Metres de roca: Un pas mes enllà...\nL'entrada per la Daniel SA, bonic flanqueig\nAllunyar-se del seguro. Navegar per una aresta altre cop. És aquesta la necessitat que tenia. Bueno també està lo d'anar-se a posar burraco perdut al Wok. Però es que del darrer cop que hi vam anar amb els del rocòdrom, el xino baixa la persiana ,acollonit ,cada cop que estem a una cantonada. I després el tripero sóc jo, vamos...\nSortint a fer el mono...\nBueno a lo que anàvem, el divendres, descartat lo del xino amb tarifa plana, vam quedar, però, per anar a escalar. La meva idea era posar-me a proba en una aresta una mica més compromesa. Rollo quaranta metres, quatre seguros, quart grau..., o algo més o menys així. Com que èrem més de quatre, de fet al final cinc, decidim fer dues cordades i anar a l'Aresta Brucs de la Miranda de les Bohigues. Jo faig cordada amb l'Eduard i en Gabi. L'un amb ganes d'escalar a Agulles, l'altre també, però amb un sistema operatiu actualitzat. Per una altre banda, en Marc i l'Olga, també amb nosaltres s'enfilen per la Sílvia, de la mateixa roca. Compartim aresta que no alegria entre seguros. Com que tenim una cordada davant decideixo entrar per la Daniel SA. No recordava un flanqueig tan xulo. En Marc i l'Olga fan l'entrada clàssica. Estreno casc, un Metolius baixat de Linglaterra i un arnés de pit, aquest baixat de Manresa pels amables nois(en anglès soroll), del Vértic. Enfilo l'aresta posant el que hi ha, que és poc, però suficient. No recordava el pas tonto que hi ha sortint del primer, segon seguro. Bé es que xapo una cosa que hi ha abans, que sembla és de la Sílvia...\nL'Eduard fa l'atípica foto del cim...\nAbasto la reunió més lleuger del que creia,tot i la motxilla. En Gabi i l'Eduard estan d'acord amb mi en lo del pas tonto. El següent llarg és per l'Edu. Al cim celebrem el dia. Magnífic, molta calor, escalem amb samarreta!!!. En Marc, l'Edu i en Gabi decideixen fer l'Agulla del Capdemunt. Jo i l'Olga prenem el sol i fem fotos. Jo ja he fet el que volia: anar un pas més enllà...\nPublicat per Fent el mono per l'Aresta Brucs a 23:26\nESTRALLS faràn els woks en el nivell mig dels escaladors catalans...!!!\nA Agulles, com a vies interessants per fer UN PAS més també, hi ha la HIAWATTA i la BABY, crec que ambdues ja reequipades...Ae's/Vº per apurar a gust ( si no heu anat abans al wok!).\nUn "must" de la zona, un xic més exigent, és la AROMES a la BESSONA INF...maquíssima, aquí ja cal apretar una miqueta ( una miqueta) més en un llarg de V+ curtet abans del diedre...la resta es pot anar trampejant de Vº/a1 i Ae...amb alguna sortida...\nEls graus obligats mireu-los xactament, podrien ser menys ( les he fet en lliure i no ´se com seria el mínim obligat!).\nSalut i endavant...\n8 de febrer de 2011 a les 14:33\nestàs fet un crack !!!\n8 de febrer de 2011 a les 19:24\nEn Berni em diu que per a ell soc com el seu germà gran, 14 anys ens separen, i be que ens estimem, mes que si ho fosim de sang. Ell per a mi es el meu mestre. He tornat a escalar despres d'un llarc periode, he estat bloquejat, inactiu,desvinculat de tot i de tots. El meu tarrat es ple de goteres i me la ha jugada dura i forta. Poc a poc surto del forat, qui m'ajuda? en Berni. Altre cop un a cada extrem de la corda. Berni torno a tindre ganes d'escalar, d'acaronar la roca; li vaig dir. Pensat i fet, en companyia de l'Olga anem a Agulles, dues tirades sencilles que em van fer retrobar les cordes perdudes. 23 de gener, el meu aniversari, 56, quin millor regal, impossible. GABI\n20 de febrer de 2011 a les 2:48\naAndreu quan tornem a fer cordada? ja en tinc ganes. GABI\n20 de febrer de 2011 a les 2:52


dimecres 18 maig '22 10:00\nCelebrem el Dia Internacional dels Museus. Jornades de portes obertes i nit blanca\nVINSEUM i CFM se sumen a la gran festa dels museus i ho fan amb un cap de setmana de portes obertes, matí, tarda i nit.\nJornades de portes obertes a la Casa de la Festa Major\nAmb motiu de la celebració del Dia Internacional dels Museus.\ndimecres 18 maig '22 20:00\nTast de vins sense intervenció. Activitat inclosa al programa d’activitats de l’exposició L’home nu.


Sant Hilari comptarà amb la primera unitat de convivència per a gent gran de Catalunya - Tribuna Selvatana - Diari comarcal de La Selva - Actualitat, notícies, opinió...\nL'empresa pública de serveis socials SUMAR fa un pas més cap a la implementació del nou model d'atenció gerontològica centrada en la persona i inicia la construcció de la primera unitat de convivència a Catalunya basada en el canvi de model residencial, que promou aquest innovador model d'atenció a la gent gran en situació de dependència.\nCentrat en la implementació i el desenvolupament d'un servei en què la persona passa a ser l'eix central de l'atenció, la unitat de convivència de Sant Hilari Sacalm s'ha previst com un espai similar a una casa (decoració personalitzada de caràcter domèstic, ambient acollidor que eviti dissenys institucionals o hospitalaris, etc.), on poden viure un màxim de 15 persones.\nLa unitat combina uns espais públics que conviden a la convivència de les persones (una cuina, un menjador, una sala d'estar i una terrassa exterior) amb un espai privat, les habitacions, amb bany propi, per afavorir un espai íntim i personal.\nL'estructura de les unitats de convivència és una adaptació del model residencial suec, en què es pretén aconseguir un entorn més familiar en els espais comuns, on les relacions entre les persones siguin més properes i directes. I també pretén facilitar la tasca dels professionals vers la gent gran, amb una atenció menys dispersa i més focalitzada.\nMiquel Calm, president de SUMAR ha assenyalat que «en definitiva, es tracta d'una remodelació arquitectònica que ofereix un ambient més íntim i de confiança a les persones grans. Serà un espai que els proporcioni l'oportunitat de viure en un lloc semblant al de casa, on les rutines, les preferències, la intimitat i els drets de cada persona són al centre de l'atenció. I serà un lloc on els professionals que hi treballen donaran resposta a les seves necessitats i interessos».


Juny 2013 | Notícies | Barcelona + Sostenible\nNúmero 123, any 12. Juny 2013\nPER UN ÚS MÉS INTEL·LIGENT DE L'ENERGIA (+)\nEUROPA PREMIA INICIATIVES DE BARCELONA (+)\nCRIDA AL COOPERATIVISME (+)\nECOVERD: FIRA DE LA COOPERACIÓ I LA SOSTENIBILITAT (+)\nCONVOCATÒRIES DE PREMIS EN MARXA (+)\nLA DONACIÓ ALIMENTS, QUÈ CAL SABER? (+)\nCONEIXEU EL BIOLOOP! (+)\nL'ÓS BRU A LES LLIBRETES SOLIDÀRIES (+)\nMAPA DE RESILIÈNCIA PLANETÀRIA (+)\nMICROMECENATGE PER A LA TRANSICIÓ SOCIAL (+)\nLA XARXA ACTUA PEL MEDI AMBIENT (+)\nPRESENTACIÓ DEL “PEP” A BERLÍN (+)\nTOTES LES ENTREVISTES DEL CICLE TRANSICIONS (+)\nPER UN ÚS MÉS INTEL·LIGENT DE L'ENERGIA\nDel 24 al 30 de juny se celebra la Setmana Europea de l'Energia Sostenible, una iniciativa de la Comissió Europea que té com a objectius presentar les activitats dedicades a l'eficiència energètica i les energies renovables, difondre les millors pràctiques, inspirar noves idees i construir aliances per ajudar a satisfer les necessitats energètiques de la UE i els objectius climàtics.\nAlguns organismes com ara l'Institut Català d'Energia (ICAEN) i la Diputació de Barcelona han presentat una oferta conjunta de recursos de sensibilització per a desenvolupar activitats en el marc de la Setmana.\nL’objectiu principal que es proposa és que els ciutadans puguin beneficiar-se dels avantatges d’un ús més intel·ligent de l'energia, a banda de l'estalvi de diners que suposa l'estalvi d'energia a la llar.\nConsulteu la informació de la Setmana al web de l'Institut Català de l'Energia.\nLa Fàbrica del Sol també ha programat diverses activitats per difondre les millors pràctiques i idees sobre una nova cultura de l'energia. Inscripcions.\nI la cooperativa Som Energia prepara per al 29 de juny l'acte Obsolescència del mercat elèctric espanyol i bases per a un nou model energètic. Consulteu el programa.\nLlegeix més sobre PER UN ÚS MÉS INTEL·LIGENT DE L'ENERGIA\nEUROPA PREMIA INICIATIVES DE BARCELONA\nLa IV Setmana Europea de la Prevenció de Residus, organitzada del 17 al 25 de novembre de 2012 al nostre territori per l’Agència de Residus de Catalunya, ha reconegut dues organitzacions de la xarxa de signants del Compromís Ciutadà per la Sostenibilitat per la seva tasca en prevenció de residus.\nEl Zoo de Barcelona ha estat guardonat pel jurat amb el Premi Europeu pel projecte de gestió de residus i comunicació ambiental El Zoo millora la Terra, que consisteix en produir adobs orgànics amb les restes de fems per utilitzar internament a les zones enjardinades, implicant als treballadors i comunicant-ho als visitants. El projecte es va engegar al 2010 amb la col·laboració de l’Agenda 21 i altres dos membres de la xarxa de signants, Endesa i Compostadores S.A. Si voleu saber-ne més, aquí podreu veure un vídeo sobre el projecte.\nI l’Espai Ambientalha quedat finalista per la campanya De menjar no en llencem ni mica! amb la qual lluiten contra el malbaratament alimentari a través de diversos recursos comunicatius com un concurs online, tallers per l’aprofitament de fruita caduca i punts informatius dinamitzats entre d’altres.\nEn conjunt, durant les quatre edicions de la Setmana europea de la Prevenció de Residus, les organitzacions de Catalunya han organitzat 1.492 accions, de les quals 5 han estat distingides amb el Premi Europeu i 3 més han estat finalistes.\nL'edició de 2013 tindrà lloc del 16 al 24 de novembre.\nLlegeix més sobre EUROPA PREMIA INICIATIVES DE BARCELONA\nEl proper dissabte 6 de juliol, a les 21.30 h, a la Plaça Santa Madrona del Poble Sec es commemora el Dia Internacional de les Cooperatives, que l’Assemblea General de l’ONU va instituir el 1992 el primer dissabte de juliol de cada any. Es tracta de la primera edició de la “Diadacoop”.\nEn el context econòmic actual, el cooperativisme s’aferma com un model econòmic i empresarial alternatiu i cada cop proliferen més cooperatives de treball, consum, habitatge, serveis, ensenyament... Per aquest motiu, un conjunt de cooperatives catalanes volen sortir al carrer en un context lúdic i propositiu per tal de fer arribar el cooperativisme a més persones. En aquests moments, en formen part: la Federació de Cooperatives de Consumidors i Usuaris de Catalunya, laFundació Roca i Galès i laXarxa d’Economia Solidària.\nEls objectius de la diada són:\n2. Fer pedagogia dels principis i valors del cooperativisme.\n3. Celebrar i reivindicar l’opció cooperativista.\n4. Evidenciar que és possible gestionar l'activitat econòmica de manera democràtica i al servei de les persones.\nLlegeix més sobre CRIDA AL COOPERATIVISME\nECOVERD: FIRA DE LA COOPERACIÓ I LA SOSTENIBILITAT\nEn el marc de la Setmana Europea de l’Energia Sostenible, els dies 29 i 30 de juny per primera vegada a Barcelona tindrà lloc la Fira EcoVerd de la cooperació i la sostenibilitat, una fira social i comercial dedicada a l'ecologia i als productes i serveis de sostenibilitat, especialment al món de l’habitatge, la construcció i al tractament responsable del medi ambient.\nA més dels estands de professionals per acostar productes i serveis al públic assistent, també s’organitzaran diversos tallers i conferències per enriquir la ciutadania amb temes d’ecologia i responsabilitat social.\nSi voleu participar-hi com a visitants, l'entrada és lliure amb prèvia inscripció a www.ecoverd.org.\nLlegeix més sobre ECOVERD: FIRA DE LA COOPERACIÓ I LA SOSTENIBILITAT\nCONVOCATÒRIES DE PREMIS EN MARXA\nVint anys després de l’inici dels estudis de Ciències Ambientals a la Universitat Autònoma de Barcelona, el Col·legi d’Ambientòlegs de Catalunya i l’Associació Catalana de Ciències Ambientals volen reconèixer amb uns premis la tasca d’estudiants, acadèmics, professionals, organitzacions i entitats que treballen en aquesta disciplina. Es tracta de la 2a edició d’aquesta candidatura, que tancarà el termini d'inscripció el 25 de setembre.\nLa descripció de les quatre categories convocades i altres aspectes els podreu consultar a les bases.\nPer la seva banda, els Premis de laFundació Roca i Galès tenen tres tipologies:\n22è Premi Periodístic Jacint Dunyó, d’articles sobre cooperativisme.\n17è Premi Albert Pérez-Bastardas, d’articles sobre medi ambient i educació ambiental.\n6è Premi Benet Vigo, d’articles sobre benestar social.\nEl termini de presentació dels articles finalitza el 30 de setembre.\nLlegeix més sobre CONVOCATÒRIES DE PREMIS EN MARXA\nLA DONACIÓ ALIMENTS, QUÈ CAL SABER?\nEl passat 17 de juny va tenir lloc la jornada El malbaratament d'aliments i la seguretat alimentària, organitzada per l’Agència de Salut Pública de Catalunya i l’Agència de Seguretat Alimentària, conjuntament amb l’Associació Catalana de Ciències de l’Alimentació i la Fundació Banc dels Aliments de Barcelona.\nAmb l’objectiu de crear un punt de trobada i un fòrum de reflexió sobre els reptes que suposa reduir el malbaratament d’aliments i augmentar la donació i l’aprofitament segur del menjar, es varen convidar tots els actors de la cadena alimentària: el sector productiu, la distribució, la restauració, els consumidors, les entitats socials, el voluntariat i les administracions públiques. Algunes organitzacions signants de l’Agenda 21 van ser-hi presents com ara la UAB, la Fundació Banc d’Aliments i Nutrició Sense Fronteres, entre d'altres.\nDurant la jornada es va presentar la Guia de pràctiques correctes d’higiene per a l’aprofitament segur del menjar en els sectors de la restauració i comerç minorista, un document creat amb l'objectiu de resoldre dubtes en matèria de seguretat alimentària i promoure l’aprofitament del menjar. Podeu consultar-la en aquest enllaç.\nLlegeix més sobre LA DONACIÓ ALIMENTS, QUÈ CAL SABER?\nCONEIXEU EL BIOLOOP!\nDurant tot el curs 2012-2013 Nutcreatives i un grup d’estudiants de 4t d’ESO de l’Institut Joan Boscà han estat treballant la relació entre natura, art i ciutat, dins del projecte EN RESiDÈNCiA creadors als instituts de Barcelona, que pretén posar en contacte l’art contemporani amb els estudiants de secundària generant noves formes i contextos de creació.\nFruit del treball de tot el curs i amb la col·laboració del Centre Cívic Can Deu, el passat 5 de juny van presentar l’acció final del projecte, Bioloop. Collserola conquereix Barcelona, una acció de guerrilla que pretenia portar un tros de Collserola al bell mig de Barcelona, on es van amagar per diverses parts de la ciutat, unes plantes dins de bombons de fang i llavors de Collserola.\nUs animem a donar un cop d’ull al blog del projecte i veure tot el procés:\nLlegeix més sobre CONEIXEU EL BIOLOOP!\nL'ÓS BRU A LES LLIBRETES SOLIDÀRIES\nAccionatura i Gràfiques Ortells han col·laborat, juntament amb la participació de l’Escola Sagrada Família de Viladecans, per a editar unes llibretes d’apunts com a projecte de sostenibilitat empresarial i tasca social.\nArrel d’una xerrada d’Acciónatura a l’escola en relació al projecte de conservació de l’ós bru als Pirineus, l’alumnat va dur a terme un concurs intern de dibuix sobre l’ós. Els dibuixos guanyadors s’han plasmat com a tapes de les esmentades llibretes, les quals s’han el·laborat aprofitant restes de paper de la impremta.\nLlegeix més sobre L'ÓS BRU A LES LLIBRETES SOLIDÀRIES\nMAPA DE RESILIÈNCIA PLANETÀRIA\nLa Fundació Ersília ha desenvolupat un web que permet conèixer els plans i les estratègies d’adaptació als riscos ambientals que es duen a terme a diverses ciutats al món. El projecte s'anomena Ciutats + resilients al canvi climàtic.\nLa resiliència és la capacitat que tenen els ecosistemes de recuperar-se després d'haver rebut una pertorbació o interferència. En els darrers anys, aquest concepte està guanyant significat sobretot en l'aplicació als ecosistemes urbans i forma part, a Barcelona, d'una de les línies estratègiques del Compromís 22.\nAmb aquest projecte, Ersília ha volgut crear un mapa temàtic de les ciutats que disposen d'un pla específic per a la gestió energètica, la salut, el coneixement sobre el canvi climàtic, la governança o el verd urbà, l’espai públic i les infraestructures. A partir de cada enllaç s’accedeix als documents, sistemes d'informació, vídeos, estratègies globals, etc.\nLlegeix més sobre MAPA DE RESILIÈNCIA PLANETÀRIA\nMICROMECENATGE PER A LA TRANSICIÓ SOCIAL\nBarcelona Consensus, projecte de Nova-Innovació Social, ha fet possible la creació del llibre Eines de Transició reunint a 19 experts i expertes. La publicació pretén ser una guia pràctica de propostes dirigides a la ciutadania per tal que sigui motor de canvi social i convertir la crisi en una oportunitat, aconseguint un món habitable per tothom a través de 7 tipus de transicions.\nPerò per tal que el projecte es faci del tot realitat, apel·len a la col·laboració de tots els interessats i interessades en el finançament del mateix a través del micromecentatge. A partir de 9 euros d’aportació et facilitaran la descàrrega del llibre en versió digital.\nEntre els autors i autores que participen en la publicació hi figuren:\n- Adolfo Perez Esquivel, Nobel de la Pau.\n- Susan George, presidenta d’Attac.\n- Federico Mayor Zaragoza, ex director de la Unesco i actual president de la Fundación Cultura de la Paz i Vandana Shiva.\nTots ells són personatges que destaquen en el moviment alterglobalizació. Completen aquesta llista: Pedro Páez (Equador), Pedro Claudio Cunca Bocayuva (Brasil), Martí Olivella (Catalunya), Carlos Young (Brasil), Jordi Pigem (Catalunya), Cynthia Mckinney (EUA), Christian Felber (Àustria), Wahu Kaara (Kenya), Aminata Barry (Mali), Hazel Henderson (Estats Units), Sally Burch (Anglaterra), Fatma Allo (Tanzània), Rafael Grasa (Catalunya), François Houtart (França) i Francine Mestrum (Bèlgica).\nNo ho oblideu, la vostra col·laboració pot fer realitat una guia per aconseguir un país i un món habitable per a totes i tots!\nLlegeix més sobre MICROMECENATGE PER A LA TRANSICIÓ SOCIAL


Ada Colau busca ara la complicitat de Manuel Valls\nActualitat Poders Ada Colau busca, ara, la complicitat de Manuel Valls\nAda Colau busca, ara, la complicitat de Manuel Valls\nDesprés de l'acord pressupostari del govern municipals amb Esquerra i JxCat\nPoders 21/01/2020 01:07\nColau i Valls, a la presa de possessió de l'alcaldessa\nAda Colau i els seus socis del PSC a l'Ajuntament de Barcelona han trencat ja els blocs entre independentistes i no independentistes. L'equip de govern format per Comuns i PSC busquen ara la complicitat de Manuel Valls després que ERC i JxCat hagin pactat un pressupost municipal que superarà els 3.000 milions d'euros.\nLa intenció de Comú i PSC és incorporar els dos regidors de Valls, encara que sigui en forma d'abstenció. Així, deixarien fora tant a Ciutadans com el PP. A més, s'intenta enviar un missatge que els blocs s'han acabat i que les formacions polítiques poden arribar a acords que afavoreixin la ciutat.\nLa mateixa alcaldessa ha deixat clar que s'obre "una nova etapa d'acords per deixar enrere les retallades".\nVa ser Valls qui va permetre l'elecció de Colau per evitar que Ernest Maragall fos l'alcalde independentista de Barcelona. Després d'allò, l'alcaldessa va pactar un govern compartit amb els socialistes catalans. Ara, amb els pressupostos, Colau s'ha assegurat els vots afirmatius d'ERC i JxCat en acceptar algunes de les reivindicacions dels dos grups independentistes.\nFins al ple, l'equip de govern municipal té temps per intentar donar arguments a Valls perquè se sumi, encara que només sigui abstenint-se. PP i Ciutadans segueixen el mateix camí, per ara, de només fer oposició. En l'època de Pasqual Maragall, el PP de llavors, liderat per Enrique Lacalle, sí que es mostrava disposat a acordar alguns assumptes "de ciutat".\nERC i JxCat aproven els comptes de Colau i Collboni\nColau aposta per l'indult dels presos\nAda Colau Manuel Valls


Ville à Dômat | Radio Magazine about Barcelona's indie and alternative music & culture scene. Live broadcast every Thursday from 10.00PM to 11.00PM and Saturdays from 1.00PM t0 2.00PM at Barcelona FM 100.5 | Page 558\nCalendari Pirelli: 50è aniversari\nRobert Freeman fou el fotògraf encarregat de realitzar el primer Calendari Pirelli l’any 1964. Curiosament, la localització escollida aquell any fou l’illa de Mallorca. Per a commemorar el 50 aniversari del Calendari Pirelli, la marca ha decidit rescatar una sessió del prestigiós fotògraf Helmut Newton realitzada el 1985 i que en el seu moment no fou publicada. La producció d’aquest sèrie tingué lloc entre Montecarlo i La Toscana. Coincidint amb la celebració del GP de Mónaco d’aquell any, Newton aprofità la presència dels bòlits de Fórmula 1 com escenari pels retrats. Imatges històriques i inèdites que finalment veuen la llum en tot el seu esplendor. Per a la realització d’aquesta sèrie Newton comptà amb l’ajut de l’estilista i dissenyadora, Manuela Pavesi.\nEl Calendari Pirelli es famós per la seva escassa disponibilitat .No es ven, només s’entrega com a regal d’empresa als clients VIP de Pirelli. Possiblement aquest és l’únic calendari amb prestigi internacional dels que presenten imatges exclusivament femenines –a excepció de l’any 2011, quan el dissenyador de moda i fotògraf Karl Lagerfeld s’inspirà en la mitologia grega i comptà amb la presència de models masculins– amb fotos generalment considerades d’alta carga eròtica pels seus nus artístics.\n24 February, 2014 villeadomat\tLeave a comment\nMOFILM és una comunitat oberta el principal objectiu de la qual és produir vídeos de qualitat per grans marques i causes socials. Allò que diferencia a Mofilm d’una gran agència de publicitat és el tamany del seu planter i l’actitud d’aquest. Sota el paraigües de Mofilm, s’agrupen “60.000 directors creatius sense ego”, explica Baker. L’objectiu de Mofilm és fer més directa la comunicació entre marques i cineastes per eliminar les múltiples capes burocràtiques que acaben inflant el preu de la publicitat. A Mofilm hi trobem des d’amateurs del sector del vídeo i del cine fins noms consagrats com Robert Redford, Terry Gillian, Spike Lee o Jon Landau.\nDes de MOFILM s’organitzen diversos concursos a l’any que permeten als usuaris de la comunitat guanyar un grapat de dòlars i de pas tenir el seu bateig de foc en esdeveniments tan importants com el London Film Festival, GSM Barcelona, Tribeca Film Festival, Consumer Electronics Show Las Vegas i Cannes LIONS. Entre les marques que ja han descobert els avantatges de treballar amb Mofilm hi trobem empreses tan conegudes com Best Buy, Nokia, Pepsi, Philips, Adobe, McDonald’s o Chevrolet. L’entrega de premis tindrà lloc el proper dimarts 26 de febrer al restaurant El Principal.\nVille à Dômat: Capítol 42\nUs parlarem del Mofilm festival del proper 26 de febrer al que assistiran en Divus Julius Bonasera, en Mariscal Mauro i en Truster. Per cert, sabeu que probablement Ville à Dômat esdevindrà el programa de ràdio oficial del nou moviment Truster Rider? També el proper divendres assistirem el 1r festival de sèries de Barcelona convidats pels directors els qual vàrem entrevistar fa uns mesos: el Serielizados Fest. Torna La Musa, la nostra ensinistradora de papallones, la més bella entre les més belles, per explicar-nos un nou capítol de la misteriosa “Pardàlia“. El nostra lletraferit, en Matapardals ens endinsarà en el món literari d’Enrique Vila-Matas. En Bergman ens donarà una lliçó magistral sobre la veu femenina. Us presentarem a noves bandes com Arthur Beatrice, Boreals o Chet Faker i d’altres que tornen després de 16 anys com The Afghan Whigs. I, com sempre, acompanyats per tots els nostres entranyables personatges i amb un DJ Bassas més “sexy mother fucker” que mai. Que la boira sobre Guanta us acompanyi!\nDel 20 al 23 de febrer, Lleida acull la nova edició de la Mostra Internacional de Cinema d’Animació de Catalunya (Animac), quatre jornades de projeccions, conferències, tallers i altres activitats que es distribueixen entre la Llotja, el CaixaForum Lleida i el Cafè del Teatre. El sobrenom ‘Híbrid’, que el certamen adopta en aquesta edició, vol mostrar aquesta tendència consistent a infiltrar els personatges dibuixats o infografiats en 3D per conviure i interactuar amb imatges reals.\nA la mostra hi participaran diversos convidat com ara el britànic Chris Shepherd, un dels representants d’aquesta hibridació entre la imatge real i l’animada, que estrenarà ‘The Ringer‘, el seu últim curtmetratge o Jiří Barta, mestre txec de l’stop-motion, que introdueix tècniques digitals per a la integració d’imatge real i animació de cera al seu film ‘Yuki Onna’. Ben Bocquelet i Mic Graves, creadors de la sèrie ‘The amazing world of Gumball’, avançaran episodios inèdits de la tercera temporada. Pel que fa a la representació autòctona, anirà a càrrec dels lleidatans Àlex Vilagrasa, expert en efectes especials, i Antoni Pinent entre d’altres. En total, la programació de l’Animac 2014 projecta 235 títols entre llargmetratges, curts, peces televisives i d’internet. Oferirà deu sessions de curtmetratges, quatre de les quals competiran per obtenir el Premi del Públic.\nNiu de Pardals: Shield Your Eyes\nSúper trio de Blues rock procedents de Londres, els seus membres són:\n– Stef Ketteringham – guitar, vocals\n– Henri Grimes – drums\n– Daniel Pedersen – bass\nPotser una de les bandes de rock més impactants que he vist mai tant tècnicament, com en allò referent a la composició, l’energia… on el seu guitarra i bateria son realment fora de serie.\nL’any 2007 és la data màgica on van començar, i no van parar de fer concerts. Aquesta superbanda amb la seva furgoneta a estat tant a Anglaterra com a França, Espanya, República Txeca, Alemanya, etc. En totes aquestes gires no van anar pas mal acompanyats ja que algunes d’aquestes escapades les han compartit amb Pneu, That Fucking Tank, Nick Louder, Don Vito, Silent Front, Fordamage…\nHan estat per aquí tocant sempre records inoblidables de llocs com La Resistencia de l’Hospitalet, el Taxidermista, la up load, al Lemon Day 2013 i al Casal jove de Roquetes. El seu últim disc, REACH (gener 2013) del qual l’any passat ja en van fer la presentació per Espanya, França, Anglaterra…. els a portat a nous terrenys musicals.\nAquí un vídeo amb un tema d’una banda que segurament passarà a ser recordada com una de les millors bandes de rock de l’història…\n(Aquest super guitarrista anomenat Steff té un projecte en solitari per treure’s el barret… guns or knives)\nNiu de PardalsParmesàShield Your Eyes\n← Previous 1 … 557 558 559 … 598 Next →


Us presento la meva ciutat « Diari d'aula del nivell bàsic\nUs presento la meva ciutat\nBerga, la meva ciutat, té quasi 17.000 habitants. És la capital de la comarca de Barcelona situada més al nord.\nUs recomano visitar aquests llocs emblemàtics: el Santuari de Queralt, el Carrer Major i l’església de Sant Quirze de Pedret.\nLa festa més important és la Patum, declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.\nA Berga només s’hi arriba per carretera. No hi ha tren. És a uns 90 km de Sant Cugat.\nEls plats més representatius de la comarca són el blat de moro escairat, les patates emmascarades, els pèsols negres, els bolets i tota mena d’embotits.\nCom érem abans i com som ara? Com és en Mr. Bean?\nSydney és la ciutat que porto al cor des del 1998 quan vaig tenir la sort de viure-hi per 5 mesos.\nÉs la ciutat més poblada d’Australia amb uns 4,7 milions d’habitants i és la capital del estat de Nova Gal-les del Sud.\nSydney és la ciutat més antigua del país i està situada al sud-est d’Austràlia; no és una ciutat amb edificis de gran valor històric, ja que té només 225 anys, però, va ser construïda al voltant de diverses badies que li donen la seva particular bellesa.\nUs recomano visitar els jardins botànics, on la gent sol caminar, córrer, llegir i prendre el sol i on també es pot veure el famós teatre Opera House i el pont del port de Sydney, the Harbour Bridge.\nL’aquari és també el millor que he vist en el món i les platges com Bondi Beach inoblidables.\nNo us perdeu un passeig per les roques a l’oceà entre Bondi Beach i Coogee Beach.\nEl viatge per arribar a Sydney és una mica llarg … al voltant de 20 hores de vol amb almenys una parada i la diferència horària és de 8 o 10 hores endavant, depenent de l’època de l’any.\nUna recepta típica de la cuina australiana és el pastís Pavlova.\nAquest pastís va ser creat pel xef d’un hotel el 1935 en honor de la visita de la ballarina Anna Pavlova.\nRECEPTA DEL PASTÍS PAVLOVA\n•\t6 clares d’ou a temperatura ambient\n•\t315 gr de sucre\n•\t3 cullerades de farina de blat de moro\n•\t2 cullerades de vinagre blanc\n•\t1 cullerada d’extracte de vainilla\n•\t375ml de de crema de llet\n•\t1 banana pelada i a rodanxes fines\n•\t2 mangos, pelats i tallats a rodanxes fines\n•\tLa polpa de 4 fruites de la passió\nPreescalfeu el forn a 150ºC. Folreu la base d’una safata del forn amb paper d’alumini i després amb paper de forn. Dibuixeu un disc de 20 cm en el paper i gireu el paper de tinta cap avall.\nMunteu les clares d’ou a punt de neu amb una batedora elèctrica i en un recipient net i sec fins que es formin pics ferms. Afegiu-hi a poc a poc el sucre, 1 cullerada alhora, i bateu-ho constantment fins que el sucre es dissolgui i la barreja de merenga sigui espessa i brillant. Incorporeu-hi la farina de blat de moro, el vinagre i l’essència de vainilla i remeneu-ho.\nAboqueu unes quantes cullerades de merenga al disc preparat i amb l’ús d’un ganivet de fulla plana per formar la merenga, feu solcs per crear una vora. Ho heu de coure al forn durant 10 minuts.\nReduïu la temperatura del forn a 110ºC. Ho heu de coure al forn durant 1 hora o fins que la merenga és cruixent i seca. Apagueu el forn. Deixeu la merengue al forn, amb la porta tancada, fins que es refredi completament.\nUtilitzeu una batedora elèctrica per batre la crema de llet en un bol fins que es formin pics ferms. Esteneu la crema sobre la part superior de la Pavlova. Cobriu la part superior amb els mangos i les bananes a trossos, col·locant-la de manera decorativa.\nRuixeu sobre la polpa de les fruites de la passió.\nPasseu el pastís a una safata de servir amb molt de compte, ja que és fràgil i deixeu-lo refredar a la nevera fins al moment de servir-lo.\nAvui vull parlar-vos de la meva ciutat, Ávila. Està situada a 100 quilòmetres a l’oest de Madrid. És la ciutat més alta d’Espanya situada a 1127 metres sobre el nivell del mar i per tant té clima continental, molta calor a l’estiu y molt fred a l’hivern. Té només 60.000 habitants i és molt petita però amb tots els serveis necessaris. Es pot arribar amb tren ou per l’autopista AP6.\nLa principal economia de la ciutat es basa en el turisme i el sector serveis per que hi ha molt poca indústria.\nÁvila va ser nomenada ciutat patrimoni de la humanitat el 1985 per la seva muralla i les esglésies situades fora d’ella.\nÉs molt coneguda per la muralla medieval que envolta a la ciutat antiga i per Santa Teresa de Jesús, que va néixer i va viure a la ciutat més de 30 anys.\nEls llocs mes emblemàtics a més de la muralla són : la catedral, la primera construïda en estil gòtic d’ Espanya,la basílica de san Vicente, la Casa Natal de Santa Teresa i el Monestir de Santo Tomás on està enterrat l’Infant don Juan, el fill gran dels reis catòlics.\nLas festes més importants de la ciutat es celebren el segon cap de setmana de setembre, són les festes medievals i tota la població participa en la seva preparació. Àvila i els seus habitants tornen al passat i es vesteixen de medieval durant tres dies.\nEl 15 d’octubre es celebra la festa de Santa Teresa que és la patrona de la ciutat però aquesta és una festa més religiosa.\nLa gastronomia és molt variada i es compon de plats amb moltes calories ja que normalment fa molt fred. Els més representatius són la carn de avileño, que té denominació d’ origen, les mongetes blanques, les patates revolconas i per a postres gemmes de Santa Teresa.\nSens dubte us recomano una visita a la meva ciutat, un lloc que no deixa indiferent a ningú per la seva bellesa, la seva tranquil.litat, el seu bon menjar i l’amabilitat de la seva gent.\nEn aquest enllaÇ podeu veure la meva ciutat en només 2 minuts.\nUs presento la meva ciutat , Vinya del Mar , té quasi 300.000 habitants, esta situat a 120 k.m de la capital de Santiago de Chile, es una ciutat molt grand. La economia de la ciutat es basa en el turisme. El non de Vinya del Mar ve d´origen per una plantació de vinyes, pels primers pobladors.\nRecomano visitar un lloc embemàtic com el Rellotge de Flors , les seves platjes, l´avinguda marina, etc,.\nA Vinya del Mar es pot arribar per carretera amb el cotxe i autobús, també per tren i per mar.\nUnes de les festes més importants a nivell cultural, es el Festival Internacional de la Cançó, on venen molts artistas nacionals i internacionals com, Miguel Bose , Shakira, Simply Red, etc.,\nLa gastronomia és molt variada i uns dels plats típics son la xurriana, les empanades, carns a l´ast, mariscos, etc..\nEl plat tipic de Xile es la Xurriana. Els ingredients que es posen son la ceba, xoriço,, franfurt i carn ,tot aixó es posa amb una cassola fins que estigui fregit.\nAmb unaltre cassola es fregeix les patates que es remena amb els de més ingredients i es posan los ous ferrats i llist per servir.\nConclusió que Vinya del Mar es una ciutat per visitar i gaudir de la seva bellessa i comoditats. Aprofiteu-la si podeu.\nUs recomano visitar, la meva ciutat Guayaquil, per arribar l`única manera de fer-lo és viatjar amb avió uns catorze horas o més, si que aquest no fa escala técnica en un altre país.\nGuayaquil, es coneguda com la perla del Pacífico, per estar assentada a les ribes del riu que dona el seu nom. Depènt la seva economía de l´agricultura, ramaderia, pesca, explotacions de petrolí i gas.\nEs pot viatjar a l´hivern o estiu, ja que allí sempre és estiu, asixí que sempre fa calor i molta humitat. Guayaquil, és un lloc molt gran, és la ciutat mes poblada de l´Equador amb més de tres milions d´habitants, és el pulmó económico del meu país. Es trova a la costa sud-oest, banyada del riu Guayas i l´oceá Pacific.\nJo, recomano visitar de la meva ciutat el mal Simón Bolívar, actualmente conegut mal 2000, assentat a les riber del riu Guayas, compta amb monuments històrics com la dels llibertadors Bolívar i San Martín, un amplí passeig a vorá del riu on es pot trovar barques per passajar en tot afluents del riu, així també es pot trovar un mercat artesanal on es venen artesanías tipiques del lloc.\nUn altre lloc molt bonic són les illes Santay, que es trova molt a prop a vuit cents metres amb carca barques a quinze minuts, és una área protegida, es pot fer un recorregut per la natura. Té una gran diversitat de flora i fauna animal en els seus diversos manglars.\nHi ha també un museu antropológic, que mostra tot els nostres avantpassats indígenas, seva cultura arquitectura i religió que va ser destruida en época de la colònia.\nLa data més assenyalada és el nou de octubre, independent de Espanya. Aquí hi ha moltes balls a tots els barris amb orquestres, moltes fires. Sobretot és fantastic els focs tirotecnis enmig del riu i al voltant les berques il-luminades.\nA Guayaquil, abunden el mariscs i plats preparats a base d´ells molts consumits com els ¨cvilles¨ de peix macerats amb llima aixi com cevilles de gambes, petxines,crancs o llagostes.\nUn altre plat molt tipic és l´arros amb menestre i vedella rostida plat preparat a base de mongetes o llenties que porta de complement dels patacons de plàtan mascle i els tipics amb ceba que és un brou de peix de bacora o tonyina, preferentment cuita macerats amb una amanida.\nHola companyes, vull compartir amb vosaltres un petit paradís perdut al pirineu aragones. El lloc es diu Pano. Es un poble en el municipi de Graus en la provincia de Osca.\nDe relleu muntanyós és a 894m sobre el nivell del mar. A 185km de Barcelona, 3 horas amb cotxe. Aqui us deixo el link de com arribar:\nAqueste poble està situat en una carena d’impressionants vistes de tot la vall de graus. En el S X. i en època de “reconquesta” templers a la ordre del rei y la esglesia van a contruïr un monestir benedictí del quel avui no mes es conserva una hermita.\nEl 1850 hi vivian 91 habitants en el poble.\nEl 1950 solament hi qudaven 52.\nEn època de postguerra l’exodo rural a les grans ciutats van a deixar a Pano con una sola veïna: era l’any 1981\nEl poble va a estar abandonat durant 10 anys fins que un arquitecte suís va descubrir el lloc i a base de reabilitacions va a trasnsformar el poble en una eco-aldea on es possible viure a cambi de treballar la terra o la restauraciò.\nTambè se pot anar per fins de setmana o temporadas curtas y pagar per cabanes o habitacions.\nPer conexer mes, mireu aquesta entrevista al Kurt:\nCOSES CURIOSES DE LA ZONA:\n– Mes andavant hi ha un altre poble abandonat molt xuli de visitar i que té unes vistes impresionants del pantano de Barasona\n– També hi ha molt prop a Pano, en el poble de Panillo, un temple budista molt bonic y reconocegut.\n– La cuitat de Graus es coneguda por tenir un record Guiness per fer la llonganiza mes llarga del mon! (jaja!)\n-*** I el que jo us recomano, si un día aneu per allì , provar LA TÒFONA NEGRA !\nLa millor època es l’hivern, encara que es un “luxe” pot ser que al casc antic de Graus es trobin una degustaciò de tofona a molt bon preu la tapa.\nMireu aquest link :\nUn plat típic de la zona es “Gallina Trufada” i sempre acompañada del\nPASTILLO DE CALABAZA:\nPastillo de Carabassa:\n-2 polsins de sucre\n– Netegar la carabassa y tallar-la en rodanxes finas / Reservar\n– Escalfar oli i afegir-hi la llet\n– Afegir sal, sucre i el bicarbonat\n– Afegir-hi poc a poc la fanrina\n– Pastar la massa i deixar-la reposar 1/2 hores\n– Estireu la massa en forma rodona amb un corró i col.locar-la sobre una safata dexant que sobrisurt prou massa.\n– Posar dintre les redanxes de carabassa pusant entremig canyella, sucre i un doll d’oli\n– Doblegar lo que ha sobrat de massa fora de la safata cap a dins\n– Pintar amb oli i foradar con una forquilla.\n– Posar al forn fins que estigui daurat (45mins mes o menys)\nMMMMMMmmm… MOLT BOOOO !!!\nBé noies, ens veiem a classe !


Joan Garcia i Oliver - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJoan Garcia i Oliver\n20 gener 1901\n17 juliol 1980 (79 anys)\n4 novembre 1936 – 16 maig 1937\n4 novembre 1936 – 17 maig 1937\n← Mariano Ruiz-Funes García – Manuel de Irujo Ollo →\nJoan Garcia i Oliver (Reus, Baix Camp, 20 de gener del 1902 — Guadalajara, Mèxic, 13 de juliol del 1980) va ser un anarcosindicalista català.\n« D'estatura mitjana, cepat, ossada ampla, caminar dreçat, mirada enèrgica, penetrant, rostre expressiu, front ample, sortit, nas ben perfilat, galtes solcades, mentó suau, cabells espessos, negres, pentinats enrere. »\n— Descripció de Garcia i Oliver el juliol del 1936 per Lluís Alegret a, Joan Garcia Oliver: retrat d'un revolucionari anarcosindicalista\n1.1 Infantesa i família\n1.2 Presa de consciència social\nInfantesa i família[modifica]\nJoan Garcia i Oliver va néixer el 20 de gener de 1902 a Reus, Baix Camp, en el si d'una família obrera. Era fill d'Antònia Oliver i Figueras, natural de Reus, i de José Garcia i Alba, natural de Xàtiva. En aquell moment, la família vivia al número 32 del carrer Sant Elias del nucli antic de Reus. En Joan era fill del segon matrimoni, després d'enviudar, del seu pare i va tenir quatre germans, l'Elvira, la Mercè, en Pere i l'Antònia, i tres germanastres, en Josep, en Dídac i la Lluïsa; els seus germanastres no vivien amb ells sinó que vivien a Cambrils.\nEl seu germà Pere va morir de meningitis amb 7 anys, quan Joan encara era molt jove. Arran d'això la família es va haver d'endeutar i llavors la seva mare va haver de començar a treballar de rodetera. Quan tenia 7 anys, va poder rebre l'educació primària durant uns pocs mesos. Però, arran del naixement de la seva germana Antònia i de l'inici d'una vaga al Vapor Nou on treballava son pare, l'abocaren a abandonar temporalment els seus estudis i a posar-se a treballar. Va exercir de noi dels encàrrecs per un ral al dia en una petita fàbrica de bosses. Malgrat tot, en Joan va poder reprendre els seus estudis primaris al complir 8 anys a l'escola del mestre republicà Grau, després de superar un examen d'admissió. La seva escolarització va acabar als onze anys amb els estudis primaris.\nEl petit Joan Garcia va estar treballant de mosso a la casa comercial de vins de la viuda de Lluís Quer per un duro al mes durant tres anys. A l'autumne 1914, amb només tretze anys i cansat de la feina rutinària, va decidir escapar-se a França per buscar feina; només tenia coneixements bàsics de francès que havia après autodidàcticament. Quan era prop de la frontera i sense diners, s'adonà que això no havia estat una bona pensada i se'n va tornar a Reus. Posteriorment, treballaria transitòriament en diversos restaurants. Primer, de xerric de cuina a la fonda La Nacional per quatre duros al mes, després al restaurant Sport Bar per una pesseta diària i finalment, a l'Hotel Nacional de Tarragona per deu duros al mes. Amb quinze anys, decideix traslladar-se a Barcelona a trobar feina i comença treballant de cambrer a La Ibérica del Padre i posteriorment, a la fonda de segona classe Hotel Jardín.\nPresa de consciència social[modifica]\nPlaca en memòria de Joan Garcia i Oliver, a la Rambla del Poblenou de Barcelona.\nA Barcelona, el jove Garcia Oliver es troba en un moment de gran agitació social i d'intensa lluita sindical. Oliver va viure la vaga general de 1917 com a observador; era la seva segona experiència en un conflicte social. Cansat de la seva feina de cambrer a l'Hotel Jardín, l'abandona i comença a treballar al bar restaurant Las Palmeras del mercat de la Boqueria. Va agafar un treball de temporada de cambrer a la Colònia Puig de Montserrat la primavera de 1918 i, després de la finalització d'aquesta, a l'Hotel Restaurant La Española al carrer de la Boqueria. En aquesta darrera feina comença a assistir a les conferències de la Societat de Cambrers L'Aliança, que es feien al carrer Cabanyes.\nEl 1919 s'afilià primer a la Societat de Cambrers L'Aliança, adherida a la UGT, però més tard participà en la constitució del Sindicat de la Indústria Hostalera, Restaurants, Cafès i Annexes que s'integrà a la CNT. Participà en la formació del grup d'acció Los Solidarios (1922), que va atemptar contra el cardenal Juan Soldevila y Romero a Saragossa i contra el secretari general dels Sindicats Lliures Joan Laguía Lliteras a Manresa el 1923.\nEl 1924 fou detingut a Manresa i empresonat a Burgos i el 1926 a Pamplona. Fou alliberat en proclamar-se la Segona República Espanyola i tornà a Barcelona. Hom afirma que fou qui ideà la bandera roja i negra de la CNT, que s'exhibí per primer cop el primer de maig de 1931. Va ser secretari de la FAI i assistí al tercer congrés confederal de la CNT a Madrid del 10 al 16 de juny de 1931.\nEl 1932 participà en la revolta de l'Alt Llobregat i tornà a ser empresonat. Impulsà la formació del Comitè Nacional Revolucionari (que tingué la seu a Badalona) i dirigí la insurrecció de gener de 1933, que el portà de nou a la presó. Fou alliberat després del triomf electoral de les esquerres del febrer de 1936. Participà en el IV Congrés de la CNT a Saragossa el maig de 1936, i preveient l'aixecament militar, formà part del grup que cercà el proveïment d'armes. El juliol de 1936 impulsà la formació del Comitè de Milícies Antifeixistes de Catalunya i organitzà la columna los Aguiluchos que marxà al front d'Aragó, però fou cridat a tornar a Barcelona i prendre el comandament, sent representant de la CNT en el Comitè, en el que fou cap del departament de Guerra. Com a representant de la CNT-FAI fou ministre de Justícia en el govern de Francisco Largo Caballero (4 de novembre 1936 – 19 de maig 1937).\nInicià l'organització de les "Escoles Populars de Guerra" i posà en funcionament uns camps de treball per als detinguts polítics. Durant els fets de maig de 1937 exhortà als cenetistes de Barcelona que deixessin la lluita que havia esclatat en els carrers de Barcelona, cosa que més tard li fou fortament criticada. Exiliat l'any 1939 s'instal·là a Suècia, Veneçuela i Mèxic. Va escriure un llibre amb les seves memòries, El eco de los pasos Arxivat 2013-11-26 a Wayback Machine..\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 Lluís Alegret 2008, pàg. 37-44\n↑ Lluís Alegret 2008, pàg. 45-57\n↑ Massot i Muntaner, Josep. Aspectes de la Guerra Civil a les Illes Balears. Josep Massot i Muntaner, 2002, p.33. ISBN 8484153975.\nAbbate, Fulvio. Il Ministro anarchico: Juan García Oliver un eroe della rivoluzione spagnola (en italià). Milà: Baldini Castoldi Dalai, 2004 (Romanzi e racconti). ISBN 9788884906144. [Enllaç no actiu]\nAlegret, Lluís. Joan Garcia Oliver: retrat d'un revolucionari anarcosindicalista. Barcelona: Pòrtic, 2008 (Testimonis). ISBN 978-8498090499.\nLos Organismos Revolucionarios: El Comité Central de las Milicias Antifascistas de Cataluña Arxivat 2008-04-02 a Wayback Machine.(castellà)\nDiscurso de Juan García Oliver en 1937, vídeo documental de l'època amb un discurs de Joan Garcia com a ministre de Justícia, recordant els seus inicis al moviment anarquista.(castellà)\nMariano Ruiz-Funes García Ministre de Justícia\n1936–1937 Succeït per:\nManuel de Irujo Ollo\nQuart Govern de Guerra de la II República (4 de novembre de 1936 – 16 de maig de 1937)\nFrancisco Largo Caballero (PSOE)\nJulio Álvarez del Vayo (PSOE) estat • Joan Garcia i Oliver (CNT) justícia • Frederica Montseny i Mañé (CNT) sanitat • Juan López Sánchez (CNT) comerç • Ángel Galarza Gago (PSOE) governació • Francisco Largo Caballero (PSOE) guerra • Indalecio Prieto (PSOE) marina • Jesús Hernández Tomás (PCE) instrucció pública • Juli Just Jimeno (IR) Obres públiques • Joan Peiró i Belis (CNT) indústria i comerç • Anastasio de Gracia Villarrubia (PSOE) treball • Vicente Uribe Galdeano (PCE) agricultura • Bernardo Giner de los Ríos García (UR) comunicacions • Carlos Esplá Rizo (IR) • José Giral Pereira (IR), Manuel de Irujo Ollo (PNV), Jaume Aiguader i Miró (ERC) sense cartera\n(← III GUERRA) Govern anterior •••• Govern següent (← V GUERRA)\nISNI: 0000 0001 1646 9434\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Joan_Garcia_i_Oliver&oldid=27143705»\nExiliats del franquisme reusencs\nComitè de Milícies Antifeixistes\nExiliats del franquisme a Mèxic\nMorts a Guadalajara (Mèxic)\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 maig 2021 a les 03:34.


Ajuntament de Barberà del Vallès - EL CONSISTORI BARBERENC APOSTA PER UNA CIUTAT CÍVICA I EDUCADORA\nLa JGL aprova tot un seguit de mesures alternatives per aquells infractors de l'Ordenança per a la Convivència i el Civisme.\nLa Junta de Govern Local (JGL), celebrada el passat 3 d'octubre, va aprovar el Projecte d'Organització de les mesures reparadores educatives per sancions administratives derivades de l'Ordenança General per a la Convivència i el Civisme.\nEs tracta de tot un seguit de mesures que tenen per objectiu promoure els principis de la reflexió entre les persones sancionades, així com la responsabilització i la reparació del dany causat a la comunitat.\nEl projecte, que ofereix mesures alternatives a les sancions administratives, "està en fase d'estudi previ. L'objectiu és debatre i revisar aquelles aportacions i possibles fórmules o models que vulguin millorar la regulació, així com la possibilitat de substituir determinades infraccions per mesures educatives i socials", segons ha manifestat la regidora de Convivència i Civisme, Elvira Maza.\nMaza ha explicat que "aquest projecte vol millorar la convivència i promoure els valors cívics entre la ciutadania de Barberà, fent partícips de forma activa a aquelles persones infractores".\nLes mesures están referides a quan les persones infractores siguin menors, amb la finalitat de protegir els seus drets com a infants o adolescents i el seu desenvolupament i formació, les sancions pecuniàries podran ser substituïdes per mesures correctores com sessions formatives, treballs per a la comunitat o altra activitat de caràcter civil. Les mesures que s'adoptin estaran en proporció la sanció, sol·licitant sempre l'opinió dels pares, mares o persones tutores del menor, d'una forma vinculant.\nLes mesures adoptades també estableixen que com a fórmula alternativa, sempre que legalment sigui possible i prèvia conformitat de l'infractor, les sancions de caràcter econòmic que s'imposin per la comissió de fets o actes contraris a l'Ordenança, podran ser substituïdes per altres mesures sancionadores, encaminades a la reparació del dany causat, amb la finalitat de contribuir, pel seu caràcter, a fomentar la conducta cívica entre la ciutadania.\nA més, quan l'infractor reconegui la seva responsabilitat, acompanyat de l'oferiment d'accions educatives, possibilitarà que la persona instructora del corresponent expedient administratiu sancionador proposi a l'òrgan competent de resolució la substitució de la sanció econòmica per la realització de treballs voluntaris per a la comunitat o de tasques socioeducatives en general.


Educació\tDijous, 13 de juny de 2019\nLa Mostra 19 exposa fins diumenge més d’un centenar de treballs realitzats per l’alumnat dels Tallers Artístics i Culturals d'Esparreguera, a la Sala d’Exposicions Municipal. Aquest any, per primer cop, s’exhibeixen conjuntament durant deu dies obres de tots els estudiants de l’Escola d’Arts Plàstiques i s'amplien els horaris respecte les anteriors edicions perquè tothom pugui visitar-la. L’exposició està oberta al públic durant la setmana, de 5 a 8 de la tarda, i el cap de setmana de 12 a 2 del migdia i de 6 a 9 del vespre.\nLa directora de l’Escola d’Arts Plàstiques d’Esparreguera, Carme Bel, explica en declaracions a l’emissora municipal que “abans fèiem la mostra en dos caps de setmana: un per a exposar els treballs de dibuix i pintura i dels tallers infantils; i l’altre, per als de restauració, joieria i vitralls. Aquest any però, hem decidit exposar tots els tallers junts i mostrar almenys una peça de cadascun dels 110 alumnes que hi ha a l’escola”.\nActualment, l’Escola d’Arts Plàstiques ofereix un ampli ventall de cursos, tallers i activitats, segmentats per edats. Per a infants, hi ha plàstica i ceràmica i terrissa; per a joves, còmic, expressió artística i ceràmica i terrissa; i per a adults, dibuix i pintura, restauració de mobles, joieria, vitralls i ceràmica i terrissa. El proper curs s’oferirà, com a novetat, un taller de fushing, és a dir, de tractament i modelatge de vidre, que es podrà fer gràcies a l’adquisició d’un nou forn.\nEl període de matriculació per al curs 2019-2020 s'ha obert aquesta setmana i les sol·licituds per inscriure's a qualsevol dels tallers de l'escola s’ha de tramitar a l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC) de l’Ajuntament. Per a consultes i informació, fins al 21 de juny també us podeu adreçar a l’Escola d’Arts Plàstiques, situada a la Casas dels Mestres, al carrer de l’Hospital 39, 2a planta, de dilluns a divendres de 6 a 8 de la tarda i els dimecres d’11 a 1 del migdia.\nLa Mostra 19 es pot veure fins diumenge a la Sala d'Exposicions Municipal


Notícia: Manifestació unitària de l’1 de Maig, Dia Internacional de la Classe Treballadora, a Blanes\nManifestació unitària de l’1 de Maig, Dia Internacional de la Classe Treballadora, a Blanes\nNoticia publicada a la web el 05/01/2019 08:59:58 PM\nUnes 150 persones han participat en la mobilització que s’ha iniciat a La Plantera i ha finalitzat una hora més tard davant l’Ajuntament, amb el lema ‘Pa, Sostre, Treball i Dignitat’\nAquest vespre de dimecres, per segon any consecutiu, Blanes ha viscut la celebració i reivindicació de l’1 de Maig, Dia Internacional de la Classe Treballadora. Per aquest motiu, la ‘Comissió Maig Obrer i Anticapitalista’ de Blanes ha convocat una manifestació unitària que ha aplegat unes 150 persones, tant joves com gent adulta i gent gran que ja porta al darrera molts anys de lluita.\nLa manifestació ha sortit poc després d’un quart de 8 del vespre des del barri de La Plantera i ha seguit el recorregut per l’Avinguda Catalunya, Plaça Països Catalans, Passeig de la Marina, Plaça Catalunya, Passeig Cortils i Vieta i Carrer Ample. Després ha girat pel Passeig de Dintre, on s’ha aturat just davant l’edifici de l’Ajuntament de Blanes. Durant tot el recorregut els han escortat per major seguretat efectius de la Policia Local de Blanes i dels Mossos d’Esquadra.\nMobilització sota el lema ‘Pa, Sostre, Treball i Dignitat’\nLa mobilització del primer de maig de 2019 a Blanes s’ha fet sota el lema ‘Pa, Sostre, Treball i Dignitat’, i aquest ha estat també el sentit del manifest unitari que s’han encarregat de llegir davant l’edifici consistorial la Míriam i l’Albert. Redactat per la Comissió Unitària del 1r de Maig, comença de manera directa: “Volem reivindicar una diada combativa que serveixi per sumar forces en l’organització popular i fer-nos avançar cap a la recuperació de les vagues, la lluita, l’acció unitària i de carrer”.\nEn aquest darrer sentit, val a dir que la comissió unitària està formada per diverses organitzacions polítiques i sindicals, entitats i plataformes blanenques unides amb un mateix objectiu: dotar les entitats i organitzacions socials d’un espai des del qual promoure accions reivindicatives i de consciència de classe en la jornada de l’1 de Maig. Al llarg del manifest s’ha recordat conquestes històriques com la lluita de ‘La Canadenca’ a Catalunya fa un segle, al 1919.\nDesprés de denunciar que s’està vivint en una sagna constant de drets laborals, sentencia: “Ja no en tenim prou amb promeses i declaracions d’intencions. Necessitem amb urgència un projecte social de futur, una proposta política de la majoria per a la majoria”. Tot seguit, proclama: “És l’hora de la ruptura, és l’hora d’enderrocar sense cap més dilació el règim del 78 amb les seves retallades social i democràtiques, i amb les seves reformes laborals”.\nMés endavant fa una crida directa a la classe treballadora: “Treballadores del món, unim-nos! És l’hora de retornar el sentit vindicatiu al primer de maig: la classe treballadora hem d’estar organitzada i a punt per a la mobilització”. I per últim, demana unitat per poder aconseguir objectius: “És l’hora d’unir-nos, superar diferències. És el moment de la responsabilitat, l’oportunitat de forçar el canvi que la classe treballadora reclama. És l’hora de ser una sola classe. Mai més explotades, Mai més aturades, Mai més oprimides”.\nLa mobilització s’ha tancat, després de la lectura del manifest unitari, cantant La Internacional, l’himne per excel·lència de la lluita obrera. Per últim, val a dir que la ‘Comissió Maig Obrer i Anticapitalista’ no tan sols s’ha limitat a organitzar la manifestació d’aquesta tarda. amb l’objectiu de promoure accions reivindicatives i de consciència de classe, durant tot aquest mes de maig està previst que hi hagi tota una sèrie de jornades formatives que tindran lloc a l’Ateneu Popular Sa Fera Ferotge.


Tres bebés afectats per la 'síndrome de l'home llop' en territori valencià\nL'origen de la malaltia ha sigut el consum d'un tractament per a l'alopècia venut com a omeprazol\ndimecres, 28 d’agost 2019 - 13:40h\nA més del territori valencià, s'han vist afectades Cantàbria i Andalusia | Twitter\nTres bebés valencians entre els dèsset afectats en Espanya per la hipertricosi, coneguda com a 'síndrome de l'home llop', una malaltia que provoca un excés de pèl per tot el cos. La causa ha sigut el consum d'un medicament per a tractar l'alopècia, per culpa d'un error de l'empresa Farma-Química Sur en comercialitzar el producte com si fora omeprazol.\nLa ministra de Sanitat, Maria Luisa Carcedo, ha confirmat este dimecres que l'error es va produir en l'envasament del producte. Carcedo ha explicat que l'empresa encarregada d'envasar els productes farmacèutics va introduir minoxidil (el medicament utilitzat per a afavorir el creixement del monyo) en un envàs a on posava omeprazol.\nEls primers casos es van conéixer en juny a través del sistema de farmacovigilància, l'encarregat de detectar els errors en l'ús de qualsevol medicament del sistema sanitari. Els experts van sospitar des del primer moment perquè el creixement de pèl no és un efecte secundari conegut de l'omeprazol.\nDesprés d'analitzar el medicament, van trobar minoxidil en l'envàs i els lots defectuosos es va retirar de seguida, tot i que es van produir fins a dos alertes. La ministra ha afirmat que els casos que s'han detectat ara són de fa mesos. Dels dèsset casos coneguts, tretze s'han localitzat en Cantàbria i en Andalusia.\nLa consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, Ana Barceló, ha afirmat que els tres casos valencians van ser detectats durant la primera alerta –en el mes de juliol– de l'Agència estatal del Medicament. No existix «cap risc» perqùe els lots defectuosos del segon avís no es van comercialitzar en territori valencià. La consellera també ha confirmat que, després de la primera alerta, es va retirar el tractament als xiquets i ara tenen un «seguiment per part dels seus pediatres».


Tunajifunza: La mort sobrevinguda\nVeure la notícia en el 3/24\nDiumenge 12 d'abil 17h, un tot terreny surt de la via a la A2 a l'alçada de Cambrils. Resultat: 3 morts, entre ells un nadó de pocs mesos i 3 altres persones ferides.\nNo seria una notícia més del cap de setmana si no fos per que els que hi viatjaven tenien noms i cognoms i eren persones conegudes, alguns molt propers. Quan les persones que pateixen un accident no són persones anònimes ens afecta més la realitat.\nDavant el fet de la mort no hi ha paraules, sobre tot quan esdevé en edats de les que diríem "no tocava encara" o en circumstàncies difícils d'entendre.\nEl consol, que no pas l'oblit, acabarà arribant amb el temps, amb l'acompanyament en el dol i l'estima dels propers.\nPer als creients, l'esperança de la vida futura que ens recorda el Crist ressuscitat, el mirar la vida viscuda des de l'exemple de l'amor a les persones de la figura de Jesús també ens ajuda, tot i que no treu mai del tot els dubtes, les incomprensions, la pena i el dolor.\nPresento dos texts per a la reflexió en moments de dol i melangia: el primer, el poema "Lletra a Dolors" del poeta Miquel Martí i Pol recollit en el seu "Llibre de les Absències"; el segon, de caire creient, el Salm 22, inclòs en el Tehilim jueu i la Psalterion cristià.\nVols llegir el text del Salm 23 (22)?\nEtiquetas: A l'aula, Antic Testament, Bíblia, Ciutadania, Educació, Escola, Poesia, Salms, Televisió, Televisió TV3


Adolescents de festa | elCugatenc\nPersonalment no m’agrada que menors de 16 anys estiguin escampats en un carrer, encara que estiguin molts d’ells xerrant dins un cotxe, com a màxima aspiració de la nit. Però hem pensat quina alternativa d’oci tenen en aquest Sant Cugat tant avorrit? Quin és el missatge que donem a la canalla que encara no són ni joves quan l’única acció que sabem fer és ocupar el seu espai amb policia?\nFa 3 anys que es va crear el consell d’adolescents de Sant Cugat. Una bona iniciativa per promoure la participació en els afers públics d’aquells que estan “en contra de tot”. Però realment els escoltem? Es parla amb ells d’allò que realment els preocupa? O només es tracta d’un exercici més extraescolar?\nEls adolescents viuen un moment de traspàs vital que cal, sobretot, acompanyar. Donar-los seguretat ha de ser un objectiu però les reaccions d’hipercontrol només porten un rebot contraproduent. No podem estar sempre dient-los no perquè són ells als que els toca dir no a nosaltres. Calen més recursos al carrer però dels que obren els llums perquè hi vegin més clar i no dels que posen portes al camp.\nEn aquesta ciutat sinó ets pare de nens petits o infant de primària no tens massa oportunitats de desenvolupar el teu projecte d’oci. Només qui fa esport o està en alguna entitat té alternatives saludables. Però ni tothom vol ni tothom pot. En el proper consell els podrien plantejar que volen fer en les seves hores lliures. D’aquesta forma no els hauran de perseguir pel Turó de Can Mates.


La Cerdanya, estiu a la fresca | 2021 | Viatges Mestres\nLA CERDANYA, ESTIU A LA FRESCA\n6 dies – del 26 al de 31 juliol 2021\nCircuit per la Cerdanya Catalana i Francesa\n– Totes les excursions anomenades\nNO INCLOU : Extres personals a l’hotel – Entrades a museus i monuments i guies locals – Tot allò no detallat en l’apartat INCLOU.\nAl fer la reserva es cobrarà el 25%.El preu total del viatge haurà d’estar totalment abonat 15 dies abans de la sortida. Preu comtat per a un mínim de grup.\nSortida de les nostres terminals en direcció a Martorell ,Berga i el Túnel del Cadí fins a arribar a Puigcerdà. Acomodació a l’hotel i dinar.\nA la tarda ens dirigirem a la bonica població d’Alp. Temps lliure. Retorn a l’hotel,sopar i allotjament.\nPUIGCERDA -BELLVER DE CERDANYA FONT ROMEU - MONT LLUIS - LLAC DE MATEMALA - PUIGCERDA\nEsmorzar a l’hotel i sortida cap a Bellver de Cerdanya. Temps lliure per aquesta bonica població.\nA continuació tornada a Puigcerda, on podrem passejar pel seu concorregut centre coincidint amb el mercat setmanal, o relaxar-nos en el seu encantador llac, envoltat de belles mansions dels s. XIX-XX que, juntament amb el parc d'estil noucentista, formen un bell i plàcid conjunt. Dinar l´hotel.\nA la tarda ens dirigirem a la Cerdanya Francesa, on visitarem la població emmurallada de Montlluís. Després farem un recorregut pel llac de Matemala i Formigueras, i passarem per Les Angles i Font Romeu, famoses per les seves estacions d’esquí. Retorn a l’ hotel, sopar i allotjament.\nPUIGCERDA - FONTS DEL LLOBREGAT - PUIGCERDA\nEsmorzar i sortida en direcció a la Masella fins a Castellar de N’Hug on visitarem les Fonts del Llobregat. Tornada a l’hotel i dinar. Tarda lliure per disfrutar de la piscina, jardins i diverses instal•lacions que ens ofereix l’hotel.\nOpcionalment, es podrà anar fins a la Molina i agafar el nou telecabina, que ens permetrà pujar a 2.537m. d’altura fins al Refugi de Muntanya del Niu de l’Àguila, des d’on gaudirem d’unes espectaculars vistes. A l’hora convinguda retorn a l’hotel, sopar i allotjament.\nPUIGCERDA - SEU D´URGELL - LLIVIA - PUIGCERDA\nEsmorzar i sortida en direcció a la Seu d’Urgell, capital de Alt Urgell. Visita de la població on destaca la Catedral d’estil romànic. Temps lliure per recórrer el mercat setmanal amb productes típics de la comarca.\nAcabada la visita retorn a l’hotel per dinar. A la tarda visita de Llívia, vila catalana dins de França on els seus carrers conserven la típica arquitectura cerdana. Vista facultativa a la Farmàcia de Llívia. Després anirem fins el Parc de Sant Guillem, on es troba l’ermita en honor d’aquest Sant. Temps lliure.\nA l’hora indicada retorn a l’hotel, sopar i allotjament\nEsmorzar a l’hotel i sortida en direcció a Martinet, la Seu d’Urgell i Andorra. Temps lliure per compres. Dinar en restaurant.\nA la tarda a una hora prudencial, tornada pel Pas de la Casa, Bourg Madame i si els temps ho permet farem un paradeta a la població termal d’Aix les Thermes, on es troben les aigües termals més calentes de tot el Pirineu. Retorn a l’hotel.\nEsmorzar a l’hotel i matí lliure a Puigcerdà.\nA la tarda, després de dinar, emprendrem camí de retorn a les nostres terminals.


L'Aplec de Cardona recorda la resistència del castell durant la guerra de Successió\nEl municipi del Bages reivindica el seu passat, les llibertats i la cultura catalana a través de jornades culturals i recreacions històriques. Durant la guerra de Successió (1705-1715), el castell de Cardona va esdevenir un dels focus més destacats de la resistència catalana i es va convertir en el darrer baluard de les llibertats del Principat. Però el 18 de setembre de 1714, pocs dies després de l’entrada de les tropes borbòniques a Barcelona, la fortalesa cardonina va capitular i el desenllaç del conflicte va comportar la desaparició de les institucions catalanes. Els borbònics havien promès la salvaguarda dels habitants de Cardona, però la promesa no es va complir. Les activitats de l'Aplec Per reivindicar el paper resistent del castell i les llibertats perdudes després de la seva caiguda, la vila bagenca celebra l’Aplec de Cardona, amb un programa que acull jornades culturals i recreacions històriques. L'esdeveniment, que enguany celebra la XXI edició, comença el 14 de setembre i tindrà com a activitat principal la representació de l'espectacle teatral i musical ‘Viurem lliures o morirem’, amb què la població de Cardona rememora els fets del 1714. L’actuació es farà tant divendres 14 com dissabte 15, a les 20.30 h, a la col·legiata de Sant Vicenç. En acabar l'espectacle, al pati ducal es cantarà la Marxa del 18 de setembre i es baixaran torxes fins a la plaça del Mercat. Dissabte, diumenge i dimarts seran dies assenyalats per als més petits, ja que es farà l’aplec infantil, així com l’arrossada, la caminada popular i diferents concerts. Una ofrena floral i la lectura de manifestos posaran el punt final al XXI Aplec de Cardona, el dimarts 18 de setembre al vespre. Per a més informació, consulteu el web de l'Associació Cultural 18 de Setembre.


Global icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Vicenç Piera\nEl 1941 naixia Belles Arts Piera, una botiga de material per a les belles arts. El negoci el va engegar Vicenç Piera al carrer Cardenal Casañas i va ampliar-se amb diferents botigues; la de Còrsega és la més antiga, en van ser clients Tàpies i Cuixart, Miró i Dalí, i a dia d'avui compta amb un públic fidel –artistes, estudiants de belles arts, dissenyadors o professionals del dibuix tècnic– que valora el tracte i l'assessorament. Aquí no es porta l'autoservei sinó que són els treballadors els que descorren armaris, obren calaixos i descobreixen l'arsenal de material: triomfen els pinzells Escoda, fets a Sabadell; els llapis Caran d'Ache; el pastel en pols o el pinzell aquarel·lable. I hi ha coses com les plumilles amb el cos i el tinter, que no passen de moda.


> Mor una jove de les Borges Blanques de 27 anys en l'enèsim accident a l'N-240\nMor una jove de les Borges Blanques de 27 anys en l'enèsim accident a l'N-240\nVan col·lidir tres turismes entre Lleida i Juneda i el de la víctima va caure al canal\nUna jove de 27 anys veïna de les Borges Blanques, Marta Sòria Capdevila, va morir la matinada d’ahir en l’enèsim accident mortal registrat a la carretera N-240. En el sinistre es van veure implicats dos cotxes més i el mateix nombre de persones van quedar ferides. Els fets van tenir lloc sobre la una de la matinada a l’altura del quilòmetre 83,1, entre Lleida i Juneda. En aquest punt, dos turismes que circulaven en sentit les Borges Blanques –pel que sembla, un avançava l’altre– i un tercer que anava cap a Lleida van col·lidir. A conseqüència de l’impacte, aquest últim va sortir de la carretera i va caure al canal auxiliar d’Urgell, que va en paral·lel a la via. Hi viatjava Marta Sòria, estudiant de màster de la UdL, que va morir a l’acte. Fins al lloc dels fets es van desplaçar sis dotacions dels Bombers i tres ambulàncies del SEM. Els sanitaris van atendre dos dels ocupants d’un altre dels vehicles implicats, dos homes de 22 i 36 anys, que van ser traslladats a l’Arnau. El primer va quedar ingressat a l’UCI. En el tercer cotxe ningú no va resultar ferit.\nA la zona també van acudir quatre patrulles dels Mossos, que van obrir una investigació per aclarir les causes de l’accident i determinar si es va cometre alguna infracció, com ara un possible avançament imprudent o un excés de velocitat dels cotxes que anaven cap a les Borges. El sinistre va obligar a tallar gairebé tres hores la carretera.\nUnes altres dos persones van quedar ferides, una de les quals és un jove de 22 anys que va ingressar a l’UCI\nEn la jornada d’ahir es van registrar dos accidents més. A Albatàrrec, un home de 51 anys va resultar ferit menys greu en un xoc frontal entre dos turismes a la carretera C-230a. El sinistre va tenir lloc pocs minuts després de les set del matí. D’altra banda, a Artesa de Segre una persona va haver de ser traslladada al Centre d’Atenció Primària després que dos cotxes van xocar i un va quedar semibolcat.\nL’accident mortal registrat ahir a la matinada torna a posar de manifest la necessitat d’actuació en aquesta carretera per la seua elevada sinistralitat i per l’alt volum de trànsit que suporta diàriament. I és que, des del 2009, han mort en el tram lleidatà d’aquesta via vint-i-vuit persones en diferents accidents i desenes més han resultat ferides de diversa consideració.\nPer aquest motiu, alcaldes dels municipis pels quals passa la carretera van tornar a mostrar ahir el seu malestar i van reiterar la necessitat de buscar una solució, una reclamació històrica dels veïns de la zona.\n“No ens escolten i ja comptem molts anys i molts morts. Han de posar-se les piles. Poden construir rotondes, però no hi ha cap altra solució que desdoblar la carretera, una cosa que hauria pogut evitar l’accident d’ahir”, va apuntar Antoni Villas, alcalde de Juneda, en declaracions a aquest diari. “Fins ara havia estat una bona temporada (aquest és el primer accident mortal de l’any al tram lleidatà de l’N-240, encara que a les comarques de Tarragona han mort des del mes de gener tres persones), però ja estem una altra vegada amb el mateix problema. A més, amb un Govern central en funcions no sembla efectiu fer ara cap gestió més”, va afirmar l’alcalde de les Borges Blanques, Enric Mir.\nI és que el ministeri de Foment, titular de la polèmica carretera, s’havia compromès fa temps, segons van explicar els mateixos alcaldes afectats, a tenir a punt abans de final d’any el projecte per desdoblar la via. “És el que volem. O alliberar el peatge de l’autopista AP-2”, va reclamar l’alcalde de la capital de les Garrigues.\nTambé està previst que en aquests mesos abans del 2017 es facin les tres rotondes que falten, totes ubicades al terme municipal de Juneda, després que es finalitzessin les obres a la de Margalef.\nCondemnen a dos anys i mig al conductor acusat pel xoc mortal a l'N-240\nNomés trenta mesos de presó per la mort de Marta Soria a l'N-240


L'acte d'homenatge del Fòrum per la Memòria al cementiri valencià aplega més de mil persones - VilaWeb\nDiumenge 18.04.2010 14:56\nL'acte d'homenatge del Fòrum per la Memòria al cementiri valencià aplega més de mil persones\nTambé han convocat l'homenatge tretze entitats més, contràries al monument en record dels franquistes\nEl Fòrum per la Memòria del País Valencià i tretze entitats més han fet aquest migdia una concentració a la porta principal del Cementiri General de València per recordar les víctimes franquistes i reclamar la retirada del monòlit que l'Ajuntament de València va instal·lar damunt una fossa comuna republicana. Per al Fòrum, aquest monument dedicat a 'tots els qui varen donar la vida per l'Espanya que creien millor' suposa un greuge per als caiguts en el franquisme.\nEl Fòrum per la Memòria del País Valencià reclama la retirada del monòlit i la conservació de l'espai de la fossa comuna per tal que en un futur sigui possible exhumar-la. A més, la presidenta del Fòrum, Empar Salvador, en declaracions a VilaWeb, insta el govern espanyol a assumir la responsabilitat d'investigar els crims del franquisme i a no remetre aquesta responsabilitat als familiars dels represaliats i les associacions.\nLes resta d'entitats convocants són Centre Social Terra, Alerta Solidària, Esquerra Anticapitalista, Societat Coral El Micalet, Maulets, Comissió de la Dignitat Barcelona-València, CNT-AIT València, Coordinadora Obrera Sindical l'Horta, Endavant-OSAN, Col·lectiu Antifeixista de València, PSAN, Antifeixistes.org, Esquerra Republicana del PV i familiars de represaliats i persones a títol individual.\nEl monument dedicat al bàndol franquista es va instal·lar el passat 23 de març enmig d'una forta polèmica generada per la confrontació entre l'ajuntament de València i entitats a favor de la recuperació de la memòria històrica. Col·locat a la secció setena dreta del cementiri valencià, el monument pesa cinc tones i té una inscripció en què recorda 'tots els qui varen donar la vida per l'Espanya que creien millor'. Per al Fòrum, aquesta inscripció suposa equiparar combatents que encara no han estat identificats amb els franquistes, i per això reclamen que s'aterri. De fet, juntament amb familiars de víctimes enterrades al fossar, varen interposar un recurs, però aquest fou denegat. Els afectats recorden que en qualsevol altre estat aquest monòlit suposaria fer apologia del feixisme, i posen d'exemple Alemanya, on seria impensable que un ens públic fes una condecoració d'aquesta mena.\nCarta a na Rita Barberà Nolla, alcaldessa de València.


De Gispert diu que qui provoca és el ministre de Defensa | Ràdio Barcelona | Cadena SER\nLa presidenta del Parlament surt al pas de les paraules de Pedro Morenés, que va assegurar diumenge que els militars estaven "preparats, amb un paper ferm i seré, sense atendre absurdes provocacions"\nLa presidenta del Parlament, Nuria de Gispert / ACN\nDe Gispert aposta per demanar ja a l'Estat la convocatòria d'un referèndum amb la llei de consultes vigent. La presidenta del Parlament admet tenir "por" per possibles "revoltes socials" i per "situacions greus de moltes famílies" per les retallades\nLa presidenta del Parlament, Núria de Gispert, en una entrevista a TV3, ha comentat les paraules del ministre de Defensa, Pedro Morenés, que va assegurar diumenge que els militars estaven "preparats, amb un paper ferm i seré, sense atendre absurdes provocacions".\nNúria de Gispert ha advocat per ignorar-les. "Potser una certa provocació és la declaració una mica contundent del ministre. En principi no hem de fer cas. Si anaven dirigides a Catalunya i el procés que hem encetat, el que hem de fer és intentar el diàleg, parlant la gent s'entén. I no ens ha de preocupar", ha sentenciat.\nLa presidenta del Parlament també aposta perquè el Govern de la Generalitat aprofiti la llei de consultes que està en vigor i demani ja a l'Estat espanyol "l'autorització" per fer un referèndum d'autodeterminació. "Que responguin si ho volen o no i perquè no ho volen", planteja la presidenta, tot acusant l'executiu espanyol de no voler "el diàleg" amb els catalans. De Gispert, a més, també ha admès que li fa "por i basarda" que les retallades provoquin "revoltes socials" o deixin "a famílies en situacions gravíssimes".\nA l'inici d'una legislatura que ella mateixa reconeix "difícil", Núria de Gispert ha fet una crida als diputats del Parlament i als catalans en general perquè "es pugui fer tot el possible" perquè Catalunya "es carregui de raons" de cara al procés engegat cap a una consulta d'autodeterminació. En aquest sentit, s'ha mostrat convençuda que a finals de mes el nou projecte de llei de consultes estarà entrat al Parlament, perquè la legislatura passada "va quedar ja molt avançat".\nD'aquest nou text, De Gispert espera que sigui "molt curós" jurídicament per evitar problemes amb Madrid, però ja ha alertat que per més "perfecta" que sigui la llei, l'Estat no es quedarà de braços plegats. "No és un problema de recórrer-la al TC o no, sinó de voluntat política", alerta la presidenta del Parlament, que ha assegurat que, per ella, existeix des de Madrid una "falta de diàleg i falta de voluntat d'admetre cap tràmit". "La vicepresidenta del governe spanyol diu que ja tenen tots els camins estudiats perquè la llei sigui recorreguda davant el TC i encara ni l'han llegit. Així, qualsevol projecte pot estar ja d'entrada maldit", ha afirmat.\nTot i això, De Gispert advoca per seguir fent "tots els passos que s'han de fer", al marge del que vagi dient Madrid. D'entrada, creu la presidenta, s'hauria de tenir en compte que ara mateix a Catalunya "no només tenim el projecte de llei en tràmit, sinó que tenim ja una llei de consultes vigent, feta durant el Govern tripartit, que ens permet anar al govern espanyol i demanar l'autorització per la consulta". "Demanem-la i que contesti perquè no ho vol", ha apostat De Gispert, que a més creu que "s'han de fer les coses de tal manera que els ciutadans se n'adonin de quina manera treballa un govern i un altre".


DREYER ESSENTIAL. PACK DE 5 DVD EDITAT PER NOTRO FILMS\nHa aparegut en el mercat una excepcional capsa de cinc dvd consagrats al grandiós director danès Carl Theodor Dreyer (1889-1968). Aquest tresor en forma de desplegable, com una flor immortal, conté quatre peces mestres de la història del cinema, quatre obres inesborrables i immarcescibles. Aquestes peces úniques, autèntiques joies artístiques, formen part d’una curta però inesborrable filmografia composta per 13 títols compresos entre 1919 ( “El presidente) fins el seu darrer treball pòstum “Gertrud” el 1964. Completant aquest bell i commovedor catàleg dreyerià hi figura un cinquè dvd que conté un documental sobre la figura del genial director danès configurat per entrevistes a diferents personalitats, bàsicament actors, fragments cinematogràfics, cites de l’autor i algun fragment de veu del mateix Dreyer, qui no es va prodigar gaire en entrevistes.\n“El amo de las casa” (1925) és una pel·lícula muda de to melodramàtic i costumista protagonitzada pe Johannes Meyer, Astrid Holm o Karin Nellemose sobre la tirania exercida per un marit sobre la seva soferta i abnegada esposa. Es tracta d’un argument modern i novedós per l’època que fa gala d’un esforç envejable per retratar l’ambient domèstic d’una casa humil. Aquesta tendència naturalista trenca l’encotillat i postís cinema popular de l’època al intentar reflectir les tasques domèstiques i el dia a dia d’una llar en tota la seva versemblança. La heroïna apareix feinejant pràcticament tota la pel·lícula fins que abandona la casa empesa per una mena de conxorxa familiar femenina per tal de protegir-la dels abusos de poder d’un marit tirànic, autoritari, altiu i violent. El marit patirà un procés de càstig dut a terme per la “Nana” de la família fins a expiar els seus pecats i els seus abusos. Aquest procés de punició arribarà al seu clímax final amb la reconciliació de marit i muller amb el corresponent acte de penediment agenollant-se i suplicant perdó a la dona ofesa. Es tracta d’una pel·lícula àgil gràcies a un muntatge vistós i pronunciat amb bons moments d’indubtable força visual, com el final amb el rellotge de paret, element central en tota la filmografia dreyeriana, que es torna a engegar, per recomençar de nou en una llar que havia estat morta i aturada, amb un pèndol en forma de cor que torna a bategar oscil·lant entre el marit i la dona.\n“Dies Irae” (1943) és una preciosa i misteriosa pel·lícula ambientada en el segle XVII per denunciar la cacera, interrogatori i mort a la foguera de dones considerades bruixes per una religiositat fanàtica i intransigent. Dreyer comença a allargar els plans, atorgant-lis més durada, torpedinant els efectes dinàmics del muntatge del cinema convencional i popular per un gust exquisit per les panoràmiques i els moviments suaus i lliscants de càmera, pràcticament suprimint els plans- contraplans, reduint els primers plans i incidint en una composició del pla d’evident gust pictòric. Aquest film rodat després de l’ocupació alemanya de Dinamarca dibuixa una protagonista de gran força enigmàtica i poder fascinant. Una noia jove casada amb segones núpcies amb un vell capellà calvinista s’enamora del fill del seu marit. Aquesta relació pecaminosa desvetlla tots els temors de la dona del marit, una sogre que odia la nora. Aquesta esposa jove descobreix que la seva mare havia estat bruixa i va ser cremada a la foguera. A partir d’aquí comença a descobrir els seus poders per invocar el seu amant i després per destruir el seu marit. Una mena de “femme fatale”, una vampiresa del cinema negre, que provoca la destrucció de la família per la seva pulsió carnal i romàntica envers el noi. Estremidor el final amb la vídua vestida de blanc en un escenari pràcticament nu sentenciada allí mateix com a bruixa per la seva sogre tot perdent el recolzament del seu amant, arrenglerat amb la seva inquisitorial àvia. Per la posteritat resta el rostre de la condemnada amb una estranya i mística sensació de plaer tot disposada pel sacrifici final.\n“Ordet (La palabra)” (1954) és una magistral versió fílmica d’un text de Kaj Munk que parla de la religió i de la fe. En una nissaga familiar de pagesos més aviat pròspers hi trobem el dement Johannes que es creu una reencarnació del mateix Jesucrist. Tota la família l’accepta malgrat els seus trastorns desvariejants que el fan deambular amb la mirada perduda per la casa i contorns tot recitant lletanies, sermons i oracions amb una inusitada i incomprensible fe. Aquesta grandiosa cinta de plans-seqüència mesurats i armoniosos s’acosta al seu terrible desenllaç amb el dificultós part de Inger, la esposa de Mikkel, fill de Morten Borgensgaard. Entre ambigus gemecs de dolor, interpretables com a mostres de plaer - una de les grans troballes de Dreyer - , Inger perdrà el fill i salvarà la vida gràcies a la ciència. Però de forma imprevista Inger morirà després que el trastocat Johannes ho vaticini. Tot el tros final, moment inscrit en paraules majúscules en els annals del cinema, és el increïble i inimaginable procés de resurrecció de Inger, el mateix dia del seu funeral, de la mà d’un Johannes, qui sembla haver recobrat la raó, acompanyat de la filla petita de Inger, qui commina innocentment al seu crístic tiet a obrar el miracle amb tota naturalitat. Inger, rostre de l’èxtasi, místic i eròtic, s’enlaira gràcies a la fe d’un boig i el desig innocent d’una nena per damunt d’uns feligresos de religió més aviat obscurantista.\n“Gertrud” (1964) és el testament fílmic del mestre danès i arriba al seu moment culminant en la recerca de l’essencialitat cinematogràfica. Dreyer porta a terme una posada en escena quasi teatral, posats rígids, mirades perdudes, frontalitat, plans fixes i llargs, frases arrossegades, i una decoració eixuta, minimalista, despullada. Aquesta darrera pel·lícula és un cant a l’amor absolut de part d’una dona que renuncia al seu matrimoni amb un advocat famós nomenat per a ministre perquè ja no pot tolerar la dedicació a la feina de l’home. Ella exigeix dedicació plena. Gertrud es vol separar i està disposada a llançar-se als braços d’un amant més jove. Una mica com les grans heroïnes romàntiques tràgiques Anna Karenina o Madame Bovary, Gertrud està disposada d’alguna manera a caure en el fang del descrèdit i l’oprobi. Després descobreix que el jove amant, músic bohemi i seductor, no l’estima mentre el seu primer amor, l’ara famós poeta Gabriel, la reclama. Gertrud, un altre rostre del sacrifici, assumeix la seva soledat i el seu exili interior en un epíleg final ple de llum i amb estances inundades d’una claror cegadora que recorda els dos únics flash-backs de la pel·lícula, moments banyats per l’aura clara i pura de l’amor del poeta i després del músic. Un epíleg pràcticament abstracte, sense figuració, un moment fantasmàtic, en què sembla instal·lada en el passat, territori de l’amor. I com el “Rosebud” del totpoderós ciutadà Kane, el trineu que tenia quan era petit, Gertrud, al final dels seus dies, sembla que tota la seva existència giri al voltant de l’únic poema que va escriure en la seva adolescència tot cantant a l’amor.\n“Carl Theodor Dreyer: mi oficio”, és un notable documental de Torben Skjodt de 1995, rodat en blanc i negre, alimentat estilísticament pel canviant estil de Dreyer al llarg del temps, que conté entrevistes a diferents protagonistes dels films del pack Dreyer Essential, amics i col.laboradors, cas de l’excepcional càmera Henning Bendtsen, fragments fílmics, cites del mestre Dreyer recitades per un narrador i alguns fragments de veu del mestre així com escadusseres imatges seves d’arxiu com la visita a París coincidint amb l’estrena de “Gertrud” i la trobada amb cineastes de la “Nouvelle Vague” com Truffaut o Godard.\nDreyer és un dels directors fonamentals de la història del cinema\nI un dels millors !!!


Resum de l'enquesta òmnibus 2019 | Comerç de Barcelona\nResum de l'enquesta òmnibus 2019\nL'Ajuntament de Barcelona posa al teu abast informació sobre l’opinió de la ciutadania respecte al comerç de la ciutat i els seus hàbits de compra.\nLa suma dels percentatges de la botiga de barri o especialitzada i els mercats municipals (69,8%) constaten que els entrevistats se senten més ben atesos en el comerç de proximitat. El 50,4% d’entrevistats que acostumen a fer les compres de la llar afirmen que se senten més ben atesos a la botiga de barri o especialitzada per davant dels mercats municipals (19,4%). A continuació, trobem els supermercats i hipermercats (18,7%), els centres comercials (6,4%) i els grans magatzems (0,8%).\nEls entrevistats que acostumen a fer les compres de casa seva valoren l’oferta comercial de Barcelona amb una nota mitjana de 7,8 sobre 10. En concret, el 93% dels compradors es mostren satisfets i el 3% poc o gens satisfets.\nComprar alguna vegada per internet ho han fet més de 6 de cada 10 ciutadans/es de Barcelona. És una compra influenciada entre altres factors per l’edat, que es divideix en dos grups. Un que està per sota de la mitjana en el que es situa la població de 55 anys o més. En aquest el segment més distanciat de la mitjana és el de 65 anys o més (22%). La resta es situa per damunt d’aquesta i la màxima proporció es dona en la franja d’edat de 25 a 34 anys (90.5%).\nEls entrevistats que acostumen a fer les compres de casa seva valoren els horaris comercials amb una nota mitjana de 7,5 sobre 10. En concret el 94% dels compradors es mostren satisfets i el 3% poc o gens satisfets.\nEls entrevistats que acostumen a fer les compres de casa seva valoren l’atenció personal per part dels comerciants amb un 7,8 de mitjana sobre 10. En concret, el 94% dels compradors estan satisfets i el 3% poc o gens satisfets.\nEl comerç ocupa a 152.351 persones a Barcelona, el que representa el 13,9% sobre el total dels afiliats de la ciutat. Del total d’ocupats, 97.096 treballen al sector minorista (63,7%) i 55.255 (36,3%) al majorista.\nL’evolució de l’ocupació en el comerç respecte l’any 2017 ha estat positiva, amb un augment del 0,6% (938 persones). El sector majorista és el que ha experimentat una evolució més positiva (+0,8%), tot i que el sector minorista també ha incrementat (+0,6%).


Teclats - Raise Your Skillz\nPot un controlador competir amb el ratolí i el teclat als jocs? (2022)\nAbril 1 Març 14, 2022 by Michael "Flashback"Mamerow (veterà de jocs)\nEn més de 35 anys de joc, hem jugat amb tots els dispositius d'entrada des del principi. Fins i tot amb l'Atari 2600, hi havia controladors, però també un ratolí i un teclat. Segons el joc, sempre intentem utilitzar un dispositiu adequat. Avui dia hi ha molts jocs, per exemple, Call of Duty or PUBG, ... Llegeix més\ncategories Controller, Material de joc, teclats, Ratolins etiquetes Controller, Ratolí de joc, Teclat\nReceptor unificador Logitech | S'han respost diversos dispositius, compatibilitat i més preguntes\nAbril 7 Agost 18, 2021 by Michael "Flashback"Mamerow (veterà de jocs)\nEn els últims anys, Masakari i he canviat completament a equips sense fil per a ratolins i teclats. No obstant això, quan vam triar un ratolí o teclat nous, ens vam trobar amb la tecnologia Logitech Unifying. Com a resultat, hem acumulat una mica de coneixement sobre el receptor unificador, que ens agradaria compartir amb vosaltres. Aqui venim… … Llegeix més\ncategories Material de joc, teclats, Ratolins etiquetes Logitech, receptor unificador logitech, receptor\nPer què els jugadors professionals prefereixen els teclats mecànics?\nFebrer 20, 2022 Març 8, 2021 by Michael "Flashback"Mamerow (veterà de jocs)\nAquesta publicació us mostrarà per què els jugadors, especialment els jugadors professionals, prefereixen utilitzar teclats mecànics. Els teclats mecànics donen a l'usuari un feedback immediat mitjançant punts de pressió clarament definits. Un jugador pot realitzar canvis de tecles més ràpids i prémer les tecles amb més precisió amb un teclat mecànic. El tipus de teclat influeix significativament en el rendiment d'un jugador. Allà… Llegeix més\ncategories Material de joc, teclats etiquetes Material de joc, Teclat


Un Girona atrevit empata contra la Real Sociedad - El Gerió Digital\nWilliam José ha avançat els visitant i un gol de Stuani ha igualat el marcador\nDivendres, 17 de novembre de 2017 23:15h\nPortu en una jugada durant el partit contra la Real Sociedad © Girona FC\nEl Girona FC ha empatat en un partit disputat davant la Real Sociedad. Un gol de William José a la primera part ha avançat els visitants i, a la segona, Cristian Stuani ha igualat el marcador. Els de Machín encadenen cuatre jornades sense perdre i se situen amb 16 punts a la classificació.\nPablo Machín ha escollit un onze molt similar al que tan bon resultat li ha donat als últims partits. Només ha fet dos canvis, i un d'ells obligat per la lesió de Pere Pons.David Timor ha entrat pel gironí al centre del camp i, al carril esquerre, avui l'escollit ha estat Mojica, en detriment d'Aday.\nA l'inici del matx, el Girona ha sortit amb ganes de portar la iniciativa i ha tingut una arribada de Portu que Rulli ha enviat a còrner. Per part de la Real Sociedad la primera acció amb perill ha acabat en gol. Ha estat al minut 8, després d'una combinació entre Oyarzabal i William José. El davanter ha regatejat Bernardo i, amb el seu xut, ha superat Bono per obrir així el marcador.\nDesprés del gol, ni els blanc-i-vermells ni els blanc-i-blaus han generat gaire perill. Una de les poques ocasions dels de Machín ha estat un xut d'Àlex Granell que ha marxat per damunt la porteria. Els ''txuriurdin'' només han tingut una remat d'Oyarzabal que ha atrapat Bono. Als últims minuts de la primera part, Maffeo podria haver empatat el partit però Rulli ha atrapat el seu xut.\nA la represa, el conjunt gironí ha sortit amb ganes de crear perill i ha tingut arribades de Borja Garcia, Mojica i Portu, fins que al 56 ha arribat el gol. Portu, després d'una bona jugada a l'àrea, ha enviat un centre cap a Stuani i el davanter, amb un remat de cap, ha empatat el partit.\nEls d'Eusebio podrien haver fet el segon després de dos remats de Januzaj que ha aturat Bono. Als últims minuts els dos conjunts han pressionat però res a impedit el repartiment de punts.


Maison de l'Horte Ginestas França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n8 Chemin De L'Horte, Ginestas, Ginestas, França, 11120 - Veure al mapa\nMés informació sobre Maison de l'Horte\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Ginestas, Maison de l'Horte és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Ginestas. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes.\nL'ambient de Maison de l'Horte es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Maison de l'Horte.


Quan la música ens pot curar | NacióDigital\nper NacióDigital, 13 de març de 2020 a les 06:44 |\nEl compositor Lucas Vidal | Alma, la xarxa social social\nLucas Vidal coneix bé els secrets de l’alquímia musical. Defensa que l’art ens pot ajudar a guarir-nos emocionalment durant una malaltia. Ell ho va viure en persona i ho explica a Alma, una nova manera de parlar de la realitat social. Amb actitud i optimisme. Des de la diversitat. I a partir de les històries de "la Caixa". Alma, la xarxa social social vol ser també un punt de trobada de les infinites realitats socials del nostre món.\nAquest jove compositor madrileny s’ha ficat mig món a la butxaca: guanyador d’un premi Emmy i dos premis Goya, ha creat la banda sonora de grans produccions cinematogràfiques i ha fundat la seva pròpia empresa de música per a tràilers.\nNo obstant això, és conscient que el poder d’aquest art va molt més enllà: té la capacitat d’abstreure’ns, alegrar-nos, entristir-nos i de fer que persones amb realitats diferents se sentin part de quelcom més gran, com demostren any rere any els projectes d’Art for Change ”la Caixa”. En Lucas fins i tot defensa que l’art ens pot ajudar a guarir-nos emocionalment durant una malaltia. Ell ho va viure en persona.\n- La música “et va salvar” del camí de l’advocacia…\n- Hi va haver un moment a la vida que vaig creure que volia ser advocat. Però als 16 anys vaig assistir a un curs al Berklee College of Music de Boston i quan en vaig tornar vaig dir als pares que, definitivament, el que m’agradava era la música. Des de ben petit m’ha agradat. El meu avi va fundar la discogràfica Hispavox i he tingut la sort d’assistir a concerts de música clàssica des de petit.\n- Quina música escolta Lucas Vidal quan no compon?\n- Intento fer altres activitats que no estiguin lligades a la música, perquè el meu treball de composició és molt intens. M’agrada fer ioga, anar al gimnàs o jugar a ping-pong. També necessito estar tranquil, gaudeixo del silenci, les pauses, la reflexió. I he de dormir molt per poder estar despert i creatiu després.\n- Fa poc que has tornat a viure a Espanya. Vol dir que et desvincularàs de la composició de bandes sonores?\n- L’abril de l’any passat vaig decidir tornar a Espanya perquè era un bon moment familiar. Però no me’n desvincularé, viatjo molt a Los Angeles. A més, el món del cinema a Espanya està en plena explosió, i jo soc molt fan de les produccions espanyoles.\n- La música té una narrativa semblant a la del cinema, capaç de crear històries o estats d’ànim?\n- Penso que, encara que hi sol haver una mena de guió a les cançons, cada artista té la seva pròpia estratègia per construir una història. De fet, penso que la música és l’únic art que arriba al cor sense passar pel cap. Una cançó xinesa o africana et pot fer sentir alguna cosa encara que no l’entenguis i, a més, la manera de sentir-la varia d’una persona a una altra. Això li dona un valor afegit.\nEl compositor Lucas Vidal. Foto: Alma, la xarxa social social\n- Se sap que, quan escoltem música, s’activen les mateixes regions en el cervell que amb el sexe o el menjar. Per això ens agrada tant…\n- Sí, tinc entès que hi ha una part que està relacionada amb el plaer i que s’acciona amb la música. A més, sé que quan componem, tot el cervell s’activa. En el meu cas, quan componc m’abstrec tant que no soc conscient ni de l’espai ni del temps.\n- Fa anys, vas tenir una malaltia greu. Quin paper va tenir la música en aquell moment de la teva vida? Creus que la música pot ajudar a curar?\n- Vaig tenir un problema mèdic amb 21 anys i la música sens dubte em va ajudar, mai no m’ha deixat sol. Tenia la motivació de continuar viu per continuar component. Durant aquella època escoltava moltíssima música clàssica i aconseguia sentir-me millor, evadir-me del problema i viatjar amb la ment on volia. També em va ajudar a treure la negativitat escoltant música que nosaltres cataloguem de “trista”. Penso que és positiu connectar també amb la ira, la por o la tristesa per poder deixar-les anar.\n- Col·labores amb una ONG, Aviación Sin Fronteras, que facilita el trasllat de menors procedents de països sense recursos sanitaris perquè rebin tractament mèdic a Espanya. Quina contribució hi fas?\n- Els pares sempre han col·laborat amb diverses ONG, i la tasca d’Aviación Sin Fronteras em sembla molt interessant. La meva col·laboració és econòmica, però enguany vull començar a acompanyar-los personalment i a posar-los música durant el trajecte, a descobrir-los la música espanyola. Així, el nen s’oblida dels problemes, pot desconnectar i fins i tot passar-ho bé una estona.\n- No sé si sabies que el programa Art for Change ”la Caixa” aposta precisament per l’art com a eina de transformació social. Et semblen necessàries aquesta mena d’iniciatives?\n- Em semblen molt interessants aquestes iniciatives, penso que són totalment necessàries i valuoses per a la societat. Els artistes volem ajudar, no només fent música, sinó aplicant el que sabem fer perquè algú que ho necessiti se’n pugui beneficiar i oblidi els problemes.\n- Un dels projectes seleccionats a la convocatòria del 2019 d’Art for Change, “Gallos de pelea”, va fer un espectacle de música, teatre i poesia amb persones amb problemes de salut mental, per fomentar-ne el benestar i la inclusió. T’agradaria participar en projectes així?\n- Que bonic, m’encantaria. Soc molt fan de les baralles de galls… musicals, és clar (rialles). M’encanta el tema de les rimes i l’art d’improvisar, penso que hi ha veritables poetes en aquest àmbit. A més, penso que la música pot ajudar a aconseguir certa estabilitat emocional o evocar records positius, com ara el primer petó. Davant d’això no hi ha cap discriminació, està obert a tots i a totes.\n- Imagina un món sense música. Què passaria? Què et passaria a tu?\n- Seria trist, i jo m’hauria de dedicar a una altra cosa. Hauria de buscar alguna cosa per fer! A mi em diuen que em donen dos mesos de vacances i em fan pols. El que vull és continuar creant en projectes diferents.\nTambé et pot interessar, Societat, Obra Social la Caixa, Alma-la xarxa social social, Lucas Vidal, música