Holiday Apartment in Florence II Florència Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday Apartment in Florence II\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Florència, no busqui més enllà de Holiday Apartment in Florence II. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday Apartment in Florence II, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, renta vaixelles a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday Apartment in Florence II.


Visita a la FCBEscola, un dia fantastic! > Club Esportiu Banyoles\nVisita a la FCBEscola, un dia fantastic!\nAquest dissabte aprofitant l´aturada de les competicions el Benjami A i el Benjami C s´han desplaçat a Barcelona per jugar un partit amistós contra la FCBEscola. Els partits han tingut lloc als històrics camps del miniestadi, uns terrenys de joc on es formaven els jugadors de la Masia abans de la construcció de la Ciutat Esportiva Joan Gamper.\nEls nostres benjamins s´ho han passat molt bé i han pogut oferir un bon futbol contra els jugadors blaugranes que destacaven per la seva qualitat tècnica i el bon posicionament al camp. El benjami A ha pogut assolir la victoria per 3-4 en un partit molt disputat i el Benjami C ha tingut fases de molt bon futbol i detalls de qualitat tot i veure´s superat per 6-2.\nEls jugadors i les families han viscut un dia de futbol diferent, amb un sol esplendid. En primer lloc desplaçant-se fins a Barcelona amb autocar, canviant-se als vestidors del miniestadi i disfrutant d´una estona de jocs a l´esplanada del Camp Nou amb l´imponent estadi al seu costat.\nEl directiu de futbol base Josep Ardila i el coordinador de futbol 7 Jordi Tarridas també han acompanyat als jugadors en aquest dia especial. Tots dos en fan una valoració molt positiva ja que pels jugadors és una bona experiència i pel club és un honor que el FC Barcelona ens convidi any rere any a visitar-los per jugar aquests partits.\nCal destacar la bona relació entre el Club Esportiu Banyoles i el Futbol Club Barcelona, gràcies a la qual podem fer realitat partits com els que hem disputat avui. Fins l´any que ve!


El jutge acusa Urdangarin i Torres del delicte de prestamisme laboral - Diari de Girona\nEl jutge acusa Urdangarin i Torres del delicte de prestamisme laboral\nL'advocat del duc de Palma admet que la infanta Cristina es troba "molt afectada"\npalma | felipe armendáriz/efe 01.02.2013 | 01:00\nLa presumpta trama de desviació de fons públics a través d'un institut sense ànim de lucre dirigit per Iñaki Urdangarin i Diego Torres va utilitzar irregularment la plantilla del grup d'entitats Nóos per aconseguir majors beneficis i disminuir el pagament d'impostos, segons explica el jutge Castro en el seu acte de fiança de responsabilitat civil milionària. D'altra banda, el jutjat d'instrucció 3 remetrà a les principals Administracions Públiques valencianes un escrit convidant-les a reclamar els diners presumptament malversats per Nóos.\nEl jutge Castro inclou en la seva resolució un elevat nombre d'empreses, instituts, associacions i fundacions que formaven el conglomerat Nóos. Per al magistrat totes aquestes entitats funcionaven com si fossin un únic ens: "responien a una unitat organitzativa, amb comuns òrgans de govern i seus socials, en uns casos explicitats i en altres, de fet". El jutge imputa a Urdangarin i Torres el fet d'incórrer en l'anomenat prestamisme laboral: cessions il·legals de la plantilla. "Quan convenia a fins inconfessables, els treballadors es passaven d'unes a altres entitats en clara concurrència de prestamisme laboral i sense que ells mateixos ho sabessin", estableix l'acte.\nPer altra banda, la infanta Cristina es troba "molt afectada" per la fiança de 8,1 milions d'euros imposada al seu marit en el cas Nóos, segons va revelar Mario Pascual ?Vives, advocat del duc de Palma i portaveu del matrimoni. Pascual va reconèixer davant del seu ?despatx a Barcelona que el duc de Palma "no està en el seu millor ?moment". El lletrat va fer un símil ?circense i va assenyalar que el seu representat afronta una situació "més difícil encara", que combatran als jutjats.


La precisió és la clau de l'èxit tant en el diagnòstic com en la implementació de la solució. Amb STRATEX INSTITUTE obtindràs precisió en la consultoria estratègica i consultoria en màrqueting digital i off-line, aixi com en la posterior posada en marxa dels teus projectes de màrqueting, CRM o d'optimització comercial.\nConsultors en Màrqueting Estratègic i Digital\nDes de fa 20 anys oferim consultoria en màrqueting estratègic així com consultoria en màrqueting online i off-line. En què podem ser-te d'utilitat com a consultors:\nT'agradaria navegar amb vent favorable: confecció del teu Pla de Màrqueting\nAspires a diferenciar-te de la teva competència?: consultoria en Branding i Posicionament Estratègic\nT'interessa saber què necessiten els teus clients?: investigació de Mercats\nDesitges transmetre per què ets millor que els teus competidors?: desenvolupament d'Imatge Corporativa\nNecessites assessorament per tenir èxit a la Xarxa?: consultoria en Màrqueting Digital i eCommerce\nCom fer que els teus canals venguin més i millor els teus productes?: assessorament en Trade Marketing\nNecessites convertir "dades" dels teus fitxers en intel.ligència comercial?: projectes de Màrqueting de Base de Dades & Business Intelligence\nT'ajudem a desenvolupar l'imprescindible anàlisi funcional prèvia a tota implementació CRM , col.laborem en avaluar la solució que millor s'adapti a les teves necessitats i et donem suport en el projecte d'implementació, independentment de l'aplicatiu escollit.\nNecessites optimitzar els Recursos / Processos / Tecnologies de la teva organització comercial?: auditoria & Optimització del Dpt. de Vendes\nEstàs pensant en implementar un Dpt. Intern de Vendes o d'Atenció al Client?: creació de Call Centers\nT'agradaria assegurar l'eficiència i eficàcia dels teus Venedors?: mentoring comercial\nO potser prefereixes Consultoria Xpress per hores


La malaltia de la desmemòria – El passat que no passa\nLa malaltia de la desmemòria\nUn dia parlaré llargament de les memòries del president Pasqual Maragall, aquesta Oda inacabada –un títol bellíssim i metafòric inspirat en els primers versos del poema «Oda Infinita» que va escriure el seu avi– amb la qual recrea la seva vida, a parer meu, amb un excés de presentisme. Ara, però, m’agradaria parlar de la malaltia que pateix el president, del mal que li destrueix la memòria, perquè des que es va fer públic que estava malalt –i després de la lectura del llibre encara més– tinc una mena de malestar, barreja de tristor i solidaritat, perquè em rebel·la que persones de mitjana edat com Maragall quedin encadenats a un trastorn degeneratiu del cervell tan greu.\nEl primer capítol del llibre comença amb una afirmació molt trista, clarament injusta per a un home tan actiu com ell: «El doctor alemany de qui no vull recordar el nom acabarà per guanyar-me la partida. Prou que ho sé.» I serà així, perquè aquesta mena d’epidèmia que va buidant-te el cap fins que no reconeixes res de res és universal i no discrimina ningú, malgrat l’originalitat, els càrrecs o el prestigi intel·lectual obtinguts. I en aquesta davallada cap a la fosca em fa l’efecte que el pitjor és ser-ne conscient. Quan la gent parla d’aquesta malaltia, sovint es lamenta la sort dels parents que hauran d’entomar les conseqüències del mal (a la famosa enciclopèdia on-line Viquipèdia, fins i tot s’arriba a dir que la malaltia «suposa una important càrrega per als familiars i per a la societat»). No ho nego, però em sembla que la part pitjor, almenys al principi, abans no s’enfosqueixi tot, és per a qui se sap atrapat per l’Alzheimer. Deu ser terrible, oi?, anar perdent capacitat cognitiva i adonar-se’n. D’aquí ve que els especialistes diguin que «de vegades la malaltia pot presentar símptomes semblants a la depressió (com ara la tristesa o problemes d’adaptació) o a l’ansietat».\nUna vegada vaig llegir que en la fase inicial de la malaltia era molt important de mantenir-se actiu, que calia fomentar les afeccions habituals del malalt, l’activitat física, excursions, viatges, tasques, costura, etc; que calia insistir en la lectura d’acord amb les seves capacitats i preferències, fins i tot subratllant allò que es llegeix. La primera vegada que vaig veure un llibre completament subratllat, des del títol fins al colofó, va ser a casa del meu pare, i recordo que em va entristir que a un home de lletres la malaltia del doctor alemany li fes perseguir les paraules que se li escapaven. Ara ja ha passat a la fase de la rutina metòdica que ni tan sols permet anar rere de l’abecedari. President Maragall, molta sort.\nPublicat a El Temps, núm. 1281, 05/01/09. Fotografia: Julio Carbó\n5 gener 2009 29 Juliol 2013 agusticolomines\nAnterior Entrada anterior: L’any de la fam\nSegüent Entrada següent: Cicatrius de guerra, ferides de pau


Els gestos del dia després\nSi res positiu tenen les pitjors tragèdies és que les solen seguir petits grans gestos d’humanitat i unitat sovint impensables hores abans. Gestos que, com que la vida continua, ajuden a aixecar-se...\nContra el bucle\nEsgota. Rajoy i tota la camarilla popular repetint a diari que no hi haurà 1-O –basant-se, volem suposar, en una fe cega en l’omnipotent TC– i els dirigents independentistes afirmant l’endemà...\nEls veïns de Cornudella de Montsant (Priorat) ja no poden fer des de mitjan juliol una acció tan natural per tothom com és anar a treure diners del caixer. El banc l’ha tancat perquè no ha renovat...\nEn unes eleccions qualssevol, les meses electorals les formen ciutadans triats per sorteig. I si no apareixen, la Loreg diu que s’hi pot fer quedar els primers que hi vagin a votar. En la formació d’aquesta...\nL’hora d’ensenyar les cartes\nS’acosta l’hora de la veritat, i s’han acabat ja les pors i titubejos. Mentre el govern adapta els departaments per reforçar-se i minimitzar possibles danys de l’anunciat xoc legal, ja li toca...


rba salut i gestió: L’Àrea Bàsica de Salut (ABS) de L’Escala\nAquests dies és notícia l’adjudicació per part del CatSalut de l’ABS de L’Escala a un grup privat. Resolt el concurs públic, l’empresa EULEN sembla que ha fet la millor oferta se suposa que tècnicament i econòmica.\nLa gestió d’aquesta ABS la venia realitzant fins ara la Fundació Salut Empordà que engloba l’Hospital de Figueres, el centre sociosanitari Bernat Jaume de Figueres i l’ABS de L’Escala.\nEl CAP Moisés Broggi de L'Escala canviarà de gestor: de la\nFundació Salut Empordà a l'empresa privada EULEN\nNo voldria posar en qüestió la decisió d’atorgar aquest concurs a l’empresa EULEN amb seu a Madrid que és un grup de serveis especialitzat en neteja, vigilància, manteniment , etc., i que veient les seves pròpies referències a la pagina web es constata que no en tenen cap en l’àmbit de l’atenció primària. Segons la pàgina web de l’empresa que es consulti, ofereixen serveis sociosanitaris, sense que tampoc hi consti cap referència concreta, i també ofereixen serveis de teleassistència; això com a temes més propers a referències de tipus sanitari. Tot el que he pogut trobar és una informació de la Sindicatura de Comptes en la que es diu que a 31 de desembre de 2004, EULEN gestionava a Catalunya dues residències socials (Sant Vicenç de Castellet i Vallbona que entre les dues no superaven les 150 places). Tanmateix sembla que a Espanya el grup EULEN gestiona un nombre considerable de residències socials i també té activitat a Amèrica Central i del Sud. Vull pensar que hi ha raons (em sembla que fonamentalment de tipus econòmic) que justifiquen aquesta decisió.\nEl que si qüestiono són les contradiccions del model que el propi CatSalut està implementant a Catalunya.\nSanti Vila és Alcalde Figueres i President del Patronat\nde la Fundació Salut Empordà que fins ara gestionava\nl'ABS de l'Escala\nFins ara a Catalunya, les ABS han estat gestionades bé pel propi ICS, per empreses sanitàries del territori pertanyents a la XHUP (Sagesa de Reus gestiona moltes ABS de la província de Tarragona, o Mútua de Terrassa gestiona un seguit d’ABS en un àmbit territorial al voltant de Terrassa, entre molts altres exemples que es podrien posar). En els últims anys havien anat agafant protagonisme les EBA, entitats en base associativa, constituïdes pels professionals que treballen en les pròpies ABS, i de les que l’EBA de Vic fou en el seu moment la pionera. Ara apareix un nova forma en el mapa català de modalitats de gestió de la primària: la d’una empresa sense arrelament en el territori i sense experiència en la gestió sanitària, que no pertany a la XHUP ni al SISCAT. Què passaria a Terrassa o Sabadell, si alguna empresa no pertanyent a aquests territoris, se li donés a gestionar algun recurs sanitari de la zona? Els que coneixem una mica aquell territori sabem que ni les autoritats locals, ni les asociacions de veïns, ni les institucions sanitaries de la zona ho permetrien mai.\nEn el Pla de Salut 2011-2015, els resultats del qual han estat presentats a bombo i plateret a Sitges ahir mateix, el CatSalut presumeix d’haver aconseguit determinades fites, i entre elles:\n“…el nou model d’atenció que es basa en una atenció primària més resolutiva, fet que comporta la reducció d’ingressos i menys desplaçaments i, per tant, més qualitat de vida del pacient…”\nJo em demano com funcionarà tot això en el cas de l’Escala. Algú pensa que EULEN intentarà ser molt resolutiva per evitar ingressos a l’Hospital de Figueres? Jo crec que sent una empresa privada amb afany de lucre, passarà més aviat el contrari, es a dir que per evitar despeses, l’ABS de l’Escala serà com menys resolutiva millor, i intentarà enviar quants més malalts millor a Figueres, precisament per evitar incórrer en despeses que haurà d’assumir l’Hospital de Figueres tant en l’àmbit de farmàcia com en el de proves complementàries.\nL'Hospital de Figueres, gestionat per la Fundació Salut Empordà\nha vist com després de més de 10 anys gestionant l'ABS de\nL'Escala aquesta passa ara a mans d'una empresa\nno arrelada al territori.\nCal notar que fins ara, l’ABS de L’Escala havia estat gestionada pel propi Hospital de Figueres fet que comportava que si es produïen derivacions indegudes a l’hospital, era el propi hospital qui se’n havia de fer càrrec, per tant els costos els assumia la pròpia Fundació Salut Empordà bé a L’Escala bé a Figueres mentre que després d’aquesta adjudicació això no serà així. Em temo doncs que el propi CatSalut ha anat en contra del que ell mateix propugna. Greu contradicció que els resta, sens dubte, credibilitat.\nIntentant que a Catalunya la primària sigui més resolutiva, es prenen decisions que a L’Escala es corre el risc que puguin comportar una assistència primària menys resolutiva.\nCalia prendre aquesta decisió al mig del procés electoral? No es podia esperar unes setmanes per si les coses es veien d’un altre manera? Perquè les preses? Perquè no s’ha tingut en compte al territori i a les seves institucions? era necessari buscar problemes a l'Empordà?\nMallory 4 de desembre de 2012, a les 16:34\nBe amic Ricard, no vols posar en qüestió l'atorgament de la gestió d'aquesta ABS tot i què al final fas o millor dit, et fas varies preguntes. Deixa que jo no en faci cap i òbviament no et respongui a les teves...no em toca.Imagino als professionals de l'ABS, suposo que ara subrogats els seus contractes a la nova empresa adjudicatària amb cara de pallussos...estupor si més no marcat en el seu rostre i les seves celles, no menys que el de molts....Se m'acudeixen algunes coses, alguns mots, alguns qualificatius...per respecte a potencials lectors, els obviaré...vull però opinar i potser encetar discussió al respecte del que podria ser una mapa de serveis sanitaris a la Nova Catalunya que tants interrogants te avui. Si Eulen entra en el "mercat sanitari" ho pot fer qualsevol grup empresarial que vulgui diversificar risc i producte cercant les oportunitats del mercat...el model de lliure competència pot portar a aixó, sobre tot quan hi ha poques idees i cap model al cap dels que decideixen, llevat la dèria de simplificar i reduïr despeses, no pas de donar garanties i confiança als ciutadans, tan mansos i acollonits com estan ells,tan ignorants pobrets ells, és a dir nosaltres.. Confesso que soc dels que penso que la provisió privada dels serveis sanitaris(si més no els estrictament assistenciasl) és més que un pas enrere, un atemptat a les garanties d'equitat i qualitat del sistema. Imagino Eulen, Roca, Gallina Blanca i perquè no Adidas, competint per la gestió de ABS i Hospitals, reduint despeses en un marc de reducció de cartera de serveis, complint contracte programa i repartint beneficis ....és fàcil imaginar-ho en aquest mon que ens fa veure que som culpables per haver somniat en algun moment.Eulen limpia vien las heridas, Roca garantiza higiene asistencial, Gallina Blanca y sus programas de nutrición infantil, en Copago naturalmente o "Adidas garantiza tu salud para un mejor resultado en al competición"...mancaria algun Bisbat gestionant alguna residència Geriàtrica..."Amb les vostres almoines millorarem la vostra assistència i garantirem un bon trànsit a la vostra ànima!"\nRicard Bosch 4 de desembre de 2012, a les 17:12\nRicard Bosch 4 de desembre de 2012, a les 17:58\nBenvolgut Mallory: quan dic que no vull posar en qüestió la decisisó, el que pretenc dir és que dono el procés administratiu per bo, que ha estat correcte; que no crec que hi hagi cap nyap administratiu. Jo el que lamento és la manca d'un disseny territorial per Catalunya. En el meu esquema ni tan sols les EBA hauríen de tenir-hi cabuda. Soc un ferm partidari de que siguin les entitats del territori les que facin la provisió dels serveis de salut. Sempre he defensat que l'asssitència primària i la hospitalària estan íntimament lligades i on resulta complicat posar barreres o fronteres. És per aixó que defenso el que vaig contribuir a estructurar com a pioners a Mútua de Terrassa i després es va fer extensiu a altres territoris: Una entitat responsable de tota l'assistència en un territori determinat (primària, especialitzada i sociosanitària) D'això al començament n'hi deiem "continuum assistencial" On discrepo obertament amb tu és en la naturalesa jurídica d' aquestes entitats. A mi que siguin públiques, privades o de la Vall d'Andorra m'és del tot indiferent. El que vull és que siguin eficients, és a dir que garanteixin l'us ètic i racional dels recursos eonòmics escassos, i es responsabilitzin del nivell de salut de la població assignada. I això sota el control estricte de l'Administració pública com a garant dels drets dels ciutadans.\nMallory 5 de desembre de 2012, a les 9:29\nEn qüestions d'ètica, em dona que pensar tot plegat...La "ètica del procés" que seria en aquest cas l'acompliment de la norma de les regles del joc (el concurs), bé,...és molt probable (no es pot assegurar mai, vist el que es veu arreu del pais) que si què s'ha seguit fil per randa. És la "ètica de la proposta" (la ètica del model) la que em preocupa per la que qualsevol empresa, consolidada o no en el sector, amb experiència o no en el sector pot acudir al desenvolupament concursal. Un sector abonat als "empresaris de capçalera" dels governs, com la història i la hemeroteca demostren.El mercat persa de la Sanitat, el Zoco de les oportunitats en el si de la suposada Netedat del lliure mercat. Un mercat acotat per l'estricte control de la Administració pública per a garantir el dret dels ciutadans. Ai, Déu meu , senyor! Jo ja no m'ho crec!.La transferència , natural i ètica? de professionals i gestors entre el sector públic/privat. Fins i tot la barreja d'interessos i funcions desplegades pels professionals en els dos sectors,compatible per llei. Ètica? Un sector tan sensible que pugui estar en mans del lliure mercat?.Espero que els ciutadans comencin a obrir els ulls\nRicard Bosch 5 de desembre de 2012, a les 12:05\nMira Mallory: ets molt lliure de pensar com penses, però ni de bon troç comparteixo el que dius respecte a la dicotomia privat/públic.\nPotser penses que el fet de ser públic és garantia d'alguna cosa? has vist el que ha passat recentment a Sabadell i Montcada col·locant a persones a dit en entitats públiques? Em sembla que saps d'algú que es va veure obligat a contractar a algú que només cobraba sense aparèixer per la feina ho recordes? Quanta gent hi ha treballant a Sanitat sense que aportin cap valor afegit més enllà de ser amics d'aquest o de l'altre, o de ser de tal o qual partit? Tu creus que això arribaria a passar mai en un empresa privada?\nEm sap greu dir-t'ho però avui l'administració pública no és precisament cap garantia d'una gestió eficient dels resursos escassos. Ans al contrari, és garantia de mantenir en el seu sí sous innecessaris (Diputacions, consells comarcals, endollats de tot tipus, contractes amb qui paga la quota tevolucionaria com a Sabadell, etc. etc.)\nPer tant menys demagògia barata i més respecte pels impostos que paguem entre tots. Jo exigeixo que es faci un us ètic dels impostos que pago, i l'administració pública no és cap garantia. Ho sento però ho veig així\nMallory 5 de desembre de 2012, a les 12:53\nNo pretenc fer demagògia barata, Ricard i no em serveix l'exemple del a propòsit de....doncs la ineficiència del sector públic te una imatge especular en la xorissada d'alguns del sector privat, afavorits des del sector públic amb informació privilegiada, concursos que a molts els semblen fets a mida i nínxols per desenvolupar negoci allà on no hi havia...podem concretar si vols...A la Sanitat treballa molta gent, i alguns, molts, sens dubte sense aportar valor afegit...paràsits sapròfits d'un sistema que els permet a més aprofitar-se'n des del sector privat...Com serà que valoro els meus impostos que m'esgarrifo que Eulen gestioni un ABS!\nRicard Bosch 5 de desembre de 2012, a les 13:16\nA mi el que m'esgarrifa no és Eulen gestionant l'ABS sinó que se li atorgui el concurs sense cap experiència en el tema, i sobre tot, la manca d'un model territorial de desplegament de la primària. I en la no definició d'aquest model territorial, tots els que heu tingut responsabilitats a Salut en sou responsables. Per cert: a Puigcerdà un únic operador de tot (la fundació hospital de Puigcerdà): Sociosanitari, hospital i primària. Funciona de conya, i si no l'hi preguntes a la població.\nA Lleida: l'administració pública (l'ICS) un autèntic desgavell pel que fa a la primària. Ho tens ben aprop\nMallory 5 de desembre de 2012, a les 14:17\nTot és opinable i no comparteixo la teva asseveració. Dins les responsabilitats que jo vaig tenir en el seu dia apunto que a Lleida no es va fer malament a l'àmbit ICS. Altra cosa és el "pes atòmic" d'aquesta entitat i el que costa i ha costat evolucionar-la per tal que sigui àgil i més eficient pels ciutadans.Tu que vas tenir responsabilitats més elevades en aquesta institució ho saps molt bé. Algun dia podem tractar d'aixó.\nCom i quins han estat i són els operadors privats del negoci sanitari a Lleida i a Catalunya, com i quins favors se li han fet i com i quins han estat els que s'han beneficiat de les oportunitats i dels tractes de favor i perquè no dir-ho de la pròpia ineficiència del sistema públic, ho se molt be.I em dol...En alguns casos la pregunta és la que tu fas referint-se a altres...quin ha estat el valor afegit d'alguns d'aquests operadors sanitaris? L'ICS que te 29 anys d'existència , quasi bé 30 és el paradigma del que queda per fer...per cert, el Govern de Catalunya ha tingut 30 anys per canviar-lo, eliminar-lo o evolucinar-lo...7 de Tripartit...23 de CiU...una LOSC i mil decrets desprès continua aqui. Bé...el govern actual te el repte de reconvertir-lo en una Institució més eficient...amb la transparència necessària. Qui ho volia canviar,desmantellar pel que sembla, avui està, per raons pretèrites i alienes a la Institució , en els tribunals.Són els dits problemes de manca de transparència que mai són de valor afegit. El govern Que ho faci. que agilitzi l'ICS o el transformi, que tots ho aplaudirem! Aixó si que expliqui quin model de salut vol per al nostre pais i que ho faci amb transparència.\nRicard Bosch 5 de desembre de 2012, a les 16:43\nMallory: a veure si som capaços de centrar les coses. Jo no parlo en concret del que tu has fet, del que he fet jo o del que ha fet l'altre. Jo el que dic és que el que hi ha és el resultat del que hem fet tots plegats, uns durant 23 anys i altres durant 7 anys. El resultat és el que és, és a dir, a nivell de model de desplegament de la primària en el territori un autèntic desgavell: ICS, EBA,s empreses sanitàries a les que se'ls ha assignat un territori amb una responsabiliat integral (primària + especialitzada) i ara una empresa privada aliena ala sanitat sense tenir assignada aquesta responsabilitat integral de la salut de les persones en el territori. És d'això del jo em queixo: 4 altrenatives diferents, sense que l'autoritat sanitària sigui capaç de dir en quin d'aquests 4 àmbits vol encarrilar el futur.


Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Pàgina 1 - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nMostrant de 1 a 10 de 6339 notícies disponibles\nActivada l'Alerta del PLASEQCAT per una fuita d'oli tèrmic inflamable a la termososlar de les Borges Blanques\nProtecció Civil de la Generalitat ha activat l'Alerta del Pla d'emergència exterior del sector químic de Catalunya PLASEQCAT per una fuita d'oli tèrmic inflamable a la planta termosolar de les Borges Blanques, ubicada al punt quilomètric 4 de la LV-7023. El telèfon d'emergències CAT112 ha rebut l'avís a les 19.27 hores a través de la pròpia empresa afectada.\nTalma retorna 6,36 euros a la comunitat per cada euro d’inversió pública que rep a l’àrea empresarial\nTalma ha realitzat per primera vegada l'estudi Social Retourn of Investment (SROI) en la seva àrea empresarial, que és un sistema de càlcul monetari que permet quantificar l'impacte social que l'entitat retorna al territori on actua per cada 1 euro que rep de les Administracions Públiques (AAPP), ja sigui amode de subvenció, concertació o altres bonificacions.\nTalma estrena imatge corporativa per consolidar l’organització i evolucionar dins el sector d’atenció a les persones\nTalma estrena nova imatge corporativa amb l'objectiu de transmetre consolidació, evolució i voluntat de créixer seguint la mateixa essència i valors que ha caracteritzat sempre l'entitat. Aquest canvi és el resultat final d'un procés de planificació estratègica que es va iniciar l'any 2019 a causa del creixement dels últims anys i dels canvis en els paradigmes que giren al voltant dels suports que l'associació ofereix a les persones.\nL'Ajuntament de les Borges celebra la sessió plenària ordinària de maig\nLes Borges Blanques, al Mercat d’Escapades de Barcelona\nL'Ajuntament de les Borges Blanques estarà present al Mercat d'Escapades de Catalunya, de divendres a diumenge, per donar-hi a conèixer tots els seus atractius turístics, històrics, culturals i gastronòmics. En concret, membres del consistori es desplaçaran fins al certamen, que se celebra al passeig de Lluís Companys de Barcelona, a la zona de l'Arc del Triomf, i hi donaran a conèixer totes les rutes que el consistori ha elaborat per promocionar el municipi i tot el que s'hi fa. En totes tres jornades, a més a més, el consistori borgenc oferirà descomptes i promocions en els paquets turístics per als visitants.\nAquest diumenge, Arbeca celebra una nova edició de la Fira del Gos Caçador\nAquest diumenge, 29 de maig, Arbeca ha preparat la 36a edició de la Fira del Gos Caçador que, tradicionalment, s'havia celebrat juntament amb la Fira de Santa Caterina, al novembre. Durant tot el matí, de 9 a 15 hores, la Capella del municipi acollirà diferents activitats com una mostra de gossos de caça i fauna cinegètica, un recorregut de caça amb plats, tir amb simulador de caça, amb arc o amb carrabina d'aire comprimit i parades de complements cinegètics.\nEn marxa una nova edició de 'Les Garrigues en Flor' amb un centenar de participants de tots els municipis de la comarca\nTal com vam explicar des d'aquesta emissora, el Consell Comarcal de les Garrigues ha posat en marxa la sisena edició del certamen 'Les Garrigues en Flor', un concurs per embellir els pobles de la comarca amb flors i plantes naturals, que enguany té lloc del 20 de maig al 5 de juny, i en el qual hi ha un centenar de participants, entre particulars, grups de veïns i ajuntaments, dels 24 pobles de les Garrigues. A més, sis restaurants de la comarca han elaborat menús especials que es poden degustar els caps de setmana del certamen.\nLa Federació d'Associacions de Dones de les Garrigues i el Consell de dones del Pla d'Urgell han convocat la vuitena edició del concurs de relats breus les Garrigues 'En femení', una iniciativa dirigida a les dones que vulguin escriure sobre el gènere femení. Les dones que hi vulguin participar, a partir de divuit anys, poden fer-ho fins al 31 d'agost. Cal que presentin un relat lliure de temàtica relacionada amb les dones, i es valorarà la qualitat literària del relat, la utilització d'un llenguatge no sexista, la visibilització de les desigualtats de gèneres i el tractament de la igualtat entre dones i homes. El jurat farà un reconeixement als tres millors relats, i es lliurarà un obsequi i un diploma a les participants. El veredicte es donarà a conèixer el 22 d'octubre a la Sala Amistat de Mollerussa (Pla d'Urgell). Durant l'acte, es llegiran les obres guanyadores i se'n farà la divulgació oportuna.\nL'Associació Llavors de Vincle impulsa la creació de la gegantona DonaPopa, construïda pel borgenc Jordi Arnau Espuga, per la normalització de l'alletament matern\nL'Associació Llavors de Vincle, que treballa per la normalització de l'alletament matern, sent quelcom essencial pels infants i el seu creixement, i pel vincle que es crea entre mare i nadó, ha imuplsat la creació d'una gegantona alletant que sortirà arreu on sigui convidada, tot ballant per pobles i ciutats de tot el país visibilitzant l'alletament matern. La gegantona es dirà DonaPopa, ja que el mot "popa" és el característic de les terres de Ponent.\nS'alliberen tres cignes al Parc del Terrall de les Borges\nAhir dimarts, l'Ajuntament de les Borges Blanques va alliberar tres nous cignes a les basses del Terrall, que se sumen a l'exemplar que ja hi havia, amb l'objectiu "d'incrementar i afavorir la biodiversitat de la zona". En concret, dues persones voluntàries que s'encarreguen de cuidar les aus del Terrall van deixar anar dues femelles i un mascle de cigne blanc i, en els pròxims dies, està previst instal·lar unes illes flotants de vegetació al mig de les basses, per tal que les aus puguin reproduir-se i fer la posta dels ous en aquests espais.


'Soudaqui' prolonga la campanya de mecenatge - VilaWeb\nSOUDAQUI: Només queden 8 dies per ser mecenes, us necessiten ara per començar\tSOUDAQUI: Només queden 8 dies per ser mecenes, us necessiten ara per començar\n‘Soudaqui’ prolonga la campanya de mecenatge\nEls promotors volen arribar a recollir el 66 % dels diners que volen recollir.\nEls responsables de la modena ‘local, ètica, solidària i social’ nord-catalana ‘soudaquí’; com n’existeixen a bastant altres llocs de l’estat (i més enllà), no han aconseguit assolir els 7.500 €uros que necessiten. Per això han decidt prolongar el període de mecenatge. Cal recordar que van començar una campanya de micromecenatge, a ‘Helloasso’ que no cobra cap comissió, per obtenir els 7.500 €uros.\nSabeu que podeu participar amb diverses quantitats que van des dels 10 €uros als 1.000 €uros i com sempre, amb recompensa. Ho podeu fer des d’aquí\nAixí mateix, vos conviden a participar en la vida del moviment Soudaqui com desitgeu, la vostra disponibilitat i els vostres mitjans. Sobretot cerquen més persones per anar a la trobada dels prestataris.\nPodeu contactar amb ells a l’adreça de correu electrònic : contact@soudaqui.cat o per tel. amb Fabien SELO 06 62 78 72 01.\nRecordeu també, que ja fa anys que hi ha implantades en molts llocs del país les anomenades monedes socials alternatives i geogràfiques.\nAquestes monedes complementàries i alternatives a les oficials són legals però passen dels bancs i estan dedicades a despeses locals.


Així serà la Passada de Sant Antoni aquest any a Sabadell\nAixí serà la Passada de Sant Antoni\nEscrit per Redacció el 16 gener 2019\nAquest dijous, com cada 17 de gener, torna la Passada de Sant Antoni Abat, l’acte més seguit de la celebració de Sant Antoni Abat a Sabadell. Com és habitual es farà a la tarda, a partir de les 17 hores des de l’Eix Macià.\nAquest any l’organització recau especialment a la Germandat de Sant Antoni Abat Colla Vella. El planning és el següent:\nL’activitat començarà ben d’hora, a quarts de vuit del matí, quan cada colla anirà a buscar l’abanderat. El de la Colla Vella serà recollit al número 3 del carrer del Forn (Creu Alta) i el de la Colla Nova al número 265 del carret Ribot i Serra (també a la Creu Alta).\nA les 10 hores es farà la benedicció dels animals, com és habitual a la plaça del Taulí (Creu Alta). Allà baixaran els genets i abanderats per anar a l’ofici. La Colla Vella a l’església de Sant Fèlix i la Colla Nova a l’església de la Puríssima (Via Massagué).\nA partir de les quatre de la tarda les dues colles es concentraran a l’avinguda de Francesc Macià.\nEl recorregut començarà a les 5 de la tarda. Passarà pels següents punts: plaça de la Concòrdia, l’avinguda de Francesc Layret, la carretera de Prats de Lluçanès, l’avinguda Onze de setembre, la Via Massagué, la plaça de l’Àngel, el Passeig Manresa, el passeig de la plaça Major, la plaça del doctor Robert i la Rambla. Un cop arribin a la Gran Via, i com és tradició, giraran de nou cap a la Rambla, la plaça del doctor Robert, el Passeig i el passeig Manresa, on acabarà la Passada. La Banda Municipal de Música encapçalarà la Passada.\nSegons fonts municipals, aquest any el consistori entra a l’organització de l’esdeveniment. Així es reforçarà el pla de seguretat, amb un veterinari mentre duri la Passada. Els carrers transversals afectats per la Passada seran tallats quan passin les comitives.\nFoto portada: un moment de la Passada l’any passat. Autor: David B.\nbarris (150) C.E.Sabadell (708) Carles Rossinyol (176) CE Sabadell (183) CiU (196) Ciutadans (219) CN Sabadell (406) contingut patrocinat (177) cultura (214) educació (182) ERC (160) Esteban Gesa (197) festa major (236) FGC (133) Fira Sabadell (172) futbol (393) habitatge (159) història (243) història de sabadell (182) incendi (151) Joan Berlanga (191) Josep Ayuso (150) Joventut de la Faràndula (152) Juli Fernàndez (363) Liga Adelante (170) Marisol Martínez (191) Marta Farrés (140) Maties Serracant (297) Mercuri (191) mobilitat (161) música (277) natació (134) obres (197) Operació Mercuri (153) opinió (1507) ple (221) Pol Gibert (141) Policia Municipal (224) PP (208) PSC (352) Sabadell (165) successos (286) teatre (271) teatre sant vicenç (130) waterpolo (165)


Mataró i Barcelona recorden l''arquitecte de Catalunya'\nFoto: Museu d'Història de Catalunya - Museu de Mataró\nEl 2017 es va commemorar el 150è aniversari del naixement de Josep Puig i Cadafalch, i els 100 anys del seu nomenament com a president de la Mancomunitat de Catalunya, després de la mort d'Enric Prat de la Riba. Aprofitant l'ocasió de l'Any Puig i Cadafalch, Mataró i Barcelona, dues ciutats vinculades a la biografia i l'obra de l'arquitecte, polític i historiador de l'art, ofereixen sengles exposicions dedicades a aquest personatge polièdric.\nMHC: totes les cares d'un personatge polifacètic\nFruït de la col·laboració amb l'Arxiu Nacional de Catalunya, que des de 2006 custodia el fons personal de l'arquitecte, el Museu d'Història de Catalunya acull fins al 15 d'abril 'Puig i Cadafalch, arquitecte de Catalunya', comissariada per Mireia Freixa i Eduard Riu-Barrera. Una mostra que vol, segons aquest darrer, acostar-se a Puig com a "persona polièdrica en tota la seva extensió" és a dir, més enllà de la seva obra com a arquitecte i historiador de l'art, es pretén destacar les seves contribucions a l'arqueologia i l'urbanisme, la seva dedicació política, periodística i la seva acció de govern. Fins i tot, com a arquitecte "que va més enllà del Modernisme i a qui situar com un arquitecte modern, que assimila totes les novetats del seu temps". El títol, "arquitecte de Catalunya", vol posar l'èmfasi en la seva vida professional, però també en la seva activitat destacada per aixecar un país modern i obert al món.\nImatge de l'exposició, amb la mostra de fotografies, gravats, dibuixos i caricatures - MHC.\nLa mostra està articulada en set àmbits biogràfics, on es perfilen i combinen les diferents facetes de la seva biografia, que ofereixen un resum d'una vida intensa i rica, plena de moments àlgids, però també marcada pels temps convulsos que li va tocar viure. Així, el recorregut s'inicia per un preàmbul que recull la seva imatge en fotografies, escultures, dibuixos i caricatures -aquestes, especialment escruixidores- i de seguida s'inicia la biografia pròpiament dita, amb els seus orígens a Mataró -ciutat on ha deixat diversos testimonis de la seva obra, com al Casa Coll i Regàs o la botiga La Confiança i de la qual va ser arquitecte municipal-, els seus estudis i la seva prematura vinculació amb el catalanisme i el seu trasllat a Barcelona, on gràcies al matrimoni amb Dolors Macià Monserdà, filla del joier Josep Macià i l'escriptora Dolors Monserdà, s'introduirà ràpidament als nuclis culturals de la capital. Com destaca Riu, no debades, la cerveseria que vol ser l'espai de la modernitat artística de la ciutat, Els Quatre Gats, s'obre als baixos de la Casa Martí, obra d'un jove Puig i Cadafalch.\nL'ascensió de l'arquitecte, no només està vinculada a la seva faceta professional, sinó que també va aparellada a la seva activat política, com a regidor de Barcelona i diputat a Corts, urbanística -on va impulsar plans de renovació de la circulació i el clavegueram-, com a historiador i arqueòleg -intervenint en la fundació de l'Institut d'Estudis Catalans i en l'impuls de les excavacions d'Empúries- en uns anys marcats per la construcció de les seves obres més emblemàtiques: la Casa Garí, d'Argentona, la Casa Amatller, la Casa Macaya o la Casa Terradas, anomenada Casa de les Punxes. Unes obres que ocupen diverses taules -una per obra- i on es poden observar els projectes plànols originals, el resultat final de l'època i l'estat actual. Alguns d'ells, malauradament desapareguts, com la Casa Trinxet, demolida l'any 1967, i que com assegura el comissari de la mostra, va generar una indignació que va servir d'inici de la recuperació de l'obra de Puig, amb una exposició al Col·legi d'Arquitectes i una conferència d'Alexandre Cirici Pellicer.\nProjecte de Palau de la Pau/MHC.\nD'aquests anys, entre 1898 i 1917, Eduard Riu destaca, per poc conegut, el projecte del Palau de la Pau de la Haia, als Països Baixos, que envia al concurs internacional celebrat l'any 1906, impulsat per la Fundació Carnegie, i que s'ha localitzat al fons Puig i Cadafalch de l'ANC. Un arxiu on el molt meticulós arquitecte va guardar des dels primers esborranys com a estudiant als papers de publicitat que rebia com a arquitecte, passant pels violents anònims de caire polític que rebrà d'espanyolistes i obreristes, durant els anys de president de la Mancomunitat de Catalunya.\nDespatx-estudi de Puig i Cadafalch/MHC\nUn dels espais més espectaculars de la mostra -molt rica en objectes, documents i materials de gran interès- és la presència del seu despatx-estudi d'arquitecte, situat originalment a la casa familiar del carrer Provença, amb tots els objectes originals i documents que l'arquitecte utilitzava en el seu treball. La presidència de la Mancomunitat i el paper de Puig en els grans projectes de renovació educativa, cultural, d'infraestructures i serveis que aquesta va impulsar també tenen un paper destacat en l'exposició, amb un final abrupte pel cop d'estat de Primo de Rivera, que tot i el suport inicial l'obligarà a prendre el camí de l'exili, a més de l'abandó de projecte com el de l'Exposició del 1929. Tot i la intensa activitat política, l'activitat arquitetònica no la va deixar de banda, amb les cases Pich i Pon o Guarro, on s'hi deixen veure tant les novetats tècniques de l'època -com l'ús del formigó o la situació del pis principal dalt de tot de l'edifici-, com els canvis estilístics de la nova etapa.\nLa llarga vida de Puig i Cadafalch va estar marcada pels drames i convulsions del segle XX, que va viure com a exiliat, primer per la dictadura de Primo de Rivera i, posteriorment, per l'esclat de la guerra civil i els primers del franquisme, que com documenta la mostra, li va prohibir l'exercici de l'arquitectura per una ordre oficial del 9 de juliol de 1942. Tot i que la mort li va arribar en un moment dramàtic per al país i la cultura catalana, en el qual va treballar per refundar i mantenir viu l'Institut d'Estudis Catalans, el prestigi internacional de l'arquitecte, arqueòleg i historiador de l'Art queda patent els doctorats honoris causa que rep de les Universitats de La Sorbona i de Barcelona, i els nombrosos cursos i conferències que imparteix en universitats estrangeres, com la Universitat de Harvard.\nMataró: una exposició de tesi\nLa historiadora Lucila Mallart, autora d'una tesi doctoral sobre Puig i Cadafalch a la Universitat de Notthingam, avisa d'entrada que l'exposició 'Josep Puig i Cadafalch. Visió, identitats i cosmopolitisme', que ha comissariat no té res a veure amb la mostra del Museu d'Història de Catalunya, ja que el que pretén és ser una exposició de tesi, multidisciplinària i a partir d'eixos temàtics, no de disciplines. És a dir, l'exposició, que es pot veure al Museu de Mataró-Can Serra fins l'1 d'abril, proposa un acostament a Puig i Cadafalch a través d'idees que es posen de relleu en les seves facetes d'arquitecte, de polític, d'arqueòleg i d'historiador de l'art.\nProjecte de claveguerem per a Mataró/Museu de Mataró\nTambé gràcies a materials inèdits de l'Arxiu Nacional de Catalunya, que Mallart ha pogut treballar, l'exposició permet acostar-se, en el primer àmbit, a la visió urbanística de Puig i Cadafalch, en un moment de transformació de les ciutats, d'obertura de carrers, de sanejament i higienisme, a nivell europeu. Per a Mallart, el projecte de clavegueram -iniciat amb la Memoria sobre el estado sanitario de la ciudad de Mataró, publicat amb el doctor Lluís Viladevall- posa de manifest la influència d'aquestes idees en un molt jove Puig i Cadafalch. De la mateixa manera cal entendre la implicació en la Reforma, és a dir, el projecte d'obertura de la Via Laietana, on va obrir un carrer -el del Dr. Joaquim Pou- per tal de connectar la nova via amb la façana de la catedral. Es tractava, com assenyala Mallart, que la ciutat fos un espai per veure i ser vist, on es pogués observat el passat, revaloritzat, de la ciutat i el futur que s'estava construint.\nObres de l'obertura de Via Laietana/Museu de Mataró\nLa comissària també destaca l'obra de Puig i Cadafalch en el projecte d'Exposició, en principi d'Indústries Elèctriques prevista per 1917, que va impulsar amb articles a la premsa i des de l'Ajuntament de la ciutat, i que vinculava al projecte de la Lliga Regionalista, que vinculava el canvi de la ciutat en una autèntica capital política a l'èxit d'una exposició com la de 1888. L'any 1914, però, els objectius inicials han canviat, i l'Exposició passa a ser una mostra per exhibir les novetats i progressos d'Espanya, però com avisa Mallart evitant lectures presentistes, entès com una forma de demostrar el caràcter punter de la recerca a Catalunya.\nFitxa del Repertori Iconogràfic d'Espanya/Museu de Mataró\nPuig i Cadafalch creia que "l'arquitectura també serveix per definir el caràcter dels pobles". En aquest sentit, les identitats arquitectòniques seran un pilar de la recerca de Puig i Cadafalch com a historiador de l'art, arqueòleg i arquitecte, i Puig impulsarà un projecte que, vinculat a l'Exposició i a l'ideari reformista de la Lliga, que pretén construir una nova Espanya des de Catalunya, pretén inventariar tot l'art espanyol -incloent-hi Portugal, la Catalunya Nord, el Nord d'Àfrica, Sud-Amèrica i Filipines- a través de fitxes fotogràfiques.\nPer últim, Mallart ha volgut destacar les relacions internacionals de Puig i Cadafalch i la seva recepció de les idees més avançades del seu moment. I ho fa, més enllà de la coneguda vinculació amb França -lloc de molts dels seus estudis i dels seus exilis- a través de la relació amb els Estats Units d'Amèrica, a través de Walter W. S. Cook, una referència de l'art medieval hispànic que visqué a Catalunya i aprengué el català; als Balcans, on va mantenir contacte amb el romanès Nicolae Iorga -un investigador i escriptor que, com Puig i Cadafalch tindria un paper polític rellevant al seu país-, i als països Escandinaus, on tingué com a corresponsal a Poul Norlund. A més, una de les curiositats que l'exposició vol posar en valor és el Puig i Cadafalch fotògraf, cedides per l'Ajuntament d'Argentona, i que permeten entrellaçar la seva vida familiar amb els seus interessos.\nArquitectura Adolf Loos, el Marcel Duchamp de l’arquitectura Cristina Capdevila\nExposicions La bombolla Sacharoff Xavier Carmaniu


El repartiment de la nova pel·lícula de Quentin Tarantino, Onze Upon a Time in Hollywood, no deixa de créixer i l'últim a sumar-se al film ha estat Al Pacino.\nEl Quixot de Terry Guilliam es projectarà al Festival de Cannes després de 20 anys d'espera\nL'actor també estarà en la història ambientada a Los Angeles de 1969, amb els assassinats de la família Manson com a teló de fons, i serà la primera vegada que treballi sota les ordres del director de Pulp Fiction.\nSegons informa Variety, Al Pacino s'ha unit a l'elenc d'Onze Upon a Time in Hollywood per interpretar a Marvin Shwarz, l'agent personal de Rick Dalton, l'antiga estrella de televisió que encarnarà Leonardo DiCaprio.\nI a més, també estarà al costat de Brad Pitt que donarà vida a Cliff Booth, el doble de Rick, i Margot Robbie, qui encarnarà Sharon Tate, l'actriu que va ser assassinada pels seguidors de Charles Manson i que a més és la veïna de Rick .\npel·lícula de Tarantino


Restaurant | Castell de Ceuró Restaurant | Castell de Ceuró\nCuina compromesa amb la salut, el paisatge i les persones que en tenen cura\nDe l’hort i del mar proper, del bosc i dels marges del camí que us porta a casa nostra. A taula, al plat, el reflex del paisatge i l’essència de qui el sap cuidar es fusionen de forma inevitable. Ens apassiona la natura i la nostra aposta és ferma i clara. Una cuina amb aliments de producció ecològica, de proximitat i temporada. Cuina senzilla, compromesa amb l’entorn i les persones, que busca retrobar aromes i sabors genuïns per mitjà de productes nobles i elaboracions nutritives. Cuina d’arrels, d’aquí i d’allà, amb pinzellades de lliure inspiració. Els vegetals juguen un paper vital dins d’aquesta roda saludable, però no renunciem a les carns d’origen proper i conegut, ni tampoc al bon peix que ens ofereix la nostra costa, això sí, incorporats amb ètica i mesura. Som amics de la flexibilitat i la curiositat, i l’única regla que ens marquem ens la dicta el cor. Senzillament, fem la cuina que sentim.\n“L’única pretensió que tenim és situar-vos al voltant d’una taula i expressar-vos la nostra passió pels bons aliments i la hospitalitat.”\nEl Marc i les gallines felices ©Jordi Play\nPoma eco Biolord al forn ©Castell de Ceuró\nAmanida: Aires de setembre ©Castell de Ceuró\nLloritos del Maresme ©Castell de Ceuró\nHort d’estiu: albergínies i pebrots ©Castell de Ceuró\nPostres de gerds, menta, malva i xocolata ©Castell de Ceuró\nAmanida brots, flors i fruits de l’hort ©Castell de Ceuró\nTempura de borratja ©Castell de Ceuró\nPollastre ecològic amb camagrocs i pinetells ©Castell de Ceuró\nSopa de peix de roca amb filet d’aranya i timbal de verduretes ©Castell de Ceuró\nCroquetes de peix de roca amb chutney de tomàquet ©Castell de Ceuró\nPèsol negre del Solsonès amb porc ecològic Dpagès ©Castell de Ceuró\nUn concepte únic i singular que no només pretén divulgar els bons hàbits a la cuina i la bona feina dels petits productors locals, sinó que busca completar l’experiència gastronòmica a través del tancament del cercle. En molts casos, de l’origen al plat, les úniques mans que toquen el producte són les nostres. I el component silvestre, salvatge i naturalment variable sovint marca el compàs. No tenim carta, assaborim el que la natura proveeix en funció del moment. L’experiència d’un menú sorpresa, canviant, que transita per les hortalisses, les herbes i les flors del nostre hort ecològic, els fruits silvestres i els bolets de tota mena que recol·lectem amb passió i delicadesa, a peu de bosc, i el peix que el Marc també surt a pescar per a vosaltres amb el seu caiac. Perquè la sostenibilitat, ben entesa, és un valor que es practica.\nEl restaurant està pensat per als clients allotjats a Castell de Ceuró. En part i, justament, per ser fidels a tot el que us hem explicat. Només fem sopars* i esmorzars, perquè també ens agrada que sortiu a descobrir món i tasteu les interessants propostes gastronòmiques del territori que us acull.\n* Al restaurant de Castell de Ceuró oferim sopars per als clients de l’hotel i els apartaments Villaró i La Salada. El servei de sopar (menú de 24€) cal sol·licitar-lo quan es fa la reserva o, com a mínim, amb 48h d’antelació. Tanmateix, estem oberts a celebracions per a grups a partir de 12 persones, sota disponibilitat i entesa prèvia.\nAviseu-nos amb antelació si teniu alguna demanda concreta o bé patiu alguna intolerància o al·lèrgia alimentària. Com a informació destacada, dir-vos que a Castell de Ceuró només cuinem i servim els plats amb oli d’oliva verge extra i sal marina, no fem servir llet ni cremes de llet per cuinar, no disposem de begudes ensucrades ni tampoc de sucre blanc, que substituïm amb molta mesura per canyella, panela, sucre de coco o xarop d’arròs, i sempre que s’escau treballem amb cereals integrals.\nQuan feu la reserva, aviseu-nos si sou vegetarians o vegans per tal de poder dissenyar el menú més adient en funció de la temporada.\nEl 90% dels aliments que entren a la nostra cuina provenen de petits productors ecològics i, en el cas de la vedella, el porc i el pollastre, de granges familiars ecològiques que prioritzen el benestar animal i la cura del medi ambient.\nCuinar amb valors: els aliments ecològics que volem →


Com oferir la millor obra? | Blog novetats de Pastisseria. Comercial Montsec productes làctics frescos\nEl mateix passa amb els pastissos i les creacions pastisseres que oferiu als clients. És imprescindible tant una bona matèria primera de qualitat i fresca, com la creativitat, l’art i la vocació artística d’un bon pastisser artesanal. Així com amb bons actors i guió aconseguíem una bona peli, amb bones matèries primeres i art i disciplina pastissera som capaços d’oferir veritables obres d’art.\nTal com si d’una obra de teatre es tractés, moltes vegades les històries i tradicions que encara conservem darrere d’alguns dolços de pastisseria fan que aquests es converteixin en màgics i ofereixin sorpreses als que decideixin menjar-se’ls.\nÉs fàcil diferenciar la pastisseria artesanal de la industrial per diferents aspectes: creativitat, originalitat, gust, textura, sabor, aroma i frescor i, la major part d’aquestes diferències, és deguda al tipus de matèria primera utilitzada.\nComercial Montsec tot i disposar d’un gran ventall de productes, som propulsors innats de l’ús dels productes làctics frescos (nata, mantega, quark i formatge cremós), dels naturals, dels de tota la vida. Pretenem fer sobreviure la pastisseria artesanal que no produeix dues obres exactament iguals, que sent la seva vocació al paladar, que treballa amb productes de qualitat i té bon gust.\nI és que la pastisseria, no és simplement un plaer gastronòmic sinó que aquesta representa molt més. Els pastissos ens aportaran connotacions que, ja sigui en el moment de comprar-los, en el moment de menjar-los o en el moment de pensar en ells i recordar-los, ens evocaran festa, art, celebració, alegria…\nA Comercial Montsec creiem doncs que si som capaços d’unir-nos per crear la mateixa obra, per agradar al mateix client, per defensar i salvaguardar la nostra història, el nostre gremi i allò artesà i de tota la vida; unit a les noves tendències i a l’esperit innovador, les nostres obres seran les més desitjades amb diferència.\n← Propers salons, fires i conferències del sector de la pastisseria, l’hoteleria i la restauració Mousse de Quark amb Moscatell cruixent →


1.-El cooperativisme, una pràctica amb passat, present i futur (6 març 19’30h) « Texint Barris Cooperatius\nHome » Uncategorized » 1.-El cooperativisme, una pràctica amb passat, present i futur (6 març 19’30h)\nPartirem des d’una perspectiva històrica del cooperativisme, com a eina de les classes populars, al bastiment d’una alternativa de present i futur al model ecònomic capitalista.\n– Jordi Garcia; L’Apòstrof SCCL, autor de “Adeu, capitali sme. 15M 2031”\nEl recorregut del cooperativisme al nostre país ens parla d’una història de més de 125 anys. Nascudes les primeres experiències durant el darrer terç del segle XIX – en paral·lel als primers sindicats, i ambdós derivats de les anomenades “societats obreres de resistència”- serviren en primera instància com una forma per accedir als productes de primera necessitat a una recentment apareguda classe obrera industrial i precaritzada. A les zones rurals, trobem també les primeres formes de cooperativisme, on els petits productors s’agrupaven per compartir eines i maquinària, així com per negociar conjuntament la venda dels seus productes.\nEn qüestió de dècades, el cooperativisme col·lectivista i transformador esdevingué una institució obrera de primer ordre. Mitjançant l’establiment de fons socials col·lectius, provinents de l’estalvi per la compra comuna, s’obriren escoles, biblioteques, les primeres mútues i serveis ginecològics, i s’arribà a proveir els socis d’uns sistema de protecció social inèdit per l’època, amb fons per malaltia, defunció, orfandat, jubilació i ensenyament. La potència transformadora del cooperativisme i la seva presència a centenars a barris i pobles arribà a la seva plenitud durant la II República, mostrà les seves capacitats organitzant part de l’abastiment de Barcelona durant la Guerra Civil, i inicià un declivi lent, dramàtic i planificat durant el franquisme. Les cooperatives no escaparen de la brutal repressió que s’acarnissà sobre totes les persones i iniciatives que havien treballat per una societat més justa. Molts dels seus socis moriren a la guerra o marxaren a l’exili, i les poques cooperatives que quedaren en peu ho feren buidades de continguts i de potencial transformador.\nEls anys posteriors a la mort del dictador foren testimonis d’una renaixença no només de les pràctiques cooperatives, si no també dels seus principis genuïns. Moltes escoles bressol i entitats vinculades a l’ensenyament, a les que anys després se li afegiren les cooperatives sorgides de la crisi industrial dels 80 i 90, crearen un nou mapa del cooperativisme als nostres barris. A l’actualitat, més de 4500 cooperatives funcionen a Catalunya, proveïnt dels serveis i productes més diversos i estant presents en la majoria dels sectors econòmics i socials.\nA l’actualitat, algunes experiències rellevants treballen per recuperar un dels objectius principals del cooperativisme, la transformació social mitjançant les pràctiques col·lectives. La Xarxa d’Economia Solidària de Catalunya, que agrupa prop d’un centenar d’entitats, treballa per aprofundir la intercooperació entre projectes i per establir mecanismes pels quals l’economia social pot col·laborar colze a colze amb els moviments socials en aquesta tasca de transformació de la realitat. Experiències concretes com el Balanç Social o la recent proposta del Mercat Social Català i la moneda social, presentades a la Fira de l’Economia Social de Catalunya (Fabra i Coats, octubre de 2012), donen fe de les passes que s’estan duent a terme per articular circuits socials i econòmics antagònics al capitalisme.\nAvui, com fa dècades, quan la cooperació social – que s’expressa en realitats tant diverses com la PAH, les assemblees de barri o les xarxes de suport mutu i solidaritat- es troba amb el cooperativisme transformador i les seves pràctiques, la potència que es desplega pot no trobar limitacions. Col·lectius i persones estan duent a terme reflexions i projectes de transició vers una realitat postcapitalista, com ahir els nostres avis van arribar a proposar i practicar una societat sense explotació ni desigualtat.\n← 2.-El sistema de finances ètiques i solidàries (13 març 19’30h)


MIREU EL NOU LOGOTIP RELACIONAT AMB PUNISHER PER A 'DAREDEVIL' - GAMMASQUAD\n'Daredevil' té un logotip nou per celebrar el castigador que porta la seva guerra a la cuina de l'infern\nLa notícia que Jon Bernthal va guanyar el paper de The Punisher per a la segona temporada Daredevil va ser una notícia sorprenent i benvinguda per als fans de l’èxit de Netflix. En honor a l'anunci, Netflix va llançar un logotip actualitzat que mostra alguns dels efectes de Frank Castle sobre el diable de Hell's Kitchen:\nFrank Castle arriba a Hell's Kitchen. Els qui s’interposin en el seu camí seran castigats. Història: http://t.co/Aa8VVXbYbW pic.twitter.com/ReODBpKICD\n- Daredevil (@Daredevil) 9 de juny de 2015\nAquest logotip té alguns forats d’aire que permeten que aquest espectacle respiri. I amb Elektra i Bullseye també aparentment en camí, ho necessitarà.\nEn altres llocs, Frank Grillo va aconseguir captar el que tothom està pensant pràcticament sobre les notícies del càsting en un mateix Tweet. Si mireu el La carrera de Garth Ennis amb Frank Castle i compareu-ho amb l’aspecte de Bernthal, és molt maleït. També té la intensitat i la presència per portar aquest paper al lloc fosc que necessita.\n@jonnybernthal mans al millor actor per #Punisher #Marvel torna a encertar-ho.\n- Frank Grillo (@FrankGrillo) 10 de juny de 2015\nLa segona temporada de Daredevil es perfila com una cosa increïble, però us fa preguntar-vos què significa per a les altres sèries de Marvel Netflix en desenvolupament? Com aguantaran i com jugaran tots junts al final. Esperem que no es posin al racó, intentant superar alguna cosa fantàstica.\n(Via Daredevil / Frank Grillo )\nde tornada a l'escola rodney dangerfield


El Fòrum Econòmic Mundial usa una imatge de Girona per il·lustrar el benestar d'Holanda - Empordà\nEl Fòrum Econòmic Mundial usa una imatge de Girona per il·lustrar el benestar d'Holanda\nEn un vídeo sobre diferents països, mostra una panoràmica de les cases de l'Onyar amb Sant Fèlix al fons quan parla dels Països Baixos\nEl Fòrum Econòmic Mundial usa una imatge de Girona per il·lustrar el benestar d'Holanda FME\nAmsterdam, La Haia, Rotterdam, Maastricht, Utrecht i ara també, segons el Fòrum Econòmic Mundial (FME), Girona. La fundació sense ànim de lucre, famosa per la cimera anual de Davos, ha fet servir una imatge de la ciutat per il·lustrar que Holanda és un dels països europeus on la gent hi viu més feliç (en concret, el segon del rànquing). Està inserida en un vídeo que el Fòrum ha penjat al seu web i a les xarxes socials, mostra una panoràmica de les cases de l'Onyar, amb el riu en primer terme i la basílica de Sant Fèlix al fons. Damunt la imatge, s'hi veu sobreimpresa una xifra i una frase. La xifra són 95 punts sobre 100 (que només aconsegueix Noruega). I la frase, textualment, diu: "Els holandesos no són del tot feliços amb les seves condicions de vida, però la conciliació entre feina i família els manté satisfets".\nDeu en economia però zero en geografia. El FME, la fundació amb seu a Ginebra coneguda per reunir anualment empresaris i polítics del món sencer a Suïssa, ha situat Girona al bell mig dels Països Baixos. En concret, a Holanda.\nEn un vídeo que s'acompanya d'un article, i que el Fòrum ha penjat al seu web i al Facebook, l'entitat ha escollit una panoràmica de les cases de l'Onyar com a icona del país de les tulipes. El text porta per títol 'Què fa que la gent sigui feliç als països més desitjables d'Europa?' i estableix, a partir d'un estudi, un rànquing dels deu estats on els seus habitants hi viuen més satisfets.\nL'anàlisi pren com a referència fins a 44 indicadors (entre els quals hi ha treball, salut, educació, habitatge, medi ambient, seguretat, urbanisme o infraestructures). A cada país se li dóna una puntuació, que com a màxim pot arribar a ser de 100 punts.\nEls resultats no només permeten inferir en quins estats la gent és més feliç; sinó també, de retruc, en quins països és millor viure-hi. Tot plegat es mostra en gràfics i també en un vídeo-resum, on hi apareixen els deu països millor posicionats en aquest rànquing. De cadascun, el vídeo en mostra una imatge significativa amb una frase i la puntuació sobreimpresa.\nNoruega és el primer, amb la màxima puntuació (100 punts). El segueix Holanda, que n'obté 95, i per darrere d'aquest, Finlàndia (94,9), Alemanya (93,6) i Àustria (92,7). Com a curiositat, Espanya queda lluny d'aquests registres i obté 76 punts.\nL'Onyar, a Holanda\nLa sorpresa arriba, però, quan es mira el vídeo. En concret, la part final, on hi apareix Holanda. L'escrit sobreimprès hi diu 'Netherlands', mostra la puntuació (95) i recull, textualment: "Els holandesos no són del tot feliços amb les seves condicions de vida, però la conciliació entre feina i família els manté satisfets".\nFins aquí, res a dir. Però allò que desquadra és la imatge de fons. En comptes d'aparèixer una imatge d'Amsterdam o els famosos molins i les tulipes, allò que s'hi veu és una de les postals de Girona: una panoràmica de les cases de l'Onyar, amb el riu en primer terme i la basílica de Sant Fèlix al fons. És un breu vídeo que es va prendre des del pont de Sant Agustí, que comunica el final de la Rambla amb la plaça Independència.\nPot semblar una innocentada, però no ho és. L'article amb el vídeo apareix al web del FME, al seu canal de Youtube i, ara fa pocs dies, la fundació sense ànim de lucre el va penjar al seu compte de Facebook.


El Blog del Vé centenari de San Francesc de Borja: La Bien Querida tanca el Marquesa Concerts\nDesprés d’un mes i cinc actuacions, Marquesa Concerts s’acomiada amb la seua darrera cita, que va tindre com a protagonista el grup La Bien Querida. Liderats per la bilbaïna Ana Fernández-Villaverde, aquest grup va presentar a Gandia el seu primer disc, Romancero.\nEn poc temps, s’ha convertit en un dels talents més fulgurants que ha donat l’indie-pop fins al moment. Fins i tot, ha arribat a ser portada de publicacions com Mondo Sonoro i ha participat a festivals tan importants com el Primavera Sound o el FIB de Benicàssim.\nEl seu primer treball, Romancero, ha estat elogiat per la crítica, per exemple, a la revista Rockdelux, que l’ha qualificat com “un dels millors de 2009”.Fou un concert amb cançons senzilles però amb unes melodies plenes de bellesa i d’emotivitat.\nLes actuacions a la Marquesa continuaran este mes de juliol amb les nits de la Universitat d'estiu i a l'agost amb el Polisònic.\nPublicat per vcentenari a 0:25


Vallesos 2 - Carpeta - Entre els xuts i la piscina\nEl Centre d’Esports CF i el Club Natació han centrat la pràctica esportiva a SabadeLl durant el segle XX i es mantenen encara avui com a entitats de referència\nJoan Pérez i Ventayol (text)\t, Juanma Peláez (fotografies)\n1968: Sabadell, Ciudad Piloto del Deporte Español\nLa tradició esportiva que ha marcat la història de Sabadell durant més o menys l’últim segle va ser una de les raons per les quals aquesta ciutat fos declarada, l’any 1968 i des de diferents mitjans de comunicació del règim, com la Ciudad Piloto del Deporte Español. Aquest títol no només resumia un període d’èxit de l’esport sabadellenc, sinó que també es presentava com un resultat exemplar de les autoritats franquistes per promoure un determinat tipus de desenvolupament esportiu municipal. Ara bé, l’obtenció d’aquesta distinció no només es va deure a un model de desenvolupament singular i a un tipus de gestió intervencionista sobre l’esport, sinó que va partir, sobretot, dels bons resultats esportius aconseguits a partir dels anys seixanta i de la llarga tradició esportiva que acumulava el municipi.\nBona part de l’impuls esportiu que aquesta distinció sintetitzava també s’havia degut a la millora substancial en el terreny dels equipaments. Durant la dècada dels cinquanta i seixanta s’havien posat en marxa nous equipaments, com el flamant nou Gimnàs Municipal inaugurat l’any 1957 a la placeta del Gas o el cobriment de la piscina del Club Natació Sabadell el 1959, que va ser la primera piscina coberta de tota la comarca. Al cap de dos anys es posaven en funcionament les pistes d’atletisme del pla de Cartrons a Sant Oleguer i la millora de les instal·lacions va continuar el 1966 amb la construcció d’una nova piscina municipal de mides olímpiques i amb torre de salts al carrer Sol i Padrís, que es va inaugurar amb la celebració dels campionats d’Espanya de natació. Al cap d’un any, el Centre d’Esports Sabadell inaugurava l’estadi de la Nova Creu Alta i el 1970 el modern Pavelló Municipal d’Esports obria les seves portes. Cal dir, però, que en alguns casos l’acceleració en la construcció de nous equipaments esportius es va dur a terme sense una planificació prou acurada i davant una ciutat que patia greus problemes d’urbanisme i habitatge per l’arribada constant d’un gran nombre d’immigrants.\nD’altra banda, malgrat la implicació política que tenia, aquell títol també recollia la gran implantació que l’esport gaudia entre els sabadellencs. I de forma especial, reconeixia el llegat històric, la tasca, i la consolidació de les dues grans entitats esportives capdavanteres a la ciutat: el Club Natació Sabadell (CNS) i el Centre d’Esports Sabadell (CES).\nL’origen d’un nou esport i d’un nou club: el CES\nLa introducció d’alguns esports a Sabadell va seguir les mateixes pautes que a altres indrets de Catalunya. Va ser el resultat de la tasca de propaganda i d’importació que van realitzar, a principis del segle xx, ciutadans estrangers o sabadellencs que havien residit o viatjat fora del país. Així va ser com les normes, les reglamentacions i la terminologia per a la pràctica de noves modalitats esportives desconegudes fins aleshores van ser importades majoritàriament de l’estranger.\nVa ser el cas dels germans Joan i Joaquim Saus, que des d’un col·legi de Lilla, al Flandes francès, van portar a Sabadell les normes i diferents fotografies i retalls de diaris d’un nou esport anomenat football. Els va ser fàcil entusiasmar un grup de senyors benestants del Centre Català de la ciutat per posar de seguida en pràctica aquella novetat esportiva. D’aquesta forma, l’any 1901, un divertiment llargament conegut per la mainada com era donar puntades de peu a una pilota es reglamentava i s’establia com una pràctica seriosa i competitiva entre dos grups enfrontats. Però aquells senyors adinerats i liberals que volien provar el nou joc encara mantenien certs recels per mostrar-se públicament practicant aquell esport inèdit.\nHi havia una mentalitat poc acostumada al fet que uns senyors de casa bona –un metge, diversos fabricants, teòrics i alguns comerciants– juguessin a pilota imitant el que nens i nenes havien fet des de sempre pels carrers. Però l’èxit d’aquella nova pràctica que conjugava activitat física, joc i competició va ser tan espectacular que poc després, el 1903, alguns d’aquells prohoms ho van aprofitar per fundar una nova entitat: el Centre d’Esports Sabadell.\nRàpidament, el futbol va generar un gran entusiasme entre els ciutadans i l’afició va començar a vibrar amb les victòries i derrotes del Centre d’Esports. Tan sols cal observar la forma com es va celebrar la primera gran victòria del club al campionat d’Espanya de segona categoria jugat a Madrid el 1913. Es va organitzar una rebuda triomfal de l’equip amb un esclat popular apoteòsic i aquell dia «van ser molts els treballadors que varen fer tard a la feina».\nI és que, havent assolit el campionat de Catalunya de segona categoria, el CES es va classificar per disputar la fase estatal i va aconseguir arribar a la final. El rival va ser el Cardenal Cisneros de Madrid. Es van haver de batre en quatre partits –tots a la capital d’Espanya– per intentar resoldre l’eliminatòria, fins que l’equip rival no es va presentar al cinquè per causa del gran esgotament físic que patia. D’aquesta manera, el Sabadell va ser proclamat oficialment campió d’Espanya de segona categoria. Alguns dels jugadors d’aquell equip triomfador van ser Saus, Aragay, Casas, Giravent, Cabané, Monistrol i Trabal.\nEl club més veterà i acreditat del futbol vallesà\nAmb 108 anys a l’esquena i amb catorze temporades a la primera divisió espanyola, el Centre d’Esports Sabadell és, per historial i palmarès, el tercer club de futbol i un dels més antics de Catalunya. Actualment viu un moment dolç ja que la temporada passada (2010-2011) i, amb Lluís Carreras a la banqueta, va tornar a la Segona Divisió A i va poder celebrar així la seva més gran alegria en les dues darreres dècades. Amb l’eufòria de l’ascens, els 2.000 socis que el Centre d’Esports tenia han crescut incessantment fins a 3.500, mantenint el somni d’un dia tornar a pujar a Primera.\nA banda de l’esmentat primer gran triomf de 1913, el Sabadell ha tingut altres fites històriques com ara el subcampionat de Copa d’Espanya del 1935 (contra el sevilla 3-0), un quart lloc a la Lliga de primera divisió el 1969 –que va suposar la classificació per jugar la Copa de Fires–, el de campió de la Copa Catalunya el 1934 i el de campió de la Copa Federació el 2000.\nEl primer ascens a primera divisió es va aconseguir l’any 1943. Va ser el punt inicial d’una trajectòria de catorze temporades en diferents etapes a la màxima categoria del futbol estatal. La millor classificació es va produir el 1969, amb una meritòria quarta posició. Només el Real Madrid, el Las Palmas i el Barça van acabar per damunt del CES. D’aquesta manera, el Sabadell es va classificar per disputar una competició europea, la Copa de Fires, que en la primera eliminatòria va disputar amb el Bruges.\nL’última presència del Sabadell a Primera va ser a les temporades 1986-87 i 1987-88. Un dels moments més amargants de la història del club es va viure la temporada 1992-93 en què, molt tocat per motius econòmics, l’equip arlequinat va acabar en llocs de descens a Segona A i va baixar a Tercera, tot i que la temporada següent va recuperar la posició. El Sabadell es va mantenir a Segona B durant dotze temporades, arribant a disputar l’ascens a Segona A la temporada 2000-01. El 2006 va tornar a baixar a Tercera però ho va corregir dotze mesos després.\nL’empenta d’aquesta temporada 2011-2012, que porta el Sabadell als primers llocs de la classificació, fa possible tornar a somiar a pujar a Primera divisió.\nClub Natació: una població de secà amb piscina\nSabadell, al marge del riu Ripoll, afluent de la conca del Besòs, no disposa de recursos naturals d’aigua. Però tot i no ser una població costanera, la ciutat es va convertir en un dels municipis pioners en la pràctica dels esports d’aigua. Era l’any 1914 quan es va crear la secció d’esports dins del Centre de Dependents del Comerç i la Indústria de Sabadell, que així podia oferir noves activitats als seus associats. Gràcies al lligam que Joan Valls i Vidal tenia amb el Club Natació Atlètic Barcelona, aquesta nova secció va organitzar, el 22 d’agost de 1915, el primer festival de natació de la ciutat, al molí de les Tres Creus, amb una exhibició d’estils i salts i amb el primer partit de waterpolo jugat al municipi. Malgrat que estava pensat com un espectacle, un reduït grup al voltant de Joan Valls es va decantar cap al vessant esportiu d’aquella nova pràctica i un segon festival organitzat l’any següent va donar l’impuls necessari perquè el febrer de 1916 es fundés una nova entitat vinculada directament a aquella nova activitat: el Club Natació Sabadell.\nPerò l’entusiasme inicial va xocar amb la problemàtica d’on practicar aquell esport que necessitava d’un medi tan especial. Momentàniament, es van aprofitar els dipòsits instal·lats a la fàbrica de Magí Borrell, aleshores abastits amb aigua de Terrassa, per trampejar la situació. La ciutat, així, va ser pionera en adoptar la natació sense ser una ciutat costanera, però calia solucionar definitivament el tema de l’emplaçament. Malgrat els esforços del Club Natació i de l’Ajuntament per mantenir un espai que garantís la continuïtat d’aquest esport i després de moltes gestions, es va decidir construir una piscina pensada expressament per a la natació, que a més es va convertir en la primera piscina construïda en una població que no era de mar. El nou equipament esportiu es va inaugurar el 23 de juny de 1918 amb les mides reglamentàries de vint-i-cinc per dotze metres al carrer Lacy cantonada amb Marquès de Comillas.\nDes que va néixer el 1916, el Club Natació Sabadell no ha deixat de créixer i ha anat incorporant noves seccions esportives fins a completar les catorze que té avui: natació, waterpolo, natació sincronitzada, bàsquet, futbito, futbol sala, petanca, triatló, vòlei, esquaix, frontó i tennis taula.\nEl 1989 el CNS va marcar una fita en convertir-se en la primera entitat privada de l’Estat que organitzava una Copa d'Europa de Natació i durant els Jocs Olímpics de 1992 va acollir les eliminatòries de waterpolo. El seu altíssim nivell competitiu actual en l’àmbit internacional el posa en relleu el fet que l’equip femení de waterpolo sigui campió d’Europa i que Mireia Belmonte sigui campiona del món de natació en piscina curta.\nActualment el club té 34.000 socis i és la tercera entitat esportiva de Catalunya en nombre d’associats, després del RACC i el FC Barcelona. Del Club han sortit trenta atletes olímpics en les disciplines de natació i waterpolo.\nMés enllà del futbol i la natació\nSabadell ha comptat també amb tota una altra oferta esportiva que si bé no ha aglutinat un entorn social tan potent com el de la natació o el futbol, sí que ha mantingut una tradició diversificada amb diverses modalitats més enllà de les dues grans entitats. Des de la llunyana presència de prohoms de Sabadell que cap al 1897 pertanyien a l’Associació Catalanista d’Excursions Científiques fins a les primeres entitats locals excursionistes com el Centre Excursionista del Vallès del 1908, o onze anys més tard, el Centre Excursionista de Sabadell, l’excursionisme va ser una de les activitats pioneres a la ciutat. Pel seu cantó, el 1886 el rellotger Ramon Utesà i Aymamí va comprar la primera bicicleta de la qual es té constància a la ciutat a un representant suís de rellotges i aviat el ciclisme es va convertir en una de les disciplines que arrelaria amb més força a la ciutat.\nD’altra banda, una de les singularitats pròpies de Sabadell als inicis del segle XX foren les competicions a motor i especialment l’aeronàutica. L’any 1910, es va poder contemplar un dels primers vols que es va realitzar a Barcelona i davant l’atracció que aquest fet va generar, el Centre Català es va comprometre a organitzar a Sabadell, per celebrar la Festa Major de 1911, la Segona Exposició Aeronàutica i d’Aviació d’Espanya. Des d’aleshores l’aviació ha esdevingut marca pròpia de la ciutat.\nUn esport de combat com la boxa també va tenir una afició nombrosa entre els sabadellencs. Un dels pioners a introduir aquest esport a Sabadell va ser Gori Masdevall, quan aquest esport ja entusiasmava un gran nombre de seguidors a Barcelona. De seguida la boxa va aconseguir captar l’atenció de simpatitzants i curiosos, atracció que va portar al sorgiment del Boxing Club Sabadell l’any 1924. L’èxit en la pràctica d’aquesta modalitat de lluita va arribar quan dos membres del Boxing Club Sabadell van participar el 1928 als Jocs Olímpics d’Amsterdam.\nMés tard, un cop finalitzada la Guerra Civil i amb la implantació del nou estat franquista, el Frente de Juventudes es va convertir en l’organisme que enquadrava bona part dels joves en la pràctica de l’esport. Va ser precisament aquesta organització la que, l’any 1941, va incorporar un nou esport d’equip al programa d’activitats als grups de joves de Sabadell, fet que es va convertir en una de les primeres mostres de la pràctica de l’handbol a Catalunya. Inicialment, es jugava amb onze jugadors i a un camp de futbol i no va ser fins al 1951 que es va debutar oficialment amb l’handbol amb set jugadors i amb la reducció de les dimensions de les pistes.\nLa Nova Creu Alta, plena de gom a gom durant un patit del Centre d’Esports. Foto: Juanma Peláez\nL’any 1934, el Sabadell guanya la Copa Catalunya amb un equip format per Mota, Morral, Tena I (ent.), Duran, Gracia, Giner, Sanguesa, Calvet, Gual, Barceló i Masip. Foto: CE Sabadell\nL’expectació a la ciutat, com mostra l’acudit, era realment general.\nEquip de 1910-11. Pla, Saus, Aragay I, Daví, Giravent, Comas, Monistrol, Aragay II, Cabané, Gorina i Trabal. Foto: CE Sabadell\nImatge del partit en què el Sabadell s’havia proclamat subcampió d’Espanya, a l’any 1935, en un partit que va perdre contra el Sevilla. Foto: CE Sabadell\nQuimet i Joan Saus, arribats de Lilla, van introduir el futbol a la ciutat. Foto: CE Sabadell\nSocis del Club Natació Sabadell treballant a pic i pala al pati del Vapor Codina (1916-1917). Foto: Donació Antoni Grau ©Arxiu del Club Natació Sabadell\nMireia Belmonte (a la foto) és medallista europea i mundial del Club Natació Sabadell. Foto: Arxiu del Club Natació Sabadell\nL’equip femení de waterpolo, campió d'Europa 2011. Foto: Arxiu del Club Natació Sabadell\nEls jugadors celebrant el recent ascens a segona A al final de la temporada 2010-2011, amb la ciutat fervorosa. Foto: Juanma Peláez\nLa crisi del Centre d’Esports als anys trenta\nLa sobredimensió que es va donar al futbol a la dècada dels vint a Catalunya, amb un creixement desmesurat d’entitats i la incorporació del professionalisme, va comportar un alt risc econòmic per als clubs modestos i sobretot per als que eren de fora de Barcelona i no gaudien d’una massa social tan gran. A inicis dels anys trenta, la Federació Catalana de Futbol va plantejar diferents solucions amb l’objectiu de reduir les despeses dels clubs afiliats i evitar una possible desaparició de molts d’ells, però el context polític i econòmic del país tampoc va afavorir la resolució de la situació.\nLa crisi del futbol va afectar especialment el Centre d’Esports Sabadell, que tot i que a la temporada 1934-1935 va quedar subcampió de la Copa d’Espanya després de perdre la final contra el Sevilla, es va veure abocat a una greu crisi econòmica. Aquest fet va obligar, el maig de 1935, a fer una demanda desesperada d’auxili econòmic a les autoritats municipals. “La Junta Directiva del Centre d’Esports, vista la situació econòmica del club, va convocar a varis socis dels que cregueren que eren més adeptes, per a exposar-los-hi la precària situació econòmica abans mentada.» La demanda «és d’una necessitat imperiosa i urgent, que els que poden i deuen, acudeixin en auxili econòmic, salvant el Centre d’Esports de l’abisme ont està a punt de caure, si les benemèrites institucions, i els ciutadans conscients de llur responsabilitat, no li presten el seu ajut econòmic”.\nL’alcalde, dos mesos després, va resoldre desestimant la petició d’ajuda feta pels responsables del Centre d’Esports “després d’un extens canvi d’impressions amb els meus companys de la Comissió de Govern”, tot i que “tant pel manteniment d’aquest prestigi extern com pels interessos morals i materials que lliguen el Centre d’Esports amb la pròpia ciutat i la seva vitalitat cultural, fóra el desig nostre poder recolzar oficialment la tasca d’aqueixa entitat que pot considerar-se el fogar de la cultura física sabadellenca i la progenitora de totes les altres entitats esportives de la localitat”. Amb tot, l’ofec econòmic es va fer més suportable per la supressió dels campionats de Lliga la temporada 1936/1937 a causa de l’esclat de la Guerra Civil.\nFont: Arxiu Històric de Sabadell. Fons Municipal. Cultura. Expedients Generals. 0023/1935. Desestimació d’una demanda d’auxili econòmic del Centre d’Esports “Sabadel Foot Ball Club”. AMH 1902/23.\nNedar en dipòsits d’aigua\nEn els seus orígens, la falta d’un emplaçament adequat per a la pràctica de la natació va comportar haver d’utilitzar altres espais com ara dipòsits, amb l’inconvenient que calia canviar-ne regularment l’aigua, cosa que només podia fer l’Ajuntament. Les raons esgrimides perquè ho fes es convertien en tota una reivindicació de la natació com a activitat saludable i regeneradora:\n“Tant des del punt de vista utilitari, com des de l’higiènic i de desenrotllo físic, és de la major urgència que’ls ciutadans i al davant d’ells els organismes oficials, es preocupin d’una manera eficaç de que es generalitzi el practicar degudament la natació. Aquesta part important de l’educació física pot ben dir-se que resta descuidada a la nostra terra; no’s parla de piscines municipals, ni de natatoris públics perquè es té un desconeixement complet de l’assumpte. Contrasta aquesta conducta amb lo que tocant a aquest punt fan països com Anglaterra, Bèlgica, Amèrica del Nord, Alemanya i França, que dediquen atenció preferent a la natació en els seus tres aspectes d’utilitat, higiene i d’atletisme, i compten amb un sens nombre de piscines municipals i amb infinitat de Clubs la missió dels quals és difondre els estils de natació més convenients i contribuir a l’obra de regeneració de la raça.”\nFont: Arxiu Històric de Sabadell. Fons Municipal. Governació. Expedients Generals. 0108/1916. Instància del Club Natació Sabadell sol·licitant la concessió de 10 plomes d’aigua per al dipòsit annex a l’antiga fàbrica de Magí Borrell. AMH 2659/13.


Flix, Ascó i Riba-roja amenacen de tallar la via si redueixen el servei a les estacions\nUna altra de les mesures seria concentrar-se a l'entrada de la nuclear, tot i que primer negociaran amb Foment i Adif\nROMÀ ROFES. Flix\nFlix, Ascó i Riba-roja es plantegen accions contundents de protesta si Adif no fa marxa enrere en la seva pretensió de deixar sota mínims el servei a les estacions dels tres municipis, entre les quals hi ha talls de vies o fins i tot concentracions a l'entrada de la central nuclear d'Ascó. Tot i això l'alcalde flixanco, Pere Muñoz, va deixar clar que abans de fer aquest pas esgotaran la via del diàleg. La pròxima data clau serà el 15 de setembre, quan Muñoz, que també és membre del Senat, presentarà una queixa formal a la ministra Magdalena Álvarez a la comissió de Foment. El pal de paller de la protesta serà el fet que la zona està inclosa en els plans d'emergència nuclear i químic. Una cinquantena de persones es van concentrar ahir a l'estació de Flix, convocades per SFF-CGT.\n+ L'alcalde flixanco, Pere Muñoz, s'adreça als participants de la concentració de protesta a l'estació ferroviària. Foto: D. BALAGUER\nEl 17 de juliol passat la direcció executiva de Circulació, pertanyent a l'Administrador d'Infraestructures Ferroviàries (Adif), va presentar un informe que preveu executar d'aquí al desembre la reducció de personal en tres estacions de la Ribera d'Ebre, i el tancament del lloc de comandament de Tarragona. L'estació d'Ascó quedaria sense personal, la de Riba-roja només tindria servei els matins de dilluns a divendres i la de Flix tindria un agent de tarda de dilluns a divendres, i de nit de dilluns a dijous.\nEls motius són, segons Adif, la necessitat de fer front a la inversió en millores tecnològiques. «Adif dirà que es manté la freqüència, però a la llarga els usuaris deixaran d'agafar el tren i la freqüència disminuirà», exposa el representant de CGT a Renfe de Tarragona, Joan Ramon Ferrandis.\nA més, Ferrandis recorda que la reducció del servei significaria que «no es podrien informar els clients de l'estació dels retards, ni tampoc de si hi ha hagut un accident». Les al·legacions presentades per CGT contra aquesta decisió també insistienque la zona està inclosa en els plans d'emergència químic i nuclear, i que és una via on és freqüent el pas de combois de mercaderies perilloses.\nEl batlle flixanco, Pere Muñoz, era present en la concentració de protesta que es va convocar ahir a l'estació de Flix, acompanyat d'una cinquantena de persones. Muñoz va insistir que els plans d'emergència seran l'argument principal en la defensa del manteniment del servei a les estacions: «Els plans diuen que en cas d'emergència s'ha de fer un confinament, i això seria impossible en aquestes poblacions si les estacions estan tancades.»\nDe moment, en la sessió plenària de dimarts que ve l'Ajuntament flixanco aprovarà una moció de suport a CGT en les seves reivindicacions per mantenir els serveis i per demanar millores a les estacions. «Les multes i impostos de les nuclears haurien de servir per donar un servei de qualitat, i no per això.» Abans de prendre decisions dràstiques, Muñoz defensa la via del diàleg amb Adif i el Ministeri de Foment per mirar de revocar aquesta decisió, «i per demanar millores a les estacions». Tot i això, ja va avançar que «una acció contundent seria que 5.000 persones talléssim la via, o ens concentréssim a l'entrada de la nuclear.\nUNA TANCADA A VALLS\nCGT preveu fer un parell de mobilitzacions més a Tarragona i Valls. Ferrandis va considerar «una altra mala notícia» l'eliminació de dos trens a la capital de l'Alt Camp, i la previsió de suprimir la parada del Talgo. El sindicat preveu convocar-hi també una tancada.\n>Muñoz: «És vergonyós que no informin els ajuntaments»\n>Els usuaris de les estacions de la Ribera tallaran les vies si no es manté el servei


Els conservadors volen aixafar-li la festa d'aniversari a Obama\nBruce Springsteen i Barack Obama Spotify\nBarcelonaBarack Obama compleix 60 anys avui i els conservadors s'han conjurat per amargar-li la festa d'aniversari que vol celebrar, el cap de setmana, a la luxosa illa de Marta's Vineyard (Massachusetts), lloc habitual d'estiueig de la família. Es preveu que l'expresident americà congregui 650 persones, entre convidats i treballadors, i això ha despertat les crítiques de diverses veus conservadores, que l'acusen de ser incongruent amb la seva defensa de les vacunes i mesures de protecció contra el covid.\nEl cas no deixa de recordar la polèmica per la paella de Rahola i el vicepresident Puigneró, però a nivell internacional i uns esglaons més amunt en l'escala del glamur, amb convidats com George Clooney, Steven Spielberg i Oprah Winfrey. I s'espera que Beyoncé, JAY-Z, Ellen DeGeneres o Sarah Jessica Parker, que hi van anar quan en va complir 55, repeteixin ara, cinc anys més tard. Qui es perdrà la festa, però, és qui va ser vicepresident d'Obama durant el seu mandat: Joe Biden té previst passar el cap de setmana a Rehoboth, una de les platges més a prop de la Casa Blanca, al petit estat de Delaware.\n"Aquest és un esdeveniment perillós i superdifusor del virus. Estan matant gent. Això és el que dirien els demòcrates si es tractés de la festa d'aniversari de Donald Trump", ironitzava a Twitter el senador republicà Jim Jordan. Ronna McDaniel, presidenta del partit, se sumava a les invectives: "Potser és que hi ha excepcions a les normes sobre el coronavirus a les festes amb famosos de l'esquerra i rics?" Samuel Goldman i Brent Bozell han criticat també l'esdeveniment.\nL'entorn d'Obama, però, ha explicat que la festa seguirà escrupoloses mesures de seguretat i ha explicat que fins i tot s'han contractat "coordinadors de protocols de covid". La celebració es farà a la casa que tenen, de 650 metres quadrats i 11 hectàrees de jardí, comprada fa dos anys per un preu de 13 milions de dòlars. Els assistents hauran de demostrar que tenen la pauta de vacunació completa.\nEn tot cas, la celebració serà una cerimònia sense regals. L'expresident ha demanat als convidats que els diners que tinguessin previst gastar-se els donin a programes d'ajut a menors afroamericans en situació vulnerable. I ha assenyalat entitats com My Brother’s Keeper Alliance, Girls Opportunity Alliance o la Fundació Obama, creada per ell mateix. La festa arriba tot just una setmana després que Barack Obama hagi fitxat per a la NBA com a promotor d'alguns dels projectes de responsabilitat social a l'Àfrica que vol emprendre l'entitat organitzadora de la lliga nacional de bàsquet.


BITLLES CATALANES: CINQUENA JORNADA DELS CIRCUITS INDIVIDUALS (22.03.2019)\nAquest cap de setmana 23/24 de març se celebra la cinquena jornada dels Circuits Individuals de bitlles catalanes, penúltima de la temporada pels circuits Sènior i Sub 25, i última del Circuit Infantil.\nDissabte dia 23 hi haurà competició a Jesús-Tortosa (Baix Ebre), tant al matí com a la tarda, Badalona (Barcelonès), el Pi de Sant Just – Olius (Solsonès), Palafrugell (Baix Empordà), i Sils (la Selva). El diumenge 24, la competició es traslladarà a les seus d’Amposta (Montsià), Castellar del Vallès (Vallès Occidental), Igualada (Anoia), Salomó (Tarragonès), Llofriu (Baix Empordà), Cervera (Segarra), Bellpuig i Tàrrega (Urgell) i Benavent de Segrià (Segrià).\nLa darrera jornada dels circuits sènior i sub 25 es disputarà el caps de setmana 4/5de maig de 2019. Els millors jugadors i jugadores, un cop disputades totes les jornades, es classificaran pel Campionat de Catalunya Individual 2019, que es disputarà a Miralcamp (Pla d’Urgell), el diumenge 9 de juny, en les categories sènior i sub 25, mentre que el Campionat de Catalunya Infantil se celebrarà el dissabte 25 de maig a Jesús-Tortosa (Baix Ebre).\nFoto: Roser Cherta, líder del Circuit Individual Sènior Femení


Un projecte de Manila busca a Suara l’experiència cooperativa | Suara\nUn projecte de Manila busca a Suara l’experiència cooperativa\nDave Bockmann i Yuko Nishimura, del Japó, han visitat Suara recentment per conèixer la seva experiència en cooperació i exportar-ne el model per crear una nova cooperativa al port de Manila per fabricar carbó.\nEls dos responsables tenen l’encàrrec de definir l’estratègia perquè el projecte tiri endavant i buscaven models a seguir, sobretot per treballar la incorporació de les persones sòcies perquè tenen falta de tradició cooperativa.\nEl punt de partida del projecte és un barri al port de Manila (Filipines) on unes 300 famílies aproximadament es dediquen a la fabricació de carbó casolà, als seus domicilis, amb un resultat de poca qualitat i amb una alta contaminació als habitatges. El treball d’aquestes famílies és individual, però quan fa falta s’ajuden entre ells en moments puntuals de forma que, en certa manera, ja cooperen.\nPer resoldre aquesta situació, i a petició del govern de les Filipines, es crea una cooperativa amb 20 forns moderns que els permetrà aconseguir un producte de més qualitat i vendre més car, donant feina a unes 100 persones. De forma derivada es busquen línies de negoci derivades, com el transport, la llenya, la sanitat, etc.\nL’experiència de Suara els serveix per entendre perquè una persona s’involucra en un model cooperatiu. El contacte es mantindrà més endavant.


A Grupo Inventia ens hem encarregat de dur a terme una reforma de casa a Vilanova del Vallès. Com sempre hem dit, a més de treballar a Barcelona ciutat, també ens desplacem a localitats de les rodalies. Es tracta d’una reforma de casa completa que ha unit treballs de disseny d’interiors més la renovació d’instal·lacions i equipament en totes les estances.\nUs presentem els acabats d’aquesta reforma de casa a Vilanova del Vallès en el següent vídeo. En el nostre canal de Youtube també podeu veure tots els treballs que hem finalitzat i alguns vídeos corporatius en els que vam mostrar el senzill que és sol·licitar el teu pressupost de reforma.\nUn dels objectius en aquesta reforma de casa era la de rejovenir la imatge de les seves estances. Per això el nostre departament de disseny interior ha preparat un projecte molt complet en baso a un estil decoratiu contemporani. Així s’han aconseguit espais amb un ambient molt acollidor i de generar sensació d’amplitud i lluminositat.\nEn estances comunes com la sala d’estar, el menjador o els passadissos, les parets s’han pintat de blanc. En alguns dormitoris també s’ha utilitzat un suau to de beige. Combinant aquestes tonalitats amb la llum natural s’han aconseguit estances amb una imatge molt agradable. Una altra millora en aquesta reforma de casa és el paviment. Per a la nova superfície s’ha escollit un terra de parquet en tons mitjans de fusta.\nLa cuina s’ubica en una estança independent i està distribuïda de forma lineal. A l’extrem de la dreta s’ha disposat un buit a mida per encastar la nevera. Seguidament neix una allargada taulell equipada amb un ampli pica i una placa de cocció. Ja a l’extrem esquerre ens trobem amb el forn i el microones.\nA la cuina se segueix la línia decorativa general d’aquesta reforma de casa. S’ha utilitzat el mateix terra de parquet i el moble de cuina també presenta els mateixos acabats en tons mitjans de fusta. Tot això en la part inferior del taulell de cuina, que disposa de diversos calaixos i armaris que generen una àmplia capacitat d’emmagatzematge.\nEn aquesta reforma de casa a Vilanova s’han renovat completament una cambra de bany i un lavabo. Ara tots dos estan a punt per garantir les millors prestacions en el seu ús. El bany principal compta amb un lavabo, un vàter i una àmplia dutxa. Per la seva banda, la neteja funciona com un espai extra aportant un lavabo amb moble d’emmagatzematge incorporat i un vàter.\nQuant a la seva nova imatge, les parets s’han enrajolat a mitja altura amb rajoles tipus metro de color blanc. La resta de paret fins arribar a el sostre s’ha pintat de beige. En ambdues renovacions de bany s’ha col·locat un paviment tipus hidràulic. Una excel·lent opció tant a nivell visual com pràctic, ja que és una superfície que es manté bé.\nA Grupo Inventia elaborem complets projectes de reforma de casa i pisos. Comptem amb professionals amb àmplia experiència en el sector i garantim el millor resultats. Pots contactar amb nosaltres i informar-te sense cap compromís trucant al 93 209 97 17.