Almassora convoca el XIX Concurs de disseny de l’Agenda Jove | Notícies Dígitals\n15/03/2022 agenda jove, almassora, concurs, disseny\nLa Regidoria de Joventut de l’Ajuntament d’Almassora ha convocat el XIX Concurs de Disseny de l’Agenda Jove per a dues categories i amb premis de 450 euros per al guanyador i un accèssit de 150 euros. Com a novetat d’aquesta edició, els participants, que tenen de termini per a presentar les seves obres fins a les 14 hores del pròxim 13 de maig, poden lliurar els seus treballs en format digital a l’adreça de correu electrònic joventut@almassora.es amb l’assumpte ‘XIX Concurs de Disseny de l’Agenda Jove’, en format JPG amb un pes inferior a 1,5 MB.\nLes persones interessades poden presentar un màxim de dues obres per cada autor, bé presencialment en la planta baixa del consistori a través del registre del Servei d’Informació i Atenció Ciutadana (SIAC) o bé per correu electrònic. D’aquesta manera, el concurs es divideix en dues categories: la primera per a menors de 12 a 18 anys i la segona per a persones amb una edat compresa entre els 19 i els 30 anys. Les portades han de ser originals i inèdites, de temàtica lliure i no poden haver estat premiades en altres edicions. A més, l’obra ha de contenir el missatge ‘Agenda Jove 2022-2023 Almassora’.\nEl guanyador del concurs aconseguirà un premi dotat de 450 euros mentre que existirà un accèssit de 150 euros. Si algun d’aquests dos vencedors és menor d’edat rebrà la mateixa quantitat però en material escolar o juvenil. L’òrgan col·legiat serà el jurat compost per Paco Membrado, Aída Artero i María Arenós i presidit per la regidora de Joventut, María Luisa Renau. Tots dos premiats tindran els seus treballs estampats en la portada i contraportada de l’Agenda Jove, amb més de 3.500 exemplars repartits als centres educatius de Primària, Secundària, Batxillerat, cicles formatius i associacions.\nFinalment, Renau ha animat a aquest sector de la població d’Almassora a participar en aquesta edició “la joventut té una oportunitat de posar les seves inquietuds creatives i el seu nivell artístic al servei de la localitat amb l’opció de guanyar un premi econòmic o material”. “Aquest concurs s’està convertint en una cosa tradicional, és il·lusionant veure als guanyadors presenciar el seu treball en els exemplars que repartim en els centres educatius i associacions locals”, ha afirmat l’edil.\n← Almassora contracta el nou Pla Acústic Municipal per a mesurar el soroll del Serrallo\nLa Universitat d’Alacant celebra el dia del treball social amb una jornada protagonitzada per l’economia social →


La UA analitza l'espai públic des de la perspectiva de gènere. VEU Revista Cultural de la Universitat d'Alacant\nLa UA analitza l'espai públic des de la perspectiva de gènere\nAlacant, 23 d'abril de 2018\nL'Aula de la Salut de la Seu Universitària Ciutat d'Alacant continua amb la programació del Seminari Salut, Dones i Gènere, coordinat per María Teresa Ruiz Cantero (catedràtica de Medicina Preventiva i Salut Pública, coordinadora del Grup d'Investigació de Salut Pública de la Universitat d'Alacant i integrant de l'IUIEG) amb un interessant i nou programa per a la setmana vinent. S'abordaran les "Ciutats segures. L'espai públic des de la perspectiva de gènere" a través de quatre activitats:\nDilluns 23 d'abril es durà a terme una "Marxa exploratòria" per a identificar en la Vila Vella d'Alacant, juntament amb l'Associació de Veïns, els punts d'inseguretat i els problemes de salut pública: brutícia, problemes de mobilitat i soroll. Segons Ruiz Cantero, "per a aquesta marxa exploratòria s'ha seleccionat un grup de quinze persones de diversos perfils d'acrod amb el tipus de població que viu en el nucli històric d'Alacant, de manera que siga representativa". Les persones seleccionades estaran acompanyades per experts nacionals i internacionals en aquest tema i, una vegada identificats aquests problemes, es traslladaran a l'Ajuntament d'Alacant.\nDimarts 24 abril a les 19 hores, Inés Novella, arquitecta urbanista, i investigadora de la Càtedra UNESCO de Polítiques de Gènere de Ciència, Tecnologia i Innovació, impartirà la conferencia "Ciutats segures. L'espai públic des de la perspectiva de gènere", en la Seu Ciutat d'Alacant (Sant Ferran, 40).\nDimecres 25 d'abril, coincidint amb la celebració del Dia Internacional del Soroll, els organitzadors han convocat una Concentració a la plaça de l'Ajuntament, on guardaran un minut de silenci, en un gest solidari.\nI divendres 27 d'abril a les 19 hores en el Claustre del carrer de Llauradors, amb un programa de conferències sobre "L'efecte del soroll en la nostra salut", impartides pel doctor Guillermo Severa, cap del Servei d'Otorinolaringologia de l'Hospital General Universitari d'Alacant, i per la doctora Francis Sellés, neurofisióloga clínica en la Unitat del Son del mateix hospital.


10/01/2021 - 12:00h\nEntrevista a Jordi Melendo, ambaixador del xampany a l’Estat espanyol\nJordi Melendo és un dels grans referents del periodisme vinícola i un dels grans especialistes del xampany. Va publicar ‘Els nostres caves’ (1986) amb divuit anys. Va publicar dos llibres amb Ramon Balada: ‘El llibre del vi català’ (1988) i ‘El Penedès. Els cellers, les caves i la bona taula’ (1990). Va impulsar l’associació Joves Amics del Vi, amb seu a París i reconeguda per l’OIV. Va tenir l’oportunitat de relacionar-se amb el xampany i el 2011 va ser anomenat ambaixador del xampany a l’Estat espanyol. El 2010 va publicar ‘Un sueño en la Champagne’, tota una aventura personal. Aquest novembre ha publicat la seva quarta guia: “Guía Melendo del Champagne” (Andana, 2020).\nVas visitar les caves Codorníu d’adolescent i vas quedar totalment impregnat pel vi. Com vas viure tot aquell procés?\nVa ser realment un dels moments més màgics de la meva vida. Aquelles ampolles plenes de vi, que és un producte que neix a la natura de la vinya, reposant en l’obscuritat de les caves, aquella olor tan especial que desprèn la humitat, i un dia el traiem, el posem a taula… i sempre és motiu de felicitat, de compartir els bons moments de la vida.\nTot escriptor de vi no deixa de ser una persona que analitza la situació, aportant indicacions. Els cellers o les institucions us escolten i prenen nota de les vostres valoracions.\nEls cellers, els bons viticultors o empresaris que s’estimen de debò un vi, sí. Els mercaders que només pensen en el negoci, no tant. I les institucions pràcticament gens. En molts casos són funcionaris sense coneixements que et tracten com un pidolaire i no aprecien que els estàs fent la seva feina.\nVas col·laborar en diversos mitjans de comunicació (‘La Semana Vitivinícola’, ‘Verema’ o ‘El Mundo Vino’). La situació del periodisme vinícola està agonitzant. El sector no hi ajuda gaire.\nHi ha empreses que sí i d’altres que no, però se’ls ha de comprendre. En els darrers 25 anys els mitjans han proliferat d’una manera bàrbara. Hi ha mitjans que han fet i fan bona feina, però d’altres que han pujat al carro. Està molt bé això que visitis un celler, tastis els seus vins, et convidin a dinar i et regalin unes ampolles. Després fas un article copiant i enganxant d’altres recerques, i finalment demanes que et paguin un anunci. Un exemple d’això són els blogs. Al principi n’hi havia pocs i bons, però van començar a proliferar, i avui dia qualsevol pot tenir un blog amb poc coneixements del tema i escassa experiència. Després van sorgir els wine influencers, amb comentaris i recomanacions a través de xarxes socials, principalment a Instagram, i ara n’hi ha tants i amb fotografies i comentaris tan vulgars, que fan perdre els vertaders valors del vi. Només els mou la imatge, allò que en diuen el postureig, i han acabat en mans de grans empreses que han apreciat que aquestes xarxes arriben a la gent, però han caigut en mans del caramel de rebre “favors” d’alguns cellers a canvi de publicar els seus productes. Tinc un col·lega que diu que la majoria de wine influencers s’han convertit en wine influenced.\nAl 1992 vas visitar la Xampanya i et va impressionar. Què vas veure allà que no havies vist aquí?\nVaig descobrir que allò era un altre món. Un terrer que neix fa uns 40 milions d’anys, una història de penúries amb malalties, revolucions, guerres (dues de mundials que van la van deixar molt tocada), clima extrem, collites irregulars degudes a un clima difícil… I, amb tot, aconsegueixen arribar a organitzar-se i assolir ser la regió vitivinícola més admirada del món, un model en tots els sentits. I un fet molt significatiu: l’any 1911 els viticultors van fer una revolució històrica. Les grans cases els pagaven una misèria. Portaven vi, fins i tot, d’Algèria per fer xampany. Fins que els pagesos, allà anomenats vignerons, van dir prou. I aquí va començar un procés que va culminar el 1941 amb la creació del Comitè Interprofessional dels Vins de la Xampanya, l’única del món que no té solament un president, sinó que en té dos: un que representa les grans maisons i l’altre els vignerons. I cada any pacten el preu del raïm, avui dia de més de 6 euros/kg. La paritat és absoluta entre productor de raïm i comprador d’aquest vi. Un dia un gran amic productor de cava em va preguntar: “I si no hi ha acord, qui decideix?”. Sempre hi ha acord!\nQuè va significar, personalment, el teu llibre ‘Un sueño en la Champagne’ (2010), amb la creació del teu “Philippe Gonet Cuvée Jordi Melendo”.\nVa suposar explicar la fantàstica experiència d’anar durant uns anys a fer la verema a una casa de la Xampanya que em va permetre descobrir que allò era un món. Trepitjar la terra, respirar-la, i que cada dia un productor et portava a casa d’un altre perquè el coneguessis i poguessis conèixer la persona, la seva vinya i els seus vins. A més, de la mà de la família Gonet vaig poder aprendre molts coses quant a la vinya i l’elaboració dels vins de la regió. Tenen plantejaments molt significatius. Si un any el Comité Champagne decideix un rendiment amb el raïm que els sobra, per bo que sigui, no s’hi pot fer res, ni vi tranquil, ni vinagre… res! S’ha de llençar a terra. Recordo una verema en què després de visitar una incipient nova vigneronne la vaig trobar amb el seu marit en un centre comercial i anaven carregats d’envasos de vidre. Li vaig preguntar si eren per fer melmelada i em van dir que sí, de chardonnay i de pinot noir. Vaig dir-los: “Perfecte. Us en puc comprar una mica?”. Em van dir que no, perquè el que feien era il·legal i per a consum particular, ho tenen prohibit.\nVas guanyar el concurs d’ambaixador organitzat pel CIVC (Comité Interprofessional del Vi de Champagne). En què va consistir la prova? Quina és la teva tasca concreta?\nLa primera fase és que per ser candidat has de presentar una tesi sobre el tema de l’any. El meu any va tocar la tècnica de l’assemblatge, és a dir, la barreja de vins de diferents collites per obtenir un vi superior. Després un jurat decideix quina és la millor exposició i nomena tres finalistes, que presencialment davant del jurat han d’explicar com són tres xampanys diferents sense conèixer quins són fins que entres a la sala per fer l’exposició.\nAl 2014 vas publicar la teva primera guia dedicada al xampany, de manera bianual. La revolució dels petits ‘vignerons’ ja era un fet, així com la consolidació de la biodinàmica?\nEls vignerons van quedar arruïnats després de la Segona Guerra Mundial i van vendre els drets de les seves vinyes a les grans cases. Passats aquests 40-50 anys, els nets han estudiat enologia i han adquirit el saber dels seus avis, dels seus pares. I ara li diuen a la gran casa: et continuo venent raïm però me’n quedo una mica per a mi per a fer el meu xampany. El 90% de la vinya és propietat del viticultor i el 85% de la producció la fan les grans cases. L’equilibri de forces i la necessitat d’entesa és impressionant. Un, sens l’altre, no és ningú. Junts són més forts.\nParlar de xampany és parlar de prestigi.\nÉs evident en tots els sentits. És el vi més universal, reconegut i valorat a tot el món. Però li dic una cosa: fins fa poc, en què hi ha hagut una davallada per un tema comercial relacionat amb les grans superfícies, el principal consumidor de xampany era França. La resta era exportació en països consumidors de sempre, com el Regne Unit, Estats Units, Alemanya i el Japó, on cada vegada creix més i més.\nEl vi és una unió entre la terra i l’home. A la Xampanya ho han sabut fer molt bé? Quines són les claus per entendre aquest èxit?\nLa Xampanya és una regió on s’ha fet vi des de fa segles, i han sabut respectar la tradició. A través de les generacions han acumulat molts coneixements. Hi ha parcel·les en què hi ha plantat el mateix raïm des de fa 200 anys, i no li han canviat el nom. I ara que hi ha tècniques que permeten científicament constatar que aquell terrer té unes característiques especials per a aquell raïm, ens podem preguntar com ho sabien fa 200 anys.\nDe la nova guia 2020-2021, amb 600 referències, què ens pot explicar? Jacques Selosse, d’Avize, es confirma com la gran referència, amb Lieux-Dits (390 euros) o Substance (460 euros). Cultiven únicament 8 hectàrees i elaboren 60.000 ampolles.\nL’Anselme Selosse és un cas molt particular. No és el mateix en tots els casos, però treballa molt bé i els seus vins són especials i diferents. Ha sabut impregnar-los amb la seva personalitat. Per a mi és un geni. Tot i això, a la guia tasta a cegues, valora i puntua per consens un comitè de tast format per reconeguts professionals i ens portem moltes sorpreses com xampanys que amb un preu de 20 euros treuen la mateixa puntuació que un Selosse o d’altres top de grans cases amb un preu superior als 300 euros que no surten ben afavorits. Però després de diverses edicions tots continuen enviant mostres. No els importa massa la puntuació. El que els interessa és que es parli del xampany. Insisteixo en la força que els dona aquest sentit d’objectiu comú, esperit de gremi.\nAls anys 1980 i 1990 era molt típic el reportatge comparatiu entre el cava i el xampany. Com veus la crisi actual del cava? Fins on arribarà?\nFa temps que vaig dir que el cava s’havia de reinventar. No parlava del producte en si. Hi ha exceŀlents exemples de molt alta qualitat, en alguns casos superior a molts xampanys, però ha faltat sentit de gremi, d’anar tots a una. Aquí cada un va a la seva, i és una llàstima perquè vaig viure els inicis del boom del cava a primers dels vuitanta i el projecte era molt, molt engrescador.\nPagant el raïm a 30 cèntims/kg al viticultor o venent ampolles a 1,25 euros com es pot guanyar el prestigi d’una DO?\nDe cap manera. Ha estat un dels grans errors propiciats principalment per les grans marques que, per cert, ara el seu capital està en mans d’estrangers. I han arribat inversos d’arreu de l’Estat que tampoc han fet un favor al cava, com tampoc ho han fet a regions com la Rioja. La seva política és rebentar preus. Són empresaris que només miren els resultats de beneficis i no han trepitjat mai una vinya.\nLa qualitat dels vins escumosos del Penedès és inqüestionable. Hi ha sinergies per crear una nova DO de vins escumosos? Seria una alternativa a la DO Cava?\nNo ho sé ben bé. Fa temps que haurien hagut de parlar tots plegats. Hi ha el problema afegit que el cava depèn del Ministeri d’Agricultura. Les institucions oficials tampoc han estat a l’alçada. No pot portar la mateixa denominació un vi fet a Catalunya que un de fet a Extremadura, per exemple. El cava no hauria hagut de deixat de ser el reflex clar d’un origen. El consumidor reclama un origen i el cava el va perdre per l’ambició econòmica d’uns quants en detriment de la bona feina de molts. No hi ha hagut mai entesa ni diàleg i és una llàstima, perquè després del xampany el cava hauria pogut ser el millor escumós del món darrere el de la Xampanya. I sense fer massa soroll, el Prosseco italià, que en vendes a escala mundial ens ha superat a tots dos amb un mètode d’elaboració més senzill i econòmic.\nCom a escriptor i periodista, t’has sentit com un intrús al Penedès, on hi ha un sector vitivinícola molt reticent a l’obertura comunicativa?\nHi ha hagut èpoques de tot. Així és la vida en tot. Al Penedès he tingut i tinc molts amics, hi visc i gaudeixo d’aquesta meravellosa terra i dels seus vins. Sempre m’he sentit molt estimat. Diuen que soc el gran ambaixador del xampany a Espanya, però a França i al món sempre he estat un gran defensor del cava, el vi que em va ensenyar de molt jove a tenir perspectiva que cap vi d’enlloc és millor que un altre. Són simplement diferents.\nCom veus el futur vitivinícola del Penedès, amb tants conflictes històrics que s’acumulen?\nFa quasi 30 anys que vaig descobrir el Penedès i em van enamorar aquesta terra i els seus vins. Des d’aleshores no només vaig perdre el contacte, sinó que es va anar creixent molt. Recordo els primers sopars als quals assistia de l’Acadèmia Tastavins de Sant Humbert, les entrevistes que feia pel 3d8 als presidents de la DO Penedès i del Consell del Cava… I durant tants anys continuo sentint el mateix: Hem d’anar units. I tot i que han tingut molt de temps, no ho han fet.\n[Santi Borrell és poeta i autor del llibre ‘La vinya i el vi del Penedès’]


Gallego: «Em sento capacitat, no s'ha de ser alarmistes»\nCRITS DE 'GALLEGO, VES-TE'N JA'\nEl tècnic considera que el joc de l'Espanyol ha crescut, malgrat que segueix en zona de descens\nCornellà de Llobregat - Diumenge, 29/09/2019 - 17:36\nNo es porten ni dos mesos de Lliga i David Gallego, el tècnic de l’Espanyol, està sota sospita. La derrota davant el Valladolid, quarta a casa, va col·locar l’entrenador blanc-i-blau en el focus de les crítiques. «Gallego, ves-te’n ja», va cridar en diverses ocasions la grada del RCDE Stadium, cansada de veure perdre al seu equip, que camina en zona de descens. «Em sento capacitat, per descomptat» ha dit Gallego, convençut que podrà superar la greu crisi en què està submergit.\n«No acabem de saber tocar la tecla dels resultats, però l’equip, per joc, ha crescut. Els errors individuals no amaguen el bon treball col·lectiu», ha recalcat el tècnic de l’Espanyol. «No s’ha de ser alarmistes», ha remarcat Gallego.\n«S’ha d’acceptar el que diu l’afició, però tinc clara la meva feina i quin és el camí. Continuaré sent un lluitador» (Gallego)\n«L’afició és sobirana, és la que paga i es manifesta», ha admès l’entrenador blanc-i-blau quan se l’ha qüestionat sobre els crits del públic en què es reclamava la seva destitució. «S’ha d’acceptar el que diu, però tinc clara la meva feina i quin és el camí. Seguiré sent un lluitador i hi insistiré».\nUn Espanyol sense rumb cau davant del Valladolid i segueix en caiguda lliure


Sanitat crea 2.000 noves places d'infermeria i consolida 8.100\nLa Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública reforçarà i consolidar les plantilles d’infermeria amb un total de 10.042 places (1.889 de nova creació i 8.153 vinculades a processos d’estabilització) dins dels tres processos iniciats tant per a incrementar la plantilla actual del sistema valencià de salut, com per a reduir la temporalitat en l’ocupació.\nAixí ho ha destacat la titular de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló, qui ha recordat els tres processos d’increment i millora de la qualitat de l’ocupació pública que hi ha en desenvolupament en la sanitat pública valenciana.\n“Estem immersos en un procés de creació de 6.000 places, de moment, en una primera fase amb l’augment de 5.100 places estructurals; a més d’exàmens corresponents a les ofertes d’ocupació pública de 2017, 2018 i 2919 i estabilització de 2019, que sumen 11.850 places i hem aprovat un procés d’altres 10.000 places, de les quals més de 9.000 s’adjudicaran per concurs en el marc de l’anomenada Llei Iceta“, ha assenyalat la consellera.\n“És el major esforç en creació i estabilització de personal realitzat en la sanitat valenciana des de la seua creació“, ha indicat Ana Barceló.\nAixí mateix, la màxima responsable de la sanitat valenciana ha destacat que els infermers i infermeres “no sols són fonamentals a nivell assistencial, proporcionant la cura integral i suport als pacients i les seues famílies, sinó també en la prevenció de la malaltia, la promoció de la salut, la intervenció comunitària, la docència i la investigació“.\nBarceló ha realitzat aquestes declaracions amb motiu de la celebració el 12 de maig del Dia Internacional de la Infermeria, que commemora el naixement de la infermera anglesa Florence Nightingale, considerada la creadora de la infermeria moderna, i enguany té el lema: “Infermeres: Una veu per a liderar – Invertir en infermeria i respectar els drets per a garantir la salut global“.\nUna de cada tres places de les 5.100 que, en una primera fase, incrementaran la plantilla del sistema valencià de salut són d’infermeria. En concret, de les 1.889 places d’infermeria de nova creació, 1.215 són per a reforçar les plantilles dels hospitals i 599 per a Atenció Primària i Comunitària. Així mateix, 44 d’aquestes places són infermeres de Salut Mental i 30 infermeres de Salut Pública.\nConsolidació de més de 8.000 places\nPer part seua, en els processos selectius de les OPE de 2017, 2018 i 2019 i estabilització de 2019, de les 11.850 places convocades, 4.827 són d’infermeria.\nD’elles, 4.530 places són per a infermer/a d’institucions sanitàries; 26 per a infermer/a especialista en Salut Mental; 3 per a infermer/a especialista en Medicina Familiar i Comunitària; 177 per a infermer/a especialista en Obstètric-Ginecologia; i 91 per a infermer/a SAMU.\nFinalment, de les 9.745 places d’ocupació pública que s’oferiran després de l’aprovació del projecte de Decret del Consell que regularà la temporalitat, per a establir un màxim de temporalitat estructural d’un 8%, 3.326 places són d’infermeria.\nAquest decret del Consell adaptarà les ofertes d’ocupació pública aprovades i pendents de convocatòria a la nova Llei 20/2021, de 28 de desembre, de mesures urgents per a la reducció de la temporalitat en l’ocupació pública, així com l’oferta d’ocupació pública (OPE) corresponent a l’any 2022.\nD’aquestes 3.326 places d’infermeria, 3.103 són per a institucions sanitàries; 131 per a infermer/a especialista en Obstètric-Ginecologia; 47 per a infermer/a SAMU; 23 per a infermer/a especialista en Salut Mental; 12 per a infermer/a especialista en Medicina Familiar i Comunitària i 10 per a infermer/a d’Empresa/Treball.


TMB ajuda als Reis Mags al Parc de la Màgia d'Orient al Fòrum - El Magazín d'Amics del Bus %\n25 de maig de 2022 17:31\nTMB ajuda als Reis Mags al Parc de la Màgia d’Orient al Fòrum\nTransports Metropolitans de Barcelona (TMB) i la Fundació TMB col·laboren, com cada any, amb els Reis Mags d’Orient, en un any marcat per la pandèmia causada pel coronavirus.\nEnguany, la tradicional Cavalcada de Reis que recorre els carrers de la ciutat comtal, entre l’estació de França i les fonts de Montjuïc, no es podrà celebrar degut a les restriccions vigents marcades per les autoritats. Per aquest motiu, des de l’Ajuntament de Barcelona s’ha proposat a Melcior, Gaspar i Baltasar una alternativa: obrir als infants el Campament Reial dels Reis Mags. I així ha estat; fins aquest matí els infants han pogut visitar tots els racons del Parc de la Màgia d’Orient, instal·lat al parc del Fòrum, en una experiència immersiva adaptada a tots els públics.\nLes joies de la Fundació TMB han estat engalanades per a l’ocasió, entre regals, carbó i caramels. TB, per la seva banda, ha cedit als Reis alguns busos turístics que també han ajudat a fer que el Parc de la Màgia fos una experiència inoblidable.\nEls vehicles que TMB i la Fundació han cedit als Reis Mags han estat l’Aclo 410, el Dodge 265, el Chausson 59 i els tres Pegaso (el 6035A, el 6038 i el 6420), a més d’alguns vehicles del Barcelona Bus Turístic.\nAnterior: Barcelona reordenarà els terminals de les línies d’autobús interurbanes\nSegüent: Castrosua apuesta por la movilidad eléctrica con Nelec


L’executiu autonòmic passa de 5 milions que pressupostava el 2015 a destinar-ne més de 40 en ajudes per a accedir a un habitatge, ajudes d’emergència i ajudes a joves\nEl Govern valencià ha multiplicat per huit les ajudes destinades al lloguer d’habitatge en poc més d’una legislatura. Dels 5,5 milions d’euros que es pressupostaven el 2015, la Vicepresidència Segona i Conselleria d’Habitatge tancava el 2020 amb més de 40 milions d’euros en ajudes al lloguer d’habitatge general, ajudes d’emergència per la COVID-19 i els temporals i ajudes al lloguer per a joves.\nL’executiu valencià va ser el primer a aprovar una convocatòria específica d’ajudes al lloguer per l’emergència sanitària, una mesura que compta amb 7,5 milions d’euros després de la primera ampliació i que col·labora amb el lloguer mensual fins a 650 euros. El 2018, el departament que regeix Rubén Martínez Dalmau va dedicar un apartat específic d’ajudes al lloguer jove, a què es van destinar 6,5 milions d’euros en la primera convocatòria i 8,2 milions d’euros en aquesta última.\nEl 2020, l’import total de les ajudes d’habitatge concedides ascendeix a 28,2 milions d’euros, l’ajuda mitjana de subvenció és d’1.761,87 € anuals (146,82 € mensuals) i les persones beneficiàries, 16.037. Respecte al programa jove, l’import total de les ajudes concedides ha sigut de 8,2 milions, més de la meitat (el 55%) concentrades a la província de València.\nSegons les dades de la conselleria, es conclou que les ajudes es concentren en els municipis de grandària mitjana, on viu la major part de la població de la Comunitat Valenciana, i no en les capitals de província. L’informe recull que els motius principals de denegació de sol·licituds són la falta de documentació obligatòria, no estar al corrent de les obligacions tributàries o no pagar el lloguer mitjançant domiciliació bancària.\nEntre els grups que més reben les ajudes, “les circumstàncies especials que més es repeteixen en les sol·licituds presentades són les famílies nombroses i les unitats de convivència amb algun membre amb diversitat funcional, un 13,8% i un 8,5% sobre el total de les sol·licituds”, indica l’informe sobre habitatge.\nEl vicepresident segon va anunciar dimecres la creació d’una unitat antidesnonaments, un equip “dedicat específicament al seguiment i la resposta de les situacions d’emergència residencial que es donen al nostre territori”. La unitat és un mecanisme de coordinació entre Habitatge, Emergència Residencial, les plataformes, els ajuntaments i la Sareb. Així doncs, ha assegurat que aquesta unitat és capaç de generar una resposta integral “gràcies a la seua coordinació amb els serveis territorials i a les oficines Xaloc de cada municipi”, en una corporació que, segons han explicat fonts de la Generalitat, “atendrà, cas per cas, totes les notificacions que arriben per part de persones individuals, entitats financeres o associacions”.\nIgualtat vol fomentar la paritat en els consells d’administració d’empreses valencianes amb incentius en la contractació


Els treballadors no readmesos de Majorica demanen explicacions – Revista07500\non 15/06/2021 20/06/2021 actualitat la imatge\nEls empleats no subrogats de Majorica sol·liciten que se’ls inclogui en una borsa de treball i s’aclareixin els criteris pels quals no han entrat a la llista dels qui continuen\nLa compra de Majorica no ha acabat amb tots els problemes laborals que tenia l’empresa, que ara viu moments clau just abans de l’inici de la negociació l’Expedient de Regulació d’Ocupació (ERO) que hauria d’ordenar el jutge del cas durant els propers dies. Per això, part dels treballadors que no entren en els plans de la nova propietat (no subrogats) es van reunir ahir a Manacor per consensuar una sèrie de peticions que consideren essencials per poder signar l’ERO amb garanties.\n“Està a punt de negociar-se i no veim clar que es lluiti pels nostres interessos. Durant el procés de venda moltes empreses ofertants van anunciar que els treballadors no subrogats no quedaríem abandonats… però la realitat és que ja s’han publicat la llista i les poques notícies que ens arriben no són esperançadores”, expliquen els empleats no readmesos, que són 57 a Mallorca i altres 51 repartits entre oficines i botigues de la península.\nAra fa tres setmanes que es va confirmar a la francesa Majolaperla SLU com la nova propietària de Majorica, amb el que semblava tancar-se un any d’incertesa iniciat paral·lelament a la pandèmia sanitària i que va dur a la perlera manacorina a presentar, a finals de l’estiu passat, un concurs de creditors per poder subsistir.\nAra aquests treballadors (que s’han quedat fora i sense informació) s’han unit per exigir als comitès i sindicats una sèrie de mesures “que no són negociables” per poder signar l’ERO. En primer lloc demanen que els comitès no el signin “abans de dur a terme una assemblea amb els treballadors i treballadores no subrogats, on s’informi de tots és punts que volem acordar”.\n“També que es ens informin del criteri que s’ha seguit per fer la seva llista dels qui no continuen”, ja que sospiten que han pogut prevaler interessos no objectius. “En principi es va prometre que tendrien consideració amb mares amb fills al seu càrrec o persones que de més de 50 anys que tenguessin complicada la seva reinserció al món laboral”.\nPer tant una de les seves reivindicacions fonamentals als comitès d’empresa, és que sigui d’obligatori compliment per signar l’ERO, la creació d’una borsa de treball condicionada al fet que no es pugui fer cap incorporació a Majorica mentre quedin antics treballadors esperant, i no es pugui dur a terme cap subcontracta ni la compra de peces a fora, mentre no es recuperin tots els treballadors i treballadores d’aquesta borsa.\nUn punt que tampoc convenç els no subrogats és el fet que s’estigui plantejant, des de l’empresa, una indemnització de 20 dies per any treballat fins a un màxim de dotze, “la qual cosa és totalment inacceptable”. És per això que sol·liciten la intervenció de direcció de Treball de la Generalitat, de l’SOIB i dels seus serveis jurídics “perquè puguin assessorar-nos”.\nla fàbrica torna a funcionar\nCal recordar que dilluns de la setmana passada i amb el permís judicial, la nova propietat de Majorica va poder tornar a obrir la fàbrica de perles i joies del polígon industrial, amb la qual cosa els treballadors que segueixen a la plantilla local ha pogut tornar als seus llocs de treball, i cobren a càrrec de Majolaperla SLU, malgrat que encara no s’ha produït el traspàs oficial de propietat ni s’han negociat els ERO.\nEstà previst que durant els propers dies tengui lloc la primera reunió entre l’administrador concursal que ha duit a terme el procés de compra-venda de Majorica, i el mateix advocat de l’empresa, precisament per començar a discutir els termes laborals.\nPrevious Article El curs obligatori de Riscos Laborals en la construcció es farà a Manacor\nNext Article La brigada arregla una vintena de clots dels arbres de la plaça de sa Moladora


Tempesta de foc - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTempesta ígnia durant un incendi al Parc Nacional Yellowstone.\nUna tempesta de foc o tempesta ígnia és un incendi feroç, que es crea pel moviment en massa de l'aire resultant del foc, que crea un incendi de gran intensitat en una àmplia àrea. És un fenomen natural molt comú als incendis forestals, com per exemple el Gran Incendi de Postigo. Una tempesta ígnia també pot ser el resultat d'explosions intencionades en operacions militars o criminals.\nQuan una àrea s'incendia, la capa d'aire superior es torna extremadament calenta i puja ràpidament. L'aire fred que es troba al nivell del sòl en l'àrea circumdant s'afanya a ocupar el buit deixat per l'aire en ascens i crea forts vents que ventilen més les flames en proveir-les d'oxigen. Això crea una tempesta de foc que s'autoalimenta i que pot atènyer temperatures fins a més de 2.000 °C alimentada pel constant flux d'oxigen.\nDurant focs experimentals s'ha mostrat que les tempestes ígnies poden crear vòrtexs que es mouen ràpidament i que distribueixen el foc més enllà de l'àrea del foc original. Els vents en alguns d'aquests vòrtexs poden assolir forces equivalents a les dels tornados, que creen efectivament un tornado igni. Aquests potents tornados poden força complicar la feina dels bombers.\nUna tempesta de foc extremadament llarga pot fins i tot crear el seu propi sistema ambiental, com que injecta aire cap a dins que crea climes semblants tempestes elèctriques que tendeixen a ajudar estenent de les flames.\nTempestes de foc urbanes[modifica]\nEls mateixos mecanismes físics poden també produir-se a estructures creades per l'home com les ciutats. És molt probable varen crear-se tempestes de foc durant el Gran incendi de Roma, de Londres o de Chicago, i el foc després del Terratrèmol de San Francisco de 1906.\nTempestes ígnies van ser també creades per les batudes de bombardeig de foc de la Segona Guerra Mundial a Hamburg (vegeu Operació Gomorra), Dresden (vegeu Bombardeig de Dresden), Tòquio, Kassel, Darmstadt i Stuttgart. Segons testimonis, durant el bombardeig de Dresden, les persones es fonien i s'incendiaven..\nDurant un bombardeig de foc es consisteix d'un primer bombardeig d'explosius per tal de suprimir els teulats i d'exposar la fusta dins dels edificis, seguits per bombes incendiàries (pals de foc) i seguides per més bombardejos per a dificultar els esforços dels serveis de bombers.\nLes armes nuclears tenen també moltes possibilitats de crear tempestes de foc. Aquests fenòmens van ser responsables de gran part de la destrucció d'Hiroshima i Nagasaki (vegeu efectes de les armes nuclears).\nJohn Fleck, "Firestorms Get New Spin", The Albuquerque Journal, 14 de maig de 2000\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tempesta_de_foc&oldid=25346929»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 nov 2020 a les 00:26.


El Circ Cultura i patrimoni dimarts, 14 de juny de 2016\nEl responsable de Comunicació i Relacions externes de Repsol a Tarragona, Josep Bertran, i Joan Negrié, gestor i programador de la Sala Trono, han signat avui el conveni de col·laboració entre Repsol i la Sala Trono, que suposarà una aportació de 15.000 euros.\nEn el mateix acte Anna Moliner i Joan Negrié han representat la part final de l’obra “You say tomato” i l’han adaptat a la signatura de la renovació del conveni.\nDes de fa més de 12 anys, la Sala Trono contribueix a augmentar i professionalitzar el panorama cultural al Camp de Tarragona, i facilita al públic l’accés a les arts contemporànies. El suport per part de Repsol, des de fa més de 10 anys, facilita que la Sala pugui oferir a la ciutat durant els mesos de tardor, primavera i hivern una programació estable de teatre de petit format de la màxima qualitat.\nAquest conveni recull el compromís que manté Repsol amb la ciutat de Tarragona, i s’afegeix a les col·laboracions que es duen a terme amb l’ajuntament i amb entitats de Tarragona. Repsol ha establert amb la ciutat una relació de confiança i col·laboració.\nRepsol manté compromisos estables amb altres entitats i institucions ciutadanes, conformant tot això un important entramat de col·laboracions i cooperacions amb el qual hom anomena la societat civil o el “teixit associatiu” de Tarragona


Els dies 27, 28 i 29 d’abril, l’àrea de Turisme del Consell Comarcal realitzarà una Fam Trip comarcal, amb l’objectiu de promocionar la ruta del projecte BICITRANSCAT a les agències de viatges receptives. En total participaran 5 agències de les comarques gironines i barcelonines especialitzades en cicloturisme, i algunes d’elles amb senderisme. L’objectiu d’aquesta Fam Trip és que les agències receptives provin el producte i que el dia de demà el puguin oferir als seus clients, provinents sobretot dels mercats català, espanyol, francès, alemany, belga, i països nòrdics.\nEl viatge, organitzat per les oficines de turisme de Figueres, Castelló d’Empúries i Roses, va començar el dia 27 a Figueres, on van fer una visita a la ciutat. El Consell Comarcal va exposar la ruta BICITRANSCAT i tots els enllaços disponibles amb aquesta ruta a peu, en bicicleta i combinant-ho amb transport públic. El dia 28 es donarà tret de sortida a la ruta en bicicleta des de la capital altempordanesa, es durà a terme una visita cultural a Castelló d’Empúries, i se seguirà tot el traçat fins a Roses, on veuran com se subhasta el peix a la llotja. Pel que fa al tercer i darrer dia, s’anirà tot pedalant de Roses a Vilajuïga, on també coneixeran un celler i la zona vitivinícola de la comarca, i es tornarà en tren fins a Figueres.\nEl projecte BICITRANSCAT té com a objectiu unir les principals destinacions turístiques de Girona i els Pirineus Orientals a través d’un eix pedalable interconnectat a diferents maneres amb el transport públic. Tot plegat amb la finalitat d’afavorir la mobilitat sostenible i permetent una variant costanera a l’actual ruta Pirinnexus, que suposa una alternativa a les carreteres sovint saturades els mesos estivals.\nAquesta es l’última Fam Trip que s’organitza des del Consell Comarcal en el marc del projecte BICITRANSCAT. Durant aquest darrer any s’han acollit 3 operadors més amb molt bona rebuda, el qual s’espera que presentin els seus paquets als catàlegs de finals de 2022 i principis del 2023.


religió | Les Cabòries d'en Montilla\n22 Desembre 2008 · 11:55\nAmb ulls distants…\nCircumstàncies familiars m’han dut aquest passat cap de setmana a llocs no desitjats. A llocs que no vols anar-hi ni de visita. A un cementiri. No cal relatar els fets, ni explicar els barroers sistemes d’enterrament, anacrònics, de mal gust, i que porten a relats esperpèntics on la realitat supera la ficció.\nL’aïllament i l’autisme personal en una cerimònia d’aquest tipus, tan sols esverat pels comentaris de les alcavotes, et porta a fer reflexions, potser alienes inclús al fet que t’ha dut a aquell indret. I en observar les làpides dels nínxols, un seguit de creus en cadascuna de les làpides et pot portar ràpidament al fet d’una relació religiosa del difunt amb el cristianisme. I en resseguir les tombes pots arribar a pensar, que o bé tots eren molt religiosos, o potser es tracta d’un fet cultural. També es cert, que en pensar en les edats veus que la gent enterrada és gran i és possible que la seva relació amb la fe cristiana sigui més propera que no pas la nostra. I no em puc d’estar de pensar com ho analitzarà un historiador, i que això em pugui dur a la reflexió que potser, en anys futurs, un arqueòleg excavarà un cementiri actual, i podrà anar molt errat si només es fixa en les tombes, i no cerca en els documents, i veu que avui dia, l’interès per la religió és força minso, i que la tendència de la joventut és a deixar de banda la religió.\nFiled under Història, personal, social\nTagged as cementiri, esperpent, Història, historiador, religió\n6 febrer 2008 · 4:56\nQue calli l'esglèsia\nNo entenc com l’esglèsia un estament, que de democràtic no te res i que viu dels impostos de tots nosaltres, ja siguem catòlics o no, te els sants pebrots d’opinar d’un tema no evangèlic. Es com si els polítics parlessin de qui ha de ser el nou Papa, aiii no aquest no, que el tria Dèu…\nEl problema és que fa masses anys que els mantenim, i no trobo el sentit, ja que la Santa Constitución diu que som un país amb llibertat de culte i laïc, i estem mantenint un concordat signat a l’any 1979 en un moment de post-franquisme i on llavors hi havia una gran massa de catòlics. Avui dia, segons enquestes només un 28 % de la població es declara catòlica. Que es dediquin als seus sermons i la moral dels seus fidels i deixin d’intervenir en la vida pública. I si us plau, anul·lem el concordat amb l’esglèsia, que no serveix per res… perdó, sí, per mantenir una institució caduca, plena de prejudicis i de dretes.\nTagged as esglèsia, religió\n14 gener 2008 · 0:24\nEn veure aquesta fotografia, extreta de www.estamos.es , no he pogut evitar\nfer-vos cinc-centims del drama africà. En aquest cas, es tracta de Kibera a Kenia, on podem veure un repartiment d’ajuda alimentícia a la població.\nEl drama africà, ja de per si endèmic, te orígen ja en les darreries de l’edat mitjana i els inicis de comerç i de procesos colonitzadors, iniciats per Castella i Portugal en l’Edat Moderna. I a posteriori per la resta d’europeus , així com en el procés colonitzador europeu del segle XIX i la situació deixada després de la petjada de l’home blanc en el continent africà. Que molts dels mals que pateixen son culpa nostra, no es cap secret.\nVam alterar la seva economia i estrats socials, amb l’irrupció del comerç d’esclaus i el incipient capitalisme. I vam deixar una tensió social, que va derivar en profundes crisis constants, en perpetus increments de territoris i interminables guerres, després de l’abandonament del comerç d’esclaus i el pas a una economia de trata.\nEvidenment la diversitat del continent, no ajuda a una entesa entre ells, però els desequilibris que hi vam aportar, no van ajudar gens. I avui dia, encara segueixen, molts d’aquests conflictes, tenen la mateixa arrel, la materia primera. D’altres, els estats europeus o l’americà, ja s’encarreguen de perpetuar-los. No ens enganyem, l’indústria armamentística dóna molts milers de milions, i és un gran lobby de poder.\nTanmateix, la riquesa mineral africana, xoca amb la pobresa de la seva agricultura. Així que no ens extranyem si veiem com arriben pasteres a les costes, jo veien aquestes imatges, i el patiment que reflexen les seves cares, ho puc entendre. I més, si els hem venut, l’ideal del somni europeu.\nTagged as economia, immigració, pau, plataforma cívica, religió, social, societat\n10 Octubre 2007 · 22:34\nMenú escolar. Badalona. Una familia pakistaní no porta la seva filla a l’escola Bressol, quan en el menú hi ha porc. No només això, sinó que el seu fill d’onze anys, deixa d’anar a escola per cuidar de la seva germana. Per més detalls, podeu llegir la notícia aquí.\nLa notícia em sobta. No pel fet de la família, sinó perquè el consistori de Badalona, diu que buscarà solucions.\nI jo em pregunto, solucions a que?\nPartim de la base, que els menús son igualitaris per tothom, que no pot haver-hi diferències i que hem d’educar els nostres fills a menjar de tot, a fer una dieta equilibrada, i per tant, hem de batallar amb la verdura o la fruita. Es poden fer excepcions, per temes de salut. Per res més.\nPerquè sinó ens trobarem amb excepcions per temes culturals, miri es que a casa som vegetarians, o miri que a casa no menjem ous perquè pensem que es un crim i un avortament de la vida, o miri es que a casa només menjem carn, o llagosta i crustacis, …\nAixí acabariem a la carta. No podem permetre que per un tema religiós, es facin excepcions. L’escola ha de ser laica.\nO potser el que el consistori vol possar solucions, es pel fet que un menor d’onze anys, es quedi sol al càrrec d’una nena. Això si que s’hauria d’evitar i més per un fanatisme religiós. A qualsevol familia, el departament de menors ja el tindrien a sobre amb l’amenaça de retirar-li la custòdia dels fills.\nLa societat els titllaria de mals pares, i la pressió pública també. Però en aquest cas, com es tracta d’una familia d’immigrants aquí no passa res.\nSom multicultiguais i tolerants.\nEstem cometent un greu error amb aquests temes, per una banda, la gent d’esquerres (entre els quals m’incloc) i els governs d’esquerres. Creient que per mirar cap a una altra banda, sense possar-hi fre, sense intervenir, que per fer això i ser molt tolerant arreglarem els problemes. No ens equivoquem, en aquest país hi ha un 13 % de població immigrant, unes 900.000 persones. I per conviure han d’haver-hi normes. Per tothom igual. I ho recalco, per tothom. No em serveix la discriminació positiva, no podem fer excepcions. L’educació es laica, ha de ser laica, i no em de tindre por de fer respectar les normes. I la norma, es que la nostra escola és laica, sense símbols religiosos, sense tindre por a ser titllats de xenòfobs. I el hiyab, no és una peça de roba cultural, com ho podria ser una gorra, sinó una imposició religiosa i masclista. Mireu a Turquia, on el vel està exclós de la vida educativa o dels centres oficials, un país islàmic en part, però també laic.\nRespecte a la seva religió. SI. Respecte als seus costums . TAMBÉ. Tolerància i ajuda a l’immigració. SI. Però, sota les normes de convivència, i que ells respectin les nostres. Una d’elles, la laicitat de l’escola.\nTagged as cultura, familia, immigració, religió, social


Generalitat i agents socials estan estudiant noves mesures restrictives davant l’increment dels contagis a Catalunya. Calen mesures urgents d’higiene destinades a la seguretat de la classe treballadora.\nEl Govern de la generalitat, amb el vice-president Aragonès, la consellera de Salut Alba Vergés i el conseller de treball El Homrani al capvadant, estan estudiant noves mesures per implementar enfront la segona onada de la Covid-19.\nEn una reunió amb els dirigents dels sindicats majoritaris i les patronals han decidit que el pròxim divendres s’anunciaran més mesures per veure de frenar els contagis. Una reunió que ve precedida de les declaracions del secretari de Salut Pública Josep Maria Argimon, en les que argumentava que les empreses i universitats reduïssin la seva activitat al teletreball i classes online.\nI previament també a fer-se públiques les dades d’una situació crítica a Catalunya que no deixa d’avançar cada dia. Doncs el nombre de contagis s’apropa als 1.500 diaris. El risc de rebrot, a més, es situa en 338,49 punts i la velocitat de contagi segueix també en augment.\nTot i així, les dades més alarmants sobre el nivell de contagis a Catalunya es troben en que el nombre de reproducció del virus per cada persona postivia a augmentat a 1,3 des de l’octubre, quelcom que indica que la pandèmia està actualment en expansió.\nDiferents metges i científics assenyalen aquesta dada com la mostra de que la pandèmia a Catalunya està en risc de situar-se als nivells que ara mateix assoleix Madrid.\nNo obstant, tenint en compte que les mesures del Govern de la Generalitat durant el pitjors mesos de la pandèmia no han sigut diferents a les que hagi pogut aplicar el govern d’Ayuso a Madrid, les noves mesures no poden ser sino restricives per al conjunt de la classe treballadora i els sectors populars.\nEn aquest sentit, més enllà d’imposar una nova llei del teletreball o classes online per als universitaris, el que cal són mesures urgents com l’equipació de material higiènic i sanitari a tots els centres de treball, alhora que s’imposen comitès de seguretat i higiene formats per representants dels i les treballadores en tots els centres de treball. Que siguin els qui vetllin pel compliment de totes les mesures de prevenció i que paralitzin quan sigui necessari la producció si la patronal no ofereix els equipaments i condicions necessàries.\nAl mateix temps i enfront un risc de rebrot tant elevat com l’actual, és necessari l’expropiació total de la sanitat privada, així com l’industrua farmacèutica per posar-la al servei de la pública i sota control dels seus treballadors, que son els que vertiablement poden gestionar els recursos i sense pagament de cap tipus d’indemnització.\nQuelcom totalment allunyat de les mesures del Govern de la Generalitat. El qual ha seguit beneficiant la sanitat privada pagant 48 milions d’euros amb diners públics a les mutues i clíniques privades pels "serveis prestats" durant la pandèmia o precaritzant encara més els sectors més vulnerables de la sanitat com són els MIR i els metges i personal sanitari dels CAP.


Generació Plurilingüe (GEP) | Institut Galileo Galilei\ncurs Curs 2017-18\nNascut l’any 2013 com a programa experimental, s’adreça als centres educatius que imparteixen ensenyaments d’educació primària, d’educació secundària obligatòria, batxillerat o formació professional inicial, de titularitat del Departament d’Ensenyament, de titularitat municipal i de titularitat privada en règim de concert. La selecció de centres es farà anualment a proposta dels serveis territorials i amb la col·laboració de la Inspecció d’Educació.\nLa durada del programa és de tres cursos escolars. Durant aquest temps, docents dels centres participants amb una acreditació suficient de coneixements de llengua estrangera reben formació sobre enfocaments CLIL i ÉMILE (aprenentatge integrat de contingut i llengua estrangera en anglès i francès, respectivament). Els equips directius, al seu torn, reben orientacions per a la implementació del programa en el centre, el disseny d’un pla d’acció i l’elaboració d’una memòria final.\nPractica esports al nostre Club Esportiu


Usuaris del transport públic esperant per pujar a l'autobús a la parada Reus Centre (Passeig)\nUn conductor del bus de Reus «Aturar el bus a la plaça de les Oques era caòtic, aquí estem molt millor»\nTot i que les opinions dels usuaris pel que fa a la nova estació de busos interurbans és diversa, tots coincideixen en la necessitat urgent d'aquest trasllat\nActualitzada 28/07/2021 a les 12:47\n«Aturar el bus a la plaça de les Oques era caòtic, aquí estem molt millor», va assegurar un dels conductors dels autobusos Plana referint-se a la nova parada de bus interurbà, anomenada Reus Centre (Passeig), la qual està situada davant de la Biblioteca Xavier Amorós. «A la plaça de vegades hi coincidíem tres busos alhora, i el primer que arribava podia aturar-se a la parada, però la resta havíem d'estar fent tombs a la rotonda», va relatar. També va lamentar que en alguna ocasió «ens ha caigut alguna denúncia per deixar baixar passatgers fora de la parada», però va assegurar que no hi havia alternativa donada la situació de col·lapse de la plaça.\nJuan Carlos, d'autocars Plana, va assegurar que la nova parada que va entrar en funcionament el passat dilluns, ha significat «una descongestió del trànsit molt important per la zona». Va afegir que és molt més còmoda, tant pels conductors com pels usuaris, ja que actualment hi poden estacionar fins a cinc autocars alhora.\nLa gran majoria dels usuaris van coincidir que calia traslladar les parades de busos interurbans de la plaça de les Oques per tal de descongestionar-la, tot i que el nou emplaçament no sembla estar a gust de tothom. Alguns dels usuaris habituals, sobretot residents en altres localitats, van assegurar que preferien l'antiga ubicació, ja que «estava més a prop del Mercat i altres serveis per als quals venim a Reus». A més, van qüestionar el perquè del trasllat de només algunes rutes. D'altres es van queixar de què a l'actual emplaçament no hi ha tanta ombra com a les parades de la plaça, la qual cosa «fa l'espera més molesta».\nMolts d'altres, però, es van mostrar molt contents pel trasllat de les nou línies d'autobús interurbà i van assegurar que «ara és molt més fàcil ubicar el bus que busques, i molt més còmode per pujar-hi». Alguns usuaris que han hagut d'agafar tant el bus interurbà com l'urbà, van assegurar que «es nota molt el canvi» i que «el trànsit a les Oques és molt més fluït». Relaten que aquest canvi serà molt positiu per a l'eficiència del transport, ja que «a la plaça de vegades es posaven camions a descarregar davant del bus, i aquest s'endarreria». A més, els veïns de la zona es van mostrar contents de tenir l'estació a prop, i van assegurar que el nou emplaçament «segueix estant molt ben ubicat per a arribar ràpidament al centre». Tot i això, una usuària que hi era per primera vegada es va mostrar sorpresa de què la nova ubicació «segueixi estant rodejada d'habitatges», ja que pensava que «s'hauria traslladat a una zona on els busos no molestessin als veïns del voltant».\nJuan Carlos va reconèixer que «la gent estava confusa, sobretot durant el primer dia», però va assegurar que el trasllat de les línies al carrer Doctor Frias «està ben senyalitzat i hi ha persones informant a la plaça de les Oques». Els mateixos usuaris també van valorar molt positivament la tasca d'informació i difusió pel que fa a aquest canvi.\nAlgun usuari també va incidir en la necessitat de què l'Ajuntament consulti a la ciutadania, tal com ja es va fer des del departament de Territori abans de començar les obres, pel que fa a la satisfacció amb el nou emplaçament de la parada.\nLínies afectades pel canvi\nLes nou rutes d'autobús interurbà que s'han traslladat a la parada situada davant de la biblioteca central són: Pratdip-Reus-Tarragona; (e4) Tarragona-Reus; (N1) Reus-Tarragona; l'Argentera-Duesaigües, de l'empresa HISA; i la Granadella-Tarragona-Barcelona; Reus-Vilaplana (urbanització Portugal); Vilanova de Prades-Prades-Reus; Reus-les Borges del Camp-Alforja-Vilaplana-Reus; i Arbolí-Alforja-Reus, de l'empresa Plana. Les línies interurbanes que segueixen parant a les Oques són: Reus-Castellvell-Almoster; (e5) Reus-Salou; Reus-Salou poble i platja; (N2) Reus-Salou; i la Figuera-Reus. Els busos urbans també seguiran parant a la plaça.\nComenta el contingut : Un conductor de bus Plana: «Aturar el bus a la plaça de les Oques de Reus era caòtic, aquí estem molt millor»


"Grans documentals 33" presenta "Insectes" i "Les Virunga, terra de foc i gel"\nDemà, a les 23.20, "Grans documentals 33" torna a portar la natura i els viatges al 33, i ho fa amb dues sèries de la BBC: "Vida", per descobrir la gloriosa diversitat de la vida a la Terra i les tàctiques espectaculars i extraordinàries que han desenvolupat flora i fauna per sobreviure, i "L'Àfrica més salvatge", en què, agafats de les ales de diversos ocells, es volarà per sobre del continent africà per presenciar alguns dels més grans espectacles naturals a vista d'ocell.\n05/08/2015 - 13.01\nAquesta setmana, a "Vida": "Insectes"\nEls insectes són el grup animal més divers del planeta. La clau de l'èxit és la seva capacitat única per reformar-se. Posseeixen armes temibles, però alhora poden mostrar una tendresa sorprenent i un comportament molt sofisticat. Ens enlairarem cap al cel envoltats de milions de papallones monarca a Mèxic, veurem un escarabat ruixant un producte químic roent als seus enemics, presenciarem una lluita a mort per unes femelles entre abelles gegants, acompanyarem la marxa de columnes d'Atta i passarem un dia ple de perills en companyia de damisel·les.\n"L'Àfrica més salvatge" viatja a "Les Virunga, terra de foc i gel"\nLes muntanyes Virunga són l'encarnació de les fantasies occidentals sobre l'"Àfrica profunda". Aquesta terra tropical de gel i foc està situada a la carena de l'espina dorsal muntanyosa d'Àfrica, ben bé al centre del continent. Aquesta cadena de volcans estén el seu braç occidental per un immens sistema de valls limitades per penya-segats conegut com la Gran Vall del Rift. Als vessants, de dens boscatge, habita un dels gegants amables més icònic del món: el goril·la de muntanya. La riquíssima selva també acull alguns pobles d'allò més increïbles, com ara els pigmeus batwa, que sobreviuen amb caça menor, tot utilitzant xarxes o puntes de fletxa enverinades, i recol·lectant plantes i fruites que ofereix el bosc de forma natural. Les denses boires que planen sobre aquesta regió de l'Àfrica tropical també oculten un altre massís muntanyós llegendari: el Ruwenzori, conegut altrament com les muntanyes de la lluna, amb pics de 5.000 metres coberts de neu i glaceres. Les Virunga realment són l'Àfrica més salvatge.\nSant Joan Despí, 5 d'agost del 2015


EL RACONET DE MANOLO: d’abril 2011\nA LA CLASSE PASSEN COSES...\nSembla que el brou (o el "caldo" com vulgueu) que fa quasi 8 mesos que està bullint a foc lent està fent aparèixer la seua substància.\nA primera vista podria dir que no estic d'acord amb la meua reflexió perquè quan entres a l'aula hi han discussions, rinyes, enveges, diferències, algunes faltes de respecte... però com m'agrada fer lectures optimistes i positives del que em passa, una vegada més acabe la setmana content i amb la pell de gallina.\nVam començar la setmana fent eleccions de delegat (després de preguntar en Direcció si hi havia algun problema al respecte). Cada trimestre hem canviat de delegat. davant la demanda de l'alumnat, i el que va passar em va cridar molt l'atenció.\nSegurament d'altres persones podrien fer altres interpretacions i fins hi tot és possible que foren capaços de raonar-ho més que jo, però a mi m'agrada sentir el que va passar com un fruit del treball de l'aula al llarg de l'any.\nCom en les altres eleccions, van escriure dos noms en cada paperet i el més major i el més menut de la classe vam començar a llegir els resultats de les paperetes. Quan van acabar no m'ho podia creure i vaig parar la classe per tal de parlar-ne i debatre un poc sobre el que havia passat.\nSupose que esteu donant-li voltes al cap i preguntant-vos: però què va passar???? doncs, el següent.\nDe 24 alumnes de la classe van ser votats 21. En les dues eleccions anteriors, per suposat no havia passat i crec que això no és freqüent que ocorrisca. La meua lectura és que a poc a poc l'alumnat es va sentint bé a la classe, estan desapareixent els lideratges, es van sentint iguals amb les diferències individuals, tots i totes tenen veu i qualsevol membre del grup "està bé" per a fer les funcions de complir amb el càrrec de delegat i representar a la classe. No em digueu que no mola mogolló!!!!\nEncara més, com podeu vore 3 persones van obtenir 3 vots i entre elles van decidir qui seria la subdelegada. De les tres, una era subdelegada que acabava de finalitzar el càrrec així que lliurement, sense dir res, van votar a una d'aquestes tres persones i es va donar la circumstància que la que acabava d'eixir no va obtenir cap vot i les altres dues es van repartir 12 vots cadascuna!!!!!!! Què fort!!!\nIgual penseu que sóc un "somniatruites" o que vull vore coses més enllà del que hi ha i potser teniu raó però em senc molt feliç de vore aquests resultats i amb l'elecció del subdelegat torne a fer la mateixa lectura que abans.\nGenial, em senc molt bé i molt feliç i sense cap dubte, estic convençut que això és fruit de\nPublicat per Manolo a 18:06 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: aprenentatge cooperatiu, cohesió de grup\nAcabar la setmana amb el somriure que porte a casa em fa sentir molt bé i és que aquesta setmana, després de les festes, ha estat genial.\nHem treballat a un ritme mesurat, tranquil, sense atabalar-se i ens han passat coses xules que no puc deixar de contar.\nEl dilluns es notava en l'ambient un caliu tranquil o potser millor dit "cansat", això em va fer reprendre el treball amb suavitat i tots i totes ho hem agraït.\nEl dimarts vam rebre a una companya, Xisca, que venia a vore com treballàvem i va poder gaudir de l'inici de la nova etapa al contacontes on ara, estem fent contes juntament amb l'alumnat d'Infantil i els xiquets i xiquetes de KINTA han hagut de treballar a fons per a fer participar i fer escriure als i les peques de 5 anys (estan aprenent un munt d'habilitats socials i cooperatives) i després a l'hora de Mates, Xisca, a més de vore com començàvem un tema nou, ens ha ajudat a aprendre conceptes de geometria gràcies als seus coneixement d'Arquitectura (tot un luxe).\nEl dimecres a la Tertúlia ens va acompanyar Mayte, una mamà de classe (ja la segona que ve, poquet a poquet...) i va poder compartir amb nosaltres aquesta estona tan enriquidora e interessant per les coses que es diuen i passen i vore com van regulant i millorant el seu comportament i les seues actituds.\nAvui, el Llegim en parella ha sigut genial amb un 100% d'efectivitat i preparació i a més el fet d'assabentar-nos que el programa de Ràdio que estàvem preparant cau tot sencer a les nostres mans ha provocat un rebombori, discussions i desitjos de protagonisme (al cap i a la fi, vitalitat) i encara que alguns s'enfaden crec que aquest desig de participar, de fer, és super motivador i enriquidor, tan sols cal mesurar, organitzar i consensuar intervencions.\nNomés em faltava escoltar aquesta vesprada les 4, 6 o 10 línies que han fet individualment per donar-li un final a una història proposada. Ha sigut genial, he vist, he escoltat, he sentit a la pell el treball que portem endavant des de fa 7 mesos. Tots eixos textos que els faig escriure estan donant el seu fruït, malgrat les queixes, i així els ho he fet saber agraint a tota la classe el seu esforç i el seu bon quefer.\nPublicat per Manolo a 17:29 1 comentari:


Els socialistes demanen als conservadors que no «tergiversin» la sentència de la Gürtel\nMadrid 15 de d’octubre del 2020. Actualitzada 16 de d’octubre del 2020 a les 08:07\nAtac directe contra Pablo Casado. El PSOE considera que el president del PP, que va agafar les regnes del partit després de la sortida de Mariano Rajoy per la moció de censura, «no és un líder lliure per iniciar la regeneració» d’aquesta formació, perquè va arribar a la cúpula gràcies a molts dirigents que estan «assenyalats» per la justícia.\nEs refereixen els socialistes, sense esmentar-la, a l’ex secretària general del PP María Dolores de Cospedal, a qui la fiscalia anticorrupció va apuntar en el ‘cas Kitchen’, l’operació amb fons reservats que els populars van organitzar per robar informació a Luis Bárcenas sobre la caixa b. No obstant, el jutge Manuel García-Castellón no l’ha imputat, almenys encara. Sí que estan sent investigats per aquesta causa l’exministre de l’Interior Jorge Fernández Díaz (que va recolzar Casado en les primàries i va entrar en la seva primera executiva) i Francisco Martínez, ex número dos d’aquest departament.\nAnder Gil, portaveu del PSOE en el Senat, ha fet una breu roda de premsa en el Congrés per remarcar que la sentència del Tribunal Suprem d’aquest dijous sobre la trama ‘Gürtel’ ratifica la necessitat de la moció de censura que Pedro Sánchez va presentar el maig del 2018. Gil ha demanat als dirigents del PP que «no tergiversin» la sentència perquè en el text queda constància que el partit de Casado té «un llarg itinerari de corrupció sistèmica» i que té pendent encara 11 processos en els tribunals.\nEl senador es refereix a la reacció que va tenir el PP ahir, al conèixer-se la sentència, i també al comunicat que Rajoy ha fet públic aquest matí. Els conservadors estan posant el focus en el fet que en la sentència del Suprem, sobre la primera època de la ‘Gürtel’ (1999-2005), es ratifica la sentència de l’Audiència Nacional del 2018 sobre els delictes comesos per la trama corrupta (i que va donar peu a la moció de censura de Sánchez), però es qüestionen les mencions a la seva caixa b. El Suprem fa el comentari perquè en aquesta causa no es jutjava el PP per la caixa amb diner negre i, per tant, no es va poder defensar. I el PP està recolzant-se en aquest breu apunt per sustentar l’afirmació que Sánchez va arribar a la Moncloa cavalcant sobre una «mentida».\n«Cap carta del president Rajoy esborrarà la realitat que ve recollida en una sentència judicial en ferm», ha proclamat Gil al pati del Congrés. «Respectin les decisions judicials. No les tergiversin. I si no volen per carta, busquin la manera, però demanin perdó. I tornin el que han robat», ha reclamat.\nLa comissió d’investigació de la ‘Kitchen’\nEl portaveu socialista ha lamentat que Casado es comporti «com el PP de tota la vida, donant la culpa als altres» i «sense assumir ni una sola responsabilitat» en lloc de regenerar-se. «Si Casado vol ser alguna cosa en el futur del PP ha d’iniciar un profund procés de regeneració», ha dit.\nPreguntat sobre si l’actual president dels populars serà proposat pel seu partit a comparèixer en la comissió d’investigació sobre l’operació ‘Kitchen’, ha respost que «segurament» Casado «és la persona adequada per donar moltes explicacions que encara no ha donat».


Revitalitza la teva llar gràcies a la decoració - Api.cat\nHome Decoración\tRevitalitza la teva llar gràcies a la decoració\nby Eva Carnero August 17, 2016 0 comment\nCom influeix la decoració en l’estat d’ànim\nSabies que la distribució i orientació dels mobles, els colors dels teixits, la quantitat de llum que entra per la finestra o el tipus de sòl que trepitges poden influir en el teu estat d’ànim? La decoració no només és un reflex de la personalitat, també és una eficaç eina que podem utilitzar per tal de crear l’ambient propici i contribuir al fet que els habitants d’aquesta casa tinguin un estat d’ànim positiu. Des del bloc de les notícies immobiliàries de Api.cat hem preparat un selecció d’algunes de les mesures que pots prendre per redecorar i revitalitzar la teva llar i de pas dibuixar un somriure a la cara.\nComençarem per assegurar-nos que en el teu pis de Barcelona entre tota la llum natural que sigui possible. Per a això, col·loca unes cortinetes o cortines poc espesses a fi de que la llum sigui tamisada pels teixits però que no tingui problemes per travessar-los. A més, per aconseguir un efecte multiplicador de la llum procura que la decoració inclogui colors clars tant en els teixits com en el mobiliari. No cal que canviïs els mobles, però sí que pots substituir les fundes dels coixins per altres més clares o incloure algun toc amb adorns decoratius.\nPersonalitza cada habitació\nLa teva casa no és un hotel impersonal o un hospital sense personalitat. Deixa que els teus gustos i aficions s’evidenciïn. Imprimeix les fotos dels teus últims viatges o dels millors moments amb la família o amics i esquitxa amb elles les parets del saló, del distribuïdor o de la prestatgeria del menjador. Tenir a la vista algunes de les experiències més agradables del passat aixeca l’ànim, enforteix l’autoestima i dóna seguretat.\nVisca el color!\nEstà demostrat que els colors influeixen en el nostre estat d’ànim: el blau relaxa, el groc ajuda a la concentració, el vermell estimula, el verd calma i el taronja ens ajuda a carregar les piles. La cromoteràpia estudia com ens afecten els colors, tant en els aspectes físics com en els psíquics i emocionals. I, encara que no és una ciència exacta, la veritat és que no es pot negar l’existència de resultats concloents en nombrosos estudis.\nVol dir això que hem de convertir la nostra llar en un arc de Sant Martí? Ni molt menys. Però sí, tenir-ho en compte i triar alguns d’aquests colors en funció de l’ús de cada habitació. Per exemple, per a una sala de jocs infantil o juvenil pots escollir taronges i grocs que contribuiran a anivellar l’energia. No sembla molt adequat triar tons pastís de blau o verd amb els quals aconseguiràs calma i tranquil·litat, els quals encaixen millor en un dormitori de matrimoni, ja que conviden al descans.\nAdapta la teva casa a cada estació\nPotser sigui excessiu canviar la decoració cada tres mesos. Entre altres raons, perquè la majoria no tenim temps per a això. Però sí t’aconsellem fer alguns canvis a l’estiu ia l’hivern. És important fer de casa teva un lloc càlid i acollidor durant els mesos més freds, de la mateixa manera que quan arriba l’estiu, ens sentirem millor si incloem alguns detalls per facin de la nostra llar un lloc més fresc i lluminós. Si aquests dies estàs de vacances i tens una mica de temps per poder dedicar-lo a casa teva, què et sembla si et poses mans a l’obra, il·lumines la teva llar, col·loques algunes fotos i banyes de color al saló? Veuràs com et va de meravella.\nCreus que la decoració influeix en l’estat d’ànim? Què t’han semblat aquestes idees? Comparteix la teva opinió amb nosaltres.


Les llàgrimes d'Antonio Lobato per Fernando Alonso (David Miró)\nEls analistes intenten respondre a la pregunta: per què Alonso ha guanyat només dos títols?\n2 min. 15/08/2018 15:25\n651x366 Una imatge de Fernando Alonso / DIEGO AZUBEL / EFE Una imatge de Fernando Alonso / DIEGO AZUBEL / EFE\n"Alguna cosa va malament a la Fórmula 1. No sé què és. Potser l'habitual injustícia del món de l'esport, que en aquest cas s'eleva a l'enèsima potència. La prova evident és que el 2019 el millor pilot de la graella no serà al campionat". D'aquesta lacrimògena manera, amb cops al pit inclosos, s'acomiada Antonio Lobato de Fernando Alonso en un article a 'El Mundo'. Lobato defensa en el seu escrit que la deessa Fortuna ha sigut adversa amb el pilot asturià, que mereixia haver guanyat molts més títols que els dos que va atresorar a l'inici de la seva carrera. De fet, la majoria d'articles de la premsa dedicats a la retirada d'Alonso se centren a analitzar aquesta qüestió: com és que Alonso, sent el pilot més ben pagat i més ben considerat al pàdoc, ha guanyat tan poc?\nLa resposta es pot trobar en articles com el d'Oriol Puigdemont (no ens consta cap parentiu sospitós) a 'El País', on repassa una carrera farcida de decisions controvertides, com per exemple el seu retorn a MacLaren el 2015 "quan tots els indicatius que rebia vaticinaven un sinistre com el que finalment va tenir lloc". A 'El Mundo' Sergio Piccione admet que a Alonso "se li ha creat certa fama de crear conflictes en els equips on ha sigut", i aquí hi podria haver una de les claus explicatives d'un palmarès que gairebé tothom coincideix que s'ha quedat curt.\nAlgú que demostra que el coneix bé és Josep Lluís Merlos, que a l'ARA escriu: "El pilot espanyol sempre ha sigut un mestre en l'art de la guerra. Per això porta un samurai tatuat al clatell i el seu escriptor favorit és Sun Tzu". Però per acabar tornem a Lobato, que carrega contra la resta de pilots: "Personatges plans que no desperten odis ni passions. Que fàcil ho han tingut aquests anys! Quin respir tenir el pitjor rival possible sense opcions!". Les llàgrimes cauen, sí, però de ràbia.


El somni d’una nit d’estiu - Teatre Barcelona\nUn Shakespeare molt acadèmic\nL’excés de prudència pot arribar a ser un defecte gairebé tan perillós de cara a la posada en escena d’un clàssic com la irreverència gratuïta o una comprensió massa superficial del text. El mateix Joan Ollé ha reconegut que no ha tractat gaire amb Shakespeare “pel respecte” que li té i és, precisament, per aquest motiu que aquesta versió d’El somni d’una nit d’estiu no acaba de brillar. El muntatge ho teniu tot per arribar a l’excel·lència: un nombrós grup de magnífics actors i actrius, música en directe, una escenografia espectacular, una estètica ben treballada... I bé, en certa manera, el conjunt funciona; sobretot, pel que respecta a la vessant màgica de l’espectacle. Malauradament, el resultat és correcte en termes general però poc arriscat i massa acadèmic. Per molts segles que hagin passat, l’obra continua sent una comèdia i, per tant, ha de continuar fent riure. El director ha de ser capaç d’explotar el sentit de la diversió inherent al text, però Ollé s’ha mostrat tímid, en aquest sentit. Només el grup d’artesans assoleixen el nivell de comicitat apropiat juntament amb l’actor Pau Viñals: meravellosament inspirat en el paper de Puck, el follet. Per tant, li falta festivitat i alegria, i aprofitar la modernitat de la peça (que ha quedat, certament, diluïda en el seu to cerimoniós). Per dir-ho d’alguna manera, Ollé comprèn l’obra i ho demostra, però no gossa arribar a les seves entranyes: la brutalitat animal de l’ésser humà, l’eròtic joc de miralls i la vehemència del desig més instintiu. En canvi, aquesta mateixa cautela el porta a construir una inquietant atmosfera certament molt aconseguida i interessant que seria el marc perfecte per fer aflorar el costat fosc i juganer de l’erotisme si, en aquest cas, internament el resultat estigués a l’altura.\nNo ens voliem perdre la direcció de Joan Ollé\nAquesta producció està molt treballada i el resultat és realment molt bo, especialment en la seva preciosista posada en escena, força espectacular en el que respecta a la seva escenografia, il·luminació, vestuari i so.\nMolt positiu la música en directe i també, l’estudi que s’ha realitzat amb el moviment d’actors, que cada vegada el sé valorar més, en una producció d’aquestes característiques.\nPel que respecte a les interpretacions del fotiment d’actors, inqüestionable la seva gran qualitat; un treball coral a un nivell excel·lent, en el que destaquen les primeres figures que tots ja coneixem i dels que no faré esment per què crec que tots els coneixeu prou. L’única referència que voldria destacar és el treball de l’actor Pau Vinyals, que interpreta el paper de Puck el “follet màgic“, que ens ofereix una demostració d’agilitat, alegria desbordant e interpretació brutals.\nPer llegir tota la crónica cliqueu aqui.\nUn conte on hi ha fades i follets. Precisament és un follet, en Puck, qui enreda la història d'Hèrmia, Lisandre, Helena i Demetri. Un personatge que interpreta en Pau Viñals d’una manera espectacular, podria fins i tot dir que és de les millors representacions que he vist fins ara d’ell. Els altres dos personatges a destacar del món de la fantasia són Titània, la reina de les fades, un personatge amb poders que interpreta la Mercè Aránega i l’Oberon, el rei dels esperits nocturns, interpretat per Lluís Marco. Dues interpretacions per treure’s el barret. D’alguns dels personatges que trobem dins del món real, cal destacar les actuacions d’en Guillem Motos, en Xiscu Massó, la Laura Pujolàs i l’Enric Major, tots magnífics en els seus respectius papers.\nAquesta obra vol reflectir que la vida és un somni el qual està ple de cegesa, imaginació i realitat ,on els temes principals són tres : l’amor (l’amor dels pares, l’amor no correspost, l’amor adolescent, l’amor obsessiu ,...) ,la societat (on hi ha diferents estaments, com el rei, noblesa, artesans, indigents.; estaments i classes del món real, i fins i tot del món imaginari ) i la família ( conflictes entre pares i fills, dues visions diferents de la vida ,la dels adults i la dels joves). També trobem elements mitològics (una barreja de la mitologia nòrdica, grega i la clàssica ) , elements simbòlics com en el cas de la lluna i una crítica al món del teatre (en aquella època, es considerava que la professió d'actor no tenia futur).\nEl somni… d’un escenògraf amb pressupost\nDues de les obres de Shakespeare que més m'agraden són les que tenen a veure amb la fantasia. Una d'elles és La tempestat i l'altra la que ara ens ocupa... M'agraden, sobretot, perquè en elles l'autor esdevé més lliure que de costum i parla amb molta més claredat de temes que en altres obres es veien acotats per les convencions del moment. Es diu, fins i tot, que en El somni d'una nit d'estiu hi ha moltes referències personals i d'altres que apunten a personatges reals de l'època, ja que no cal oblidar que l'obra es va representar per primer cop en el marc de la celebració d'un casament. També hi ha molts símbols eròtics i moltes situacions que parlen de la llibertat d'elecció amorosa -i també sexual- dels personatges. Tot i així, amb els anys les representacions d'aquesta peça s'han centrat més en el caràcter fantàstic, i tal com deia el crític teatral Jan Kott l'obra s'ha convertit "en una mena de conte dels germans Grimm".\nQuè ha passat, doncs, en el muntatge d'Ollé? S'ha aconseguit trencar aquesta mena d'infantilització de la peça? S'ha tret a la llum el rerefons obscur i tèrbol d'El Somni? Crec que la intenció hi era i que la lectura del director i de l'adaptador han anat cap a aquesta direcció, però també penso que no ho han aconseguit del tot. El conjunt resulta fred, asèptic, amb uns actors que reciten més que actuen i amb unes escenes oníriques -les del bosc- que no acaben de fer lluir les baixes passions i la confusió realitat-ficció dels personatges. Només Pau Viñals -en l'agraït paper de Puck- i Xicu Masó -brillant en la seva peculiar comicitat- semblen haver entès el to de la peça. Una peça, per cert, que ja gaudia d'una traducció/adaptació excepcional feta per Josep Maria de Sagarra, sens dubte molt superior a la que ara se'ns ofereix.\nRecomanable, doncs, per a aquells que vulguin gaudir d'un muntatge megalòman, espectacular i grandiós... ja que l'escenògraf Sebastià Brosa aprofita tots els recursos i possibilitats del TNC per oferir dues hores de màgia. No recomanable, en canvi, pels que vulguin trobar la profunditat i la subtilesa que amaguen les paraules de Shakespeare, en una de les seves obres més belles i suggerents.\nEl somni d’una nit d’estiu és un muntatge ideal per introduïr-se a l’afició pel teatre.\nLa comèdia més lúcida de William Shakespeare és la més alegre i familiar de totes les seves obres. Fer teatre familiar és un dels gèneres teatrals més complicats però dels més agraïts. Joan Ollé, director del muntatge no volia fer un somni sinó, un malson d’una nit d’amor. Afortunadament, no ha pogut crear aquest malson fosc. Sí que hi ha crueltat implícita en les relacions personals dels personatges. La violència, tant física com verbal, és present en el muntatge. Però, el text és tan poètic que una altra vegada la llum ha tornat a guanyar la foscor.\nSi parlem d’un Shakespeare, hem de parlar dels actors. I en especial, els artesans d’aquesta nit d’estiu. Aquest grup encapçalat per un Xicu Masó en estat de gràcia, porten el pes còmic de la trama. Part important en aquest text perquè el castell de naips del conjunt no caigui. També, cal destacar el Puck que ens regala l’actor Pau Vinyals. És una combinació explosiva del clàssic follet “torracullons” i el malvat Joker, enemic de Batman. Barreja estranya, i hipnòtica, al mateix temps.\nEl somni d’una nit d’estiu no és un malson sobre l’amor com diu el seu director, són dues hores de màgia. I què és la màgia sinó fer real l’impossible.\nPerò ja sabeu: “Ombres com som, si us hem ofès hi posareu remei com res, pensant que us heu endormiscat quan l’irreal us ha sobtat, que tot aquest assumpte inútil no ha estat sinó un somni inconsútil…”.


Què és l'accés obert - Servei de Biblioteques i Documentació (UV)\nServei de Biblioteques i Documentació (UV)\nIdentificadors i perfils\nCVN – Curriculum Vitae Normalitzat\nEstils de citació\nRedacció i presentació\nTria una revista\nOn publicar: Anàlisi de revistes\nOn no publicar: Fraus editorials\nQuè és l’accés obert\nDescomptes per publicar en obert\nEines per a l’avaluació\nPublicar una revista\nDifondre una revista\nEs coneix com a accés obert (Open Access) a l’accés lliure, immediat i sense restriccions de material digital educatiu o acadèmic, principalment aquell que prové de publicacions de recerca científica especialitzada amb avaluació per experts. L’accés obert implica que qualsevol usuari amb accés a Internet, en qualsevol moment, pot accedir a un article, llegir-lo, baixar-lo, desar-lo, imprimir-lo, emprar-lo, i fer-ne mineria de dades. Habitualment els articles en accés obert es troben sota llicències com ara les Creative Commons.\nEl moviment OA engloba no solament articles publicats en revistes sinó també un altre tipus de documents o objectes d’aprenentatge, com ara tesis doctorals, imatges, dades, documents audiovisuals, etcètera.\nEls orígens del moviment OA cal cercar-los en el compromís social i científic a nivell internacional, avalat i ratificat en les següents declaracions:\nBudapest Open Access Iniciative (2002). Advoca pel lliure accés a la literatura científica a través d’Internet, respectant les lleis de copy right.\nDeclaració de Bethesda (2003). Esmenta l’arxiu dels treballs en repositoris d’accés obert.\nBerlin Declaration on Open Access to Knowledge in the Sciences and Humanities (2003). Ratifica les dues declaracions anteriors, dóna suport obertament al moviment OA i compromet a les institucions a afavorir i impulsar aquesta via.\nFacilita l’accés gratuït a la recerca científica.\nIncrementa la visibilitat de les obres, dels investigadors i de les institucions a les quals representen.\nAugmenta l’impacte, la difusió i la divulgació de la recerca.\nPermet als autors conservar la titularitat dels drets d’autor de les seues obres i establir les seues condicions d’ús.\nGaranteix la preservació electrònica dels documents de recerca a llarg termini.\nCom complir amb els mandats d’accés obert\nL’accés obert fomenta la difusió de la literatura científica en internet en permetre que la recerca finançada públicament siga de domini públic.\nLa Declaració de Budapest estableix dues vies per a publicar en accés obert, principalment:\nLa via daurada, que es refereix a la publicació en revistes d’Accés Obert, normalment revisades per experts.\nLa via verda: que consisteix en la difusió en repositoris institucionals o temàtics, fruit del compromís d’una institució per a fer visible la producció dels seus professors i/o investigadors.\nPolítiques i Normatives\nL’Accés Obert és impulsat per la Comissió Europea per a complir una de les cinc línies clau de l’Espai Europeu de l’Ensenyament Superior (EEES). En aquest context va sorgir el Programa Horizon 2020, que promovía el dipòsit en repositoris institucionals de la recerca, revisada per experts, finançada amb càrrec als pressupostos públics de la UE o dels països membres (clàusula 29.2 Grant Agreement). Horizonte 2020 va ser substituït per Horizon Europe, el nou programa marc de recerca, que obliga a publicar en obert i seguir els principis de la Open Science en la investigació subvencionada amb el seu fons.\nAltres normatives europees:\n10 de gener 2008. El Consell de Recerca Europeu (ERC) va publicar unes directrius en les quals requereix que totes les publicacions de projectes finançats per l’ERC revisades per experts (peer-reviewed) siguen dipositades en un repositori i que estiguen en accés obert en un termini màxim de 6 mesos.\nVI (2002-2006) i VII (2007-2013) Sisè i Setè Programa marc I+D de la Unió Europea.\nA l’agost 2008 va iniciar el Programa Open Access pilot in FP7.\nAl desembre 2009 va iniciar el projecte Open Access infrastructure for Research in Europe (OpenAIRE).\nReial decret 99/2011, de 28 de gener, pel qual es regulen els ensenyaments oficials de doctorat: Obligatorietat de dipositar en accés obert les tesis doctorals aprovades (amb alguna excepcionalitat establida en el 14.6 i en la Disposició transitòria primera).\nLlei 14/2011, d’1 de juny, de la Ciència, la Tecnologia i la Innovació: Preàmbuls I i VI i Article 37: Els treballs de recerca finançats amb recursos públics han de ser accessibles digitalment en el termini de dotze mesos a partir de la seua publicació oficial.\nRecomanacions Fecyt: Cap a un accés obert per defecte.\nPla Estatal de Recerca 2021-2023.\nAccés obert en la Universitat de València.\nEs pot trobar més informació sobre Accés Obert en els enllaços següents:\nUNESCO’s Open Access (OA) Curriculum: plans d’estudi de l’OA per als investigadors i bibliotecaris.\nOpen Access Directory: directori completíssim de recursos al voltant de l’accés obert.\nGUIES I SERVEIS\nGuies de suport a la investigació\nSuport + Indicis per a sexennis\n© 2022 Servei de Biblioteques i Documentació (UV)


PCPB | V edició del Concurs de Microrelats\nPCPB > Barberà > V edició del Concurs de Microrelats\nBarberà, amb la presència de la nostra Alcaldessa Silvia Fuster i el nostre regidor d’Educació Juan A. Grimaldo, va celebrar el passat divendres 30 de setembre la V edició del Concurs de Microrelats, un gènere considerat únic al món.\nAquest concurs cada cop és més valorat i reconegut amb participació arreu del món, sent un referent al nostre país.\nAmbdós escriptors van llegir els microrelats guanyadors en l’acte de lliurament que es va portar a terme el passat divendres a la Biblioteca Esteve Paluzie.\nEl lliurament de premis va estar dinamitzat per l’espectacle-literari ‘Pelos’ del col·lectiu d’escriptores ‘Las Microlocas’.\nEl concurs barberenc, que ja ha iniciat la sisena edició, és referent al nostre país amb la participació d’escriptores i escriptors d’arreu d’Espanya.\nLa Biblioteca Esteve Paluzie va acollir el passat divendres, 30 de setembre, el lliurament de premis del V Concurs de Microrelats de Barberà que organitza La Microbiblioteca.\nEl Concurs de Microrelats de Barberà, en el qual treballa la biblioteca barberenca des de fa anys, va reunir a la sala Salvador Allende multitud de persones aficionades al gènere.\nL’acte de lliurament va comptar amb la presència de l’Alcaldessa de Barberà del Vallès, Sílvia Fuster Alay, el regidor de Cultura, Roger Pérez Álvarez, el regidor d’Educació, Juan Antonio Grimaldo Dueñas, i dels i les guanyadores de les convocatòries mensuals així com els guanyadors absoluts d’enguany: Jordi Bonet-Coll, de La Bisbal d’Empordà, en la categoria de català; i Rafa Heredero García, de la Laguna de Duero (Valladolid), en castellà.\nSílvia Fuster va manifestar la importància d’aquest concurs que “es consolida i que cada any té més participació. És internacional i rep més escrits inèdits. La narrativa curta cada cop compta amb més persones que s’hi dediquen, persones molt creatives que dignifiquen aquest gènere. El concurs de microrelats posa a la nostra ciutat en el panorama literari i ho fa amb un segell inequívoc de qualitat”.\nDurant el lliurament de premis, Jordi Bonet i Rafa Heredero van poder llegir els microrelats premiats en directe.\nLa tarda va estar acompanyada pel recital – espectacle literari ‘Pelos’ a càrrec del col·lectiu d’escriptores Las Microlocas.\nTotes les persones assistents van rebre un exemplar de llibre editat amb la recopilació de tots els microrelats presentats en aquesta edició.\nPer conèixer més sobre el VI Concurs de Microrelats de La Microbiblioteca, consulta les bases al blog:http://lamicrobiblioteca.blogspot.com.es/. Al mateix blog s’anirà publicat els microrelats guanyadors de cada mes.\nEtiquetes:barberà, bdv, biblioteca, del, esteve, microrelatos, paluzie, pcpb, vallès


Sigui com sigui, amb o sense banyador nou, demà estaré de "campo y playa", que ja tocava,. Perquè encara no n'he trepitjat cap, de platja. I estem de 9 de Juliol: pecat mortal! Ara que, tampoc sóc gaire de mar, jo. Si es pogués combinar l'elegància de la piscina (i assegurar-nos que les meduses no mutin a criatures d'aigua dolça), l'ambient chill out de la platja i un terra asèptic, seria perfecte! Tindríem la zona de bany ideal! Però les meduses són al mar el que les abelles són a les flors: molestes pels humans. Merda de cnidaris... no deixaré que m'espatlleu els tres dies de platja infinita! I la meva germana diu que vol anar amb bicicleta.... ja! Fe, què faríem sense ella? Doncs no entendre els cures, vés.\nPlatja a part, aquest estiu pinta calentó. Esperem que no ens asfixii abans d'hora: ara que ja m'he matriculat a Alemany i tinc el màster a tocar dels dits, només em faltaria dinyar-la quan no toca. I com que he tret el tema de la matrícula d'Alemany així, molt dissimuladament, us explicaré la meva 'lil Odissea d'aquest matí.\nEntre ahir i demà, s'han de formalitzar les matrícules dels alumnes que van aprovar el curs al Juny. I això m'inclou a mi. Però ahir treballava i com que no me'n refio ni mig pèl de l'ordinador de merda que tenim a taquilla, enlloc de tornar-me boja intentant carregar una pàgina que sé segur no es carregarà, vaig esperar a tornar a casa per fer-ho. Per anar ràpid: deu minuts després d'arribar a casa, ja tenia el rebut. Només faltava pagar però, per descomptat, no hi ha cap treballador de cap caixa d'estalvis que encara treballi a les 22h de la nit. Ni a les 22h de la nit ni a les 15h de la tarda. Però això és un altre tema. En principi, ho havien d'anar a pagar els meus pares avui perquè jo... oh, sorpresa, treballo! Però, de bona que sóc, fins i tot la feina bruta els trec del damunt. Total, que m'aixeco mitja hora abans del que sol ser habitual i me'n vaig al caixer. Entro i, acte seguit, el lladrebanquer em diu "No podem fer pagaments en efectiu, que la màquina de comptar diners no funciona i, com que som imbècils i no sabem sumar dos més dos, no t'ho podem fer." Així que ja teniu a la Mare, a les 9h del matí, corrent cap al caixer més proper amb una màquina per comptar diners funcional. Sort, SORT, que al meu barri, totes les distàncies són curtes T_T. I arribo al caixer. Entrego els rebuts al senyor de la finestreta, que no era finestreta, perquè no n'hi havia i em diu "Són XXX,XX euros". Sent una persona que sempre exprimeix fins l'últim cèntim, era evident que portaria l'import exacte, no sigui que porti dos o tres euros de més i 1) me'ls robin, 2) els perdi, 3) me'ls gasti en l'esmorzar per tota la família o 4) me'ls robin dos cops. El rebut en qüestió constava de dos imports diferents: la matrícula i el material. De sobte, el senyor de la finestreta, que no era finestreta, perquè no n'hi havia, treu la calculadora i suma tots dos imports, no sigui que el programa informàtic s'hagi equivocat i m'hagin de sagnar encara més, cosa que a la banca li encanta, pel que sembla. Una suma, per cert, que li ha costat més a ell teclejar a la calculadora, que a mi fer-la mentalment del dret i del revés; i jo i les matemàtiques ens odiem a mort. Paraula de Tubercle. Total, que li dono els diners, l'import sencer, el de tres xifres... i ell, tot sol, es complica l'existència intentant cobrar-ho per separat. Sort intentant partir el bitllet de 50, pallús. A tot això, li heu de d'afegir que la meva dolça germana m'ha encomanat el refredat i quasi no em podia sostenir de peu del mal que em feien tots els músculs del cos. Com a mínim, em consola saber que els meus mitocondris estaven lluitant una batalla sense quarter en nom meu. Gràcies, nois. Al final, he tornat a casa feta pols... i això que encara no havia començat la jornada laboral. Imagineu com estic ara...\nQuantíssimes ganes tinc d'arribar a casa i ficar-me sota la dutxa. Apa, que ja queda menys per acabar. Fins aviat... i recordeu sempre, sempre que SOU TOTS MOLT MACOS! Menys aquells que vestiu polos roses; a vosaltres, odi i destrucció! xD Adéu!!\nSomething like that. Si o no?\nValaf 10 de jul. 2013, 18:09:00\njajajajaja, he rigut una bona estona amb la teva entrada. Bon estiu tinguis!!!\nPS: A la platja millor anar de nit, el que jo et digui, jajajaja\nNalataia Tubercle 13 de jul. 2013, 10:23:00\nBé, com a mínim, algú riu xD\nJo? De nit a la platja? Què vols, que els vaixells em confonguin amb un far i acabin estimbats contra la sorra? ... estic massa blanca per sortir de nit enlloc xD\nShruikan 11 de jul. 2013, 12:41:00\nLa platgeta mola quan no fa un sol excessiu, l'aigua no està masa freda ni quan la sorra se't posa per dins el banyador. En aquest sentit, m'agrada la teva idea de platga-piscina. Jo si fos un constructor de piscines m'ho plantejaria!\nEn fi, espero que t'ho estiguis passant molt bé per allà a la platja amb la familia i altres coses plaieres com les gambes i les migdiades.\nI per cert... Per molts anys! (If you know what I mean xD)\nNalataia Tubercle 13 de jul. 2013, 10:20:00\nGràcies, gràcies, Shru xDD.\nDoncs la platja ha estat la millor medicina que hagi pogut trobar en contra tot el cansament que portava acumulat des de... buf, des de fa massa. L'aigua de Port de la Selva té propietats màgiques, jejeje. Llàstima que ha estat curt... i que tot l'estrès que em vaig treure del damunt va tornar en forma de 25 minuts d'espera a la parada de l'autobús, després de dues hores de tren T_T.\nEn fi, tornem a la feina~~~~


Procés d'acreditació - La perspectiva de gènere en la docència (UPF)\nINCORPORAR la competència identitària UPF (EDvolució) –“Desenvolupar la capacitat d’avaluar les desigualtats per raons de sexe, gènere i orientació sexual, per tal de dissenyar solucions”– com a competència transversal del pla d’estudis.\nANALITZAR, si escau, la bretxa de gènere en la demanda de la titulació. Es poden aportar dades de la composició de gènere de l’alumnat de titulacions semblants d’altres universitats o de titulacions de la UPF disciplinàriament pròximes.\nEXPLICAR, si escau, les accions desenvolupades per augmentar la demanda de places del sexe infrarepresentat. Aquestes accions són especialment necessàries quan qualsevol dels dos sexes representi un percentatge superior al 60%.\nIDENTIFICAR en quantes assignatures i de quin tipus (curs, obligatòries, optatives) s’inclourà la competència transversal.\nDEFINIR amb quins resultats d’aprenentatge concrets es desplegarà la competència transversal.\nINCORPORAR a la informació sobre l’articulació del TFG o del TFM una explicació de com s’inclou la perspectiva de gènere en la formació per a la iniciació a la recerca.\nINCORPORAR en la informació sobre l’articulació del TFG o del TFM una explicació sobre la convocatòria anual a la UPF del premi als TFGs sobre recerca en estudis de gènere.\nESMENTAR si la titulació participa amb alguna assignatura o altres tipus d’activitats formatives en el mínor en Estudis de Gènere de la UPF (s’obté a partir d’un mínim de 20 crèdits ECTS).\nINCORPORAR un recordatori del fet que un màxim de 10 crèdits ECTS del mínor en Estudis de Gènere poden formar part de l’expedient de l’estudiant com a formació transversal de lliure elecció (FTLE) o com a crèdits RAC, depenent de l’activitat.\nRESSALTAR que dins el Programa d’Activitats de Compromís Social es realitzen al llarg de cada curs acadèmic diverses activitats amb reconeixement de crèdits relacionats amb la igualtat de gènere i la diversitat sexual.\nPROPORCIONAR exemples d’activitats formatives i d’avaluació relacionades amb els resultats d’aprenentatge relacionats amb la perspectiva de gènere que s’inclouen en les assignatures que els desenvolupen.\nPROPORCIONAR exemples de materials docents que fan un ús no sexista ni estereotipat del llenguatge i empren imatges inclusives.\nEXPLICAR quants materials docents amb perspectiva de gènere i de quin tipus ha produït el professorat de la titulació.\nPertinència de la informació públic\nEXPLICAR la diversitat de dades desagregades per sexe que la Facultat posa a disposició pública.\nEXPLICAR com s’han adaptat els plans docents de les assignatures per incloure-hi la perspectiva de gènere.\nREVISAR els sistemes d’informació prèvia a la matriculació (tríptics, informació a la web, etc.) i els procediments d’acollida i orientació de l’estudiant perquè s’hi faci un ús no sexista ni estereotipat del llenguatge escrit i gràfic que permeti combatre els estereotips de gènere que puguin afectar la titulació o alguna de les seves sortides professionals.\nEficàcia del Sistema de Garantia Interna de la Qualitat\nINCORPORAR els procediments que s’han establert per assegurar la inclusió de la perspectiva de gènere en els materials docents.\nEXPLICAR com s’ha incorporat la perspectiva de gènere als processos de disseny, seguiment i acreditació de les titulacions.\nEXPLICAR el procediment establert per a la incorporació de la perspectiva de gènere al SGIQ.\nEXPLICAR quina formació en la competència de gènere tenen les persones responsables del SGIQ del centre.\nANALITZAR dades sobre la proporció de dones i homes docents de la titulació, desagregant la informació per situació contractual (permanents/no permanents) i categoria professional.\nPROPORCIONAR dades sobre la distribució per gènere de la càrrega docent.\nPROPORCIONAR informació sobre la formació en perspectiva de gènere que té el professorat del centre.\nPROPORCIONAR informació sobre els projectes d’innovació docent amb perspectiva de gènere o que incorporin la perspectiva de gènere en què ha participat el professorat del centre.\nEXPLICAR els mecanismes previstos per conscienciar sobre els potencials biaixos de gènere implícits que es puguin produir en les avaluacions del professorat (selecció, promoció) o en les enquestes de satisfacció de l’alumnat.\nEficàcia dels sistemes de suport a l’aprenentatge\nINCLOURE la perspectiva de gènere i la perspectiva LGBTI en el pla d’acció tutorial.\nANALITZAR el resultat en els informes d’acreditació i de seguiment.\nEXPLICAR si el centre ha establert un programa de mentories per a l’alumnat del sexe infrarepresentat.\nINCORPORAR les qüestions de gènere recollides en les adaptacions docents.\nANALITZAR les dades desagregades per sexe de la mobilitat de l’alumnat (alumnat que rep la titulació i alumnat que marxa a altres titulacions), només per als graus.\nEXPLICAR com el programa ha introduït la perspectiva de gènere en les activitats d’orientació professional, en el cas que el centre n’organitzi de pròpies.\nINCORPORAR: Quines accions s’han dut a terme perquè el professorat i l’alumnat tinguin accés a recursos documentals suficients i adequats dedicats a la perspectiva de gènere i als estudis de gènere en la disciplina de la titulació (Biblioteca-CRAI).\nAPORTAR: Informació de la formació que ha rebut el PAS del centre en perspectiva de gènere.\nANALITZAR el grau de satisfacció dels graduats amb l’experiència educativa global i si hi ha diferències segons el gènere.\nAPORTAR evidències de la percepció de l’alumnat sobre la seva satisfacció amb el grau d’introducció de la perspectiva de gènere en els estudis, desagregat per sexe.\nANALITZAR les dades desagregades i les possibles diferències.\nANALITZAR les dades desagregades per sexe per ocupabilitat després de la graduació.\nTaula estudiants informes 6.4 Inserció laboral: taxa ocupació, satisfacció, etc.


PAULA SANCHEZ, QUIN ANY...\nQuan perds, no et fixis en el que has perdut, sinó en el que et queda per guanyar. #orgullpescallunes\n07/03/2019 | 150 Publicat a 2018/2019\nQUIN 2019, AIXÒ ÉS UN NO PARAR...\nLa Paula Sanchez de l'Infantil Femení, porta un any, i tot just estem a principis de Març, per emmarcar.\nA les proves fetes amb el Barça durant el passat mes de Gener, ara cal afegir al seu currículum futbolístic, que el passat dimarts dia 26 de Febrer va ser convocada per la selecció catalana de futbol SUB15 per fer un entrenament.\nTot i que es tracta d'una pre-convocatòria, no d'una convocatòria oficial per a un partit i tot i que ja és la 3a vegada que la Paula és pre-convocada (una vegada en categoria Aleví i dues en categoria Infantil) no és qüestió de restar mèrit a l'efemèride, per molt habitual que pugui començar a fer-se-li a ella, a la seva família i als que en certa manera, viuen el seu dia a dia futbolístic.\nAra només falta la cirereta del pastís, que no és altra que veure-la jugar un partit oficial amb la selecció catalana de futbol.\nSegons ens explica "m'ho vaig passar molt bé" i curiositats del futbol, amb qui va fer més pinya, va ser amb dues jugadores de la Roca Club de Futbol, rivals a la lliga del grup 2 de primera divisió infantil.\nA l'entrenament van treballar molt la sortida de pilota i onades ofensives amb l'objectiu de millorar moviments i accions per banda.\nDes del club només ens queda celebrar aquesta nova convocatòria d'una de les nostres jugadores i esperar i desitjar que això no pari, ja que representa un símptoma inequívoc de què estem fent les coses força bé.