Isabel-Helena Martí: Democràcia i representativitat\nDemocràcia i representativitat\nExisteix el consens, pràcticament universal, que la democràcia representativa és el sistema de govern més depurat. El millor o, dit altrament, el menys defectuós dels que se'ns ha donat a conèixer a data d'avui. La ciutadania tria periòdicament, en comicis lliures i ple coneixement de causa, els seus representants polítics. Apoderats, per tant, de la sobirania popular, que hauran de vetllar pel bon govern i el bé comú. Actualment, però, una part significativa, i en progressió exponencial, dels ciutadans catalans creu que els mecanismes que regeixen la nostra democràcia necessiten ser repensats. I en profunditat.\nEls alarmants casos de corrupció i la sensació d'estar sotmesos a una partitocràcia enquistada, que fa primar interessos particulars per sobre d'interessos generals, eixample, dia sí, dia també, la clivella entre ciutadania i representants polítics. És, en aquest sentit, una bona notícia que la setmana passada s'anunciés que la Mesa del Parlament i la Junta de Portaveus han aprovat l'admissió a tràmit de les ponències per la Llei de transparència i la Llei electoral. Cal ser optimistes i evitar esgarrifar-se abans d'hora davant la perspectiva, en vistes al procés sobiranista endegat en la present legislatura, si, altre cop, les nostres elits polítiques transversals fracassen en l'intent d'arribar a l'acord.\nÉs per això molt pertinent reflexionar sobre democràcia i representativitat en el marc general del debat sobre la independència de Catalunya. La creació d'un nou estat ens brinda, a catalanes i catalans, la possibilitat de construir una democràcia més avançada i participativa en què ciutadans i polítics puguem interactuar amb fluïdesa i en uns termes més equitatius. El cicle de taules rodones “La Catalunya independent que volem”, organitzada per l'ANC i Nova, dedicà de forma monogràfica una sessió a aquest assumpte divendres passat, 8 de febrer.\nModerar aquesta taula rodona fou una experiència enriquidora que haig d'agrair als amics Marc Ricart i Martí Olivella. L'enorme bagatge de coneixement, sensatesa i confiança en el futur del nostre país dels ponents: l'ex-president del Parlament Ernest Benach, Ferran Requejo (UPF) i Josep M. Reniu (UB) fou un regal per tots els que tinguérem la sort infinita d'estar aquest dia a l'auditori. Una Àgora Catalunya envigorida i plena a vessar.\nI.H. Martí, F. Requejo, J.M. Reniu i E. Benach\nEtiquetes: Activitats, Democràcia, Participació ciutadana


Roques de Benet i Santa Bàrbara\nHora sortida i lloc sortida: 07:00 Pàrquing Mañe i Flaquer\nPunt Inici: 08:45 “Horta de Sant Joan”\nDurada: Sortida de migdia (amb dinar)\nItinerari previst: Circular Santa Bàrbara- 10km cotxe – Pujar Roques de Benet\nDistancia: 3.7 Km Santa Bàrbara\nDesnivell: 320m+ Santa Bàrbara\nDistancia: 6.6 Roques de Benet\nDesnivell: 500m+ Roques de Benet\nAlçada Màxima: 1.017\nMenjar: Esmorzar – Dinar – Aigua –\nTancament inscripció: Divendres 12-03-2018\nObservacions: Recorregut curt però amb desnivells i zones aèries!!\nDescripció: Aquest cop farem dos cims a la comarca de la Terra Alta, tots dos cims tenen unes vistes espectaculars de la zona.\nPrimer anirem fins al convent de Sant Salvador d’Horta (Horta de Sant Joan) farem una circular donant la volta a la muntanya i pujant per darrera, un cop a dalt ens podem quedar al cim o passar per un pas molt estret i arribar al vèrtex geodèsic.\nUn cop dalt podem aprofitar per esmorzar gaudint de les vistes al següent cim que farem (Les Roques de Benet)\nAl completar la circular, agafarem els cotxes i a uns 10 km aparcarem per fer l’ascensió a les Roques de Benet, comencem un parell de kilòmetres per pista, i llavors trobarem un trencall que ens conduirà a la canal que ens portarà fins dalt. Un cop fet el cim tornarem fins els cotxes per on hem vingut.\nÉs una excursió que no es pot fer en cas de vertigen.\nNo hi ha cap pas complicat i sempre es veu sender, però si que pot fer impressió\nVocal: Gerard Rius\nAnterior Puig Sobirà – Canalda\nSiguiente Mola de Colldejou i Cavall Bernat de Llabería


L'Espanyol estudia ser el primer club europeu en sortir a la borsa de Hong Kong\n'Palco23' avança que Rastar ja ha aconseguit el vistiplau de la Comissió de Valors xinesa\nMao Ye Wu, Chen Yansheng i Roger Guasch, durant la junta d'accionistes RCD ESPANYOL\nBarcelonaL'Espanyol podria convertir-se en uns mesos en el primer equip de la Lliga i d'Europa que cotitzi a la borsa xinesa, concretament al mercat de Hong Kong. Segons ha avançat el portal especialitzat en economia esportiva 'Palco23', Rastar Group, propietari del 99,25% de l'Espanyol, porta diversos mesos al darrere d'aquesta iniciativa, i fins i tot ja hauria aconseguit el vistiplau de la Comissió de Valors de la Xina. Segons ha pogut saber l’ARA de fonts del club, però, aquesta operació esrà “aturada” des de fa temps.\nSi es desbloqueja, permetrà a l’Espanyol capitalitzar a la borsa de forma directa. És a dir, que els guanys que pugui obtenir l’empresa de nova creació, Rastar Sport, aniran a l’entitat blanc-i-blava i no al conglomerat de 44 empreses de l’empresa matriu, Rastar Group. L’operació està pendent dels últims permisos definitius de les autoritats xineses, i permetrà crear "més valor per als accionistes del club", ja que pretén buscar l'entrada de nous capitals des del país asiàtic, segons han explicat a aquest mitjà fonts del consell del grup xinès.\nLa notícia arriba tot just després de l'anunci de la incorporació de Wu Lei, que ha tingut un notable impacte mediàtic a la Xina, on és una superestrella. Mesos enrere, a l'agost, Chen Yansheng va reconèixer en algunes entrevistes que deixa oberta la possibilitat de vendre part (en cap cas la totalitat) de les accions del club perquè entrin nous socis capitalistes a l'entitat que aportin recursos econòmics a l'entitat. Això implicaria fer una nova ampliació de capital, com la que va fer els primers mesos del seu mandat, en què van situar el valor de l'Espanyol en 77,64 milions d'euros. Una valoració que, això sí, podria haver pujat tres anys després, ja que Rastar ha rebaixat el deute global del club i ha incorporat jugadors que n'han augmentat el valor.\nSegons 'Palco23', aquest procés està actualment a l'espera del permís del govern de Guandong, província on Rastar Group té la seu, per poder reactivar tot el procés, que difícilment es completarà en el primer trimestre del 2019, com es pretenia inicialment. Aquest mitjà apunta que encara es desconeix la valoració amb la qual sortirà a la borsa xinesa el club, ja que ho farà a través d'una filial que aglutinarà la participació del 99,25% que posseeix Rastar. El grup xinès confia en poder "obtenir millors rendiments financers per a la companyia [l'Espanyol] i els seus accionistes a mesura que accelera el desenvolupament comercial i millora la gestió de les seves operacions".\nRastar separarà així el negoci original, la fabricació de joguines, del futbol, una estratègia "propícia per a l'expansió del negoci esportiu", que necessita més finançament. Aquesta operació també busca que l'Espanyol tingui més "visibilitat pròpia" a la Xina, on podrà desenvolupar de manera més concreta el seu negoci esportiu. L'Espanyol podria així ser pioner a Espanya.\nRCD Espanyol chen yansheng Rastar Group Espanyol


Concentració a València contra l’atac feixista de l’estat turc sobre Efrîn, al Kurdistan sirià | COS | territorial de l'Horta i àrea metropolitana de València\n← Andrés Bódalo, del sindicat andalús SAT, plena de gom a gom el Casal Obrer i Popular de València\nLa Coordinadora Obrera Sindical dóna suport la vaga del PDI associat de la Universitat de València →\nConcentració davant el consolat turc de València\nMalgrat la pluja, desenes de persones es concentraren ahir, 2 de febrer, a les 19h davant el consolat de Turquia en rebuig dels atacs contra Efrîn i en solidaritat amb el poble kurd. La convocatòria estava promoguda per les organitzacions de l’Esquerra Independentista de l’Horta, on s’hi troba la COS.\nDurant la concentració els crits de “totes som Efrîn”, “Erdogan assassí” i “Biji Kurdistan” han estat constants. Després de llegir un comunicat, s’ha donat l’acte per finalitzat, tot i que les organitzacions convocants han assegurat que continuaran mobilitzant-se per aquesta causa. A continuació reproduïm el comunicat llegit:\nDivendres 19 de gener, Turquia va començar una ofensiva per terra i aire contra Efrîn, el cantó autònom Kurd de Síria. Aquesta agressió ha sigut possible amb el beneplàcit de Rússia, que va retirar les tropes allí estacionades; del president de Síria, Bashar Al Assad, que no ha complit les seues amenaces de defensar la seua sobirania nacional i l’espai aeri; i, per descomptat, gràcies a la complicitat dels Estats Units d’Amèrica (EUA), que ha afirmat que deixarà de proporcionar armes i col·laboració a les Forces Democràtiques Sirianes (coalició militar liderada per les forces kurdes a Síria).\nDesenes de persones s’hi aplegaren a pesar de la pluja\nL’excusa d’aquest atac criminal de Turquia és lliurar-se de l’amenaça terrorista i assegurar les seues fronteres. Excusa que se’ns presenta ridícula, ja que l’Estat Islàmic (EI) les va utilitzar durant anys no solament sense oposició, sinó amb la col·laboració turca. La raó d’aquesta agressió no és una altra que l’animadversió turca al projecte confederatiu, democràtic, pluriètnic i feminista del Kurdistan.\nLa situació d’Efrîn i del poble kurd s’explica perquè està atrapat en la guerra d’imperialismes i de potències regionals que es lliura a Síria. En aquest tauler la població kurda s’enfronta a: l’hostilitat del supremacisme àrab d’Assad, al violent racisme turc, a les milícies islamistes que ja ni es molesten a combatre el règim i al terror de l’EI. Sense comptar el duel entre els EUA i Iran, entre altres lluites de caràcter geopolític.\nCartell convocant a la concentració en solidaritat amb Efrîn, el Kurdistan sirià\nEn aquesta situació és necessari denunciar el comportament vergonyós de totes les potències i països que permeten que la guerra continue empitjorant. Cal denunciar, doncs, la col·laboració del suposat eix antiimperialista amb Turquia —que posseeix el segon exèrcit més gran de l’OTAN—, l’utilitarisme dels EUA i la lamentable actuació europea. De fet, la UE no només deixa en mans del president turc, Recep Tayip Erdogan, les polítiques de refugiats, sinó que també li subministra armament, com el cas dels tancs Leopard alemanys. Una vegada més cal mostrar rebuig a una institució que amb una ma rep premis “a la concòrdia” i amb l’altra condemna a mort milers d’éssers humans.\nPer això, des dels Països Catalans volem fer arribar la nostra solidaritat a les dones i homes kurds que en aquests mateixos moments resisteixen contra l’exèrcit turc i les seues marionetes islamistes, ens oposem a totes les intervencions imperialistes en la regió i defensem el dret del poble kurd a la seua unificació i autodeterminació en pau amb tots els altres pobles.\nBIJI KURDISTAN!! VISCA KURDISTAN LLIURE!!


Circ de Nadal de Mataró: segell local, qualitat i accessibilitat\nEscrit per Atzur Produccions\nPublicat el 13/12/2016 03/01/2017\nEl Circ de Nadal de Mataró, impulsat per Camaleònica Producions amb la col·laboració de l’Ajuntament de Mataró, celebra enguany la cinquena edició amb novetats. Arrenca dimarts 27 de desembre i finalitza diumenge 8 de gener i els espectacles es duen a terme a la residència Sant Josep i al Teatre Monumental de Mataró. L’esdeveniment, que aspira a consolidar-se com un festival de referència al món circense, compta amb una programació que manté el segell mataroní, la qualitat i l’accessibilitat amb entrades que van dels 8 als 10 euros.\nUn dels punts forts d’enguany és “Encara no ho sé, Lola”, de la companyia Los Galindos, que aquest any ha estat guardonada amb el Premi Nacional de Cultura 2016. I una de les sorpreses, la preestrena de l’espectacle “Mur”, dirigit per Nacho Flores i produït per l’empresa mataronina Camaleònica Produccions. Es tracta d’una obra gestada a Mataró que combina artistes de quilometratge zero de diverses capacitats i amb experiència contrastada dalt dels escenaris juntament amb d’altres que tenen una àmplia trajectòria professional d’àmbit internacional, com Ramón Giménez, fundador del grup musical Ojos de Brujo.\nMur, a la recerca de mecenes\n“Mur” és una obra poètica que fa ús de l’arquitectura efímera per reflexionar sobre les limitacions, físiques i mentals, i la capacitat humana de sobreposar-hi. L’espectacle té la voluntat de voltar per Catalunya, l’estat espanyol i Europa. A l’obra, hi actua Nacho Flores, format a l’Argentina, Rússia i França i especialitzat en l’equilibri damunt de cubs; la companyia mataronina Circ Bombeta (Oriol Morgades, Quique Maltas, Sergi Comesa, Manolo Osoyo), vinculada al taller de circ de Cronopis i el Taller d’Idees, integrada per persones amb diversitat funcional, i Circ Vermut, compost per Jordi Mas i David Candelich, amb seu a Mataró. Completa l’equip Alberto Munilla (acròbata) i Xavi Valls (il·luminador). La música original és obra de Ramón Giménez, guitarrista, compositor i creador d’Ojos de Brujo. El procés de creació i recorregut posterior de l’obra vol ser objecte d’un documental.\nPer tal de poder aconseguir que l’espectacle vegi la llum més enllà de Catalunya i poder-ne fer un llargmetratge de no ficció, la productora de “Mur”, Camaleònica Produccions, busca mecenes, sobretot locals.\nFotograma de la roda de premsa de presentació [Atzur Produccions]\nDossier de premsa i fotografies dels espectacles i la roda de premsa aquí.\nEl Circ de Nadal de Mataró és a Facebook i a Twitter.\n[Atzur Produccions col·labora amb la comunicació del festival]\nArxivat a No classificat\nAbout the Author: Atzur Produccions\nMostra totes les entrades de Atzur Produccions\nPrevious Entry Atzur Produccions es presenta a la xarxa\nNext Entry “Mur”, una obra que esfondra barreres


Atlàntida: (H)ERC i (H)ERCA\nhàpax per a (H)ERC.\nCom es diu una «espècie de cérvol de la grandària d’un bou petit i amb unes banyes com pales, propi de les valls de Boí i d’Aran, avui extingit»? Es diu HERC, segons la Gran Enciclopèdia Catalana, no pas ERC, com figura a l’Alcover-Moll, que addueix un bell passatge de les Rondalles de Verdaguer, «corrent darrera un herc, el comte de Pallars muntat en son corser», que és en prosa i sembla en vers. El mot es pot considerar un hàpax, encara que es troba en un segon passatge de Verdaguer, al pròleg a La vida al camp, de Ramon Masiferm, on, per cert, una de les últimes edicions el maltranscriu amb una hac final sobrera, herch. És, però, o no és hàpax?\nEn un bell article que dedica a l’HERC, Coromines hi introdueix els coneixements cinegètics dels seus amics caçadors dels Pirineus catalans sobre aquest cèrvid presumptament extingit. Extingit d’on? De Boí i d’Aran o és extinció universal? Caldrà parlar-ne amb el doctor Miquel Ylla, muntanyenc, caçador, escriptor i col·leccionista de llibres sobre la matèria.\nÉs xocant com els diccionaris descriuen les dimensions de l’HERC. L’Aguiló diu que és «tan gran com un bou petit» i ho repeteixen Alcover-Moll, Coromines, l’Enciclopèdia. El Diccionari de l’Institut, antic Fabra, no recull el mot. Afegeix així l’extinció lèxica a l’extinció biològica del bell «cervo, tan gran com un bou petit». Com és un bou petit? Si ho sabeu, ja sabeu com és un HERC.\nQuan en un restaurant d’especialitats austríaques de Kreuz-berg a Berlin ens han ofert Maibock, Roger Friedlein, romanista i gurmet, m’ha aclarit que era «estofat de cabirol» i hem engegat una tirallonga d’informacions culinàries i zoològiques de les nostres respectives terres i llengües. Les equivalències lèxiques català-alemany entre els cèrvids em porten a recordar que Hirsch, «cérvol», deu tenir a veure amb hircus. Realment, convenim que l’HERC no es mereix l’extinció. Tampoc no se la mereix el restaurant, que porta l'emblema FELIX AUSTRIA.


AGRUPACIO SARDANISTA DE CORNELLA – Portal d'Entitats\nAGRUPACIO SARDANISTA DE CORNELLA\nadmindiba 16 març 2012 1\nAdreça: EDUARD GIBERT, 29 (Patronat Cultural i Recreatiu)\nAny de fundació: 1968\nfa 6 anys Enllaç permanent\nHola, soc en Marcel Casellas (Transardània, Cobla Catalana dels Sons Essencials…), coautor del llibre-disc: “La nostra estimada sardana” que s’ha editat i distribuït aquest Sant Jordi. Des de fa uns mesos visc a Vilobí del Penedès però he nascut i viscut fins ara a Esplugues de Llobregat.\nUs escric perquè estic buscant una entitat sardanista o col·lectiu relacionat que vulgui aixuplugar una nova proposta.\nConsisteix en introduir en el transcurs d’una ballada convencional el que anomenem “Sardanes de Tirada Lliure” que consisteixen en sardanes que contenen un espai per la improvisació dels intèrprets d’intruments de cobla sense que es perdi en absolut la funcionaliat de la sardana com a ball de plaça. Es tracta d’engruixir el panorama sardanístic d’aquest segle.\nLa cobla amb la qual vull fer la provatura és la que anomenem Cobla del Salt de la Nina, composta de músics veterans de renom i també d’estudiants de l’ESMUC que han destacat en l’assignatura: Improvisació de la Música Tradicional que tinc la sort d’impartir des de fa uns quants anys.\nTenim la complicitat (difusora) del programa Mans de Cat radio i Nydia de TV3, però necessitem una entitat que ho organitzi i ho financii en una ballada o aplec regular o be en una ballada de festa major. No cal dir que, ja que s’està generant una certa espectació, compto en que el primer dia que es faci l’experiència serà de gran èxit (quan a públic i difusió).\nEl cost és el d’una audició de cobla mitjana i la proposta és fer una ballada de 9 sardanes de set tirades, tres de les quals, serien sardanes de “tirada lliure”.\nCom que estic entre el Baix Llobregat i el Penedès, m’adreço en primera instàncies a les entitats sardanistes d’aquestes comarques.\nRespon a Marcel Casellas Cancel·la les respostes


Recomanacions - Lloret de Mar\n– En cas d’emergència o accident, poseu-vos en contacte de manera immediata amb emergències marcant el 112. Aquest servei és gratuït i està destinat als casos d’urgència o emergència, no és un telèfon d’informació general o per demanar informació sobre l’estat de les carreteres o sobre el temps. És convenient que disposi de la Targeta Sanitària Europea ja que aquesta targeta permet l’accés als sistemes nacionals de salut en l’Espai Econòmic Europeu.\n– Les farmàcies tenen un horari habitual de 9.30h a 13.30hi de 16:30 a 20 h de dilluns a divendres. Dissabtes, diumenges i festius hi ha un horari de guàrdia rotatiu, exposat en totes les farmàcies i disponible a les oficines de turisme.\n– A Espanya està assegurat el subministrament d’aigua potable a la totalitat del territori nacional. El nostre país compta amb rigorosos sistemes de control que garanteixen la qualitat de l’aigua. No obstant això, en algunes zones del litoral mediterrani està molt estès el consum d’aigua embotellada.\n– El voltatge a Espanya és de 220 volts i 50 hertzs de corrent altern. En la majoria dels hotels hi ha adaptadors per clavilles especials. Assegureu-vos que els aparells elèctrics que vagi a utilitzar funcionen amb aquest voltatge.\n– Els horaris comercials més usuals són de dilluns a dissabte des de les 9.30 a les 13.30 hores i de les 16.30 a les 21 hores. A les regions del litoral com Lloret de Mar, a l’estiu, els establiments comercials solen estar oberts fins a les 23 hores. La majoria dels bancs i caixes d’estalvis obren de dilluns a divendres de 8 a 14 h.\n– No banyar-se lluny de la riba si no es dominen les tècniques bàsiques de natació, sigui prudent en tot moment i mesuri les seves capacitats.\n– Assegurar-se haver finalitzat el procés de digestió abans de procedir al bany i si ha menjat recentment o pres el sol durant un temps prolongat, entreu en l’aigua a poc a poc.\n– Eviti entrar mar endins. Si un corrent l’arrossega mar endins, no nedi en contra. Nedi en paral·lel a la platja: serà més fàcil, i un cop fora del corrent, podrà fer-ho cap a la riba. Podeu consultar l’estat de les platges a les oficines de turisme i en els panells informatius que trobareu a les platges de Lloret.\n– Evitar l’exposició prolongada al sol. Extremar les precaucions durant l’exposició al sol, es recomana ús de crema solar, cobrir-se el cap, ús d’ulleres de sol, para-sols i evitar les hores de màxima radiació solar (14.00 – 18.00). Podeu consultar el nivell UV a les oficines de turisme.\n– Beure molta aigua i tot sense tenir set per evitar deshidratar-\n– Pareu atenció a actituds estranyes com ara empentes, persones que taquen o mullen la roba del viatger o altres que pregunten si un anell o molta quantitat de diners és vostra. Tot això podria arribar a ser una maniobra de distracció.\n– Feu fotocòpies dels documents importants i tingueu una llista a mà amb tots els números de telèfon necessaris en el cas de pèrdua de les vostres targetes bancàries. Això us ajudarà molt si resulta ser víctima d’un robatori.\n– Porteu només els diners que necessiteu per al dia i res més. Deixeu els objectes de valor que no fareu servir aquell dia a la caixa de seguretat de l’hotel.\n– Quan estigueu a la platja, no deixeu descuidats els teus objectes personals. Si aneu a prendre el sol, etc., assegureu-vos de deixar qualsevol objecte valuós sota clau a la caixa de seguretat de l’hotel. Cialis Super Active en España\nCODI ÈTIC MUNDIAL PER AL TURISME Finpecia en España\nNORMATIVA TURISME I VIATGER RESPONSABLE Female Viagra en España


El 9-N i la profecia d’Aznar | Amb sal i pebre\nEl 9-N i la profecia d’Aznar\nPublicat el 24 Novembre 2014 per jordibadia\nL’expresident del govern espanyol José María Aznar va fer una profecia: abans es trencarà Catalunya que no pas Espanya. La va llançar fa mesos i en algun episodi del procés ha semblat que es complia. Tanmateix, des de la celebració del procés participatiu del 9-N, tot indica que la fractura amenaça l’espanyolisme. Se li aprecien descosits en totes les costures: política, mediàtica, judicial, militar i eclesial (em penso que no n’hi ha més).\nEl 9-N mateix, així que es va veure que la jornada seria un èxit, ja es va observar que el front polític i mediàtic es trencava. El flanc català se sentia abandonat i enganyat pel president Rajoy, que els havia assegurat que no hi hauria ni referèndum, ni consulta ni res que se li assemblés. I el cavernícola, a més d’abandonat i enganyat, se sentia humiliat pel president Mas i els 2,3 milions de catalans que van anar a votar disciplinadament i, més feridor, sense por i amb un somriure a la cara. Des de llavors, tots aquests sentiments d’abandonament i humiliació no s’han esvaït, ni tan sols s’han apaivagat; s’han trastocat en un sentiment de traïció i en un desig de reparació i venjança.\nDesprés hi ha hagut la broma de la\nfiscalia de Catalunya per acabar-los de fer emprenyar i que, ves per on, ha estat el més semblant al xoc de trens que havien profetitzat els àugurs de tertúlia i sospitosos habituals. La traca la va encendre el cap de l’estat major de l’exèrcit, Juan Domínguez Buj, en dir que “quan la metròpoli s’afebleix, arriba la caiguda” i en comparar la situació actual amb la del 1898 i la pèrdua de les darreres colònies espanyoles. I el mocador, perquè la festa fos completa i cap de les forces vives de l’Estat es quedés sense paper en el sainet, el va treure l’arquebisbe de València, el cardenal Antonio Cañizares, cridant a “apagar el foc devastador que sembla amenaçar” una Espanya que “es crema i es dessagna”.\nLa sotragada del 9-N ha estat colossal. L’espanyolisme trontolla tot sencer. De forma que no és estrany que plomes tan insignes i castisses com les de Victoria Prego o José María Carrascal hagin alertat els darrers dies que “Catalunya se’ns en va!”\nAra, si això fos una partida d’escacs, l’independentisme només hauria de valorar la posició en què han quedat les peces després del moviment jugat el 9-N com a favorable, però no pas com a irreversible. També en el tauler internacional, atès que juga unes simultànies. En aquest sentit, pels que veuen el got mig buit, trobo ben significatiu que tots els editorials i articles que van apareixent, com més va més sovintejats, siguin favorables al dret a decidir dels catalans i d’incredulitat i contraris a la negativa del govern espanyol de no deixar-nos votar. És veritat que no hi ha hagut cap govern que ho hagi reclamat, però també ho és que de mica en mica van sortint veus autoritzades. Les més recents serien les de l’expresident portuguès Mario Soares o la de la comissària de la Competència, Margrethe Vestager, que hi aposten. Si fóssim en una ascensió, per reprendre la metàfora de fa quinze dies, som lluny del cim, encara. Més a prop, sí. Ara, em penso que si l’assolim, la baixada serà rapidíssima.\nLa clau de volta del procés la continuen tenint els partits catalans.\nL’espanyolisme ha jugat a dividir-los i ara per ara no se n’ha sortit. Van dir que no es posarien d’acord per fixar una data i una pregunta, i ho van fer. Llavors van dir que era igual, que ja es tirarien els plats pel cap davant la suspensió del Tribunal Constitucional, i tampoc no se’ls van llançar malgrat la porcellana fina i altres delicadeses que s’haurien esquerdat. I ara deuen comptar que a les eleccions que vénen, que entenc inevitables i necessàries, hi acudiran separats i dividits. És el darrer parany que els queda. És el penúltim escull.\n[Aquest article va sortir publicat a El Punt Avui+ el diumenge, 24 de novembre de 2014]\nL'entrada va ser publicada el Política i etiquetada 9-N, Catalunya, El Punt Avui+, Independència per jordibadia. Guarda l'enllaç permanent.


Villa Venezia Greasby Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n14 - 16 Prenton Road West, Prenton, Greasby, Regne Unit - Veure al mapa\nBarri Prenton Bromborough\nMés informació sobre Villa Venezia\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Birkenhead, Villa Venezia és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Villa Venezia asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Villa Venezia.


Medicina Estètica – Centro médico Hospitalario Policlinica Barcelona\nPoliclínica Barcelona, ofereix alternatives i complements a la cirurgia plàstica com és la medicina estètica. La nostra preocupació pel benestar i satisfacció dels nostres pacients ens ha portat a crear una unitat d’estètica que ofereix un servei integral de qualitat amb un tracte personalitzat, sense llistes d’espera i amb la màxima rigorositat i confidencialitat que els nostres pacients es mereixen.\n¿Bótox, Àcid Hialurònic o Mesoteràpia facial? Quin necessito?\nEn els últims temps han aparegut dues estrelles de l’rejoveniment facial: el Bótox i l’Àcid Hialurònic. No obstant això, Com sabem quin és el que nosaltres necessitem? Realment, cada tractament té una finalitat molt definida i marcada i, tot i que comparteixen alguns aspectes, no són el mateix. Bótox El Bótox és el nom comercial […]\nEl nas és una d’aquestes parts de la cara que més destaca i que, alhora, té una de les funcions més importants en el nostre organisme. És important, per tant, cuidar-la i mantenir-nos atents perquè estigui a ple rendiment. No obstant això, per raons genètiques o traumàtiques (un accident o un cop, per exemple), el […]\nEl trasplantament de cabell consisteix en l’extirpació d’una tira de pell coberta amb pèl permanent de la part de darrere o dels costats de l’cuir cabellut (zona donant) per, posteriorment, dividir-lo en micro empelts i mini empelts. Aquests micro empelts i mini empelts s’implanten després meticulosament a la zona de l’cuir cabellut que presenti calvície […]


Wikiloc | Ruta Circ dels Pessons\nVista 3886 vegades, descarregada 249 vegades\nCamí dels Estanys de la Solana\nExcursió molt maca i amb grans vistes. L'única dificultad és la pujada al Pic de Ribuls, gràcies pel track i les explicacions!\nGràcies per la valoració i el comentari SISPEP. Efectivament el Pic de Ríbuls comporta certa dificultat, però és opcional.\nefl, gràcies pel comentari i la valoració. Sí, és fàcil, llevat, tal com s'ha dit, l'accés al Pic de Ríbuls.\nLa ruta ens ha agradat moltissim, encara que el nostre Garmin ha contabilitzat 15km totals. Hem tardat 6h42min, anant molt poc a poc i amb moltes parades per fer fotos. El tram de baixada amb grimpades es una mica difícil de seguir, el nostre consell es portar el GPS. Gràcies pel track.\nToni Planas 06/10/2019\nGràcies bertal i EPSILONIII (perdona el retard, se'm va passar) pels vostres comentaris i valoracions.\nSi no fas el ribuls i baixes per la canal herbosa, hi alguna desgrimpada, vaig amb gos.\nToni Planas 04/09/2020\nXavi, per la canal no tindràs problema per passar-hi amb el gos. És costeruda però res més. Jo hi havia passat amb el meu fent el mateix itinerari a la inversa, sense pujar al Ribuls clar.\nMoltes Gràcies per compartir aquestes rutes tan boniques


6 anys i mig de presó pel jove que va obligar una noia a fer-li una fel·lació al centre de Girona - El Gerió Digital\nL'Audiència també considera provat que va colpejar una dona que va interrompre l'agressió i va avisar la policia\nDijous, 9 d'abril de 2015 14:08h\nL'Audiència ha imposat una pena de 6 anys i 6 mesos de presó i una multa de 180 euros a Allin Daniel Nistor, el jove que va obligar una noia a fer-li una fel·lació al centre de Girona la matinada de l'11 d'abril del 2014.\nEl condemnen per delictes d'agressió sexual i lesions i una falta de lesions perquè va tirar a terra i va colpejar una dona que va socórrer la noia quan la va sentir cridar i va avisar la policia.\nEl tribunal no es creu la versió del processat i apunta que és "il·lògic i inversemblant" que, com va dir al judici, es petonegessin i toquessin voluntàriament i, de sobte, la noia cridés perquè no volia continuar. Nistor haurà d'indemnitzar la jove amb 11.350 euros i la veïna amb 3.750.\nLa sentència conclou que ha quedat provat que cap a les sis del matí de l'11 d'abril del 2014 el processat, Allin Daniel Nistor, va abordar la víctima a l'alçada de la plaça Josep Pla de Girona. Després d'intentar començar una conversa amb ella, la va empènyer cap a un portal. La noia va intentar apartar-lo amb cops, però no ho va aconseguir.\nAleshores, Nistor "li va col·locar sobre la cara un jersei que portava i li va pressionar la boca per evitar que cridés". Segons la sentència, el jove va subjectar la víctima contra la paret per evitar que marxés i demanés ajuda i li deia "xupa-me-la ràpid i marxes d'aquí" i "calla o et mato".\n"Guiat per l'ànim de satisfer el seu desig sexual, quan la víctima va intentar fugir de nou, la va agafar fortament mentre li deia 'si me la xupes et deixo marxar a casa', agafant-la pel cap, donant-li cops i forçant-la així a que li fes una fel·lació", conclou la sentència.\nEn aquell moment, una veïna va interrompre l'agressió i li va dir al processat que deixés estar la noia, que havia trucat a la policia. Nistor es va girar llavors contra la víctima de l'agressió sexual, li va dir "et mataré", la va colpejar, la va llançar a terra i li va propinar diverses cosses. Després, va colpejar la veïna al braç i li va fer la traveta per fer-la caure.\nFinalment, va fugir del lloc dels fets, però una patrulla el va interceptar. Quan el van localitzar, portava la bragueta descordada i el jersei al revés.\nCom a resultat de l'agressió, la noia va patir diversos hematomes i un quatre psiquiàtric compatible amb estrès agut. La veïna que va interrompre l'agressió va patir una contusió a l'avantbraç dret, hematomes i també un trastorn per estrès.\nBurda versió autoexculpatòria\nLa sentència no es creu la versió de l'acusat, que al judici va afirmar que després d'una nit de festa es va trobar amb la víctima per carrer i es van començar a tocar i petonejar. Segons Nistor, la noia, de sobte, va començar a cridar perquè no volia continuar perquè tenia xicot. El processat al·legava que en aquest moment va ser quan va arribar la veïna i es va malinterpretar la situació. El tribunal conclou que aquesta versió autoexculpatòria és "burda, inversemblant i il·lògica".\nPer això, condemna Allin Daniel Nistor a 6 anys de presó i a 6 anys de llibertat vigilada pel delicte d'agressió sexual, 6 mesos de presó pel delicte de lesions i una multa de 180 euros per la falta de lesions. En matèria de responsabilitat civil, li imposa una indemnització d'11.350 euros per a la noia i de 3.750 per a la veïna que va socórrer la víctima.\nLa sentència, de la qual ha estat ponent la magistrada de la secció tercera de l'Audiència de Girona Carme Capdevila, no és ferma i es pot recórrer.


SETMANA SANTA DE MATARÓ: 90 anys de pessebres a Mataró\n90 anys de pessebres a Mataró\nNaixement Antoni Lou\nL'Associació de Pessebristes de Mataró ja ha obert les portes a la seu del carrer d'Alarcón, 27.\nI ho fa amb dues grans efemèrides que denoten l'antigor i vivesa d'aquesta entitat. La primera és la dels 90 anys del concurs de pessebres de Mataró, el que fa que sigui un dels més antics arreu del país.\nL'altra és el centenari de la mort del figuraire Salvador Masdeu, qui va ser mestre de Lluís Carratalà i conseqüentment del mataroní Toni Pruna.\nMoment de la inaguració.\n90 anys d'un concurs popular, tradicional i amb empenta a la ciutat, a la que animem a les llars a participar-hi, no pas per a merèixer una menció o un premi, sinó per mantenir viva una antiga i bella tradició que ens va aportar Sant Francesc d'Assís.\nAhir diumenge es va inaugurar el local on es poden visitar diorames i pessebres populars de l'escola de pessebrisme, de grans mestres del pessebrisme mataroní i català, pessebres d'autors que estan a la casa del Pare, com en Pere Comas i Joan Minguillón que van partir aquest 2018 o de Maria Àngels Díaz.\nA la inauguració va participar l'actual president Josep Codina, membres de la família pessebrista i la regidora de cultura Núria Moreno.\nUna exposició que va creixent any rere any en aquest nou emplaçament, que potser fa difícil anar-hi però que val la pena de visitar, sobretot amb la canalla i rebre l'alegria del Nadal en forma de pessebres. \nAdoració dels reis de Domènec Cruz, F. Mestres i Josep Trunas amb figures de Pere Catà


Restauració Mallorca convocrà un referèndum per decidir el futur de les terrasses sense el vistiplau de Cort\nEl president de l'entitat va entregar el document a l'Ajuntament de Palma, però no ha rebut resposta\n2 min. Palma 16/10/2019 20:22\n651x366 Terrasses al carrer Fàbrica al barri de Santa Catalina / ARA BALEARS Terrasses al carrer Fàbrica al barri de Santa Catalina / ARA BALEARS\nLa plataforma Sí a les Terrasses de Palma ha informat aquest dimecres que convocarà un referèndum per decidir el futur de les terrasses, tot i que no té l'aprovació de l'Ajuntament de Palma. Segons Alfonso Robledo, president de Restauración Mallorca -entitat que encapçala la iniciativa-, el 4 d'octubre es va fer entrega del document a Cort, però no han obtingut cap resposta.\nTot i això, el portaveu de l'equip de govern de Palma, Alberto Jarabo, ha assegurat en diverses ocasions davant la premsa que el Consistori no dona suport a aquesta proposta i que en cap cas es preveu modificar l'ordenança actual. En la mateixa línia, la Federació d'Associacions de Veïns de Palma va defensar la normativa vigent, que fixa que l'horari per utilitzar cadires i taules a les terrasses acaba a les 23 hores, i va rebutjar el referèndum.\nLa plataforma Sí a les Terrasses de Palma apunta que encara no s'ha decidit una data concreta per al referèndum, però declaren que serà abans que finalitzi l'any. El que sí que avancen és que es farà "a cinc punts calents de Palma: la Llotja, Santa Catalina, l'Escorxador, Blanquerna i plaça Major" i que serà en dissabte.\nPer tal "d'evitar duplicitats en el vot i que el referèndum es faci de la manera més fidedigna possible", es col·locaran meses electorals i "es requerirà el DNI i la demostració de la residència a Palma dels votants", apunta la plataforma en un comunicat. L'objectiu, indica Robledo, és que els veïns es pronunciïn obertament sobre aquesta qüestió.\nCort es reunirà amb veïns i restauradors\nEn aquest sentit, el portaveu municipal ha anunciat que es reunirà aquest dijous a les 11 hores amb la Federació d'Associacions de Veïns de Palma i amb l'Associació de Restauradors per parlar sobre aquesta qüestió. Cort pretén tenir en compte les observacions d'ambdues organitzacions, tot i que també s'ha mostrat obert a parlar amb altres entitats, com ARCA.


CCOO demana que els departaments de la Generalitat facin una comunicació directa al personal sobre els plans de contingència amb motiu del coronavirus\nLa Direcció General de Funció Pública va emetre ahir la Instrucció 3/2020, de 13 de març, sobre mesures preventives, de protecció i organitzatives d'aplicació al personal al servei de l'Administració de la Generalitat de Catalunya amb motiu del coronavirus SARS-CoV-2.\nEl punt 2 de l'esmentada instrucció estableix que cada departament ha d'elaborar un pla de contingència departamental en el qual concretaran les activitats i serveis públics, que es consideren bàsics i estratègics, i, per tant, quin és el personal que l'ha de realitzar. A la resta d'empleats i empleades públics que no resultin adscrits a la prestació d'activitats i serveis públics bàsics i estratègics se'ls concediran permisos per deures inexcusables de caràcter públic.\nAquesta informació sobre el pla s'està penjant al portal ATRI d'alguns departaments, però sense una comunicació directa al personal que indiqui quina és la seva situació i les gestions que han de realitzar en cas d'estar en situació de sol·licitar permisos.\nEl personal no pot estar pendent de les novetats que puguin aparèixer a la intranet de cada departament: cal que rebin instruccions, peticions i comunicacions directes dels respectius comandaments.


Associacions de Barcelona dedicades a la comunicació\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Associacions de Barcelona dedicades a la comunicació\nVols treure el comunicador que portes dins? A Barcelona pots trobar diferents associacions que et posaran en contacte amb altres persones amb les teves inquietuds\nPer Mireia Martínez Data de publicació: dissabte 3 octubre 2015\nQuè fer Activitats literàries Sant Andreu\nOrganisme de caràcter professional, sindical, autogestor i autònom que aglutina actors, directors i escenògrafs que desenvolupen la seva activitat a Catalunya.\nL'AVC està formada per artistes que resideixen a Catalunya i que treballen en qualsevol de les opcions, pràctiques o suports amb els quals es formalitza l'art contemporani.\nL'Associació de Publicacions Periòdiques en Català (APPEC) reuneix els editors de revistes en llengua catalana.\nL'associació intenta propiciar un apropament entre docents i periodistes.\nAssociació Empresarial Agència Premsa Arxius Fotogràfics\nÒrgan gremial que agrupa la majoria d'agències de premsa i arxius fotogràfics d'Espanya.\nQuè fer Activitats literàries Les Corts\nOrganització de caràcter voluntari que representa i protegeix els interessos dels fabricants de pintures, vernissos i tintes d'imprimir.\nQuè fer Activitats literàries Fort Pienc\nOrganització integrada per pedagogs, periodistes, tècnics i professionals.\nPAC aglutina a més de 100 importants productores audiovisuals de Catalunya.\nEl Sindicat de la Imatge treballa en defensa dels interessos dels tècnics i professionals de la imatge.\nXarxa d'Educadors i Comunicadors\nAssociació que exerceix d'observatori de tots els fenòmens relacionats amb l'educació en comunicació.


La Generalitat expedienta Cabify | Diari La República Checa\nLa Generalitat expedienta Cabify\nLa Generalitat obre expedient a l’empresa de Cabify\nEl departament de Territori i Sostenibilitat ha obert un expedient informatiu a l’empresa Prestige & Limousine, del grup Cabify, perquè la informació que faciliten als seus clients sobre el temps de precontractació -15 minuts en el primer servei- no apareix en el contracte posterior.\nEl departament “exigeix” a la companyia que aclareixi els termes de contractació i prestació del servei de lloguer de vehicles amb conductor (VTC). L’expedient obert recull que la comunicació enviada als usuaris especifica que “només hauran de contractar el servei amb 15 minuts d’antelació el primer trajecte. Posteriorment, s’assegura que es podrà gaudir del servei ‘amb la mateixa immediatesa de sempre”.\nNo obstant això, aquesta informació, segons Territori, no apareix en el model de contracte de serveis de transport que l’empresa posa a disposició dels usuaris.\nEn aquest contracte, Prestige & Limousine posa de manifest que assumeix l’obligació de complir amb la normativa de transport terrestre aplicable i, en concret, cita la llei estatal d’ordenació de transports terrestres de 1987, les normes que la desenvolupen i el decret català de mesures urgents convalidat pel Parlament el 28 de febrer. Aquest decret, que es va aprovar després de dies d’intenses protestes dels taxistes de l’àrea metropolitana de Barcelona el passat mes de gener, obliga les VTC, entre altres mesures, a precontratar el servei amb 15 minuts d’antelació.\nPerò per esquivar la dificultat que suposa per al seu negoci, Cabify sol·licita als seus usuaris que signin un contracte anual, gratuït i prorrogable, mitjançant el qual només estan obligats a demanar amb un marge de temps el primer viatge. Ara, el departament de Territori considera que les divergències entre la informació que es facilita als usuaris i el contracte “poden confondre els usuaris”, pel que ha decidit obrir un expedient informatiu per verificar si l’empresa compleix tant amb la llei de 1987, com amb el Decret de mesures urgents.\nTerritori estableix un termini de deu dies hàbils perquè l’empresa aporti la documentació acreditativa dels termes en què es contracta i es presta el servei de VTC. A més, l’empresa haurà d’aportar el detall dels serveis realitzats entre el 7 i el 10 de març, amb indicació de l’hora de contractació i l’inici de la prestació del servei.\nEl govern adverteix a la companyia que no atendre els seus requeriments es consideraria “una obstrucció a la tasca d’inspecció que correspon al departament”.\npreviousCiutadans fulmina el seu 'candidat' a Reus\nnextUnipost diu que no va enviar cartes als electors per l'1-O


El canvi de rols en la societat i les dificultats de les famílies per a conciliar han obligat les escoles a transformar-se en un espai on s’ha d’ensenyar a menjar bé. I això significa fomentar una alimentació saludable i sostenible a les aules i als menjadors.\nLes llargues jornades laborals i la feina dels dos progenitors han fet que els menjadors escolars siguin una peça clau per a la conciliació, però també en un espai per a aprendre a menjar. Part d’aquesta educació que els anys vuitanta es gestava en les olles a foc lent, a seure en família a la taula cada dia, ha passat de les llars a les escoles per al 65,8% dels menors de 12 anys que cada dia dinen a escola. I si bé hi ha manuals de bons usos, què fan les escoles per fomentar uns bons hàbits alimentaris?\nL’objectiu és que el menjador sigui un lloc amb encant on els monitors i les monitores dediquin el temps necessari a cada comensal perquè “aprenguin” a menjar i on s’abordi l’alimentació d’una manera divertida, però la realitat és una altra. Amb una mitjana d’un monitor per cada 30 alumnes a Primària i Secundària i de 20 a Infantil, o amb la necessitat d’establir diversos torns per a dinar, és complicat que aquests professionals, a més de posar ordre, acompleixin aquesta comesa educativa. Tanmateix, l’escola pot complementar la tasca amb programes educatius centrats en el foment d’una vida saludable i sostenible.\nEducar des de quatre eixos\nSegons el Document de consens sobre l’alimentació als centres educatius, elaborat el 2010 per l’Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició (AESAN), el menjador escolar, com a servei complementari a l’ensenyament, ha de complir quatre objectius:\nSalut, higiene i alimentació. La finalitat és que els nens aprenguin a desenvolupar i reforçar hàbits alimentaris saludables, normes de comportament i un ús correcte dels coberts.\nResponsabilitat. En funció de l’edat i del nivell educatiu, el document recomana fer partícip l’alumnat en les tasques, les intervencions i els projectes que es desenvolupin en aquest espai.\nLleure. El servei de menjador no només inclou el temps del dinar, sinó també l’hora o hora i mitja que transcorre entre que acaben la ingesta i reprenen les classes. És en aquest temps que els centres escolars i les empreses gestores del servei impulsen activitats d’oci i temps lliure que contribueixen al desenvolupament de la personalitat i al foment d’hàbits socials i culturals. També es tracta que aquesta hora de dinar es converteixi en un espai d’esbarjo, organitzant activitats relacionades amb l’alimentació.\nConvivència. Un altre objectiu és fomentar la companyonia i les actituds de respecte, educació i tolerància entre els membres de la comunitat escolar, en un ambient emocional i social adequat.\nMaterialitzar amb més o menys èxit totes aquestes accions divulgatives dependrà en gran manera que les escoles disposin d’un espai físic “amb encant”: un lloc agradable on es pugui gaudir del dinar en un ambient relaxat. Els nens necessiten un espai que els inspiri i que els ajudi a posar el focus d’atenció en l’educació nutricional, però, com assenyala el Llibre blanc de l’Alimentació Escolar, la realitat del dia a dia no és així. Segons aquest informe, la majoria dels espais que acullen el menjador de les escoles públiques no reuneix les característiques del que hauria de ser un recinte acollidor.\nPerò com ha de ser? L’Associació Espanyola de Pediatria, a la guia El menjador escolar: situació actual i guia de recomanacions, ofereix algunes pistes. Una decoració senzilla, alegre i agradable, amb il·luminació suficient i mesures d’insonorització que contribueixin a disminuir el nivell de soroll i afavoreixin la conversa en un to assossegat influeixen a l’hora de fer del moment del dinar un espai de convivència. També proposa la col·locació de cortines o mampares divisòries d’espais, cartells i dibuixos elaborats pels alumnes que incorporin missatges educatius relacionats amb l’alimentació saludable o pràctiques higièniques relacionades amb la ingesta, fotografies d’aliments… Tot suma.\nLa normativa i els diferents documents, com la Guia de menjadors escolars del programa PERSEO, tenen en compte uns requisits mínims respecte de les condicions de l’espai i l’ambient, però la veritat és que es pot fer molt més (vegeu la il·lustració).\n30 minuts per a dinar\nL’horari del menjador escolar, generalment unes dues hores, es divideix en un temps dedicat a dinar i un altre per a l’educació i el lleure. Els minuts destinats a l’alimentació depenen de la normativa de cada centre. El més normal és establir tres torns, tenint en compte els cicles formatius: Infantil, Primària i ESO.\nEl que sí que esmenta la normativa autonòmica és el temps que han de durar aquests torns: 30 minuts. “És el temps mínim perquè els nens puguin dinar amb tranquil·litat, encara que per a aconseguir aquesta calma també s’ha de procurar que l’ambient sigui l’adequat i que els nens mengin sense presses”, explica Eva Pérez Gentico, presidenta del escola de Dietistes-Nutricionistes de La Rioja (CODINULAR).\nSegons aquesta experta, als més petits sempre cal donar-los el temps que necessitin, sense pressionar-los perquè mengin més de pressa. També pot passar el cas contrari, el de nens que mengen en menys de mitja hora. “Quan els menors mengen molt de pressa i sense mastegar, el monitor ha de saber aprofitar aquest temps per a ensenyar-los a menjar més a poc a poc i mastegar bé”, afegeix.\nLa feina del monitor també inclou supervisar, oferir atencions, conèixer la relació dels alumnes amb el menjar i mantenir l’ordre.\nMés que un vigilant\nEl paper dels monitors és fonamental per a garantir un servei àgil i d’acord amb les necessitats dels alumnes. S’ocupen del temps d’oci i, algunes vegades, de l’educació nutricional dins de l’horari d’àpats. Aquests formadors han d’acreditar la seva titulació de monitor de Temps Lliure i Manipulador d’Aliments. Algunes empreses de càtering, a més de la formació obligatòria sobre prevenció de riscos laborals, també els ofereixen cursos més específics, com els relacionats amb les intoleràncies i al·lèrgies. “La millor manera per a assegurar un servei excel·lent és formar el nostre personal en diferents àmbits, com ara seguretat alimentària, bons hàbits alimentaris en etapes infantils, oci i temps lliure, intel·ligència emocional, inclusió, prevenció i mediació en cas d’assetjament escolar, protocols per a la COVID-19”, explica Aksel Helbek, director comercial de Serunion Educa.\nIratxe Casado, directora d’Innovació en Askora, empresa que gestiona 16 menjadors al País Basc, destaca la formació del seu personal com un dels grans pilars de la seva gestió. “No només hem de contribuir al desenvolupament personal i en valors dels més petits, sinó que també s’ha d’incidir en l’empoderament de l’equip de cuina i els monitors, un col·lectiu històricament poc reconegut”, opina.\nQuants professionals hi ha per alumne?\nLa ràtio de monitor/alumne la determinada la normativa de cada comunitat autònoma. El més habitual és la regla del 30-20-15:\nUn monitor per cada 30 alumnes a Primària i Secundària.\nUn monitor per cada 20 alumnes en Educació infantil (4 i 5 anys).\nUn per cada 15 alumnes en Educació Infantil de 3 anys.\nAquesta és la ràtio de la majoria de les comunitats, com Madrid, però des de la Confederació Espanyola d’Associacions de Pares i Mares d’Alumnes (CEAPA) fa anys que demanen que es redueixi. Algunes comunitats, després de la pressió dels pares, han millorat la presència d’aquests professionals, com el cas d’Aragó, que ha dictaminat que hi hagi un monitor per cada 27 nens a Secundària, un per cada 22 nens a Primària i un per cada 13 en Educació Infantil. Catalunya ha fixat la presència d’un monitor per cada 25 alumnes a Primària, encara que en manté un per cada 15 a Infantil i per cada 30 a Secundària. Múrcia baixa la ràtio en Educació Infantil de 3 anys a una persona per cada 12 infants, però Balears, per exemple, augmenta la ràtio per a Secundària, amb un monitor per cada 40 alumnes. Hi ha altres comunitats, com Galícia, que tenen regulada a la normativa la figura del voluntari. Mares i pares, amb una formació específica, poden ajudar al menjador. Però sempre serà personal de suport, no substituiran el nombre de monitors signat per contracte.\nDel menjador a les aules\nL’educació en una alimentació sostenible va entrant a poc a poc a les aules i als menjadors. Prova d’això són els diferents programes i estratègies que es llancen des de les diferents administracions i organitzacions, com l’Escola d’Alimentació de la Fundació EROSKI, un referent de divulgació a les aules per on han passat un milió i mig de menors de 12 anys des que es va posar en marxa el 2013 i el treball de la qual ha estat reconegut nacionalment amb premis com El Chupete, del Festival Internacional de Comunicació Infantil; el premi NAOS, que atorga el Ministeri de Sanitat i Consum; el segell Gosasun d’Innobasque o el premi Ciutadà en la categoria de Salut i Qualitat de Vida, entre d’altres.\nLa iniciativa va sorgir el 2012 amb la posada en marxa d’un projecte pilot emmarcat en el programa formatiu “Energia per a créixer”, adreçat als escolars de Primària amb la finalitat d’ajudar-los a portar una alimentació saludable i a mostrar-los que menjar sa també pot ser divertit. Aquella experiència va tenir una gran acceptació entre professors i alumnes. Dos anys més tard, la Fundació EROSKI va impulsar l’estudi més extens dut a terme a Espanya per a determinar la prevalença del sobrepès i l’obesitat infantil a cada comunitat autònoma, l’Enquesta Nutricional de la Població Espanyola sobre Hàbits Alimentaris i Estat Nutricional de la Població (ENPE).\n“Les conclusions d’aquest estudi van mostrar que anàvem per bon camí i va revelar que el sobrepès i l’obesitat infantil constitueixen un problema de salut pública greu. Això ens va confirmar la necessitat de dotar escoles i famílies d’eines per a poder formar els més petits en els elements bàsics d’una alimentació equilibrada, el coneixement dels productes locals, la sostenibilitat o hàbits de vida saludables lligats a l’exercici físic. Així, el curs 2013-14 vam llançar el programa actual i el vam posar a la disposició de tots els centres escolars d’Espanya”, explica Eduardo Cifrián, responsable de l’Escola d’Alimentació de la Fundació EROSKI.\nAltres iniciatives són el programa educatiu ESenRED (Escoles cap a la sostenibilitat en xarxa), creat fa més d’una dècada per l’administració pública, o el centre d’Estudis Rurals i d’Agricultura Internacional (Cerai) que treballa des del 2016 en el projecte “La sostenibilitat al plat”, que consisteix a impulsar la transició cap a una alimentació sostenible als menjadors escolars de València, Madrid i Balears. Ho fa assessorant-los i desenvolupant eines pedagògiques que puguin fer servir els professors. “L’objectiu és ensenyar als infants conceptes com alimentació sostenible, aliments de temporada i de proximitat o agroecologia. Ho fem gràcies a la formació que donem a tota la comunitat educativa: des del professorat o l’alumnat fins a les associacions de mares i pares d’alumnes (AMPA), monitores i monitors i personal de cuina”, explica Nerea Álvarez, de Cerai.\nLes empreses de càtering també llancen les seves iniciatives. “Assumim que tenim un paper que transcendeix el de satisfer una necessitat biològica i, per això, hem posat en marxa programes com Greentastic, que engloba una sèrie d’accions orientades a conscienciar sobre el que mengem i com ho mengem”, explica Nicolás Llagostera, director de màrqueting i comunicació de Mediterrània. Es refereix a accions divulgatives com ara tastos o tallers perquè els nens coneguin l’origen dels aliments.\nAixí ha de ser un menjador\nA fi de recrear un ambient càlid, estètic i divertit que convidi a la concentració i a l’aprenentatge es necessita alguna cosa més. Parlem d’apostar per l’ús de la fusta o de materials orgànics, l’existència d’uns sostres alts que confereixin més sensació d’espai, l’ús de panells per a absorbir el soroll de l’habitació o de grans finestrals orientats a l’exterior amb obertures que aporten una gran quantitat de llum natural i ventilació. Encara que soni utòpic, perquè seria complicat i costós dissenyar aquests espais a tots els centres públics d’Espanya, la veritat és que ens serveix d’exemple per a conèixer quin és el llistó on es podria arribar.\nVentilació suficient. Natural o artificial, que asseguri la renovació suficient de l’aire per al volum del menjador i el seu aforament.\nIl·luminació. El menjador escolar disposarà preferiblement de llum natural, i se’n buscarà el màxim aprofitament. Si no es disposa de llum natural, s’haurà d’assegurar una llum artificial suficient que permeti visualitzar fàcilment el mobiliari i els aliments.\nTemperatura. Haurà de cuidar-se especialment que la temperatura sigui agradable en qualsevol època de l’any, i evitar el fred o la calor excessiva que impedeixi el benestar necessari.\nSoroll. El menjador haurà d’estar protegit dels sorolls desagradables, d’un volum excessiu o de la sensació d’eco que impedeixi una comunicació normal entre els comensals, i es valorarà positivament la instal·lació de música ambiental. Hi ha diferents iniciatives per a solucionar aquesta problemàtica, com és la instal·lació d’un semàfor del soroll que avisi monitors i escolars quan el volum sigui massa alt.\nOlors. És important que el menjador no tingui olors fortes de menjars preparats o d’altres elements, com ara productes de neteja, que facin l’activitat desagradable.\nUn malbaratament alimentari que es pot reduir\nS’estima que el malbaratament de menjar mitjà als menjadors espanyols es troba entre els 60 i 100 grams per alumne al dia. Un estudi del Ministeri d’Agricultura sobre la problemàtica de les sobres va calcular que el volum total de malbaratament als menjadors escolars a Primària és superior als 10 milions de quilos a l’any. El malbaratament més gran es produeix en verdures, llegums i pa. També, en els menús de línia calenta, ja que alguns aliments es fan malbé perquè, per una mala planificació a l’hora de fer la compra o de preparar un nombre excessiu de racions, no han arribat a cuinar-se.\nEl Centre d’Investigació en Economia i Desenvolupament Agroalimentari (CREDA), en el seu estudi Escoles contra el malbaratament alimentari, va concloure que per a reduir aquestes xifres preocupants cal inculcar als alumnes una sèrie d’hàbits i estratègies. L’estudi, elaborat a l’àrea metropolitana de Barcelona, va mesurar la quantitat de menjar que els nens es deixaven al plat: 46,9 grams de mitjana per estudiant i un global de 20,5 quilos per escola. Per tal de reduir aquestes xifres, l’estudi proposa una sèrie d’estratègies, com l’especialització del monitor, molt important a l’hora de convèncer el nen perquè s’acabi la ració. Altres mesures van ser deixar més temps entre l’esmorzar i el dinar, mostrar amb antelació als nens el “menú del dia” perquè poguessin anticipar-se al menjar que els serviran al plat, menjar després d’haver jugat i amb música relaxant de fons o l’ús d’un “semàfor de la gana” que els permeti triar la ració adequada segons la gana que tinguin. Una altra acció és traslladar el debat del malbaratament alimentari a classe, aportant als alumnes dades com que al món es llencen a l’any 1.300 milions de tones de menjar. Després, els alumnes a casa i amb ajuda dels pares van preparar alguns plats amb les sobres. El resultat després d’unes setmanes va ser que es va reduir el malbaratament de menjar un 34%.


CAN PARADÍS o CAN JOSEP PUIGDEMUNT\nÈpoca: segle XVIII – mitjan segle XX\nLa façana que dona al carrer Girona és la principal i està estructurada internament en base a dues crugies. La planta baixa consta de dues obertures quadrangulars. Difereixen únicament pel fet que el portal de la dreta està equipat amb llinda monolítica i muntants de pedra, mentre que el de l'esquerra està completament despullat.\nLes dues obertures difereixen en dos aspectes: el primer és el tamany, ja que la de la dreta és sensiblement major. En segon lloc per la barana. La de l'esquerra més que balconada hauríem de parlar d'ampit ja no que no sobresurt gens respecte el pla horitzontal de la façana, ja que està totalment mancada de profunditat, tot al contrari de la dreta la qual abasta unes dimensions considerables.\nEn el segon pis tenim dues obertures rectangulars totalment irrellevants ja que no han rebut cap tractament singular a destacar. En aquest cas ens tornem a trobar en una situació similar al de la balconada del primer pis, pel que fa al tema de les baranes. I és que més que baranes hem de parlar d'ampits ja que no sobresurten gens respecte el pla horitzontal de la façana.\nPel que fa al treball de la forja aplicat a les diverses baranes, aquest és bastant discret i irrellevant pel que fa a la balconada del primer pis i a les balconades/ampits del segon pis. Mentre que a la barana/ampit del primer pis, el treball és molt ric i atractiu si ens fixem en la iconografia de tall vegetal i floral que ornamenta la barana.\nRemarcar a mode d'apunt que la pedra té poc acta de presència en la façana, fins al punt que la trobem concentrada específicament en les llindes i muntants tant del portal de la planta baixa com de les dues balconades del primer pis. En ambdós emplaçaments - planta baixa i primer pis- prima la pedra sorrenca.\nLa majoria d'edificis del carrer Girona comparteixen entre ells tota una sèrie de paral·lelismes compositius, estructurals i formals molt evidents. I és que en tots nou trobem tota una sèrie de trets comuns i similituds com ara la façana estructurada en dues crugies; la coberta prima, per sobre de tot, la projecció a dues aigües de vessants a façana -a excepció de Can Japic que la coberta és d'una sola aigua de vessant a façana; la majoria d'immobles consten de tres plantes - a excepció de Can Pere de la Quima que en té quatre-; proliferen per tota la façana un gran nombre de balconades equipades amb les seves respectives baranes de ferro forjat; el sistema d'obertures tendeix a ser el mateix, en el qual sobresurt el portal quadrangular d'accés equipat amb llinda monolítica i muntants de pedra ben treballats i escairats; la pedra sol tenir poc acta de presència en les façanes - a excepció de Can Passallops i Can Pere de la Quima en les façanes dels quals queda completament a la vista les pedres fragmentades i els còdols der riu- i la trobem concentrada específicament en les llindes, muntants i ampits de les diverses obertures; el tipus de pedra per excel·lència i que té més difusió és la pedra sorrenca, mentre que la pedra monolítica o pedra calcària de Girona té poc protagonisme.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 7:01


Llagostera Ràdio - L’Àrea de Joventut de Llagostera i el Consell Comarcal dissenyen un protocol per abordar les violències masclistes\nL’Àrea de Joventut de Llagostera i el Consell Comarcal dissenyen un protocol per abordar les violències masclistes\nArticle Anterior Support-Girona detecta situacions d'abús o d'espoli en el 40% de la gent gran que atén\nSegüent Article La nàutica recreativa genera contaminació acústica i de les aigües amb impactes severs als hàbitats mediterranis\nL’Àrea de Joventut de l’Ajuntament de Llagostera, juntament amb el Consell Comarcal del Gironès han començat a dissenyar un protocol per abordar les violències masclistes a espais públics d’oci a Llagostera.\nAquest document s’està treballant conjuntament amb diversos agents del teixit social de Llagostera, com les àrees de Joventut, Serveis Socials i Esports de l’Ajuntament de Llagostera, també amb la Policia Local, l’Institut, l’Esplai Papu Tisores, la Fundació Ramon Noguera i els pubs i bars del municipi.\nL'objectiu és comptar amb un suport per intervenir en les situacions de violència masclista a les activitats d’espai i oci, i comptar amb l’assessorament especialitzat d’una empresa externa en matèria d’igualtat.\nDe moment, s’ha dissenyat una enquesta dirigida als llagosterencs per tal de conèixer la seva opinió i experiència sobre aquest tema. Es pot respondre AQUí. Aquesta enquesta és anònima i confidencial i es demana que es contesti amb sinceritat. S’hi pot accedir fins al 18 de juny.\nAquest Pla que s’està desenvolupant s’emmarca dins el “Programa d’assessorament a ens locals per a l’elaboració i implementació de protocols per l’abordatge de les violències masclistes en espais públics d’oci” de la Coordinació Territorial de Joventut de Girona.\nPer ara, es durà a terme a Llagostera i un cop estigui aprovat, la intenció es implementar el pla als municipis de la comarca del gironès.\nnotícia comarcal\tllagostera\tviolència de gènere\tconsell comarcal\tjoventut


ACN Barcelona.-El conseller d’Acció Exterior, Alfred Bosch, ha qualificat el llegat de Josep Borrell com a ministre d’Exteriors espanyol de “fracàs”. “Ha actuat amb les maneres de l”antiplomàcia’”, ha assegurat […]\nACN Barcelona.-El conseller d’Acció Exterior, Alfred Bosch, ha qualificat el llegat de Josep Borrell com a ministre d’Exteriors espanyol de “fracàs”. “Ha actuat amb les maneres de l”antiplomàcia'”, ha assegurat en una entrevista a ‘NacióDigital’, per afegir després que ha treballat amb “un objectiu negatiu” com és “combatre” l’independentisme i que això dona “resultats negatius”. “Per cada finestra que ha tancat Borell, ens ha obert una porta”, ha sentenciat el conseller, que resumeix així la projecció exterior de Catalunya. Bosch, a més, s’ha referit a la suspensió cautelar per part del TSJC de les delegacions a Mèxic, Buenos Aires i Tunísia i ha avançat que pretenen seguir amb el pla d’expansió previst tot i la paralització. “Si ens posen traves, farem les coses com fèiem abans: treballarem el doble, ens multiplicarem i farem molts més quilòmetres, el que calgui”, ha advertit Bosch.\nDe fet, i en relació a les delegacions, Bosch ha recordat que la llei d’Acció Exterior aprovada pel Parlament no ha estat impugnada, de manera que ha argumentat que “el terreny legal hi és”. A més, ha insistit que els delegats afectats no es cessaran i ha promès que continuaran treballant perquè puguin acabar operant.Durant l’entrevista Bosch ha carregat durament contra el fins ara ministre d’Exteriors i ha assegurat que amb la línia de “combatre” l’independentisme a l’exterior “no hi ha fet amics”. “És impossible amagar la realitat, que és repressiva; això es veu i deteriora el funcionament del sistema polític espanyol”, ha afirmat el conseller.A més, Bosch ha lamentat que quan Borrell va accedir al càrrec es va negar a reunir-se amb ell perquè va argumentar que “no es posarien d’acord i no calia” i ha esperat poder-se trobar amb el proper ministre del govern que es pugui conformar. “Confio que qui vingui a partir d’ara no sigui pitjor que Borrell, entre altres coses perquè no seria fàcil”, ha conclòs.Negociacions per la investiduraPel que fa a les negociacions entre ERC i el PSOE per a la investidura del president en funcions, Pedro Sánchez, Bosch ha evitat donar detalls dels termes en què s’estan tenint ni de quins han de ser els passos a seguir, feina que ha atribuït als actuals negociadors; tot i així, sí que ha recomanat a Sánchez que, si vol repetir a la presidència, ha de “seure i parlar” i li ha reclamant un “compromís” per trobar una sortida democràtica i posar fi a la repressió.El conseller, a més, ha reivindicat la via escocesa del referèndum com la solució al conflicte i ha lamentat que l’executiu català plantegés aquest camí “com a llenguatge del segle XXI” però que no hi trobés rebuda a l’altra banda. “No hi havia ningú i el que sentíem no era propi del segle XXI: no parlar, enviar policies, enviar gent a la presó, càstig i censura i una llei digital per impedir que l’espai cibernètic sigui lliure i obert”, ha lamentat. A més, també ha insistit que cal diàleg entre els dos presidents –en referència a les trucades de Torra a Sánchez- com a “màxims representants” perquè “potser a l’Edat Mitjana ho feien d’una altra manera, però som al segle XXI”.


Els comentaris d'Eduard Ibáñez: Injusta acusació contra Mossèn Andreu Oliveres\nInjusta acusació contra Mossèn Andreu Oliveres\nAquesta setmana ha trascendit (per una notícia a El País) que la Fiscalia de Barcelona ha formulat acusació contra Mn. Andreu Oliveres, ex capellà de la Model, per un presumpte delicte contra la salut pública i li demana deu anys de presó.\nL'acusació m'ha deixat esglaïat. Conec a l'Andreu Oliveres i considero l'acusació profundament injusta, a més d'improcedent jurídicament.\nEls fets es remunten a l'any 2006, quan Mn. Oliveres era el capellà de la Model de Barcelona. Segons l'acusació, el capellà hauria introduït droga dins del Centre, amagada en un CD que va lliurar a un intern i que els funcionaris van detectar. Els fets van comportar, en el seu dia, que Mn. Oliveres fos cessat immediatament de les seves funcions.\nMn. Oliveres va reconèixer que, efectivament, ell havia lliurat a l'intern el paquet amb el CD, però ha negat sempre que sapigués que el CD, que li havien lliurat fora del centre uns familiars de l'intern, contingués drogues amagades en el seu interior. Va reconéixer que algunes vegades introduïa objectes al Centre sense passar pels controls, però que mai es tractava d'objectes prohibits i que en aquest cas havia estat enganyat i utilizat.\nCom he dit, conec bé a Mn. Andreu. Vaig tenir molt bona relació amb ell durant els anys de la seva tasca penitenciària i em sembla que la seva versió és perfectament creïble. És més, pensar que introduïs la droga deliberadament em sembla un despropòsit.\nMn. Oliveres va exercir, a petició pròpia, la dura i gens agraïda tasca de capellà de presons durant disset anys, per pura vocació de servei als presos, majoritàriament persones socialment excloses, vulnerables, pobres i malaltes. Durant un temps, va ser també el director del secretariat diocesà de pastoral penitenciària. Aquesta és una tasca que pocs capellans trien a fer.\nEn tots aquests anys, a més de les estrictes tasques litúgiques i sagramentals a la presó, l'Andreu es va dedicar en cos i ànima a ajudar, animar, orientar i treballar en favor de la reinserció dels presos i de les seves famílies, la qual cosa comportava també, en molts casos, ajudar a la gent a sortir de la drogodependència. Per això, em sembla surrealista creure que va donar deliberadament droga a un intern.\nPer cometre un delicte, com sap bé la Fiscalia, cal tenir intenció de cometre'l. Si Mn. Oliveres no sabia que en el paquet hi havia droga (que és el més lògic), aleshores no va delinquir. Es pot pensar que la seva conducta va ser un greu error, a més d'infringir les normes del centre. Això pot ser reprobable, però imputar-li un delicte de tràfic de drogues i demanar-li deu anys de presó és totalment improcedent.\nAra bé, per la meva experiència professional sé que la Fiscalia acostuma a acusar de forma sistemàtica als sospitosos, encara que sovint no hi hagi proves clares, confonent així la seva missió de defensor de la llei per la d'un acusador cec.\nJo espero que un cop se celebri el judici, el tribunal veurà que no té sentit pensar que l'acció de Mn. Oliveres fos intencionada, entendrà que va ser utilitzat per altres persones i que, en conseqüència, serà absolt.\nPublicat per Eduard Ibáñez a 13:23\nJo també el vaig conèixer, fa uns anys, quan jo vivia a Barcelona. Em sembla increïble la petició del fiscal. També és cert que ell va ser ingenu. Sé per experiència de gent propera, que no es pot fer broma amb les lleis penitenciàries. Esper que al judici es tinguin en compte les circumstàncies concretes i es reestableixi el seu bon nom i tasca esplèndida. Teresa\n2 de novembre de 2008 a les 15:21\nEsperem que els jutjes que jutjin a aquest capellà siguin honestos i independents perquè, si li toca fer-ho a una especie de "garzón" resentit-menja-capellans franquistes ja seria d'esperar un mal resultat. Tothom es inocent mentre no es demostri el contrari però ja veiem que alguns garçons fan garçonades.\n2 de novembre de 2008 a les 23:21\nJo no dubto gens de la innocència de Mn. Andreu Oliveres. Però la gran pregunta, la que cal formular és com es que una persona de la seva experiència s'arrisca a passar paquets sense passar pels controls? No dubto gens de la innocència de Mn. Andreu, sinó que em pregunto: com es pot arribar a ser tan innocent?\n14 de desembre de 2008 a les 17:30\nSoc amic de l’Andreu de quant érem infants. Jugàvem al pati de casa seva a Sant Celoni cada estiu i a totes les hores del dia. Érem quatre, ell, en Xavier , en Pere i el que signa Jordi. Per les fotografies del diari veig que ha perdut el cabell però cap de les seves virtuts de les que voldria destacar la vocació pel que fa. No l’he vist mai mes fins ara que surt als diaris i m’imagino el que està passant. Una vida dedicada als altres, la petita trampa d’entrar quatre objectes sense mes intenció que l’aproximació a un col•lectiu que l’hem fet ben tancat, no es pot convertir en una desqualificació de tot plegat. La justícia dicta unes normes i sort en tenim. L’astúcia propicia que enganyar un capella sigui la jugada intel•ligent, però el sentit comú hauria de prevaldre. ¿Com es pot posar en qüestió tota una vida per un engany tan evident? ¿No estem tips de veure al cine quins son els procediments per saltar els controls de la droga? ¿Es la primera persona al mon que utilitzen pel fet? Hem patit per acusacions sense sentit a diferents països del mon, ¿ens caldrà passar pel mateix en el nostre?\n17 de febrer de 2009 a les 19:22\nEsgarrifosa i cruel actuació de cinc Mossos d'Esqu...\nRetrocés en el compromís català pel 0,7%\nL'escàndol de la COPE\nEl Comité de Drets Humans renya a Espanya\nProblemàtica situació de les presons catalanes


Guadalupe Plata, blues amb vudú\nGuadalupe Plata: «Alguns costums espanyols transmeten tan mal rotllo com el vudú»\nEl grup d'Úbeda mostra la seva música fosca i ancestral, que dialoga entre sud dels Estats Units i l'Espanya rural\nBarcelona - Dijous, 10/01/2019 | Actualitzada 11/01/2019 - 17:01\nNi tornades somrients ni proclames per un món millor: Guadalupe Plata desitja transmetre més aviat “una mica de mal rotllo”r; amb les seves cançons denses, d’ambient enrarit i amb rastre de vudú. Música que aquest trio d’Úbeda (Jaén) continua associant al gènere que regeix les seves vides, el blues. “Allà hi ha la base de tot per a nosaltres”r;, assegura el seu bateria, Carlos Jimena, en vigílies de l’actuació del grup, aquest divendres, a La 2 d’Apolo.\nGuadalupe Plata ha anat captant a poc a poc la intriga del públic i dels mitjans, però fan això des de fa més de deu anys: el 2008 el trio va publicar el seu primer epé, que seguirien quatre discos llargs. Cap d’aquests porta títol, perquè les portades “queden molt boniques per posar-los lletres a sobre”r;. El nucli originari el van constituir Jimena i el guitarrista i cantant Pedro de Dios Barceló (“vam començar com a duo, ens dèiem The Rocky Horror Boogie Show”r;), parella a la qual es va unir Paco Luis Martos, a càrrec d’un peculiar baix autoconstruït a partir d’un gibrell. “Buscàvem alguna cosa que no fos un baix a l’ús, i ell va agafar una galleda de zinc amb un pal i una corda d’arrencar la motoserra; bastant dura”r;; precisa Carlos Jimena.\nAssaltat i linxat\nEl seu propòsit és demostrar que “no fa falta tocar instruments caríssims per fer música”r;, més si el seu punt de partida inspirador és el blues del delta, al qual han afegit capes d’influències que miren cap al rock, el folklore i la psicodèlia. ‘Corralera del veneno’, per exemple, desenvolupa una mena de trànsit flamenc, mentre que ‘Lo mataron’ parteix d’“una cueca xilena”r; i la seva lletra es basa en una cançó, ‘El afuerino’, del cantautor Roberto Parra (que va ser germà de Violeta). “És la història d’un home al que assalten, apallissen i maten a cop de matxet”r;, resumeix simpàticament el bateria de Guadalupe Plata.\nPerò el nou treball té un referent més concret: l’àlbum ‘Gris-gris’, el primer del cantant i pianista Dr. John, de 1968. “Un disc que et fica en la música negra més cerimonial, amb un ambient fantasmagòric, molt tambor i molta Àfrica”r;, explica Carlos Jimena. Un imaginari que el grup, que per descomptat es confessa fan de Screamin’ Jay Hawkins, enllaça amb el de l’Espanya rural, reflectit, diu, en la sèrie documental ‘Raíces’, de Televisió Espanyola. “Allà sortien pobles amb els seus costums”r;, recorda el músic. “I algunes et transmetien tan mal rotllo com una cerimònia vudú”r;.\nDe tot això surten cançons abracadabrants, on la veu humana sona selvàtica, com colant-se entre els matolls instrumentals. Els seus textos “no són poesia desenvolupada”r;, concedeix Jimena, tot i que “un esgarip o una paraula solta conforma el nostre univers”r;. La simplicitat lírica els ha ajudat a introduir-se en escenes europees, amb fins i tot una gira feta al Regne Unit. “Al final, el blues o el rock són gèneres universals”r;. I al cap i a la fi, malgrat les interferències sonores que assumeixen gustosament, la seva música continua ancorada en un port irrenunciable. “Tot parteix del blues, d’un blues molt profund”r;.


Aliments beneficiosos per una bona salut oral – ferSalut\nHomeEl teu CAPAliments beneficiosos per una bona salut oral\nUna bona higiene oral afavoreix l’eliminació de bacteris i de les restes de menjar després dels àpats. Tanmateix, també és important conèixer quins aliments poden ajudar-nos a mantenir una bona salut dental.\nBeure aigua: ajuda a arrossegar i eliminar les restes de sucre, bacteris i altres substàncies agressives. Una bona hidratació ajuda a fer que el flux i la qualitat de la saliva siguin els adequats.\nBeure llet i menjar iogurts i formatge: tenen alt contingut en calci, fòsfor i vitamines. Cal menjar-ne diàriament.\nMenjar fruita: pel seu alt contingut en vitamines i perquè la seva consistència rica en fibra ajuda a netejar les dents i estimula la producció de saliva. És molt recomanable menjar poma, carrota i api.\nVerdures de fulles verdes: són verdures que requereixen molta masticació, fet que estimula la secreció de saliva. Els espinacs i el julivert són especialment saludables per les dents pel seu contingut en fluor.\nEls fruits secs: les nous, anacards, cacauets i les ametlles contenen fluor.\nTambé ens pot ajudar:\nXiclet sense sucre amb xilitol: Si no tenim un raspall de dents després de berenar, un xiclet contribueix a eliminar els bacteris acumulats gràcies al xilitol, un component que posseeix propietats anticàries.\nInfusions de te: especialment el te verd conté fluor i enforteix l’esmalt. L’hem de prendre sense sucre.\nLa saliva és el principal element protector natural de la boca tant a nivell mecànic com immunològic.\nCítrics: l’àcid de la taronja, la llimona o la llima erosionen l’esmalt de les dents provocant sensibilitat dental. Per seguir beneficiant-se dels sucs de vitamina C d’aquestes fruites s’aconsella esbandir-se la boca després de beure’ls. Aquestes fruites es poden consumir amb moderació però s’aconsella no abusar de vinagre i altres substàncies àcides. Les begudes desaconsellades són les carbonatades que porten sucres i són molt àcides com la majoria de refrescos industrials. El millor és beure aigua i sucs de fruita naturals.\nCaramels i fruites deshidratades: no en podem abusar pel seu alt contingut en sucre. Sovint queden enganxades a les dents i això afavoreix les càries.\nVi: tenyeix l’esmalt dental i pot provocar taques i sequedat bucal.\nCarbohidrats refinats: les galetes, patates xips o la brioixeria contenen molt de sucre. Els bacteris s’alimenten del sucre d’aquests aliments.\nPer cuidar la boca de tota la família:\nRaspallem les dents amb pasta dental fluorada just després de cada àpat. Si ho fem en família reforçarem l’hàbit dels més petits de la casa.\nMengem cinc vegades al dia i no piquem entre hores.\nBeguem aigua sovint i com a beguda principal a tots els àpats.\nErosió dental i begudes carbonatades o àcides – ferSalut


Escapada romántica a l'Hotel aromar de Platja d'AroHotel Aromar\nEscapada romàntica a l’Hotel Aromar de Platja d’Aro\nVols passar uns dies inolvidables amb la teva parella a la Costa Brava? L’Hotel Aromar de Platja d’Aro és un espai perfecte per una escapada romàntica de relax total al costat del mar. Si vols desconnectar de la resta del món al costat d’una persona especial en un hotel amb encant, no deixis passar l’oportunitat i vine a l’Hotel Aromar.\nSituat al passeig marítim de Platja d’Aro, l’Aromar és un hotel de disseny a primera línia de platja. Les habitacions compten amb un disseny, mobiliari i il·luminació d’avantguarda inspirats en les espectaculars vistes al mar de l’hotel. El moble principal -escriptori, capçalera del llit i pica- està fet de pedra semipreciosa retro il·luminada que banya les diverses habitacions d’una llum especial generant un espai romàntic i especial.\nL’Aromar és a més sinònim d’hotel sostenible i compta amb unes amenities d’Argan Meadow elaborades amb productes naturals i sostenibles que cuiden la pell a partir dels olis essencials més purs. Paral·lelament t’oferim serveis de wellness, benestar i salut per gaudir en parella.\nA l’Aromar també podràs degustar un bon àpat romàntic a peu de platja des de la terrassa de l’hotel amb una carta de gastronomia local que completarà l’estada.\nT’allotjaràs al centre de Platja d’Aro, així que a pocs metres podreu gaudir de la gran oferta d’oci i compres del municipi. I si ho preferiu, podeu fer una passejada romàntica pel camí de ronda o descobrir la resta del Baix Empordà.\nTant si teniu alguna cosa per celebrar com si no, l’Hotel Aromar és el lloc perfecte per fer una escapada romàntica.


Mercè Boada, neuròloga de l'Institut Català de Neurociencias Aplicades, Barcelona | Consumer\nMercè Boada, neuròloga de l’Institut Català de Neurociencias Aplicades, Barcelona\n«Aprendre a emmalaltir ajuda molt a fer-se vell sense problemes»\nAquesta neuròloga especialitzada en les xacres degeneratives pròpies de la tercera edat es prodiga a divulgar consells orientats a cuidadors de malalts amb Alzheimer i insisteix a abordar el problema amb missatges positius. L’entrevistem a propòsit d’un debat en el qual va prendre part sobre Envellir amb dignitat. La vinculació de Boada a la tercera edat arrenca des de lluny, amb el disseny del programa Vida als anys (vida als anys), pioner a Espanya a l’hora de forjar un pla multidisciplinari per millorar la situació sociosanitària dels ancians.\nCom assumir de forma positiva un diagnòstic de malaltia d’Alzheimer?\nAl moment de comunicar el diagnòstic s’ha de calcular exquisidament la manera de fer-ho; com i què es va a dir, i també a qui, ja que de tot això dependrà que s’estableixi o no una bona relació entre el metge, la família i el propi malalt.\nNo ve a ser, en certa manera, com una sentència de mort?\nSi, és donar a conèixer una mort anunciada, gairebé sempre a llarg termini… Però hi ha molt per fer en pro del malalt en el temps que disposem. Segons avança la malaltia els familiars senten que cau sobre ells un pes major, les responsabilitats augmenten i la comunicació amb el malalt es fa cada vegada més difícil, arribant a la seva fi en alguns casos. Pot semblar molt frustrant, però els professionals hem de corroborar que s’està fent el millor per la persona cuidada.\nEl termini imposat per la malaltia pot ser molt llarg…\nDurant tot el procés de la malaltia d’Alzheimer, que pot durar fins a 20 anys, hi ha encara molta vida per viure i no pot llançar-se la tovallola immediatament. Les estratègies a seguir hauran d’adaptar-se a les necessitats creixents.\nFamiliars i cuidadors asseguren que no dol haver de traslladar, vestir, rentar o donar de menjar al malalt, sinó sentir que el malalt no reconeix gens del que fem, que dimiteixi de la seva pròpia persona i passada a convertir-se en un ésser sense passat…\nNosaltres subratllem que la memòria conté sensacions molt heterogènies. Hi ha memòria en els petons, en les paraules dolces per poques que aquestes siguin, en les carícies, en un rostre somrient. Àdhuc sense una consciència cerebral de totes aquestes cures, el malalt els acusa i influeixen en el seu fràgil (que no inexistent) qualitat de vida. Que el que abans importava deixi ara d’importar no significa que gens import.\nÉs partidària de donar a conèixer al propi malalt el que li ve damunt?\nEsbrinar el que el malalt sap i el que vol saber, esbrinar el que està en condicions de fer sobre aquest tema és clau per apuntalar la seva supervivència i la seva qualitat de vida. Informar al malalt és un acte mèdic però, abans de res, humà. La grandesa i humanitat dels equips professionals que treballen amb demències es fa patent quan, als moments més difícils, se sap estar a l’altre costat de la taula i posar-se en la pell de qui consulta.\nAlgun tractament efectiu?\nEl tractament consisteix a mantenir al pacient tan actiu (viu) com sigui possible. També hi ha fàrmacs destinats a pal·liar símptomes o a enlentecer determinats processos degeneratius, però no a guarir.\nViure bé no és poder fer-ho tot, sinó simplement allò que puguem fer bé i que ens gratifiquiEn els primers estadis de la malaltia s’alteren les activitats complexes i instrumentals de la vida diària, necessàries per mantenir la independència i les relacions socials. Es perd progressivament la capacitat per planificar viatges, concertar sortides amb amics, cuidar nets, acudir a espectacles, practicar esport, mantenir aficions o fer bé la compra; usar el telèfon, anar al banc, gestionar les finances, cuidar de la casa, preparar el menjar, usar mitjans de transport, responsabilitzar-se de la medicació, entre unes altres.\nÚltimament s’han fet famosos els video-jocs encaminats a estimular la memòria i els sudokus.\nSón passatemps que estimulen l’atenció, la concentració o les estratègies. Estan bé, però és més important que el pacient pugui memoritzar els productes i preus d’un lloc de verdura al mercat on acudeix quin, el títol o les lletres d’una cançó i que escrigui coses, tal vegada un diari… Les habilitats han de tenir certa progressió social, empàtica. Saber riure i fer riure, per exemple, pot resultar més beneficiós que resoldre una equació.\nExisteix una síndrome del cuidador?\nVagi que sí. Es viu sense temps per descansar, mantenint l’atenció les vint-i-quatre hores del dia, supervisant tot el que en el malalt fa, la qual cosa necessita o el que requereix. És una etapa de desgast emocional i físic, més acusat com més avançada es troba la malaltia. Els sentiments són moltes vegades contradictoris: d’una banda es busca fer-ho tot tan bé com sigui possible i per un altre es desitja dimitir de tanta responsabilitat. Afloren sentiments de culpa per no fer determinades coses o per fer-les sense entusiasme o amb cert mal humor.\nNo poder més és el més natural del món i ningú pot culpar per això a aquestes persones. L’actitud correcta és auxiliar-les a poder compaginar la seva càrrega assistencial amb una vida mínimament satisfactòria i atractiva, estimulant. Aquest benefici redundarà també en una millor cura del malalt.\nAbans la senectud era venerada, avui es pren per alguna cosa calcat a una malaltia.\nLa nostra societat potencia l’estereotip de viure al 100%, la qual cosa resulta il·lusori es tingui l’edat que es tingui. A mi m’agrada posar l’exemple d’un director d’orquestra: no es tracta de dirigir a la major formació de músics del món, sinó d’executar una música adequada al que tenim, al que hi ha. Viure bé no és poder fer-ho tot, sinó simplement allò que puguem fer bé i que ens gratifiqui. Poc i bé, al cap i a la fi, sempre és millor que molt i malament, i aquest missatge és tan compatible amb la més tendra infància com amb la més avançada senectud. No identifico la vellesa com a malaltia, però és indubtable que aprendre a emmalaltir ajuda molt a fer-se vell sense problemes; assumir els contratemps sense exasperació, aprendre a conviure amb el dolor, que en si és una experiència subjectiva molt difícil de valorar clínicament.\nLes pastilles potenciadoras de la funció eréctil han desdibuixat una mica el panorama? A quina edat ens traiem el títol d’ancians?\nUn és vell al moment en què vulgui ser-ho. La malaptesa no serà mai nova. Aprendre és un procés que progressivament es torna més lent i fràgil. Un individu de vint anys pot aprendre molt millor que un de quaranta sense que aquest hagi de sentir-se vell. La velocitat de resposta flaqueja amb els anys, però millora la concisió i la capacitat per distingir l’important del que no ho és. Un ancià difícilment aguantarà la seva atenció en una pel·lícula del cinema que duri tres hores, però entendrà molt millor un documental de només una hora. La fluïdesa verbal pot flaquejar, però hi ha més recursos. Hauríem de ser conscients que allargar la vida només pot pagar-se al preu d’envellir més.\nTornant als cuidadors, comencen a cuidar sent joves i acaben sense adonar-se que han envellit?\nAlgú va dir que la veritat no és trista, sinó que no té remei. Envellir és un procés biològic universal a totes les espècies vives, i cuidar a un malalt és una responsabilitat que algunes persones han d’assumir. Ni l’un ni l’un altre, desitjo deixar clar aquest missatge, han de viure’s a la valenta.\nQuines estratègies existeixen per cuidar als cuidadors?\nExisteixen en tot el país grups d’autoajuda i de teràpia familiar directament indicats per als cuidadors de malalts amb demència. Una altra forma indirecta de descàrrega per als familiars és l’assistència a centres de dia específics, en els quals l’objectiu principal de l’assistència i tractament és la psicoestimulación, activitat terapèutica que permet el manteniment de les funcions intel·lectuals i que indirectament ajuden al cuidador a prendre’s un descans i disposar de temps lliure per a la seva pròpia cura.\nBoada recomana «recollir la roba abans que es posi a ploure». Convé anar adaptant la casa a les necessitats que apareguin per mantenir el major nivell d’autonomia del malalt i la major comoditat del cuidador. L’adaptació haurà de ser progressiva, ja que tot canvi brusc provoca desorientació. Procurar que l’armari del malalt contingui el necessari per facilitar l’elecció del seu vestuari, diferenciar les peces amb claredat, simplificar l’ús d’electrodomèstics i evitar nous models que resultin desconeguts, mantenir un horari rutinari i fer-ho de forma metòdica, ajuden al malalt a enfrontar-se al dia a dia.\nAixí mateix, supervisar directa o indirectament la higiene i limitar les gestions financeres sense ferir l’autoestima del malalt (informar al banc i als comerços habituals de la situació) són qüestions que s’han de tenir en compte. Per menjar, és adequat mantenir al malalt assegut sempre que sigui possible i procurar que la inclinació del cap sigui la correcta per afavorir la mecànica de la deglución. No han de barrejar-se aliments de diferents textures, ja que els malalts no poden discriminar-les. Els líquids es donaran sempre que el malalt estigui alerta per evitar atragantamientos o broncoaspiración. Cal controlar les ingestions, ja que un dels problemes principals de salut amb les demències són la deshidratació i la desnutrició.\nalzheimer malalt malaltia mantener-ca vida


La Fiscalia insta l'Audiència a ordenar reobrir la causa sobre espionatge - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Fiscalia insta l'Audiència a ordenar reobrir la causa sobre espionatge\nLa Fiscalia ha demanat a l'Audiència de Barcelona que ordeni la reobertura de la causa sobre el suposat espionatge per part dels Mossos d'Esquadra, que un jutge ha arxivat en concloure que la policia no va actuar amb motivacions polítiques en els seus seguiments a dirigents constitucionalistes. Segons fonts judicials, el ministeri públic ha recorregut directament davant l'Audiència de Barcelona el sobreseïment del cas acordat pel titular del jutjat d'instrucció número 22 de Barcelona, que no va apreciar que els Mossos incorreguessin en espionatge polític.\nLa causa, que una vintena de presumptes afectats per aquest espionatge també ha demanat que es reobri, es va activar arran de la documentació que es va intervenir als Mossos d'Esquadra el 26 d'octubre del 2017, quan l'anaven a incinerar la vigília que el Parlament aprovés la declaració unilateral d'independència. El jutge va arxivar la causa en considerar que els Mossos d'Esquadra no van incórrer en «desviació de poder» i van buscar informació «essencial en tota policia», per això va rebutjar que cometessin espionatge polític. Segons el magistrat, no consta que les dades obtingudes pels Mossos hagin estat usades «per a cap fi polític».


El llibre de la Marató 2018 - La botiga TV3\nSusila Cruyff, Pau Donés, Teresa Manresa, Antón Costas i Cristina Hoyos revelen els seus sentiments i ens ensenyen la vessant més dura però també la més amable d’una malaltia que viuen o han viscut de prop: el càncer. Una cuidadora i quatre persones malaltes, cinc converses, cinc històries. Al seu costat dos professionals, el doctor Ramon Salazar i el periodista i escriptor Gaspar Hernàndez, hi aporten dues mirades noves: la del món mèdic i científic i la de l’humanístic i filosòfic. Tots ho fan des de la perspectiva més personal, amb sinceritat, generositat i esperança.\nL’esperança que tothom, amb prevenció, bons hàbits i investigació pot fer que el càncer es curi, i no llevi la vida a ningú més. Tots som importants en la tasca d’assolir aquest repte, perquè el futur és avui si ens hi posem ara mateix.


2016 - Associació de Veïnes i Veïns Clot-Camp de l’Arpa 2016 - Associació de Veïnes i Veïns Clot-Camp de l’Arpa\nReunió informàtiva: Glòries-Canopia Urbana\nData: dimecres 23 de novembre\nHora: 7 de la tarda (19h-)\nLloc: c/Sibelius, 3 (local)\nSi estimes el barri i et preocupa el seu/nostre futur, no deixis de venir. T’esperem.\nXerrada: Què fer perquè el turisme massiu no destrossi el barri?\nData: dimecres 23 de novembre Hora: 7 de la tarda (19h-) Lloc: c/Sibelius, 3 (local) Si estimes el barri i et preocupa el seu/nostre futur, no deixis de [...]\nEl Domi Sandoval guanyador en els 54ens Premis Sant Martí per la seva trajectoria social\nCom a “Soci”, volem destacar el premi rebut pel Domi per la seva trajectòria social, com a membre de l’Associació de Veïnes i Veïnes del Clot-Camp de l’Arpa, com a impulsor de la Marea Pensionista. Com a reacció a les primeres retallades en les pensions públiques, va començar a promoure, al barri i arreu, un moviment per la defensar-les. Com que la seva visió sempre va més enllà, va anar estenent aquest moviment de pensionistes per altres barris, per altres ciutats i, finalment per tot l’Estat. Les moltes hores i quilòmetres, que li ha dedicat han tingut els seus fruits amb la constitució de la Marea Pensionista a nivell de l’Estat espanyol que actualment és la principal organització de mobilització dels pensionistes.\nLa mateixa visió i voluntat de canvi global l’ha portat a participar en el moviment del 15M i a impulsar també les Marxes de la Dignitat. En els últims temps s’ha dedicat a crear la Marea de Marees, una coordinadora de lluites sectorials (sanitat, ensenyament, pensions, aturats, etc.) amb la intenció de constituir un front comú dels diferents sectors en lluita amb la finalitat de compartir mobilitzacions, i que aixi,, conjuntament, els moviments socials tinguin molt més pes i influència.\nDurant el lliurament del premi, a banda de donar les gracies, no va perdre l’oportunitat de reclamar algunes coses o, com ell va dir, de “chafar algunos callos”, com per exemple recordar al Districte la situació amb què les veïnes de la plaça del Mercat estan vivint degut als sorolls provocats pel forn Pannus. Un altre “callo” a què es va referir, dirigit a la Generalitat, és la indignació, per la pena de presó que es demana per l’Eliseo i la Verònica Loyé i per els membres de la PAH. El desnonament dels Loyé, al 2011, es va fer famós per la violència amb què es va executar. I també va recordar que com a “Soci”, continuarem enganxant cartells informatius de les nostres activitats pel barri, malgrat que algun guàrdia urbà es dediqui sistemàticament a posar-nos multes que mai podrem pagar (ja portem 1500 euros). El regidor Muntaner, va ser receptiu a tots els “callos” exposats per el Domi. Esperarem a veure si s’actua en cada una de les situacions esmentades.\nPremis Sant Martí 2016\nEl Domi Sandoval guanyador en els 54ens Premis Sant Martí per la seva trajectoria social Com a “Soci”, volem destacar el premi rebut pel Domi [...]\nconsumir energia elèctrica neta i ètica?\nVine a conèixer el projecte: “VIURE DE L’AIRE” (Eolpop-SomEnergia) Dijous 15 de desembre a les 8 (20h.) al nostre local De forma fàcil podràs consumir [...]\nL’Espai Antoni Miro Peris (pl Carme Monturiol, 10) ens va demanar tornar a exhibir l’exposició de fotografíes que en motiu del 40è aniversari de la nostra entitat va tenir lloc el mes de noviembre del 2015 coincidint amb la Festa Major del barri.\nL’exposició es pot visitar del 5 al 28 de setembre a partir de les 16:30h. El dimarts dia 13 de setembre a les 19h. tindrà lloc la junta oberta, que com sabeu, podeu asistir lliurement per parlar de temes que ens preocupin del barri o de més enllà.\nExposició de fotos del 40è aniversari de “la Soci” a l’Espai Antoni Miro Peris\nL’Espai Antoni Miro Peris (pl Carme Monturiol, 10) ens va demanar tornar a exhibir l’exposició de fotografíes que en motiu del 40è aniversari de la nostra [...]


Sortida grup B, M-60 DIA 21-12-2014\nJordi Serra el Dl 22 Des 2014, 09:12\nSortim junts tots els grup Btt direci.o Begues, ala altura de la pasarel.la del riu a Sant Boi, trencada de cadena del Salva, arreglem l'averia i el grup Non Stop no espera, el grup A passa i diem que esmortazariem a Begues a les rambles del poble. Al final dicidim anar aL Puigmadrona a veure el pessebre que era la idea primera.\nAnem enrrera seguin el riu fins a l 'èntrada de Molins de Rei, passem per l'estació del tren. poliesportiu, carretera de Santa Creu, rotonda, amunt al Pla de les Bruixes, camp de moto-cross, Can Rabella, pista a l'esquerra al Papiol, les Escletxes, pista amunt a l'ermita de La Salut, i pugent al Puigmadrona per veure el passabre, fotos de rigor, signatura al llibre per el grup master-60 de Sant Joan, Jordi, Jeronimo, Salva, despres se junta el Unguetti que a sortir mes tard, ens segueix la ruta. Esmortzem al cim del Puigmagrona, al sol i baixem per el corriol fns l'ermita que ens espera el Tony, La Salut está oberta, mes fotos. Baixem per la pista de Can'Esteve de la Font, Can Puig, El Papiol. les Escletxes, sortim per Can Planes, la Rierada en molte aigue, Can Rabella, la U, Molins de Rei, anem a buscar el riu Llobregat i per la llera i pista de sota molt arreglada sortim al pic-nic i Sant Joan Despi.\nVisitem la seu del Passebristes , per veure la feine d'aquet any. Val la pene anar a visitar-lo.\nRecorregut de 40 km. i bon desnivell, el grup master-60 vem pujar sense tocar el peu a terre.\nJordi Serra, fins la propera. Si algú volt anar el dia de Nadal a veure la prova de natació la Travessa del port de Barcelona, es posi en contacte amb mi per cadar d'acord.