Literatura 2019 | enciclopèdia.cat\n‹ Lingüística 2019 Medicina 2019 ›\nInauguració de l’exposició commemorativa, un dels actes de l’Any Brossa, “La xarxa al bosc. Joan Brossa i la poesia experimental, 1946-1980”. / Crèdit: Fundació Joan Brossa - Sílvia Poch\nLa celebració important del 2019 va ser l’Any Brossa. Les lletres no només viuen dins dels llibres i l’ull que sap mirar pot trobar poesia en qualsevol lloc, fins i tot caminant pel carrer. Joan Brossa ho sabia i, per això, més que un poeta, va ser un artista amb tota la magnitud de la paraula, perquè aquest creador avantguardista nascut a Barcelona va portar la poesia a formats que fins aleshores no es feien servir per a albergar contingut poètic. És el cas de l’anomenada poesia visual ‒de la qual va dir: “La poesia visual no és dibuix, ni pintura, és un servei a la comunicació”‒ o de la poesia escènica. També trobem en la seva obra poemes objecte i poemes urbans. Dèiem que la poesia es troba fins i tot als carrers, doncs la de Brossa, sobretot, es troba als de Barcelona: Barcino, a la plaça Nova; A-Z amb figures antropomòrfiques, als jardins que porten el seu nom del parc de Montjuïc, o L’antifaç, a la Rambla, que va rebre el premi del Foment de les Arts Decoratives (FAD).\nEn el seu vessant més literari, trobem que la publicació de Poesia rasa al començament de la dècada de 1970 el va convertir en una de les figures més destacades de la literatura catalana contemporània, encara que els reconeixements no serien immediats: Lletra d’Or el 1981, premi Ciutat de Barcelona el 1987, Medalla Picasso de la UNESCO el 1988, així com Premi Nacional d’arts plàstiques i de teatre de la Generalitat el 1992 i el 1998. El 2019, per donar a conèixer l’obra del poeta i entendre la seva ressonància en tots els camps creatius en els quals incidí ‒la poesia, el teatre, la música, la dansa, el circ, l’art, l’arquitectura, el cinema o la màgia‒, es va commemorar el centenari del naixement de Brossa amb una sèrie d’actes i activitats comissariades per Manuel Guerrero Brullet. Un apropament a la població del poeta que ens va ensenyar que es poden contar històries de moltes maneres, i que la literatura existeix també fora dels llibres.\nEl 2019, a més, les veus femenines van tenir especial rellevància, ja que es van rememorar dues escriptores coincidint amb les seves efemèrides: 100 anys del naixement de Teresa Pàmies ‒amb Montse Barderi com a comissària‒ i el centenari de la mort de Dolors Monserdà, dues veus que van destacar, entre altres assoliments, per la seva lluita pels drets de les dones. Teresa Pàmies, activista política, fou dirigent de les Joventuts Socialistes Unificades de Catalunya (JSUC) i va participar en la creació de l’Aliança Nacional de la Dona Jove els anys trenta. I Dolors Monserdà va ser la primera dona a presidir uns Jocs Florals en l’edició del 1909 i és considerada una de les primeres feministes catalanes.\nCom a autores, Pàmies va rebre al llarg de la seva carrera diversos reconeixements: la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya, la Medalla d’Or al mèrit artístic de l’Ajuntament de Barcelona o el Premi d’Honor de les Lletres Catalans. Entre les obres destacades d’aquesta lleidatana destaquen Gent del meu exili, Testament a Praga o Jardí enfonsat. Sobre Monserdà, a part que va cultivar gairebé tots els gèneres ‒va ser escriptora, poeta, narradora, dramaturga, assagista i articulista‒ i, del fet que va ser la primera dona que va publicar una novel·la en català ‒Teresa o un jorn de prova (1876)‒, cal destacar que la seva obra va estar molt vinculada a la defensa de les dones i de la gent amb pocs recursos econòmics. Tant és així que l’Any Dolors Monserdà va girar entorn de tres eixos: la literatura, el feminisme i l’acció social.\nAmb Joan Safont com a comissari, l’any 2019 es va recordar que es complien cent anys de la fundació de la Colla de Sabadell, nom amb el qual es va anomenar el grup d’intel·lectuals liderat per Joan Oliver i Sallarès, Francesc Trabal i Armand Obiols. També es va recordar que fa mig segle que existeix la Universitat Catalana d’Estiu (UCE) a la localitat de Prada de Conflent, un centre de trobada per a persones dels set territoris que formen els Països Catalans: l’Alguer, Andorra, Catalunya, la Catalunya del Nord, la Franja de Ponent, les Illes Balears i el País Valencià. En aquest últim territori, la Generalitat Valenciana hi va impulsar l’Any Sant Vicent Ferrer, en commemoració al clergue nascut el 1350, per la seva defensa de la llengua valenciana.\nEl març va ser el mes dels nous nomenaments: el dia 15, Margarida Aritzeta va ocupar el càrrec de nova degana de la Institució de les Lletres Catalanes (ILC) en substitució d’Isabel-Clara Simó. Tres dies més tard, Oriol Magrinyà es va posar al capdavant de l’Editorial Barcino i, durant els dies consecutius, Oriol Ponsatí-Murlà es va convertir en el nou director de la ILC en substitució de Joan-Elies Adell, i Mariàngela Vilallonga, en la nova consellera de Cultura en substitució de Laura Borràs.\nAmb la intenció d’impulsar l’excel·lència, la renovació i el reconeixement de la literatura catalana, Edicions Proa va anunciar el 4 d’abril la creació d’un premi de novel·la en llengua catalana dotat amb 40.000 euros. L’endemà va tenir lloc una altra presentació: el cinquè volum, dedicat al vuit-cents ‒amb la Renaixença com a gran moviment literari i cultural de l’època‒, de la Història de la literatura catalana. Aquesta obra enciclopèdica de vuit volums va des dels orígens al segle XIV fins a la postmodernitat (de propera aparició). És un projecte cultural i literari impulsat conjuntament pel Grup Enciclopèdia, l’Editorial Barcino i l’Ajuntament de Barcelona i té com a objectiu ser una obra representativa del coneixement acadèmic actual de la matèria.\nSant Jordi va clausurar la jornada amb una facturació de 22,16 milions d’euros, fet que suposa un lleuger increment (0,6%) respecte de l’any anterior. El fill de l’italià, de Rafael Nadal; Digues un desig, de Jordi Cabré, i El fibló, de Sílvia Soler, van ser els tres títols de ficció en llengua catalana més venuts, entre els quals també hi ha altres autors com Marta Orriols i Albert Espinosa. En la categoria de no-ficció van triomfar els llibres dels nostres presos: Oriol Junqueras i Neus Bramona ‒Contes des de la presó‒, Jordi Cuixart i Gemma Nierga ‒Tres dies a la presó‒, i Raül Romeva‒Esperança i llibertat‒, així com el cuiner Joan Roca amb Cuina mare. Des del 25 d’abril fins al 13 de maig, Barcelona va ser la ciutat convidada a la 45a Fira Internacional del Llibre de Buenos Aires. L’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana va anunciar el 6 de maig que ha arribat als 1.500 socis. Els que van tenir més complicacions van ser els del PEN Club Català, ja que la seva presidenta anterior, Carme Arenas, va ser acusada d’irregularitats econòmiques. L’11 de juny, la poeta i gestora cultural Àngels Gregori va ser elegida pels socis com a nova presidenta.\nAl juny, es van produir alguns moviments en el sector editorial: el dia 3 es va presentar Univers, el nou segell del Grup Enciclopèdia, dirigit per l’editora Ester Pujol. També es va anunciar que es mantenia el segell Rata i que Catedral es dedicaria a la publicació en llengua castellana. I el dia 20 es va fer públic que l’editor barceloní Daniel Fernández, de l’editorial Edhasa, seria la persona encarregada de substituir Carme Riera a la presidència de CEDRO.\nEl primer dia de juliol es va obrir l’Any Dolors Monserdà, amb Marta Pessarrodona com a comissària, i l’endemà la consellera de Cultura va anunciar al Parlament que finalment es renovarien completament els membres del CoNCA. Dues setmanes després va comunicar els noms dels set nous membres del Consell Nacional de la Cultura i de les Arts, i que la seva directora seria des d’aleshores Vinyet Panyella. Un altre anunci per part del Govern es va produir a mitjan mes: l’aprovació d’una modificació en l’estructura organitzativa del Departament de Cultura. El mes va acabar amb la notícia de l’adquisició de la històrica editorial La Campana, fundada el 1985, pel grup Penguin Random House.\nEl 15 de setembre, coincidint amb la cloenda de la Setmana del Llibre en Català ‒una edició que va concloure amb el 8,47% més de vendes respecte de l’any anterior malgrat els dos dies de forta pluja‒, es va informar del canvi en la seva presidència: Joan Carles Girbés va passar a ocupar el càrrec de Joan Sala. Un dia abans Josep Pedrals va ser nomenat codirector, juntament amb Mireia Calafell, del festival Barcelona Poesia, en substitució d’Àngels Gregori. El 19 es va anunciar que el Pla Nacional de Lectura es coordinarà a partir d’aquell moment des de la ILC. El mateix mes, la Fira del Llibre d’Ocasió Antic i Modern va rendir homenatge a l’escriptora Care Santos, i es van nomenar dos nous càrrecs: David Jou va prendre el relleu de Josep M. Carbonell com a nou president de la Fundació Joan Maragall i el poeta Àlex Susanna es va convertir en el director d’art de la Fundació Vila Casas.\nAl novembre, cinc anys després d’haver adquirit el Cercle de Lectors, el Grup Planeta va anunciar que cessava l’activitat comercial d’aquest club de lectura fundat el 1962, i van atribuir aquesta decisió al canvi d’hàbits dels consumidors. A mitjan mes es va saber que Un cel de plom, la novel·la de Carme Martí sobre la vida de Neus Català, serà adaptada al cinema. El dia 18, Ara Llibres va fer públic el fitxatge de la periodista Laura Rosel com a nova directora editorial. Rosel, doncs, se suma així a un equip format per Joan Carles Girbés, que continua al capdavant de la direcció editorial dels segells editorials de Som ‒que inclouen Amsterdam en ficció i Ara Llibres en no-ficció‒ i la Bernat Metge en l’àmbit dels clàssics.\nPremis i ajuts a obra inèdita\nL’any va començar amb un regal de Reis per a Marc Artigau en rebre el premi Josep Pla per l’obra La vigília. Els premis Ciutat de Palma, per la seva banda, van tenir com a triomfadors Rosa Maria Calafat, que va ser guardonada per l’obra I la mort tindrà el seu domini amb el Llorenç Villalonga de narrativa, i Joan Manuel Pérez Pinya, que va rebre el Joan Alcover de poesia per Ut pictura poesis (títol provisional). L’endemà, 21 de gener, el premi Anagrama de novel·la va honorar Irene Solà per l’obra Canto jo i la muntanya balla. Els Edebé de literatura infantil i juvenil van ser per a Maite Carranza i el seu Safari, en la categoria infantil, i per a Èlia Barceló i el seu L’efecte Frankenstein, en la juvenil. El 24 i 25 de gener respectivament, a Francesc Puigpelat la seva obra La nedadora li va valer el premi Carlemany al foment de la lectura i Rafel Nadal es va endur el guardó Ramon Llull gràcies a El fill de l’italià.\nL’1 de març, el Maria-Mercè Marçal de poesia va ser entregat a Consol Martínez per Ingravideses. Els premis Recull de Blanes es van atorgar deu dies després a diferents autors segons la seva categoria: Joan Carles González en poesia per Poemes Hitites; Jan Vilanova en teatre per Somriu; Miquel Martí i Serra en retrat literari per Joan Vinyoli, el gall salvatge; Carlus i Víctor Gay en periodisme per Blanes. Una memòria històrica sobre la Guerra Civil, i Teresa Barba en conte infantil per La capsa de la Berta, i per primera vegada en la seva història no es va atorgar cap premi en la categoria de narració. El guardó de poesia Manuel Rodríguez Martínez d’Alcoi va guardonar l’obra Escorcoll, de Marta Pérez Sierra. I el 21 del mateix mes va ser el torn del premi Roc Boronat, que va ser per a Els bons dies, de Rafael Vallbona. El premi Enric Valor de novel·la en valencià va anar a parar a El mas de les ànimes, escrita per Vicent Josep Escartí.\nEl guardó de poesia Martí Dot va trobar en Carla Fajardo i la seva obra Limítrofes el seu millor exponent. El 2 d’abril, el premi Crims de Tinta, una convocatòria promoguda per RBA, va caure en mans de David Marín pel títol Purgatori. Els Jocs Florals de Barcelona van condecorar David Caño per l’obra Un cos preciós per destruir. Anna Gual es va emportar el premi de poesia Cadaqués a Rosa Leveroni. Francesc J. Gómez va ser distingit amb el guardó de poesia de Sant Cugat a la Memòria de Gabriel Ferrater gràcies a Pengeu-ne cada nit als enforcats. I el guardó de poesia Senyoriu d’Ausiàs March, va ser per a Celobert, de Rosa Font.\nEl 26 d’abril va ser un dia destacat per a la literatura catalana: Ignacia Nacenta va guanyar el premi de novel·la breu Ciutat de Mollerussa per Nines russes; els Vila de Santanyí van recaure en Damià Rotger per Arèola, en la categoria de poesia Bernat Vidal i Tomàs, i en Miquel Segura per Les restes del naufragi, en la categoria de narrativa Antoni Vidal Ferrando; finalment, el Joan Profitós d’assaig pedagògic va guardonar l’obra Canviar el consum per canviar la vida. Una proposta educativa i de conversió ecològica, de Carles Armengol. Núria Busquet va ser la guanyadora del premi Jordi Domènech de poesia per la traducció d’El colós, de Sylvia Plath, el penúltim dia del mes.\nEn el marc dels premis literaris Vila de Vallirana, el guardó de poesia catalana Josep M. López Picó va anar a parar a Vessar el càntir, obra escrita per Raquel Casas Agustí. En els guardons Ciutat de Tarragona van sortir premiats altres exponents de la literatura catalana actual: el Pin i Soler de narrativa va ser per a Ciutat de mal, de Jaume C. Pons Alorda; el Tinet de narrativa curta per a Geografies de l’absència, de Xavier Mas Craviotto, i el Vidal Alcover de traducció al projecte d’Eloi Creus per les Comèdies alades: Els núvols, La pau i Els ocells, d’Aristòfanes. Per la seva banda, a mitjan maig es van lliurar els premis Vila d’Ascó: Cuba, de Guillem Rosselló, va ser la millor narrativa del 2019, i El darrer protocol, de Josep Fàbrega, la millor obra de poesia. Aquest 2019 el premi BBVA Sant Joan no va condecorar cap autor o autora. A títol pòstum, el Ferran Soldevila de biografies, memòries i estudis històrics va recaure en Eva Serra per La formació de la Catalunya moderna (1640-1714).\nAl final de juny, la novel·la històrica El cònsol de Barcelona, d’Andreu Claret, va ser guardonada amb el Nèstor Luján. En un altre àmbit, el premi d’assaig Josep Irla va ser declarat desert en aquesta edició. Els guardons literaris Ciutat de Badalona van reconèixer les següents obres: en narrativa, Lluís Gea va recollir el premi Països Catalans Solstici d’Estiu per Zootrop; en poesia, van recompensar Jesús Girón per El bosc de bambú; en narrativa juvenil, Anna Vilar per Tot plegat semblava una broma, i en teatre breu, Àngels Aymar per Aquestes meves veus. El premi de literatura eròtica de la Vall d’Albaida es va dirigir a Josep Penadés per L’olor del pensament. El guardó de novel·la Ferran Canyameres va recaure en La soledat del llebrer, de Manel Aljama, i l’Amadeu Oller de poesia en Els poemes de Leandre Caufield, de Pere de Palol. Per la seva part, Joan Esculies va rebre el Gaziel de biografies i memòries gràcies a Ernest Lluch. Biografia d’un intel·lectual agitador.\nEls últims reconeixements de l’estiu va caure a les mans de Jovi Seser, que es va endur el guardó de narrativa per Pedres que han de ser remogudes, i Ramon Guillem, el de poesia per Fugaç; tots dos en el marc dels premis Alfons el Magnànim de València. El 7lletres va condecorar Com ho sabeu vosaltres, que sou vius?, obra de Susanna Batalla. Pel que fa als Premis Literaris de Girona, atorgats el 17 de setembre, el Prudenci Bertrana de novel·la va fer guanyadora Montse Barderi per La memòria de l’aigua; el Miquel de Palol de poesia, Ramon Cardona Collell per Tocat i enfonsat; el Carles Rahola d’assaig, Ferran Sáez Mateu per La vida aèria, i el Ramon Muntaner de literatura juvenil, Lluís Prats per Kambirí di Lampedusa. A més, en el mateix certamen, el Cerverí a la millor lletra de cançó va recompensar Lildami pel tema Sempre és estiu i el premi Lletra per a projectes editorials a Deep Blue Rhapsody. El Manuel de Pedrolo Ciutat de Mataró de narrativa de ciència-ficció és biennal, la vigent guanyadora és Maria Hernández Casasús, per Òxid sense òxids, condecorada en l’edició del 2018.\nEls premis Cruïlla de narrativa infantil i juvenil es van lliurar el 3 d’octubre: el guardó El Vaixell de Vapor de narrativa infantil va ser per a L’extraordinari cas dels objectes apareguts, de Teresa Guiluz, i el Gran Angular de narrativa juvenil, per a Prop de les bombes, d’Emili Bayo. Una altra convocatòria biennal és la del premi Joan Maragall d’assaig sobre cristianisme i cultura, que manté en La condició de l’home corrent: sobre l’humanisme de George Orwell, d’Oriol Quintana, la seva vigent obra guardonada. El Frederic Roda de teatre va trobar el seu exponent en Marta Buchaca amb motiu de la seva Rita, de la mateixa manera que el premi de novel·la curta Just M. Casero ho va fer en Carles Torres per Els cossos elèctrics.\nEn els premis literaris Ciutat de Sagunt, el de poesia Jaume Bru i Vidal va ser per a La pedra del temps, d’Isaïes Minetto, i el de teatre Pepe Alba per a Retòrica de la incertesa, de Roger Pou; es va quedar desert el de narrativa Ciutat de Sagunt. La Ciutat de Xàtiva, que el 2020 no atorgarà cap guardó perquè ho fa biennalment, va premiar el 2019 Miquel Àngel Vidal, autor d’El mètode de composició, amb el premi Blai Bellver de narrativa; Imma López, autora de Veus, amb el premi Ibn Hazm de poesia, i Vicent Gabriel Pascual, autor d’El convent de Sant Francesc de Xàtiva. Arquitectura, patrimoni i societat, amb el Carlos Sarthou d’assaig i investigació. Els premis Octubre van atorgar el reconeixement del 2019 a Les espines del peix, de Josep Colomer ‒l’Andròmina de narrativa‒; a L’eternitat enamorada, de Josep Igual ‒el Joan Fuster d’assaig‒; a Nua cendra, de Joan Duran ‒el Vicent Andrés Estellés de poesia‒, i a Nòmades, de Carles Batlle ‒el Pere Capellà de teatre.\nAltres autors reconeguts, amb motiu dels premis literaris Ciutat de València, van ser Ivan Carbonell, per La cançó del mag Merlí, en la categoria de narrativa; Francesc Mompó per l’obra poètica Versos oceànics; l’assaig d’Antoni Martí Monterde L’home impacient (Diaris 1996-1998), i Queralt Riera pel text teatral De dol. El premis ciutat d’Alzira van atorgar el premi de novel·la Ciutat d’Alzira a No sabràs el teu nom, de Vicent Usó; el Bancaixa de narrativa juvenil a Coppelius, de Rosa Maria Colom; el Vicent Silvestre de narrativa infantil a 5 x 5, de Francesc Gisbert; l’Ibn Jafadja de poesia a Camelot o la poesia social, de Joan Deusa; el d’assaig Mancomunitat de la Ribera Alta a Ars Libri, de Juli Capilla; el de teatre Palanca i Roca a Perquè t’estime, que si no..., de Carles Alberola, i, finalment, l’europeu de divulgació científica Estudi General va ser per a Exploracions pel planeta del menjar, de Pere Puigdomènech.\nJordi Nopca va guanyar el premi Proa de novel·la gràcies a La teva ombra, el 12 de novembre. Poc després, a Lleida es va condecorar Jordi Romeu amb el Josep Vallverdú d’assaig per Les arnes de Bendicó i Anna Garcia amb el Màrius Torres de poesia per Dietari del buit. Joaquim Brustenga, en recompensa per L’ombra del capità, va rebre el guardó de novel·la Fiter i Rossell.\nParlament de Marcel Mauri, vicepresident d’Òmnium Cultural, durant la Nit de Santa Llúcia 2019 / Crèdit: Òmnium Cultural\nDins dels premis Arts i Lletres de Premià de Dalt, Jordi Llavina va ser guardonat amb el Marià Manent de poesia per l’obra El magraner i Octavi Franch amb el Valerià Pujol de narrativa per La signatura del demiürg. El Cavall Fort d’articles infantils es va entregar a Oriol Canosa. El Teresa Cunillé d’estudis sobre el teatre català, que s’entrega cada dos anys, va ser per a Baixant de la Font del Gat o la Marieta de l’ull viu, d’Eduard Molner. El premi Documenta va ser declarat desert. A Gandia, David Castillo hi va obtenir el reconeixement a la millor narrativa ‒premi Joanot Martorell‒ per El tango de Dien Bien Phu, i Ramon Boixeda a la millor poesia ‒premi Ausiàs March‒ per Les beceroles. Quant als premis de la Nit de Santa Llúcia, entregats el 14 de desembre: el Sant Jordi de novel·la va anar a parar a Les amistats traïdes, de David Nel·lo; el Carles Riba de poesia a L’espai profund, de Lluís Calvo; el Mercè Rodoreda de contes a Cavalcarem tota la nit, de Carlota Gurt; el Josep M. Folch i Torras de novel·les per a nois i noies a Estimat monstre, de Lluís Prats; el Joaquim Ruyra de narrativa juvenil a Nascuts per ser breus, de Toni Mata; el Muriel Casals de comunicació als serveis informatius de Betevé i l’Internacional Joan Baptista Cendrós a Paul B. Preciado.\nPremis de la crítica, honors i guardons\nMarta Orriols, amb Aprendre a parlar amb les plantes, es va convertir en la primera autora reconeguda per la crítica en rebre, al final de gener, el premi Òmnium a la millor novel·la catalana de l’any 2018. L’endemà, els premis Ciutat de Barcelona van condecorar en la categoria de literatura catalana Josep Pedrals per Els límits del Quim Porta i Anna Soler Horta per la seva versió d’Austerlitz, de W.G. Sebald, en la categoria de traducció en llengua catalana. El Joaquim Amat-Piniella el va aconseguir, el 19 de febrer, Joan-Lluís Lluís gràcies a Jo soc aquell que va matar Franco. Pel que fa al Premi d’Honor de les Lletres Catalanes, va ser atorgat a Marta Pessarrodona. Al cap de quinze dies, els Premis Nacionals de Cultura van ser per a Jaume Cabré, Maria Bohigas i la Fira Litterarum de Móra d’Ebre.\nEls prolífics premis Crítica Serra d’Or van distingir diferents obres segons la seva categoria: en novel·la, a Sobre la terra impura, de Melcior Comes; en poesia, a La netedat, de Sebastià Alzamora; en narrativa, a L’art de portar gavardina, de Sergi Pàmies; en assaig, a L’ull i la navalla, d’Ingrid Guardiola; en traducció, a Esther Tallada per Llum d’agost, de William Faulkner; en biografia, a Maria Aurèlia Capmany, l’època d’una dona, d’Agustí Pons; en literatura infantil, a Un pèl a la sopa, d’Àlex Nogués; en literatura juvenil, a La maleta, de Núria Parera; en literatura juvenil ‒subcategoria de coneixements‒, a Naixements bestials, d’Aina Bestard; en text teatral, a Herència abandonada, de Lara Díez Quintanilla; en espectacle teatral, a Siempre a la verita tuya, de Manuel Veiga; en aportació més interessant, al centre de creació cultural Nau Ivanow, amb motiu dels seus vint anys; en recerca ‒subcategoria humanitats‒ a L’impressor Rafael Figueró (1642-1726) i la premsa a Catalunya del seu temps, de Xevi Camprubí; a recerca ‒subcategoria altres ciències‒, a Atles dels núvols de l’Observatori Fabra, de Javier Martín-Vide i Alfons Puertas, i, finalment, en la categoria de catalanística a Katalanische und okzitanische Renaissance. Ein Vergleich von 1800 bis heute, de Georg Kremnitz.\nA l’abril, Jaume Coll Mariné va guanyar el Josep Maria Llompart de poesia per Un arbre molt alt i Ainara Munt Ojanguren, el Rafael Jaume de traducció poètica per la traducció de l’original basc de Joseba Sarrionandia És morta la poesia?, tots dos emmarcats dins dels premis Cavall Verd. El premi Cadaqués a Quima Jaume va ser entregat a Josep Maria Sala-Valldaura per la seva trajectòria. L’endemà, Sergi Pàmies va ser reconegut com el millor escriptor de narrativa i Enric Casasses de poesia, gràcies a les obres L’art de portar gavardina i El nus la flor, respectivament, als premis de la Crítica Catalana. Les Creus de Sant Jordi del 2019 van reconèixer els següents creadors: el traductor romanès Virgil Anil; els lingüistes Carme Junyent, Joaquim Rafel i Gemma Rigau; l’il·lustrador Lluís Juste de Nin; el cantautor i filòleg Biel Majoral; la llibretera Montserrat Úbeda; així com l’Associació Cívica per la Llengua El Tempir i els components del grup musical La Trinca.\nAl maig, el premi Reina Sofía de poesia iberoamericana va ser per a Joan Margarit, mentre que Antònia Vicens va rebre el premi Jaume Fuster de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana i el de narrativa Maria Àngels Anglada va recaure en Jo soc aquell que va matar Franco, de Joan-Lluís Lluís. L’últim dia del mes, en el marc dels premis Samaruc de literatura infantil i juvenil, Teresa Broseta va ser guardonada per Superheroïna a l’atac, en la categoria infantil, i Enric Senabre, per L’infinit a les teues mans, en la de juvenil.\nDurant els mesos d’estiu es va lliurar a Melcior Comes el premi Joan Crexells per Sota la terra impura. A més, els Premis de la Crítica dels Escriptors Valencians van ser en narrativa per a El paradís a les fosques, de Vicent Usó; en poesia per a Quan els grans arbres cauen, d’Àngels Gregori; en assaig per a Llum a l’atzucac, de Ramon Ramon; en teatre per a L’orquestra del silenci, de Maribel Bayona; en infantil per a Un mocador de pirata, de Ximo Cerdà; en juvenil per a Res a amagar, d’Anna Boluda, i en difusió de la literatura catalana per a Miquel Gil.\nEls premis Llibreter van guardonar Novel·la, de Pol Beckmann, en narrativa d’adults; Camins d’aigua, de Raimon Portell, en infantil i juvenil; i també es va reconèixer la feina en l’àmbit de la divulgació cultural de Màrius Serra i la de Sergio Bassa, al capdavant de la llibreria Bassa, a Móra d’Ebre. Dins del marc de la Setmana del Llibre en Català, es va lliurar el premi Trajectòria, que va condecorar els fundadors, fa més de cinquanta anys, de la distribuïdora Les Punxes, Margrit Lömker i Oriol Serrano. També es va concedir un Premi Especial La Setmana a la revista Cavall Fort. En un altre àmbit, Pere Cumellas va ser guardonat amb el premi Pen Català de traducció per Teoria general de l’oblit, de José Eduardo Agualusa. El premi Lletra d’Or se’l va emportar Jordi Llavina per l’obra Ermita. El Premio Nacional de literatura infantil i juvenil, lliurat pel Ministeri de Cultura espanyol, va ser atorgat a Raimon Portell per l’obra premiada Camins d’aigua. Al cap de deu dies, el Premio Nacional de traducció, proporcionat pel mateix organisme, va anar a parar a les mans de Dolors Udina. El premi Cervantes, també concedit pel Ministeri de Cultura, va trobar en Joan Margarit el seu màxim exponent el dia 14 de novembre.\nEl catalanòfil japonès Ko Tazawa, guanyador del Premi Internacional Ramon Llull 2019 / Crèdit: fundaciocongres.cat\nEl mateix mes, Llucia Ramis va ser premiada amb El Setè Cel de Salt a la millor novel·la publicada el 2018 per Les possessions. El premi Llibreries Valencianes va ser per a l’obra de narrativa d’adults L’esperit del temps, de Martí Domínguez, i per a l’obra de narrativa infantil i juvenil Ramir el boxejador, de Lirios Jordà Bou. També es va entregar el premi Atlàntida de la Nit de l’Edició al foment de la lectura i defensa de la cultura a Carme Riera. Els premis internacionals Ramon Llull van ser per a Annie Bats (traducció literària), Ko Tazawa (catalanística i diversitat lingüística) i Michael Mason (promoció internacional de la cultura catalana). Josep Vallverdú es va endur la Medalla d’Or de la Generalitat de Catalunya. I, del lliurament dels Ictineu de ciència-ficció / fantàstica, en van sortir guanyadors Joan-Lluís Lluís, reconeixent-se així Jo soc aquell que va matar Franco com la millor novel·la, i Salvador Macip, reconeixent-se per la seva part a Plàstic com el millor conte, ambdues publicades el 2018.\nDos dies després de donar la benvinguda a l’any nou, l’escriptor i traductor Ramon Folch i Camarasa va morir, als 92 anys. A mitjan mes, va ser el torn de Frank Keerl Pla, nebot i hereu del periodista i escriptor Josep Pla, als 85 anys. Aina Moll, filòloga i primera directora general de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya va traspassar el 10 de febrer quan tan sols li faltaven dos anys per arribar als 90 anys. Ens va deixar també el 22 de març, amb 95 anys, el filòleg Giuseppe Tavani, que va ser el primer catedràtic de catalanística a Itàlia. Una altra defunció va ser la de Vicenç Pascual, mort als 71 anys el 30 d’abril. Al maig va ser l’hora de la periodista Montserrat Minobis, de 76 anys, i, dos dies després, el 13, va morir Joan Prats Sobrepere, llicenciat en filosofia i assagista, als 79 anys.\nUn dels comiats més sonats de l’any va ser el de l’advocat, economista i divulgador científic Eduard Punset, que va traspassar el 22 de maig amb 82 anys. El 18 de juny se’n van anar dues personalitats de la literatura catalana: Carme Miquel, activista de la llengua i dels moviments de renovació pedagògica al País Valencià, als 74 anys, i Maria Josep Ragué Arias, economista, periodista, estudiosa del món del teatre i pionera dels moviments feministes a Catalunya, als 78 anys. El 26 de juliol va traspassar Joan Francesc March, eclesiàstic mallorquí de 92 anys, després de tota una vida com a bibliotecari i estudiós de l’obra de Ramon Llull i de Joan Mascaró. Els dies 19 i 25 d’octubre van morir el sociòleg Salvador Giner, que va ser president de l’Institut d’Estudis Catalans entre el 2005 i el 2013, i el sociolingüista valencià Rafael Ninyoles, amb 85 i 76 anys, respectivament. Amb el record de les seves obres de literatura infantil i juvenil ens va deixar Pere Morey el 5 de novembre a l’edat de 77 anys. I el dia 14 del mateix mes, amb tan sols 64 anys, va ser el novel·lista Miquel Creus.\nDins de la producció en literatura castellana de l’any 2019, cal destacar la quantitat d’obres escrites per dones en diferents gèneres, com la novel·la, l’assaig o la poesia. També en la no-ficció, que és, sens dubte, el gènere de moda. Hi ha un llibre que resumeix tota aquesta producció i que sobresurt de la resta: El infinito en un junco. La invención de los libros en el mundo antiguo, d’Irene Vallejo, un assaig enlluernador sobre un dels artefactes més perfectes que ha estat capaç de crear l’ésser humà: el llibre. Aquest assaig també és un llibre de viatges que va des de la biblioteca d’Alexandria fins a les guerres dels Balcans, un homenatge a totes les persones que al llarg dels temps han fet possible el miracle del llibre i la seva supervivència (narradors orals, monges, esclaus, savis, mestres, traductors, etc.), en un moment en què els índexs de lectura i de vendes trontollen com mai, no està de més tenir a l’abast aquest recordatori de la importància que han tingut els llibres com a protecció del coneixement.\nL’any va començar amb el premi Biblioteca Breve per a la poeta Elvira Sastre per la novel·la Días sin ti i el premi Alfaguara per a Patricio Pron amb una atrevida dissecció de la contemporaneïtat i l’amor titulada Mañana tendremos otros nombres.\nPel que fa als llibres de contes, van cridar l’atenció de la crítica: La isla de los conejos, d’Elvira Navarro; Flores fuera de estación, de Margarita Leoz; Un corazón demasiado grande, d’Eider Rodríguez; Hace tiempo que vengo al taller y no sé a lo que vengo, de Jorge de Cascante, o Breves amores eternos, de Pedro Mairal. Parlant d’aquest gènere, cal mencionar Ya no recuerdo qué quería ser de mayor, un recull de nou contes de nou autors molt joves i prometedors com Munir Hachemi, Luna Miguel, Antonio J. Rodríguez o María Bastarós.\nDins del camp de la no-ficció, un plat fort va ser Tierra de mujeres, una mirada íntima i familiar al món rural de María Sánchez, filla i neta de veterinaris. El seu dia a dia com a veterinària al camp va ser molt ben rebut pel públic i per la crítica. Anna Maria Iglesia, amb l’assaig La revolución de las flâneuses, va reivindicar les dones que també van caminar i es van fer presents a l’espai urbà contribuint al fet que el terme flâneur/flâneuse esdevingués la icona que és avui.\nLa mejor madre del mundo, de Nuria Labari, va arribar per a sacsejar els fantasmes sobre la maternitat, un llibre que es debat entre la narrativitat i la biografia per tractar un tema universal.\nAixa de la Cruz, amb Cambiar de idea, també va apostar per l’assaig autobiogràfic per a escriure les originals memòries d’una jove de menys de 30 anys.\nAltres novetats que barregen gèneres entre les memòries i l’assaig autobiogràfic van ser el llibre d’Álex Chico Los cuerpos partidos, una novel·la sobre els moviments migratoris i la xenofòbia, el desarrelament i la noció de frontera; Europa automatiek, de Cristian Crusat, una subtil manera d’anomenar les tensions de la vida social a Espanya i a Europa en una anàlisi del sentit de la intimitat en els nostres dies; La hija de la española, de Karina Sainz Borgo, una novel·la autobiogràfica sobre l’exili veneçolà i un fenomen literari sense precedents; Lejos de Kakania, un tractat sobre les turbulències de l’amistat de la mà de Carlos Pardo, i, per descomptat Las madres no, de Katixa Agirre.\nCristina Morales, guanyadora del Premio Nacional de narrativa\nMaría Gainza va guanyar el premi Sor Inés de la Cruz amb La luz negra, mentre que Antonio Soler, el gran escriptor de Màlaga, va obtenir el Premio de la Critica per la novel·la Sur. El Premio Nacional de narrativa va ser per a Cristina Morales amb Lectura fácil.\nTambé va ser l’any de novel·les d’autors que, des de fa uns quants anys, s’han consolidat gràcies a la seva perseverança: Marina Perezagua amb Seis formas de morir en Texas; Marian Izaguirre amb Después de muchos inviernos, i, evidentment, Edurne Portela amb Formas de estar lejos, la precisa i brutal història d’una parella.\nEntre les veus més clàssiques, Juan José Millás es va atrevir amb la publicació dels seus diaris sota el títol La vida a ratos. Antonio Muñoz Molina va tornar a la ficció amb Tus pasos en la escalera, com també ho van fer Mario Vargas Llosa amb Tiempos recios, Arturo Pérez-Reverte amb Sidi, Eduardo Mendoza amb El negociado del yin y el yang, Enrique Vila-Matas amb Esta bruma insensata, Soledad Puértolas amb Música de ópera, Isabel Allende amb Largo pétalo de mar i Luis Landero amb Lluvia fina, per descomptat una de les novel·les de l’any.\nPropostes molt honestes de noves veus van ser les de Florencia del Campo amb La versión extranjera, Lucía Baskaran amb Cuerpos malditos, Elisa Levi amb Por qué lloran las ciudades, Alba Carballal amb Tres maneras de inducir un coma, Elisa Victoria amb Vozdevieja, Óscar Montoya amb De otro lugar, l’evocadora i lírica Malaherba del periodista d’El País Manuel Jabois i, evidentment, Santiago Lorenzo amb Los asquerosos, una de les sorpreses i dels èxits de l’any, la història de Manuel, un jove que, fugint de la justícia, decideix amagar-se en un petit poble abandonat, on sobreviu amb lectures antigues i verdures de l’hort. Com menys té, menys necessita, i l’austeritat finalment serà una bona companyia.\nNuestra parte de noche, de Mariana Enríquez, va guanyar el premi Herralde amb una novel·la de 600 pàgines que manté la mateixa intensitat dels contes que fins ara havia publicat l’escriptora argentina.\nPel que fa a la novel·la negra cal destacar La Red Púrpura, de Carmen Mola, segona part de la novel·la d’èxit La novia gitana, i No hay luz bajo la nieve, de Jordi Llobregat, com també el retorn al gènere del colombià Santiago Gamboa, que, vint anys després de l’èxit de Perder es cuestión de método, torna amb Será larga la noche.\nHarkaitz Cano va recrear la vida del cantant Imanol a La voz del Faquir i David Trueba va tornar a captivar amb un crossover titulat El río baja sucio, amb el qual va conquerir lectors més joves. José Ovejero, a Insurrección, va donar veu a una jove adolescent en conflicte permanent amb la societat.\nEls guanyadors del premi Planeta 2019 Javier Cercas (esquerra) i Manuel Vilas (centre) en un acte a la Real Academia Española / Crèdit: RAE\nPerò en qualsevol cas, una de les sorpreses literàries de l’any va ser, sense cap mena de dubte, el gir dels premis Planeta, que aquest any van recaure en dos autors consagrats com Javier Cercas, guanyador, i Manuel Vilas,finalista, el primer per un thriller titulat Terra Alta, amb reminiscències d’Els miserables, de Victor Hugo, i el segon amb Alegría, una continuació de la seva anterior novel·la de gran èxit Ordesa, l’emocionant viatge al passat per a poder comprendre el present i la inoblidable carta d’amor a uns pares desapareguts.\nNo podem oblidar la reedició commemorativa per part de Seix Barral de tres títols fonamentals del peruà Julio Ramón Ribeyro com són La tentación del fracaso, un dels llibres de diaris més lúcids que s’hagin escrit mai, La palabra del mundo, imprescindible recull de contes, i Prosas apátridas, que, no és agosarat afegir, constitueixen tres clàssics contemporanis.\nPel que fa als llibres de memòries, cal destacar les de Luis Mateo Díez, Juventud de cristal, i les d’un altre clàssic, el colombià Fernando Vallejo, Memorias de un hijueputa, i la reedició de Los recuerdos del porvenir, d’Elena Garro, tot un clàssic mexicà d’una autora que mereixia aquesta recuperació després d’haver estat durant anys a l’ombra del seu primer marit, Octavio Paz.\nUna de les semblances més determinants dels darrers anys, sens dubte, és la que va publicar Jordi Gracia, Javier Pradera o el poder de la izquierda, la sòlida recomposició de la vida i obra d’una de les veus i de les ments més importants i lúcides de la Transició. Entre els llibres híbrids cal destacar Rialto, 11, de Belén Rubiano, un emotiu homenatge a les llibreries, i Tema libre, d’Alejandro Zambra.\nI, en un any marcat claríssimament per l’emergència climàtica, l’assaig de Lucas Barrero El mundo que nos dejáis (publicat en la nova col·lecció dedicada al pensament de Destino) no va passar desapercebut.\nLa incomunicació en el món actual, la soledat, la violència, el present polític, algunes distopies, l’emigració, la identitat, els problemes de l’adolescència, els psicodrames, l’historicisme, etc., van ser alguns dels temes que van marcar la ficció i la no-ficció estrangera el 2019.\nMés agosarat que habitualment quant a temàtica va ser Ian McEwan, que el 2019 va publicar dues novel·les. The Cockroach és una sàtira de l’Anglaterra del Brexit i l’Europa dels populismes, amb un començament absolutament kafkià en el qual una panerola, quan es lleva, descobreix que s’ha convertit en un ésser humà, concretament en el primer ministre del Regne Unit. Uns quants mesos abans va aparèixer Machines Like Me, obra amb la qual es va atrevir amb la ciència-ficció. Pot una màquina arribar a entendre i jutjar la complexitat moral de les decisions d’un ésser humà? Aquesta és la pregunta que es fa el protagonista d’una novel·la distòpica i diferent en la trajectòria d’un dels autors més decisius de l’actualitat.\nEl premi Booker, sense cap mena de dubte el més important i gairebé sempre un impecable termòmetre literari, va recaure en Girl, Women, Other, de Bernardine Evaristo (una de les novel·les de l’any), i en The Testaments, de Margaret Atwood, que també va obtenir el Goodreads Choice Award en la categoria de millor ficció.\nDeborah Levy va publicar The Man Who Saw Everything, Sandra Newman va despertar l’atenció amb The Heavens, i el prolífic Mark Haddon va tornar a la primera línia amb The Porpoise. El vell conegut James Meek va decidir dur a terme tota una immersió en l’època medieval anglesa amb To Calais, in Ordinary Time, mentre que Robert Harris va publicar The Second Sleep, també ambientada a l’edat mitjana.\nL’escriptora Tayai Jones va ser la guanyadora del Women’s Prize 2019 per l’obra An American Marriage / Crèdit: The Bookseller\nSmith va publicar Spring i Sadie Jones un potent psicodrama titulat The Snakes. Una de les novetats més excepcionals va ser An American Marriage, de Tayai Jones, que va conquerir el Women’s Prize als Estats Units. Precisament als Estats Units, Lucy Ellmann va publicar Ducks, Newburyport, una denúncia de la política de Donald Trump de 1.000 pàgines.\nBen Lerner va deixar de ser una promesa amb la seva tercera novel·la: The Topeka School, emmarcada els anys noranta en un ambient universitari. Téa Obrecht va complir amb les expectatives que havia generat la seva primera obra amb una potent segona novel·la: Inland. Un cas similar va ser el de Colson Whitehead, que va continuar amb la seva línia realista i brutal amb The Nickel Boys.\nCal destacar, també, la saga familiar The Dutch House, d’Ann Patchett, així com Olive, Again, de la gran narradora Elizabeth Strout, una altra demostració de bona literatura “com la vida mateixa”.\nEl poeta Ocean Vuong va debutar en novel·la amb On Earth We’re Briefly Gorgeous. Valeria Luiselli, autora mexicana, va publicar la seva primera novel·la en anglès: Lost Children Archive. Tres debuts ressenyables també van ser el de Candice Carty-Williams, amb Queenie, Sara Collins (premi Costa Book a la primera novel·la) amb The confessions of Frannie Langton, i Taffy Brodesser-Akner, amb Fleishman Is in Trouble.\nEl premi Costa Book va ser per a Jonathan Coe per la novel·la Middle England, mentre que el Somerset Maugham va ser per Raymond Antrobus per la novel·la The Perseverance. La novel·la publicada el 2018 Normal People, de Sally Rooney, es va endur el premi British Book 2019, i el Wellcome Book va ser per a Will Eaves per la novel·la Murmur.\nRespecte dels contes, cal no oblidar Sweet Home, de Wendy Erskine, Salt Slow, de Julia Armfield i, per descomptat, el primer llibre de relats de la gran Zadie Smith, Grand Union. En aquest mateix gènere cal esmentar Deborah Eisenberg, que va provocar la crítica i els lectors amb un recull titulat Your Duck Is My Duck.\nCal esmentar, també, dos esdeveniments literaris: d’una banda, la publicació de la nova novel·la de Bret Easton Ellis, White, i, de l’altra, la novel·la finalista del premi Booker 10 Minutes 38 Seconds in This Strange World, d’Elif Shafak, que va captivar més de 300.000 lectors i va ser traduïda a 50 llengües.\nI, per a acabar, en un any marcat pel nature writing, la lluita contra el canvi climàtic i el despertar de la consciència ecològica, convé tenir present un dels llibres més venuts i influents: No One Is Too Small to Make a Difference, el manifest de l’activista Greta Thunberg.\nEl premi Goncourt francès del 2019 va ser per a Jean-Paul Dubois, amb Tous les hommes n’habitent pas le monde de la même façon, que, d’alguna manera, ret homenatge a tota la trajectòria d’un dels autors més prolífics de l’escena francesa.\nContinuant amb grans obres del país veí, no podem passar per alt novel·les impactants com la de Delphine de Vigan (ja tot un clàssic contemporani), imparable de nou amb Les gratitudes, la colpidora història d’un logopeda.\nL’habitual i consolidat Laurent Gaudé va publicar al maig una epopeia social, Nous, l’Europe (banquet des peuples), en què ens convida a una nova visió d’una Europa solidària, pocs mesos després que hagués publicat ja un llibre que tractava sobre les migracions, Salina, les trois exils (octubre del 2018), la gesta enlluernadora i salvatge d’una heroïna que acumula tres exilis. Yasmine Chami va publicar Médée Chérie; Corinne Royer, Ce qui nous revient; Caroline Lunoir, Première dame, i Hélène Frappat, Le dernier fleuve.\nEl premi Femina d’assaig va ser per a Emmanuelle Lambert, pel seu llibre Giono, furioso. El Femina literari va ser per a Sylvain Prudhomme per l’obra Par les routes, i el premi Giono 2019, per a Jean-Luc Coatalem per La part du fils.\nEl premi Renaudot 2019 va ser per a La panthère des neiges, de Sylvain Tesson / Crèdit: Gallimard\nLuc Lang va publicar La tentation, amb el qual va rebre el premi Médicis. I Sylvain Tesson va guanyar el premi Renaudot amb La panthère des neiges.\nUn dels llibres il·lustrats més extraordinaris de l’any 2019 va ser el que va publicar Pierre Le-Tan, amb pròleg de Patrick Modiano, titulat Paris de ma jeunesse. I el mateix Patrick Modiano, premi Nobel de literatura 2014, va reaparèixer amb Encre sympathique. Philippe de La Genardière va tornar a la primera línia amb Mare Nostrum i Denis Lachaud amb Les Métèques. Samuel Blumenfeld es va atrevir a jugar amb la ficció i la no-ficció amb la novel·la Les derniers jours de Marlon Brando. Michel Tremblay va publicar Vingt-trois secrets bien gardés. L’autora Valentine Goby va tornar amb Murène; Hélène Gaudy, amb Un monde sans rivage, i Jeanne Benameur, amb Ceux qui partent.\nUn dels plats forts de la no-ficció va ser Correspondance (1919-1938), la correspondència entre els poetes francesos André Breton i Paul Éluard, i dins del mateix gènere van veure la llum les cartes que van intercanviar l’escriptor francès Philippe Sollers i el novel·lista belga Dominique Rolin a Lettres à Dominique Rolin.\nParlant de cartes, cal tenir present Florence Herrlemann, que va signar una de les novel·les de l’any: L’appartement du dessous, l’extraordinària història entre dues veïnes que es comuniquen a través de cartes sense arribar a trobar-se en cap moment.\nEl controvertit pensador Alain Finkielkraut va publicar À la première personne; Constance Rivière, Une fille sans histoire; François Armanet, Les minets; Élie Robert-Nicoud, Irremplaçables; Linda Lê, Je ne répondrai plus jaimais de rien, i Blandine de Caunes, La mère morte.\nAmélie Nothomb va complir amb la seva cita anual amb Soif. Victoria Mas va guanyar el premi Renaudot des lycéens amb Le bal des folles. També va aparèixer la polèmica L’Amante de l’Arsenal. Journal 2016-2018, obra que recull els diaris de Gabriel Matzneff. I el prolífic escriptor i periodista Jérôme Garcin va publicar la novel·la de caràcter històric Le dernier hiver du Cid. En aquest sentit, no es pot oblidar l’obra d’Éric Faye anomenada La télégraphiste de Chopin.\nCal tenir en compte, tanmateix, a Lilia Hassaine, que va publicar L’œil du paon, i també Pierre, de Christina Bobin, Les jours viennent et passent, d’Hemley Boum, i Le mangeur de livres, d’Stéphane Malandrin.\nEl premi de la Closerie des Lilas va ser a per Sarah Chiche, per la novel·la Les enténébrés, Jean-François Haas va tornar amb Tu écriras mon nom sur les eaux, mentre que Abdellah Taïa va publicar La vie lente i Bernard Chambaz, Un autre Eden.\nPatrick Deville va continuar amb Amazonia, la seva sèrie de novel·les que barregen magistralment la història del segle XX a Amèrica, l’aventura, les arts i els viatges.\nAlexis Potschke va escriure a Rappeler les enfants, un homenatge a la satisfacció d’ensenyar, i el professor Philippe Delerm es va atrevir amb L’extase du selfie.\nEl premi Médicis d’assaig va ser per Bulle Ogier, que va publicar J’ai oublié. Édouard Louis i Thomas Ostermeier van signar Au coeur de la violence, un llibre proper a l’assaig.\nFinalment, també cal destacar quatre novel·les: A happy woman, de Fanny Chiarello; L’Amèrique derrière moi, d’Erwan Desplanques; la potent Chimère, d’Emmanuelle Pireyre, i, evidentment, Dans le faisceau des vivants, de Valérie Zenatti.\nPel que fa a la literatura publicada a Itàlia cal destacar, sobretot, la tornada d’Elena Ferrante amb La vita bugiarda degli adulti, un fenomen literari sense precedents que va continuar alimentant la llegenda d’una autora anònima.\nDonato Carrisi va tornar amb La casa delle voci i el best-seller literari Sandro Veronesi, un dels millors escriptors de la seva generació (1959), va signar una nova ficció captivadora: Il colibrì. Gianrico Carofiglio va reaparèixer amb La misura del tempo, Fabio Volo amb Una gran voglia di vivere, i Viola Ardone amb Il treno dei bambini.\nPel que fa a la novel·la històrica, la més destacada va ser Il gioco di Santa Oca, de Laura Pariani.\nEn no-ficció, cal esmentar el testimoni de Nadia Toffa a Non fate i bravi. La testimonianza che ci ha lasciato. Andrea Vitali va publicar Certe fortune i Documenti, prego, i Michela Murgia Noi siamo tempesta (amb la qual va assolir una menció especial del jurat del premi Andersen). Le amiche che vorresti e dove trovarle va ser una de les obres il·lustrades més venudes, que van signar Beatrice Masini i Fabian Negrin.\nMaria Francesca Venturo va publicar Sperando che il mondo mi chiami; Marco Bonini, Se ami qualcuno dillo, Alberto Schiavone, Dolcissima abitudine, i Claudia Durastanti, La straniera, una novel·la de formació.\nEl premi Viareggio, un dels més importants d’Itàlia, va ser per a Emanuele Trevi, amb la novel·la Sogni e favole, i el premi Bancarella va ser per a Il ladro gentiluomo, d’Alessia Gazzola. Francesco Pecoraro va publicar Lo stradone, obra amb la qual va conquerir el premi Campiello.\nEntrega del premi Strega a Antonio Scurati (esquerra), per la novel·la M. Il figlio del secolo / Crèdit: Premi Strega - Musacchio, Ianniello i Pasqualini\nI el premi Strega, el més determinant de les lletres italianes, va ser per la colossal novel·la M. Il figlio del secolo, d’Antonio Scurati, una biografia en forma de novel·la sobre l’arribada al poder de Mussolini que està cridada a perdurar en el temps.\nLiteratura alemanya i d’altres\nPel que fa a la literatura alemanya, cal destacar novel·les com Das Leben spielt hier (‘La vida es juga aquí’), de Sandra Hoffmann, Die Nachkommende (‘La descendent’), d’Ivna Žic, Martha und Arthur (‘Martha i Arthur’), de Katja Schönherr i Drang nach Osten (‘Conquesta de l’est’), d’Artur Becker.\nBernhard Aichner va continuar amb la seva particular col·lecció de thrillers amb Der Fund (‘La troballa’). Inspirada per l’obra del nord-americà Scott Fitzgerald, Ursula Baumhauer va publicar In bester Gesellschaft. Geschichten über den Rausch (‘En millor companyia. Històries sobre la intoxicació’).\nPeter Stamm, uns dels grans escriptors alemanys del moment i que cada vegada és més conegut al nostre país, va publicar Marcia aus Vermont. Eine Weihnachtsgeschichte (‘Marcia de Vermont. Una història de Nadal’). La berlinesa Bastienne Voss va tornar amb la novel·la Grünauge sieht dich (‘L’ull verd et veu’), i Peter Keglevic va ambientar a les muntanyes la seva “novel·la rural” Wolfsegg.\nTambé Enno Stahl va publicar una novel·la, en aquest cas ambientada a Berlín i amb un rerefons de conflictes arquitectònics, amb el títol Sanierungsgebiete (‘Àrees de reurbanització’), i Peter Schneider la novel·la històrica i musical Vivaldi und seine Töchter (‘Vivaldi i les seves filles’).\nSaskia Luka, jove escriptora de Colònia, va debutar amb Tag für Tag (‘Dia rere dia’). L’austríaca Gabriele Weingartner va tornar a la ficció amb Leon Saint Clairs zeitlose Unruhe (‘La inquietud intemporal de Leon Saint Clair’), i també d’Àustria van arribar Enteignung (‘Expropiació’), de Reinhard Kaiser-Mühlecker, Abenteuerliche Reise durch mein Zimmer (‘Viatge d’aventures per la meva habitació’), de Karl-Markus Gauss, i Hufeland, Ecke Bötzow (‘Hufeland, cantonada de Bötzow’), de Lea Streisand.\nBotho Strauss va publicar la novel·la breu Saul i una altra de més extensa, Zu oft umsonst gelächelt (‘Va somriure massa sovint perquè sí’). També cal destacar Los Alamos ist winzig (‘Los Alamos és minúscul’), de Dieter Zwicky, Der unsichtbare Roman (‘La novel·la invisible’), de Christoph Poschenrieder, i la contundent Der von den Löwen träumte (‘El que somiava amb lleons’), de Hans-Josef Ortheil.\nMés històrica i torrencial va ser Die unerlässliche Bedingung des Glucks (‘La condició indispensable de la felicitat’), de Renate Feyl. També històrica i amb reflexions sobre la fi de la Primera Guerra Mundial va ser Der Eine Sohn (‘El fill únic’), una altra novel·la de G. H. H. Martin Walser va publicar una novel·la amb aires de llegenda clàssica: Mädchenleben. Oder die Heiligsprechung (‘Vida de donzelles. O la canonització’). També van veure la llum, les novel·les Liebestölpel (‘Misèries de l’amor’), de Peter Wawerzinek, i Die bessere Geschichte (‘La història millor’), d’Anselm Neft.\nEl potent Franz Dobler va tornar amb una altra novel·la negra amb Ein Schuss ins Blaue (‘Un tret al cel’). El consagrat i traduït Martin Suter va publicar Allmen und der Koi (‘Allmen i el koi’), on conviuen reminiscències i mons tan llunyans com l’illa d’Eivissa i el Japó. Thomas Meyer va publicar un retrat de la seva família, una obra de no-ficció disfressada de novel·la: Wolkenbruchs waghalsiges Stelldichein mit der Spionin (‘La valerosa cita de Wolkenbruchs amb la dona espia’). Simone Buchholz va tornar a la novel·la criminal amb Hotel Cartagena.\nTambé cal destacar les novel·les d’Anne Richer Unvollkommenheit (‘Imperfecció’), de Gregor Sander Alles richtig gemacht (‘Tot fet correctament’), de Tom Müller Die jüngsten Tage (‘Els darrers dies’), d’Ulrike Draesner Kanalschwimmer (‘Nedador del canal’) i de Lukas Hartmann Der Sänger (‘El cantant’).\nMartina Bergmann va cridar l’atenció de molts lectors amb Mein Leben mit Martha (‘La meva vida amb la Marta’), com també ho va fer Sarah Kuttner amb Kurt.\nLa poeta Monika Rinck es va atrevir amb la novel·la Champagner für die Pferde. Ein Lesebuch (‘Xampany per als cavalls. Un llibre de lectura’). Daniela Krien va publicar Die Liebe im Ernstfall (‘L’amor en cas d’emergència’), Isabelle Lehn, Frühlingserwachen (‘Despertar de la primavera’), Tabea Hertzog, Wenn man den Himmel umdreht, ist er ein Meer (‘Si gireu el cel, és un mar’), i la suïssa Ruth Schweikert, Tage wie Hunde (‘Dies de gos’). Andreas Maier va donar molt a parlar amb Die Familie (‘La família’).\nDanilo Scholz va guanyar el premi Heinrich Mann i el premi Georg Büchner, el més important de les lletres alemanyes, va ser per a Lukas Bärfuss per la seva trajectòria, un autor que el 2019 va publicar el seu darrer llibre, Malinois.\nPeter Handke, guanyador del premi Nobel de literatura 2019\nEl 2018, un escàndol va afectar una membre del jurat del premi Nobel de literatura, i en conseqüència es va desconvocar aquest guardó i va passar a l’any següent. Per això, aquest 2019 el premi Nobel de literatura va recaure en dos autors: el corresponent al del 2018 va ser per a la polonesa Olga Tokarczuk, de la qual al seu país es van reeditar tots els seus libres, i el del 2019 va guardonar l’austríac Peter Handke. El reconeixement a aquest darrer no va estar exempt de polèmica per la defensa d’aquest autor del nacionalisme serbi en les guerres dels Balcans (1992-99).\nA Polònia també va veure la llum Tak wygląda prawdziwa poetka, podciągnij się! (‘Això és el que sembla un autèntic poeta, tira’t cap amunt!’), un llibre fonamental que reuneix la correspondència entre les poetes poloneses Wisława Szimborska i Joanna Kulmowa.\nL’escriptora tàtara en llengua russa Guzel Iàkhina, autora de Zuleikhà otkrivàiet glazà (‘La Zuleikhà obre els ulls’), va publicar a Rússia Deti moí (‘Fills meus’).\nAl Brasil, es va publicar un assaig esclaridor i lúcid sobre la situació que travessa el país, O Brasil e seu duplo, de Luiz Eduardo Soares, a més de Bula para uma vida inadequada, un magnífic recull de cròniques de Yuri Al’Hanati. Pel que fa a la ficció, un dels llibres de l’any va ser el signat a quatre mans per Mia Couto i José Eduardo Agualusa O terrorista elegante e outras histórias.\nAutors: Toni Vall / Use Lahoz


Qualitat, Medi ambient y Seguretat en el Treball | DIR Mensajería\nL’any 2000 vam iniciar el desenvolupament d’una implantació del sistema de Gestió de Qualitat per a complimentar els requisits demandats a la norma UNE-EN ISO 9001:2000, que va culminar amb el trident de certificacions ISO 9001, ISO 14001 i OSHAS 18001 per DNV i por TÜV Reindland, amb un ampli abast de la mateixa com a servei de missatgeria, transport urgent, distribució i logística porta per porta en l’àmbit local, provincial, regional, nacional i internacional.\nEl nostre sistema de gestió de qualitat incorpora polítiques i objectius orientats a controlar la nostra organització relativa a la qualitat, a la seva emissió de gasos, consum de carburant, gestió de residus i la seguretat i la salut dins la feina a les instal·lacions així com a la prestació del servei. No només contemplem garantir la conformitat del servei amb els requisits aplicables, sinó també aconseguir la satisfacció del client mitjançant l’excel·lència i produint el menor impacte ambiental en un entorn més segur.\nGestionem els nostres recursos de tal manera que, una vegada finalitzat el servei, es realitzi una anàlisi del mateix i iniciem una millora continua del sistema de gestió de la qualitat, orientada a incrementar la satisfacció dels nostres clients, en un servei més eficient amb el medi ambient i garantit la seguretat i la salut dels nostres treballadors.\nA Dir entenem el servei als nostres clients com un servei de qualitat, sostenible i respectuós amb el Medi Ambient. El nostre sistema no es conforma amb les reduccions de consum d’energia elèctrica i l’estalvi d’aigua. Tots els nostres vehicles són seleccionats a la seva compra pe els seus índexs de baix consum i mínimes emissions de gasos. El nostre proveïdor principal certifica que els nostres vehicles utilitzen com a únic carburant biodièsel.\nLa Gestió de residus (neumàtics, olis, peces de plàstic, paper, cartró i tòners) es realitza de manera eficient amb els proveïdors certificats en gestió de residus.\nA la nostra plantilla comptem també amb treballadors que distribueixen de forma ecològica, tant amb bicicletes com caminant, i que reparteixen a zones d’alta concentració d’empreses i poca dispersió geogràfica.\nELS NOSTRES CERTIFICATS EMPRESARIALS I DE SERVEI:\nCLASSIFICACIÓ EMPRESARIAL R1 Y R9\nCERTIFICAT DE PREVENCIÓ DE RISCOS LABORALS Y VIGILÀNCIA DE SALUD


Ribó: “Anem a treballar sobre el dret a una alimentació sana” | Valencia Extra\nEnric Morera oferix el suport de les Corts Valencianes a la Capitalitat Mundial de l’Alimentació\nL’alcalde Joan Ribó s’ha reunit este dijous amb el president de les Corts Valencianes, Enric Morera, per a informar-li sobre el contingut i objectius de la Capitalitat Mundial de l’Alimentació que València va a ostentar durant 2017 en ser triada per la FAO. Ribó ha destacat l’objectiu de treballar sobre el dret a una alimentació sana, el bon acolliment rebut i la voluntat de col·laboració del President de les Corts de prestar el màxim suport a un esdeveniment que ofereix la possibilitat de buscar solucions des de l’àmbit local per a un problema global.\n“Hem tingut una magnífica recepció i un compromís del President de les Corts Valencianes de contribuir i recolzar el treball sobre la idea del dret a una alimentació sana durant l’any 2017. L’alimentació fins ara s’ha concebut com una carrera d’aconseguir aliments, però d’aliments n’hi ha suficients al món, el problema és que no estan adequadament distribuïts”, ha manifestat l’alcalde de València, Joan Ribó, després de la seua trobada amb Enric Morera, en la qual ha estat acompanyat per Vicent Domingo, coordinador dels actes de la Capitalitat Mundial.\nCom ja va fer durant la seua trobada amb el President de la Generalitat, Ximo Puig, i la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, Ribó li ha explicat al President de les Corts Valencianes l’objectiu “d’impulsar des de València polítiques per a alimentar a tota la població. Hi ha dos grans problemes: gent que té falta d’aliments, i hem de treballar per a eliminar la fam, i molta gent que s’alimenta inadequadament, que pateix problemes d’obesitat, que consumix un excés de greixos, de sucre, que consumix fast food, que s’oblida que hi ha llegums, verdures i fruites, i eixes males pràctiques ocasionen greus problemes sanitaris a Espanya i en molts altres llocs del món”.\nL’alcalde ha informat a Enric Morera que la reunió mundial d’alcaldes serà el 20 i 21, “però abans hi haurà un simposi sobre temes científics i jurídics i una trobada d’alcaldes a nivell estatal. “No volem que la Capitalitat passe com una falla, sinó desenvolupar al llarg de l’any una sèrie de tasques importants per a afavorir una agricultura de proximitat, una agricultura sense productes tòxics, una agricultura ecològica, biològica, de quilòmetre zero, i per tant molt sostenible”.\nTambé han abordat un altre aspecte crucial com és el relatiu a la comercialització. “Volem parlar dels mercats, de la tira de contar, i menys d’ agricultura agroindustrial i globalitzada. Volem potenciar l’agricultura de proximitat, els horts urbans i l’educació, en l’escola i en les famílies, sobre les formes de menjar. Per desgràcia la dieta mediterrània s’està perdent i hem de tornar a recuperar-la perquè tots els nutricionistes diuen que és la més saludable. També anem a plantejar la reutilització dels aliments que es tiren perquè cap persona patisca fam en esta ciutat”.\nPer la seua banda, el President de les Corts Valencianes, Enric Morera, ha destacat la gran oportunitat que suposa l’elecció de la FAO. “Que València siga capital mundial de l’alimentació és un esdeveniment importantíssim, d’una dimensió mundial. Anem a ser referents en un assumpte que afecta a la globalitat, al món sencer, i anem a buscar solucions des de l’àmbit local, des d’una gran ciutat com és València, en cooperació amb altres grans ciutats del món”.\nMorera ha dit estar convençut que “en eixe objectiu de buscar solucions locals als problemes mundials València va a donar la talla, va a donar el nivell. Tenim unes condicions òptimes, amb mar, amb una horta periurbana, amb tot el necessari per a fer bé les coses i donar un exemple d’eixe saber fer i d’eixes solucions que espera el món sencer en un tema clau que té moltes vessants. En eixe sentit les Corts Valencianes estaran al costat de la ciutat de València i de la FAO per a ajudar en tot allò que puguem, i estic convençut que els grups parlamentaris seran unànimes en implicar-se positivament en esta Capitalitat i contribuir a este gran objectiu de la ciutat de València”.\nEn ser preguntat Joan Ribó sobre els problemes de contaminació que estan afectant a altres ciutats, l’alcalde ha tornat a recordar que “la sort de València és que tots els dies bufa un vent de llevant que es porta els contaminants i no hem arribat fins ara a uns nivells que ens obliguen a prendre mesures. Evidentment si existira eixa necessitat posaríem mesures, totes les que feren falta. Les persones tenen dret a respirar un aire pur, i açò està per damunt de la possibilitat de circular o no circular”.\nHa assenyalat que, malgrat no existir cap urgència, “en estos moments ja tenim esborranys de normes per al cas en què aparegueren, que passarien per restriccions a la circulació en determinats entorns, començant pels vehicles més contaminants. Ho estem estudiant i anem a treballar-ho ràpidament per a tindre preparada alguna cosa que de moment per sort no cal i no existeix una previsió de que vaja a fer falta”.


Altres teràpies - Reivet\nMedicina veterinària tradicional xina\nReivet > Serveis > Rehabilitació veterinària > Teràpies > Altres teràpies\nEl làser és una tècnica que té els seus inicis en el 1970 partint d’estudis fets per *Bohr i *Plank. Però no és fins a 1967 que s’utilitza per primera vegada en Medicina per a finalitats quirúrgiques. A principis del 70-71, Mester observa que el làser de Ne-He té una acció estimulant i *cicatrizante de teixits.\nActualment, una de les aplicacions del làser terapèutic es centra en el control de múltiples patologies que cursen amb inflamació, infecció, picor, dolor etc.\nÉs molt aconsellable en pacients que tenen una elevada sensació al dolor i no es deixen manipular durant la rehabilitació.\nTambé és àmpliament utilitzat per a tot tipus de lesions que cursin amb inflamació d’origen no quirúrgic en animals de companyia o exòtics. (Dermatitis al·lèrgica, saculitis, granulomes per llepats, bursitis, tendinitis, hèrnies discals, gingivo-estomatitis felina, osteoartrosis, cistitis, otitis, ferides quirúrgiques, seromas…)\nQuan s’aplica làser en la pell (dermis), aquesta l’absorbeix i es genera :\nAcció cel·lular: accelera la cicatrització, ossificació i reparació cel·lular, aporta ATP per a la síntesi de proteïnes i enzims, facilita l’arribada de substàncies *nutricias en el teixit lesionat i eliminació de toxines i metabòlits de deixalla.Acció *antinflamatoria: redueix el teixit fibrós i tracta l’edema.\nAcció analgèsica: eleva el llindar dolorós de les cèl·lules.\nBioestimulació: augmenten i modula la resposta del sistema immunitari.\nTotes aquestes particularitats es tradueixen en els següents beneficiosos per al pacient:\nMillora i promou la cicatrització de tot tipus de teixit (tou, ós, cartílag, etc)\nAlleuja i redueix el dolor i els espasmes/contractures musculars.\nAugmenta el rang i elasticitat de les articulacions.\nRedueix els símptomes de les malalties cròniques degeneratives.\nMillora la microcirculación i l’inmuno-modulació perifèrica.\nEl làser no és innocu i no pot aplicar-se prop de la glàndula tiroïdal, en teixits hemorrágicos, ferides infectades, tumors, regió precordial en cardiópatas, femelles gestants, etc…\nTermotèrapia i criotèrapia\nFred: té un efecte superficial, segons el temps i element refrigerant que emprem podem aconseguir disminuir la inflamació aguda o produir analgèsia. Sempre s’aplica a l’inici d’un procés inflamatori. Està contraindicat en inflamacions agudes d’origen immunològic, infecciós o desconegut. S’ha de tenir especial cura en diabetis, cardiópatas, pacients molt joves o afeblits pels efectes sistèmics (augment de la pressió sanguínia, augment freqüència cardíaca, augment taxa respiratòria, etc)\nCalor: igual que el fred produeix un efecte superficial. Té efectes locals; vasodilatació, increment del fluxe sanguini i limfàtic, millora l’ aportació d’oxigen, nutrients i metabòlits, analgèsia, sedació de nervis motors i sensitius perifèrics, disminució de la rigidesa del teixit, disminució d’espasmes musculars, i efectes sistèmics, tals com; sudoració, panteix, hipotensió, increment del pols, increment de l’excreció renal, increment taxa respiratòria etc. Pot aplicar-se mitjançant gels de calor o llum infraroja.\nGràcies a l’ajuda de les diferents propietats de l’aigua (la densitat relativa, la flotació, la viscositat, la resistència, la pressió hidrostàtica i la tensió superficial), aquest mitjà aporta una multitud d’avantatges que permeten:\nEnfortir la massa muscular\nAugmentar la resistència muscular\nIncrementar la resistència cardiovascular\nProporcionar major agilitat i rang de moviment\nReduir el dolor\nPrincipalment està indicada per:\nRecuperació de cirurgies ortopèdiques i neurològiques\nAlteracions neurològiques (hèrnies discals cròniques, neuràlgies, etc)\nReacondicionamiento del dolor après i falta de recolzament\nDisminució dels arcs articulars\nPèrdues d’equilibri i propiocepció (síndrome vestibular, paràlisi dels nervis perifèrics…)\nHem de tenir especial cura quan els pacients poregosos, en cicatrius recents, en pacients amb baixa condició cardiovascular o animals amb fatiga muscular avançada.\nPer a això, el veterinari rehabilitador adaptarà el temps i nivell d’aigua per treballar els diferents objectius.\nRecomanem treballar amb arnés flotador i amb assistència terapèutica sempre.\nHi ha diferents tipus de hidroterapia (piscina, fonts naturals d’aigua, cinta subaqüàtica…), serà el veterinari rehabilitador qui esculli segons necessitats la més adequada perquè cadascuna té diferents indicacions.\nEn Reivet oferim un servei especialitzat en rehabilitació i acupuntura veterinària pioner a Catalunya, per a més informació pot contactar-nos:\nTelèfon: 669 04 10 95\n© 2017 Reivet · Disseny web . Preguntes freqüents Avís Legal


El conseller Baiget demana que les empreses prenguin partit per l’RSE – Respon.cat\nEl conseller Baiget demana que les empreses prenguin partit per l’RSE 30/05/2017\nAvui s'ha celebrat l'acte de cloenda del programa RSE.Pime 2016 i llançament de la nova edició del programa.\nDurant l'acte s'han reconegut les 19 pimes participants en l'RSE.Pime amb la publicació del recull de bones pràctiques que duen a terme en aquesta matèria.\nQueda oberta la convocatòria de l'RSE.Pime 2017 fins al 20 de juny. Sol·licituds d'inscripció.\nMés d'un centenar de persones han assistit avui a l'acte de cloenda de l'RSE.Pime 2016 en el qual les 19 empreses participants han rebut el reconeixent per part del conseller d'Empresa i Coneixement, Jordi Baiget, i el president de Respon.cat i conseller delegat de DKV Assegurances, Josep Santacreu.\nL'acte també ha servit per llançar la nova edició de l'RSE.Pime, en el qual es preveu que un mínim de 15 empreses hi puguin participar. Es pot sol·licitar de formar part d'aquest programa fins al 20 de juny. En la tria es prioritzaran les empreses amb una trajectòria basada en el compromís i les bones pràctiques que vulguin ordenar i sistematitzar aquest enfocament de gestió. Fins i tot microempreses poden ser acceptades.\nJosep Santacreu, president de Respon.cat i conseller delegat de DKV Assegurances, ha remarcat l'esforç de les empreses que alineen la gestió empresarial amb la responsabilitat social, posant en valor els 19 casos que participants en l'RSE.Pime 2016. Santacreu ha demanat que cada empresa repensi la cadena de proveïment, la relació amb els treballadors, les entitats i la clientela per a fer un món més feliç. Santacreu ha afirmat que "igual que les empreses en tenen, els territoris i els països també tenen ànima"\nSantacreu, que ha agraït al Consell de Cambres i la Generalitat el suport rebut durant els tres anys de vida de Respon.cat, ha destacat el paper de l'associació en la construcció l'agenda global marcada pels Objectius de Desenvolupament Sostenible declarant que "volem aportar solucions concretes que generin un impacte en el marc del ODS". Finalment ha afirmat que el repte de la responsabilitat social s'ha de sumar als reptes de la innovació i de la internacionalització que tenen les empreses catalanes.\nJordi Baiget ha afirmat que una de les gran riqueses del l'empresa catalana és la seva gran diversitat per dimensió, territori, activitat i forma jurídica. Les empreses s'implanten en el territori i a la societat i hi generen impactes; per això el conseller ha demanat que les empreses prenguin partit i que entenguin la responsabilitat social com un actiu. Finalment Baiget ha parlat de la sostenibilitat com estratègia de país, afirmant que "les societats avancen cap a la sostenibilitat i nosaltres hi hem de ser".\nLes 19 empreses participants han recollit de la mà de les autoritats la publicació de les seves bones pràctiques en RSE, que és un dels resultats del programa, juntament amb la pla d'acció que cada empresa ha realitzat amb l'acompanyament de consultors especialzats.\nLa major part de les empreses participants en l'edició 2016 han estat petites, Singular Net Consulting, Peixe Software, Tick Translations, Agrícola Falset Marçà, Campos Estela, Troca per a la Integració Laboral, Generation RFID, Olaria Esports i EAP Poble Sec. Un altre bloc han estat les set de dimensió mitjana, Industrias Puigjaner, Amat Immobiliaris, EAP Dreta Eixample, Cirprotec, Creaciones Gráficas CG, Fundació Privada ASPRONIS, Associació Alba. Cal destacar que també hi ha hagut tres microempreses participants, Sweet Centre, Ass. Comerciants Creu Coberta, Estudiar és Fàcil.\n[Publicació de les fitxes de bones pràctiques de les empreses participants en l'edició 2016 del programa RSE.Pime]\nDues des les empreses participants, Peixe Software i Tick Translatations, han parlat en nom de totes valorant molt positivament l'experiència de participar en el programa i l'oportunitat d'aprendre a gestionar la responsabilitat social en moments de canvi.\nJosep Maria Canyelles, coordinador de Respon.cat, després de presentar l'edició de l'RSE.Pime 2017, ha situat la nova línia de treball de l'associació. Així, ha convidat les pimes a incorporar-se a la gestió de la responsabilitat social, cosa que serà bona per l'entorn i per a la pròpia empresa, però ha anat més enllà, situant el repte de treballar per uns Territoris Socialment Responsables, on els valors de la responsabilitat siguin presents en les organitzacions del territori, en les seves interrelacions, i el la capacitat d'abordar els reptes. En aquet sentit ha presentat la iniciativa del Seminari TSR+10, que tundrà lloc el proper 8 de juny a Vilanova i la Geltrú.\nHa donat la benvinguda a l'acte Miquel Valls, president del Consell General de Cambres de Catalunya, que ha aportat una visió des de la perspectiva d'un organisme estretament vinculat al món empresarial, i ha posat en valor l'esforç de les empreses que aposten per una gestió basada en la responsabilitat social com un model avantguardista amb una tendència creixent en l'escenari internacional.\nAnterior Quotes de membre Respon.cat\nSegüent Respon.cat obre un nucli a Lleida per impulsar la Responsabilitat Social Empresarial\nTags bones pràctiquesesdevenimentspimeRSE.pime


La policia turca deté 120 persones en les protestes del Dia del Treball a Istanbul\nPublicat 1/5/2019 17:20:48CET\nISTANBUL, 1 Maig (DPA/EP) -\nLa policia turca ha detingut 127 persones durant les manifestacions d'aquest dimecres 1 de maig, Dia del Treball, segons ha informat la filial turca de la cadena CNN.\nD'aquests, 14 han estat detinguts a la plaça Taksim del centre d'Istanbul, per ignorar la prohibició d'entrar al lloc i per resistir-se als agents, ha afegit l'agència oficial de notícies turca Anatolia.\nEls manifestants han denunciat el tancament dels espais públics després de trobar-se amb barricades policials i corts de trànsit als voltants de la plaça. No obstant això, al marge de les detencions, el nivell de violència ha estat substancialment menor que el d'altres anys.\nL'1 de maig i la plaça Taksim tenen una importància especial per als ciutadans d'Istanbul. Aquest dia de 1977, en aquest mateix lloc, 34 persones van morir per la intervenció de les forces policials.\nLa plaça va romandre tancada als sindicats fins el 2010, any en el qual les autoritats turques van decidir reobrir el lloc. Prop de 200.000 persones van acudir a la plaça a celebrar el Dia del Treball fins que noves protestes van provocar un nou tancament.


Gent Normal: NI DURMIENTE NI POSTUMA\nNI DURMIENTE NI POSTUMA\nDoncs sí estimats lectors del Gent Normal. Us asseguro que la intenció no és fer-nos pesats, però una vegada més en Joan Colomo, aquest cop acompanyat de la tropa de La Célula Durmiente, s'ha tornat a marcar un gran disc. Amb en Colomo a la veu i guitarra, l'Inés al baix i en Narcís a la bateria, la banda afincada a Barcelona presenta un quart treball que malgrat dir-se Disco Póstumo (BCore, 10) no serà el darrer, o almenys això diuen. La Célula sembla tenir corda per estona i nosaltres que ens n'alegrem.\nEl cert és que ens trobem davant d'un disc molt menys continuista del que podíem esperar en un principi. Hi ha patrons que es mantenen com sempre, les lletres directes, crítiques -amb el toc existencialista que donen sempre a les seves composicions- i alhora festives. Deu cançons que rarament superen els dos minuts i mig i que van al gra. Perquè les influències són les que són i això nota i marca un tret que ha seguit Colomo en tota la seva trajectòria, a Zeidun, Ariadna, Red Sexy Band o, fins i tot, a la curta etapa d'en Joan a Unfinished Sympathy, malgrat allà fos l'Èric Fuentes l'arquitecte principal de les cançons.\nAixí doncs, a aquestes alçades ningú s'estranyarà d'escoltar un disc que navega sobretot pel hardcore, el punk-rock i l'indie rock. I aquí precisament és on trobem una de les grans novetats d'aquest Disco Póstumo, la banda ha abandonat parcialment les experimentacions musicals que va indagar als seus primers treballs i que els va fer ser un dels grups més originals de la flota de Bcore. Ja no som ni a l'oest ni a Mèxic, adéu al cabaret i a la música tradicional, s'han acabat les trompetes i les veus agudes. Ens trobem davant un disc molt més primari i carregat de contundència garatgera. Disco Póstumo és una oda a les tornades fetes himne, a les bateries accelerades i la distorsió guitarrera, un disc que entra directe a les orelles sense concesions i que s'escolta d'una tirada. D'aquells que poses una vegada darrera una altra.\nLa Célula Durmiente ha anat per feina, confluint moltes coses en poc minutatge i deixant-nos hits inmediats com “Deriva”, que dóna una benvinguda que ens recorda més a aquells Zeidun del genial (i recordat) split amb Maple, ja fa una colla d'anys. I és que sembla que aquest disc és un recull de tot el que ha begut el Colomo més hardcoreta, així s'explica un tema com “Canción Póstuma”, un tema que beu directament dels Unfinished Sympathy i que segurament és una de les millors cançons del disc gràcies, en part, a les segones veus d'una Inés que torna pletòrica com a segona veu, però això tampoc és cap novetat. Seguint amb aquesta espècie de disc on s'agrupa tota una vida als escenaris ens arriba “Linia Curva”, el tema més célula del nou disc, amb una tornada que, tal i com explica la promo de Bcore, podria cantar el mateix Juanes, a bailar, ven conmigo a bailar.\nUna de les característiques de les lletres d'en Colomo és que sense ser un lletrista eminenment polític, sempre acostuma a deixar alguna crítica a la societat que ens ha tocat viure, com aquesta “Triste condición” i els pirates de maleta i corbata. O com a quan a “Ministerio de Ergomía” vol contruir un avión con los restos de la demolición del ayuntamiento y luego partir a un lugar donde se pueda estar sin sentir la presion del momento. Y disfrutar del placer de respirar sin ninguna pretensión. I així els nois de la Célula van creant tornades que s'enganxen no només per un magnestisme innat sinó també perquè les coses que ens expliquen són totalment creïbles. Disco Póstumo acaba amb un dels hits en potència del disc, "Carnaval", l'experiment tripós de la Inés a “Origen Aborigen” i “Hipocondría”, una lletra que no sabem si prendre'ns com una metàfora, una broma o una simple descripció real de l'enfermetat.\nPer segon any consecutiu ens arriba un disc a última hora de la factoria Colomo que tornarà a estar al llocs més alts del discos que més ens han agradat aquests darrers 365 dies. Potser que ens ho comencem a prendre com un -bon- costum. Per cert, no hem dit que és el primer treball de La Célula Durmiente integrament en castellà, però vaja, això és igual, oi?\nLa Célula Durmiente estaran presentant el disc el proper 10 de Febrer al Moog de Barcelona.\nPublicado por JG a les 16:35\nEtiquetes: bcore, Disco Póstumo, Joan Colomo, La Célula Durmiente, música


Dades generals - Laborarorios Rubio\nXifra de negoci (en milers d’euros)\nLaboratorios Rubió és una companyia en ple procés d’expansió i de creixement. En els darrers 5 anys, la progressió ascendent és un indicador de la bona tasca duta a terme i de l’execució d’un pla estratègic (2015-2019) que se centra en la identificació de nous segments de negoci, l’obertura de nous mercats i la firma d’acords de distribució amb altres companyies del sector farmacèutic.\nEl 2018, la xifra de negoci va assolir els 40,9 milions d’euros, un 17,1% més que el 2017. Per mercats, l’augment a Espanya va ser del 22%, i en les exportacions, del 1.9%.\nSi comparem els períodes dels anys 2015 i 2018, el creixement de la xifra de negoci va ser del 35,9%, del qual un 41,6% correspongué al mercat nacional i un 18,2% al mercat internacional.\nPer al 2019, esperem assolir un creixement del 9,2%, gràcies a les vendes en el mercat nacional.\nLa plantilla de la companyia està formada per 150 persones en 2018, un 11,3% més que en 2015, i els àmbits de major creixement són el comercial i el d’operacions industrials.\nEn els darrers cinc anys, inclòs el pressupost de 2019, el total d’inversions assolirà els 10,8 milions d’euros, dels quals 5,8 M€ corresponen a inversions industrials, 834 M€ a l’àrea d’informàtica i noves tecnologies i 4,88 M€ a diferents projectes, com ara el desenvolupament de noves formulacions galèniques, acords de venda en Europa i els Estats Units i el projecte LiposCale.\nInversions (en milers d’euros)


DJ Questlove, el dissabte 14 de juliol al Festival Cruïlla 2018\nDJ Questlove: cap de cartell de l’Escenari Brugal\nCom una nau espacial aterra en un planeta desconegut, una pinta es clava en un voluminós cabell afro rodó. I això només pot significar una cosa: Questlove, mític bateria i líder de la banda The Roots, ha arribat.\nEn una entrevista, Questlove confessava que la seva vocació real és ser professor de música, però les seves classes no s’imparteixen en un aula. Les seves lliçons consisteixen en un DJ set de vàries hores. “M’encanta quan la gent treu el Shazam i busca les cançons que punxo”, diu.\nA més de ser cap de cartell amb The Roots, ens encanta anunciar que el tindrem punxant a l’escenari Brugal el dissabte, 14 de juliol. Amb l’entrada de dissabte podràs veure The Roots, Justice i David Byrne en directe, entre molts altres.


Avís legal - Farmàcia Sarrià\nAvís legal i política de protecció de dades personals\nFarmàcia Finestres Capdevila, SCP. NIF: J64327174. Domicili: Avda de Sarrià, 52. 08029 - Barcelona, Espanya. Telèfon: +34 93 439 35 09. Adreça de correu electrònic: info@farmaciasarria.com. Llicenciats Ana Finestres Capdevila col·legiada número 14.900 i Franc Finestres Capdevila col·legiat número 14.459 al Col·legi de Farmacèutics de Barcelona. Certificat per la Health on the Net Foundation (HON) com website amb informació sanitària ètica i de qualitat que respecta els Principis del Codi HON.\nEl present website és propietat de Farmàcia Finestres Capdevila SCP (en endavant Farmàcia Sarrià), que es reserva tots els drets de permetre l’accés als usuaris del mateix.\nTots els elements integrants del website són propietat o, en determinats casos, ostenta els drets de reproducció Farmàcia Sarrià, estant els mateixos subjectes a la legislació de protecció de drets de propietat intel·lectual i industrial amb les limitacions esmentades. Les marques comercials esmentades corresponen als seus legítims propietaris. Els usuaris del present website podran utilitzar, descarregar i imprimir per a la seva utilització particular i sense ànim de lucre els textos, imatges i altres elements accessibles aquí continguts, amb la cita prèvia de l’origen dels mateixos. Per a la utilització en mitjans de comunicació i afins dels continguts del present website, serveixin contactar amb info@farmaciasarria.com per tal d’obtenir la pertinent autorització.\nWeb desenvolupat per Interdixit® para Farmàcia Sarrià, amb materials gràfics i literaris proporcionats per Farmàcia Sarrià, per StockXpert i per Getty Images.\nAquest lloc pot contenir enllaços que poden redireccionar a l’usuari a altres llocs i pàgines web gestionades per tercers aliens a Farmàcia Sarrià. Farmàcia Sarrià no respon ni dels continguts ni de l’estat d’aquests llocs i pàgines web.\nLa utilització d’aquest web es fa per propi compte i risc de l’usuari. La programació genera cookies que s’instal·len de manera temporal i durant la navegació en el terminal receptor de l’usuari. Les galetes registren l’inici de la sessió de navegació i conserven les preferències dels menús gràfics i la cistella de productes. Un cop abandonada la sessió, el contingut d’aquestes cookies s’elimina.\nFarmàcia Sarrià i els seus empleats no es responsabilitzen dels errors o omissions que puguin patir aquest web; ni d’altres continguts als quals fós possible accedir des del mateix. Tampoc seran o podran considerar-se responsables per danys derivats de la utilització d’aquest web, ni per qualsevol actuació realitzada basada en la informació que s’hi conté.\nImports i especificacions del productes\nEls imports que aquí es contenen poden reflectir errors i no constitueixen cap element contractual de compra-venda. L’import correcte fixat s’estableix en el propi establiment comercial o en els missatges de contestació de les comandes comercials. Per a més informació, consulteu les Condicions Generals.\nEls fabricants dels productes es reserven el dret de modificar les especificacions dels articles continguts en aquest website.\nFarmàcia Sarrià no respon pels danys i perjudicis que elements aliens al web puguin ocasionar a l’usuari o a tercers.\nLa informació farmacèutica i/o sanitària que es recull en el present website s’ofereix a efectes informatius i ha estat elaborada per personal acreditat en Farmàcia. En cap cas substitueix la informació facilitada pel metge del pacient, consell i assessorament del qual aquest darrer hauria de seguir.\nEl destinatari del present website és el consumidor final de productes de farmàcia, parafarmàcia i ortopèdia, a qui oferim els nostres serveis i li plantegem alternatives de consum per a solucionar els seus possibles problemes de salut o necessitats en la seva vida diària. La informació que conté el website ha estat elaborada pels professionals acreditats de Farmàcia Sarrià, que signen les informacions, amb les dades facilitades pels comercialitzadors dels mateixos. També inclou una selecció de la informació útil facilitada pels fabricants de cadascun dels articles a la venda. El website no es sustenta ni amb finançament de tercers ni amb publicitat de cap mena, i està finançat exclusivament per Farmàcia Sarrià.\nAquest website està destinat a usuaris finals dels productes farmacèutics, parafarmacèutics i ortopèdics a la venda a Farmàcia Sarrià, i pretén reforçar la relació metge-pacient amb la presentació d’un ventall d’alternatives comercials per a una mateixa solució en les tres árees d’activitat.\nAquest website no publicita ni incentiva l'ús de cap medicament, per tant compleix el Reial Decret Llei 1416/1994, de 25 de Juny sobre el control de publicitat del medicament.\nAsí mismo existen publireportajes de artículos ortopédicos, cosméticos o dietéticos los cuales están claramente identificados.\nLes dades personals que ens faciliti a través de l’enviament del formulari de contacte quedaran registrades en un fitxer propietat de Farmàcia Sarrià, registrat a l’Agència Espanyola de Protecció de Dades, i comportarà la seva acceptació expressa per al tractament d’aquestes.\nDe la mateixa manera, les dades dels clients que facin les seves comandes per mitjà d’aquest website també quedaran reflectits en un fitxer similar. Les dades seran tractades confidencialment, utilitzades per al desenvolupament del negoci farmacèutic i no cedides a tercers. Qualsevol canvi en aquesta política serà comunicat oportunament als seus legítims propietaris, que podran exercir el seu dret d’accés, rectificació, oposició o cancel·lació dirigint-se a Farmàcia Sarrià mitjançant l’enviament d’un correu electrònic a info@farmaciasarria.com o bé per mitjà de correu ordinari prefranquejat a l’adreça postal Avda de Sarrià, 52. 08029 - Barcelona, Espanya.\nAixí doncs cumplim la Llei Orgànica de protecció de dades de caracter personal 15/1999, de 13 de desembre.


5 de maig del 2021 - Alcaldes\nInici AVUI FA ANYS 5 de maig del 2021\nLes tropes americanes alliberaven el camo de concentració de Mauthausen.\nLa soprano Maria Callas fa la seva única actuació al Teatre del Liceu de Barcelona amb un recital amb diverses peces del seu repertori.\nNeix a Vilassar de Dalt Jaume Almera i Comas, geòleg i paleontòleg.\nMor a París Vicent Salvà i Pérez, polític i editor literari valencià.\nNeix a Valls Carles Cardó i Sanjoan, eclesiàstic i escriptor.\nNeix a Sabadell Francesc Trabal i Benessat, escriptor i periodista.\nArticle anteriorEl projecte europeu THERMOS crea una innovadora eina online que simplifica el disseny de xarxes de climatització urbana\nArticle següentBiden, a favor de suspendre les patents de vacunes


Canvis en la gestió dels llibres de registre de l’IRPF el 2020 – grupsisquella.com\nCanvis en la gestió dels llibres de registre de l’IRPF el 2020\nEl llibre registre d’IRPF dels autònoms tindran un nou format a partir del 2020. Tot i que el canvi es va donar a conèixer a principis de març d’aquest 2019, ha estat a finals de juliol quan ha estat aprovat mitjançant l’Ordre HAC / 773/2019 , que regula la gestió dels llibres registres en l’Impost sobre la Renda de les Persones Físiques.\nLa principal novetat d’aquest canvi de l’Agència Tributària és que s’haurà d’anotar en els nous llibres registres d’IRPF el NIF de la contrapart de l’operació. Ara bé, en el cas de factures expedides en què no sigui necessària identificació del destinatari, com en el cas de factures simples, l’anotació individualitzada de les factures es podrà substituir per un seient resum diari.\nA més del NIF de l’altra part de l’operació que es tracti, depenent del llibre registre, recorda que s’han de fer altres anotacions relacionada amb l’IRPF com:\n– tipus de retenció d’IRPF i import en el llibre registre de vendes i ingressos.\n– en el llibre de compres i despeses, per portar correctament les despeses deduïbles, s’ha d’anotar el preu total, el concepte de despesa deduïble, així com la informació relacionada a la retenció de l’emissor de la factura en el cas que n’hi hagi.\n– Llibres registres de l’IRPF compatibles amb els requeriments de l’IVA.\n– Seguir el format de llibre que l’AEAT publicarà al seu web, amb l’objectiu d’oferir seguretat jurídica al contingut del llibre.\nTots els contribuents que estiguin realitzant activitats amb la modalitat simplificada (mètode d’estimació directa), a més dels que realitzen activitat empresarial en estimació directa que no estigui supeditada a caràcter mercantil (d’acord amb el Codi de Comerç) han de portar el llibre registre de ingressos i vendes, de compres i despeses i el llibre registre de béns d’inversió.\nA més, els contribuents que realitzen activitats professionals en estimació directa estan obligats a portar llibres d’ingressos, despeses i de béns d’inversió, a més d’un registre de les provisions de fons i bestretes. Així mateix, aquells contribuents que estiguin realitzant activitats empresarials amb rendiment determinat en estimació directa i en el cas que es dedueixin amortitzacions, han de portar un llibre de registre de béns d’inversió al detall. És més, per les activitats amb rendiments nets es tindrà en compte el volum operacional, registrat en el llibre registre d’ingressos o vendes concret.\nFinalment, aquells autònoms que realitzin més d’una activitat hauran de portar llibres independents per a cadascuna d’elles, i quan els registres no es portin de forma electrònica hauran de fer constar en el primer foli l’activitat referida.


Dimecres, 26 Juny 2019 11:03\nUna dotzena de persones es forma a Mollerussa per participar en la xarxa de protecció animal com a voluntariat\nL’objectiu és difondre el protocol a seguir per formar part d’aquesta xarxa social que pretén que els seus membres col·laborin en la cura dels animals acollits al Refugi de Trànsit que s’ha habilitat en una nau municipal al costat de l’estació d’autobusos. Així mateix, el consistori també ha activat el número de telèfon 973 60 38 52, que està connectat permanentment amb la Policia Local, per tal de comunicar les troballes d’animals abandonats i poder així posar en marxar el protocol corresponent. Aquestes actuacions formen part de la primera fase d’actuació del Pla Integral de Protecció Animal, que va ser aprovat en Ple pel consistori i que té com a projecte final desenvolupar en un futur un refugi per a Mollerussa i comarca.\nEn aquest cas, per cinquè any consecutiu la caminada tindrà caràcter solidari amb el Centre d’Iniciatives Solidàries Ángel Olaran a través de la campanya 'Porta l’aigua solidària', que té per objectiu recaptar fons pels projectes que l’entitat porta a terme a Etiòpia. Així ho ha explicat el president de l’entitat, Josep Maria Pujol, qui ha dit que per fer possible aquesta campanya de conscienciació de les dificultats que comporta accedir a l’aigua en aquest país es compta amb la col·laboració de les empreses Prefabricats Pujol, Autansa, A.Miquel, Rodi Motors Services, Paprinsa, Ondupacart i Fridecal que aporten els fons per finançar el més de miler d’ampolles d’aigua que els participants portaran mentre caminen.\nMollerussa acollirà aquest dissabte dia 29 el primer Obert Internacional “Ciutat de Mollerussa”, el qual espera reunir uns 120 participants dels quals una setantena ja han formalitzat la seva inscripció. Ho han explicat l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, acompanyat dels regidors Bernat Diaz i Xavier Roure, i el president del Club d’Escacs de Mollerussa, Jaume Ribera, el qual ha confirmat la presència de participants armenis i peruans així com també de l’Aragó i de València. Es tracta del segon torneig internaciona a les terres de Lleida, juntament amb el de Vallfogona de Balaguer, i la seva organització aspira a entrar en el Circuit Català d’Oberts Internacional d’Escacs.\nL’organització de l’esdeveniment, que tindrà en un jugador del club amfitrió de 7 anys el seu participant més jove, coincideix amb la celebració dels 40 anys de creació de l’entitat que comptarà amb la representació de 25 integrats competint. En total, es repartiran premis valorats en 2.200 euros de dotació global, que es repartiran per la categoria absoluta però també per trams perquè el repartiment quedi més equilibrat. També es premiarà els millors classificats de les categories inferiors però en aquest cas amb trofeus, segons ha explicat Ribera.\nPel que fa al desenvolupament del torneig, serà per partides ràpides d’una durada aproximada de mitja hora cada una i sense eliminatòries motiu per al qual tots els jugadors participants disputaran partides al llarg de tot el dia, ha indicat Ribera, que ha afegit que es faran 6 rondes al matí i 4 a la tarda.\nEl Casal Popular l’Arreu de Mollerussa impulsa les terceres jornades pels drets LGTBI+ coincidint amb el Dia per l'Alliberament de Lesbianes, Gais, Bisexuals, Transsexuals i intersexuals, del 28 de juny, una commemoració reivindicativa per la plena igualtat jurídica i social, visibilització de la realitat de les persones LGBTI+ en entorns rurals i fomentar el respecte per la diversitat d'orientació sexual i de gènere.\nLa principal novetat de la commemoració del 50è aniversari dels fets esdevinguts el 28 de juny de 1969 a Nova York, quan la població LGBTI+ va sortir al carrer arran d'una brutal batuda de la policia al bar gai de Stonewall Inn, és l’organització d’una nit literària amb la lectura de textos al voltant de la temàtica LGBTI+. Aquest acte tindrà lloc el dijous 27 de juny, a les 9 de la nit, al Casal Popular l’Arreu, i mentre es gaudeix del recital literari amb textos de Maria Mercè Marçal, de Frederico Garcia Lorca, de Sebastià Porcel, de Bel Olid, entre altres, es podrà degustar d’una copa de vi del Celler Castell del Remei i comptarà amb la col·laboració de Saó de Ponent.\nEl divendres 28 de juny, a les 8 de la tarda, a la plaça de l’Ajuntament de Mollerussa, es farà la concentració reivindicativa per commemorar el dia de l’Alliberament LGBTI+ i es realitzarà la lectura del manifest de la Comissió Unitària del 28J. I posteriorment, coincidint amb l’Open Night Mollerussa, el Casal l’Arreu obrirà les seves portes a la nit i oferirà un sopar popular a la fresca per a tots els colors amb ambientació musical dels Grans Èxits LGBTI+ amb temes d’Elton John, Queen, David Bowie,...\nDimarts, 25 Juny 2019 13:31\nLa renovada plaça de l’Ajuntament de Mollerussa ha tornat a ser l’escenari aquest vespre de l’arribada de la flama portada directament fent relleus corrent des del cim de la muntanya del Canigó pels atletes de l’Associació Atlètica Xafatolls.\nUn cop llegit el manifest, escrit per l’expresidenta del Parlament, Carme Forcadell, per part d’una atleta dels Xafatolls, col·lectius procedents d’una quinzena de localitats del Pla d’Urgell i comarques properes han encès les seves torxes, com marca la tradició, amb la flama del peveter instal·lat al centre de la plaça per portar-la cap a les seves poblacions. Tots ells han recollit la flama enlairant una estelada que els ha lliurat l’ACN del Pla d’Urgell.\nD’altra banda, membres de la Colla dels 50 també han recollit la flama perquè presideixi la foguera de la revetlla popular que han organitzat al Pavelló Pla d’Urgell. La revetlla començarà a dos quarts de 10 del vespre amb el sopar popular que tindrà també el seu moment musical amb DJAbel. La festa també comptarà amb un espectacle de foc a càrrec de l’ARF Diables de Mollerussa, que també han recollit la Flama del Canigó al peveter oficial.\nLaia Alsina, d’11 anys, de l’escola Les Arrels i membre de la colla bastonera infantil de l’Arreu de Mollerussa, ha rebut el primer premi del primer Concurs de Narrativa Bastonera a Primària organitzat per la Federació Coordinadora de Ball de Bastons de Catalunya.\nEl president de la coordinadora de Ball de Bastons, Adrià Ortíz, ha lliurat un premi valorat en una dotació econòmica de 200€ en material de ball de bastons per a l’escola Les Arrels i una targeta regal del FNAC o l’Abacus amb una dotació econòmica de 100€, per a la Laia, pel seu treball El Misteri Bastoner.\nOrtíz ha destacat la bona acceptació d’aquesta primera iniciativa de concursos dirigit a les escoles i instituts de Catalunya ja que s’ha organitzat tres certàmens: el Concurs de Narrativa Bastonera a Primària; el Concurs de Narrativa Bastonera a Secundària, i el Concurs de Dibuix i Disseny Bastoner a Secundària.\nAmb aquesta iniciativa, la coordinadora vol apropar el Ball de Bastons al jovent i infants a través dels seus centres educatius. També ha destacat la gran tasca de l’escola Les Arrels de Mollerussa per la promoció del ball de bastons a través del seu projecte i metodologia educativa, ja que a través de l’aprenentatge vivencial i experimental tot l’alumnat de l’escola participa en l’ambient de Ball de Bastons.\nDivendres, 21 Juny 2019 14:55\nCremen 1.700 tones d’alfals en un magatzem de Linyola\nEls Bombers de la Generalitat treballen des d’aquest matí en un incendi que ha cremat unes 1.700 tones d’alfals en un magatzem de Linyola. Els Bombers han rebut l’avís de l’incendi quan passaven 3 minuts d’1/4 de 10 del matí i el foc hauria afectat completament el magatzem on hi hauria unes 30.000 bales de farratge emmagatzemades, algunes de les quals s'han pogut salvar.\nCom a mesura preventiva, s’han desallotjat tots els treballadors i no hi ha hagut cap ferit.\nFins al lloc s’hi ha desplaçat 9 dotacions dels Bombers, dos ambulàncies del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM) i vàries patrulles dels Mossos d’Esquadra.\nL’Agrupació Sardanista de Mollerussa programa per aquest estiu una nova edició de 'Sardanes a la fresca' en el marc de les Nits d’Estiu organitzades per l’Ajuntament de Mollerussa.\nLa novetat per aquesta edició és la concentració de les quatre ballades programades al carrer Ciutat de Lleida, lateral de l’Amistat. L’Agrupació ha pres aquesta decisió per la comoditat que representa poder comptar amb el bar i els serveis del Teatre i també per la seva cèntrica situació.\nLes ballades se celebraran a 2/4 de 10 de la nit els dijous 11 i 18 de juliol i 1 i 8 d’agost i seran en so digital.\nFrancesc Balcells pren l'alcaldia del Palau d'Anglesola a Meseguer amb el suport de la candidatura independent\nMollerussa programa unes 30 activitats en el cicle Nits d'Estiu\nLa Marató de Sang de Mollerussa, dimecres 26 de juny, busca joves donants