els "siete machos de turno" no se les acabaran. Dons mira, si fan aixo que vagin alerta no sigui cas de que els hi vingui algo més que una denuncia dels mossos.\nGràcies i salutacions cordials´\nJa pot riure ja Joan M., que aixis ens mostra la seva casta.Si aparca el sarcasme i es capaç d'argumentar, estaré molt satisfet de poder escoltar les seves raóns i com es pot imaginar, serà un plaer per a mi, exposar les meves. Per llavors espero coneixer el seu nom complet.